Уилям Шекспир

Веселите уиндзорки[1]

Действащи лица

СЪР ДЖОН ФАЛСТАФ

ФЕНТЪН — млад благородник

ПЛИТКОУ — мирови съдия

ХАПЛЮ — племенник на Плиткоу

ФОРТ, ПЕЙДЖ — уиндзорски граждани

УИЛЯМ — момченце, син на Пейдж

ОТЕЦ ХЮ ЕВЪНС — свещеник, родом от Уелс

ДОКТОР КАЙУС — лекар французин

ХАЗАИНЪТ на хана „При Жартиерата“

БАРДОЛФ, ПИСТОЛ, НИМ — пройдохи от компанията на Фалстаф

РОБИН — паж на Фалстаф

СЕМПЪЛ — слуга на Хаплю

РЪГБИ — слуга на доктор Кайус

МИСТРИС ФОРТ

МИСТРИС ПЕЙДЖ

АНА ПЕЙДЖ — нейна дъщеря

МИСТРИС СКОКЛИ — домакиня на доктор Кайус

Слуги на Пейдж, Форт и др.

Място на действието: Уиндзор и околностите му.

Първо действие

Първа сцена

Уиндзор. Пред дома на Пейдж.

Влизат съдията Плиткоу, Хаплю и отец Евънс.

ПЛИТКОУ

Не, отче Хю, хич не ме разубеждавайте! Ще отнеса въпроса чак в Уестминстър, до Звездната палата[2]! Може да е и двайсет пъти сър Джон Фалстаф, кой му дава право да обижда мен, мистър Роберт Плиткоу…

ХАПЛЮ

Мирови съдия в графство Глостър и задължителен coram[3].

ПЛИТКОУ

Точно тъй, племеннико Хаплю! И освен това Custalorum[4].

ХАПЛЮ

Да, и Pustulorum[5]! Дворянин по кръв, отче, който се подписва „Armigero!“[6] На всеки договор, пълномощно, разписка или сметка — „Armigero“!

ПЛИТКОУ

Така си е! От триста години го правя!

ХАПЛЮ

Всичките му потомци, дето са измрели преди него, са го правили и всичките му предци, които ще му се родят, ще го правят! Той има цяла дузина сребърни елхи на своя герб!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Цяла дузина пълхи[7] на един гърп? Не са малко!

ПЛИТКОУ

Не гръб, а герб, отче! Древен герб е нашият!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Нищо че е дрепен. Една дузина ще да се поперат.

Пълхата не е едър звяр.

ХАПЛЮ

А аз дали ще мога да го кръстосам с друг[8], вуйчо?

ПЛИТКОУ

Ще можеш, племеннико — трябва само една дворянска женитба.

ОТЕЦ ЕВЪНС

За пръв път чувам, че пълхите се женят по творянски!

ПЛИТКОУ

За какви бълхи говорите, отче Хю?

ОТЕЦ ЕВЪНС

За тези от герпа ви, господин съдия. Погоугоден герп — тези твари Пожии са привързани към человека и са знак на трайна люпов. Но да оставим това. Казвам ви: ако сър Джон Фалстаф ви е нанесъл опида, то аз като служител Пожи ще да направя всички възможности, за да постигна между вас разпирателство.

ПЛИТКОУ

Не! Съветът[9] ще си каже думата! Това е насилие!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Не е редно Съветът да слуша за насилия. В насилието няма страх Пожи. Съветът — трябва да го знаете — опича да слуша за погопоязнени дела, а не за насилия. Правете му сметки!

ПЛИТКОУ

Бога ми, да бях малко по-млад, мечът ми щеше да разреши всичко!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Един приятел, който да ви помогне при разрешаването, е по-допър от меч. Чувайте: имам в тези мозъци идея, която е възможна да роди плод плагодатен. Познавате ли Ана Пейдж, тъщерята на нашия съгражданин, мистър Джордж Пейдж, девица много девствена?

ХАПЛЮ

Мистрис Ана? Тя има кестеняви коси и гласче тънко, тънко, като на девойка!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Точно тя, съвсем вярно я описахте! Тя е създадена сякаш нарочно за вас! Седемстотин фунта суха пара и много златна и срепърна посуда, която дядо й — да й даде Господ щастливо възкресение из мъртвите! — му завеща да ги получи, като свърши на седемнайсет години. Не е ли допре да оставим караниците и да помислим за един хупав брак между мистър Апрахам Хаплю и мистрис Ана Пейдж?

ПЛИТКОУ

Седемстотин фунта от дядо й?

ОТЕЦ ЕВЪНС

Да. И паща й ще да й притури доста нещо отгоре.

ПЛИТКОУ

Знам я тази девойка. Има редки дарби.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Седемстотин фунта и изгледи за наследство не са чести дарби!

ПЛИТКОУ

Добре, да посетим уважаемия Пейдж! Фалстаф при него ли е?

ОТЕЦ ЕВЪНС

Не мога да ви излъжа. Презирам лъжците, както измамниците или тези, които не са честни. Сър Джон Фалстаф е вътре, но моля ви да се вслушате в съветите на вашите допрожелатели. Ще да почукаме на вратата.

Чука.

Хей! Да даде Господ мир и здраве на този дом!

ПЕЙДЖ (отвътре)

Кой е?

ОТЕЦ ЕВЪНС

Пожията плагословия, вашият приятел и съдията Плиткоу. С нас е и младият мистър Хаплю, който може би ще да сподели нещо друго с вас, ако не сте противен.

Влиза Пейдж.

ПЕЙДЖ

Драго ми е да ви видя, почитаеми. Благодаря за

дивеча, мистър Плиткоу!

ПЛИТКОУ

И аз се радвам, че ви виждам, мистър Пейдж! Моите най-добри почитания! Съжалявам, че еленът не беше убит по правилата. Как е мистрис Пейдж? Благодаря ви най-сърдечно за добрите чувства, да, най-сърдечно!

ПЕЙДЖ

Не, аз ви благодаря, сър!

ПЛИТКОУ

По никакъв начин, аз съм, който трябва да благодари!

ПЕЙДЖ

Здравейте, мистър Хаплю!

ХАПЛЮ

Как е рижата ви хрътка, сър? Чух, че на състезанията в Котсуълд[10] я надбягали.

ПЕЙДЖ

Съмнително решение, сър.

ХАПЛЮ

А, не си признавате, не си признавате!

ПЛИТКОУ

Ами че няма да признава, то се знае! Стават грешки, стават грешки! Кучето ви си е отлично, сър!

ПЕЙДЖ

Куче като куче, сър.

ПЛИТКОУ

Не, сър, не ми говорете! Кучето си е и умно, и красиво — какво друго може да се иска от една хрътка, сър!… У вас ли е сър Джон Фалстаф?

ПЕЙДЖ

Да, сър. И ми се ще да изгладя отношенията ви.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Ето думи на допър християнин!

ПЛИТКОУ

Той ме оскърби, сър!

ПЕЙДЖ

Той донякъде си го признава, сър.

ПЛИТКОУ

„Вината се признава — вредата си остава“, не е ли тъй, мистър Пейдж? Той ме оскърби на чест, и то как! Можете да ми повярвате, честна дума! Дворянинът Роберт Плиткоу ви казва, че е оскърбен!

ПЕЙДЖ

Ето го и сър Джон!

Влиза сър Джон Фалстаф, следван от

Бардолф, Ним[11] и Пистол[12].

ФАЛСТАФ

А, мистър Плиткоу! Щели сте да се оплаквате от мен на краля?

ПЛИТКОУ

Рицарю, вие пребихте моите хора, убихте мой елен и разбихте ловната ми хижа!

ФАЛСТАФ

Ами дето нацелувах щерката на пазача?

ПЛИТКОУ

Не извъртайте, сър! Дължите ми отговор!

ФАЛСТАФ

И ще ви го дам веднага. Вярно е, признавам всичко. Издължих ли се?

ПЛИТКОУ

Съветът ще си каже думата!

ФАЛСТАФ

А моят съвет е да не отваряте дума пред него. Само ще станете за смях!

ОТЕЦ ЕВЪНС

По-малко думи, сър Джон! Pauca verba[13]!

ФАЛСТАФ

Паяк на върба!… Хаплю, аз ти пукнах главата — каква тъжба имаш против мене?

ХАПЛЮ

Углавна, сър! Защото главата ми пострада от вас. И ще се оплача от вашите нехранимайковци Бардолф, Ним и Пистол! Те ме откараха в кръчмата, напоиха ме и ми опразниха джобовете до шушка!

БАРДОЛФ (вади шпага)

Ах ти, постно бенбърийско сирене[14]!

ХАПЛЮ

Какво съм казал? Нищо не съм казал!

ПИСТОЛ (вади шпага)

Как дръзваш, Мефистофеле безочлив[15]!

ХАПЛЮ

Нищо не съм казал!

НИМ (вади шпага)

На резенчета! На резенчета ще го нарежа! Мен като ме хване афектът[16]!

ХАПЛЮ

Къде е Семпъл? Вуйчо, къде е слугата ми?

ОТЕЦ ЕВЪНС

Успокойте се, моля! Нека да се разперем! В тази разправия има, както разпрах, трима съдници: един — videlicet[17], тоест видим и налице — мистър Пейдж; втори — videlicet — аз самият; и трети, най-после и най-накрая — хазаинът на „При Жартиерата“.

ПЕЙДЖ

Да, ние тримата трябва да ги изслушаме и да уредим спора.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Отлично! Аз ще да си взема бележка в тефтерчето и после ще разгледаме рапотата най-дискретно.

ФАЛСТАФ

Пистол!

ПИСТОЛ

Аз цял съм слух!

ОТЕЦ ЕВЪНС

На дявола папа му!… Прости, Господи! „Аз цял съм слух“! Превземки!

ФАЛСТАФ

Пистол, ти ли си отпънал кесията на мистър Хаплю?

ХАПЛЮ

Той! Кълна се в ръкавиците си! Ако не е той, да не стъпя вкъщи си! Двайсет и осем пенса в нови шестпенсови монетки и две ей такива големи изтрити едуардовки за игра на плъзни-пара; купих ги от Ед Милър по за два шилинга и два пенса всяка, кълна се в ръкавиците си!

ФАЛСТАФ

Пистол, какво ще кажеш на това?

ОТЕЦ ЕВЪНС

Джепчийство, какво ще да му каже! Много просто!

ПИСТОЛ

Ти, уелски пришелецо, млък!… Сър Джон,

ще викна на дуел тоз меч оловен!…

Дръпни си подлите слова, лъжецо!

Глътни си клеветата, пяно мръсна!

ХАПЛЮ

Тогава е бил онзи, кълна се в ръкавиците си!

НИМ

По-внимателно, господинчо! Сдържай си афектите! Ще ти смачкам физиологията, ако ме портиш на фантетата! Запиши си го на носа!

ХАПЛЮ

Тогава, кълна се в шапката си, оня с червения нос ме е обрал! Може и да не помня какво съм правил, но не съм чак дотам магаре!

ФАЛСТАФ

Какво ще кажеш ти, Червенушко мамин?

БАРДОЛФ

Ще кажа, сър, че този господин е бил къркан до загуба на десетте си чувства.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Кажи невежества! Чувствата са само пет: слух, зрение, осезание, вкус и овоняние.

БАРДОЛФ

И докато е бил фиркан, някой му е свил кинтите и изобщо е станала инфекцията.

ХАПЛЮ

Да, вие и тогава говорихте на латински! Но нищо! Докато съм жив, вече ще пия само в честна, почтена и възпитана компания! Когато река да се напия, ще го правя с хора, които имат страх Пожи, а не с разни пияници!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Пог вижда — високонравствено решение!

ФАЛСТАФ

Е, господа, сами чухте: всички обвинения бяха опровергани.

Влиза Ана Пейдж с вино и чаши, следвана от

мистрис Пейдж и мистрис Форт.

ПЕЙДЖ

Не, дъще, всичко обратно! Ще се почерпим вътре!

ХАПЛЮ

О, боже! Това е мистрис Ана Пейдж!

ПЕЙДЖ

Как сте, мистрис Форт?

ФАЛСТАФ

Честна дума, мистрис Форт, аз съм прещастлив! С ваше разрешение!

Целува я.

ПЕЙДЖ

Жено, покани господата вкъщи!… Заповядайте, моля! Имаме горещ еленов пастет. Моля, господа! Да удавим в чашите всички спорове!

Излизат всички освен Плиткоу, Хаплю и отец Евънс.

ХАПЛЮ

Четирсет шилинга давам да ми бъде тук книжката с песни и сонети!

Влиза Семпъл.

Къде се дяваш, Семпъл? Или мислиш, че трябва сам да си прислужвам? Да е у теб песнопойката ми?

СЕМПЪЛ

Песнопойката? Че нали я заехте на Алиса Сухкейк

ПЛИТКОУ

Хайде, племеннико! Хайде, момчето ми! Тебе чакаме. Слушай сега! Виж какво! И помисли разумно! Има, така да се каже, едно предложение или нещо като възможност, за която отец Хю намеква, нали разбираш?…

ХАПЛЮ

Да, сър! Ще бъда разумен! Щом казвате, че е разумно, ще го направя!

ПЛИТКОУ

Но разбери ме първо!

ХАПЛЮ

Разбирам ви, сър!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Обмислете предложенията на вуйчо си, синко! Аз ще да ви ги разясня, ако ми дадете своето ухо.

ХАПЛЮ

А, не! Аз ще слушам, вуйчо Роберт! Ще извинявате, отче, но той е мирови съдия в графството, това всички го знаят!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Не става за това думата! Думата става да ви оженим.

ПЛИТКОУ

Точно така, отче. Обяснете му!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Тука внимавайте: да ви оженим за мистрис Ана Пейдж.

ХАПЛЮ

Че добре! За нея да бъде! Стига да са разумни условията!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Но трябва да ви харесва девойката! Желателни сме да чуем отговора на вашите уста или на вашите устни, тъй като някои философи твърдят, че устните са съставна част от устата. И тъй, кажете: можете ли да почувствате към нея сърдечна привлекателност?

ПЛИТКОУ

Чувай ме, Абрахам Хаплю, племеннико мой: можеш ли да я обикнеш?

ХАПЛЮ

Надявам се, че да, сър… Ще направя всичко, подобаващо на човек, който иска да бъде разумен.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Пресвето войнство Пожие! Вие трябва да отговорите решително: ще можете ли да спрете върху нея своите прачни намерения?

ПЛИТКОУ

С една дума, готов ли си да я вземеш при добра зестра?

ХАПЛЮ

Ами щом казвате, вуйчо! Аз за вас съм готов и на по-страшни работи! Щом са разумни.

ПЛИТКОУ

А бе! Разбери бе, човек! Ако го правя, правя го за твое добро. Ще можеш ли да обикнеш девойката?

ХАПЛЮ

Ще се оженя за нея, сър, щом вие казвате! Може отначало да нямаме кой знае каква любов, но ако небето рече, тя постепенно ще регресира, когато бъдем мъж и жена и имаме възможност да се опознаем по-добре. Надявам се, че колкото повече живеем заедно, толкоз повече ще расте и взаимната ни апатия. Но щом вие казвате „Вземай я!“, ще я взема! Аз съм безразвратно решен и това е!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Отговорът му е много благоразумен. Грешката е само в думата „пезразвратно“. Правилното е според нашето мнение „незвъзвратно“. Но намерението е допро.

ПЛИТКОУ

И аз мисля, че намерението му е сериозно.

ХАПЛЮ

Ами да! Ако не е така, да ме обесят!

Влиза Ана Пейдж.

ПЛИТКОУ

Ето и нашата прекрасна мистрис Ана! Като ви гледам, драга, ще ми се отново да бъда млад!

АНА

Трапезата е сложена. Татко ви кани да заповядате.

ПЛИТКОУ

На негово разположение съм, мила мистрис Ана.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Господи помилуй! Не пива да закъснея за молитвата.

Плиткоу и отец Евънс излизат.

АНА

Няма ли да заповядате, господине?

ХАПЛЮ

Не, благодаря ви от сърце, тук съм си много добре.

АНА

Но трапезата ви чака!

ХАПЛЮ

Благодаря, но не съм гладен. Наистина не съм.

Към Семпъл.

Ей, ти, макар че си мой личен слуга, върви даприслужваш на вуйчо ми!

Семпъл излиза.

И един мирови съдия може понякога да остане длъжен за някоя услуга на приятелите си! Държа само трима слуги и един малък паж, понеже майка ми още не е умряла. Но какво от това? Все пак живея знатно, нищо че малко скромно.

АНА

Но моля ви се! Не мога да ви оставя тук. Гостите няма да седнат без вас.

ХАПЛЮ

Честна дума, няма да хапна нищо! Благодаря ви много. Все едно, че съм ял.

АНА

Моля ви, господине, благоволете да влезете!

ХАПЛЮ

Не, благодаря ви, предпочитам да се поразходя навън. Завчера си навехнах глезена на един бас с учителя ми по фехтовка. Залогът беше: три тушета — порция месо със сливи, и, честна дума, оттогава ми се повдига, щом подуша печено… Но защо толкоз лаят кучетата? Да не са докарали мечки в града?

АНА

Мисля, че да, господине. Така чух да говорят.

ХАПЛЮ

Страшно обичам борбите на мечки с кучета[18], но съм готов да протестирам срещу тях по-силно и от най-върлия им противник. Вие сигурно се плашите, когато пуснат мечока?

АНА

Да, господине.

ХАПЛЮ

А пък аз пей давам за това! Секерсън съм го виждал пуснат поне двайсет пъти и дори веднъж съм го пипвал за веригата. Жените, то се знае, се разпищяха до бога. Те изобщо не могат да ги понасят, каквито са страшни и рошави!

Влиза Пейдж.

ПЕЙДЖ

Хайде де, драги мистър Хаплю! Чакаме ви!

ХАПЛЮ

Благодаря ви, сър, няма да ям.

ПЕЙДЖ

А, и дума да не става! Ще влезете! Хайде, хайде!

ХАПЛЮ

Не, моля, след вас!

ПЕЙДЖ

Моля ви се!

ХАПЛЮ

Мистрис Ана, моля ви, вие пред мен!

АНА

Не, моля ви се! Вие първи!

ХАПЛЮ

Не, по никакъв начин! Честна дума, няма да отстъпя! Не, не мога да ви нанеса такова оскърбление!

АНА

Моля ви, господине!

ХАПЛЮ

Добре тогава! По-добре да бъда неучтив, отколкото упорит. Но вие сама сте си виновна, да знаете!

Излизат.

Втора сцена

Пак там.

Влизат отец Евънс и Семпъл.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Пягай пързо и намери дома на доктор Кайус! Там живее една осопа, на име мистрис Скокли, която е на него като пазачка или павачка, или готвачка, или перачка, или миячка…

СЕМПЪЛ

Добре, ваша милост!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Допрето иде сега. На нея ще да предадеш това писмо! Тя е много плизка с мистрис Ана Пейдж и писмото я замолва да вземе при сърцето си и подпомогне намеренията на твоя господар по отношение на въпросната девойка. Попързай, а пък аз ще ида да си довърша опяда. Накрая ще има япълки и сиренце!

Излиза.

Трета сцена

Стая в хана „При Жартиерата“.

Влизат Фалстаф, Хазаинът, Бардолф, Ним, Пистол и Робин.

ФАЛСТАФ

Ей, кръчмарю! Ей, хазаино на жартиерите!

ХАЗАИНЪТ

Какво ще заповядаш, веселяко тлъсти? Удостои ме с няколко мъдри и учени слова.

ФАЛСТАФ

Мисля, кръчмарю, че тази моя свита трябва да бъде посвита. Ха-ха! Ще освободя тоя-оня.

ХАЗАИНЪТ

Крайно време беше, сладур! Дай им пътя, Херкулесе! Да си обират крушите! фют, фют!

ФАЛСТАФ

Така де! Тука харча десет фунта седмично!

ХАЗАИНЪТ

Защото си цар, цезар и кайзер! Добре, ще взема Бардолф да точи и разнася пивото. Какво ще кажеш, Хекторе сладурски!

ФАЛСТАФ

Вземай го, кръчмарю!

ХАЗАИНЪТ

Казана дума — хвърлен камък!

Към Бардолф.

Тръгвай с мен, малкият! Да те видя как ще пениш яката на пивото и как ще сипваш вар в киселяка! Не обичам много думи! Хайде!

Излиза.

ФАЛСТАФ

Припкай след него, Бардолф! Кръчмарството е славен занаят! От вехт плащ — нова престилка, от дърт разбойник — млад кръчмар! Поемай! Adieu!

БАРДОЛФ

Цял живот съм мечтал за такъв занаят! Парици ще натрупам!

Излиза.

ПИСТОЛ

Със чепа ще скрибуцаш, низък червей?

НИМ

Заченали са го във фиркано състояние и това му се

е вродило в афектите!

ФАЛСТАФ

Добре че се отървах от този огнен змей! Съвсем я беше ударил през просото с кражбите. То бива, бива, ама беше станал като калпавите певци — паузи не признаваше!

НИМ

Човек като краде, не бива да се афектира дотам!

ПИСТОЛ

„Краде“? О, грубост! Казвай: „присвоява“!

ФАЛСТАФ

Работата е, момчета, че съм съвсем обосял.

ПИСТОЛ

И мярна се петата на Ахила!

ФАЛСТАФ

Няма как! Трябва да измъдрим нещо, да изръсим някого!

ПИСТОЛ

Щом чу го, гарванчето клюн разчекна!

ФАЛСТАФ

Кой от вас познава мистър Форт, тук, от Уиндзор?

ПИСТОЛ

Знам този мъж — богат и знатен той е!

ФАЛСТАФ

Щом е тъй, честни мои пиленца, ще ви кажа какво имам на сърцето.

ПИСТОЛ

Два пуда лой, какво ще имаш друго!

ФАЛСТАФ

Без духовитости, Пистол! Лошото е, че макар да съм дебел, пак съм ужасно изтънял. Затова въпреки мазнините си мисля да понамажа, като атакувам женичката на този Форт. Забелязал съм я: дири разговор с мен, любезничи, хвърля обещаващи погледи. Не съм вчерашен и разбирам, че дори когато е най-малко любезна с мен, думите й, преведени на английски, означават: „Аз принадлежа на сър Джон Фалстаф!“

ПИСТОЛ

И преводачът ще я преведе

от пътя прав до знае се къде!

НИМ

Дълбоко е пуснал котва! Улучил й е афекта!

ФАЛСТАФ

А казват, че тя държала кесията на мъжа си и че тази кесия била натъпкана с цяла армия златни ангели.

ПИСТОЛ

Тогава, за да я превземеш, ти

три армии от дяволи прати!

НИМ

Тези ангелчета, като им чуя десетшилинговия хор, много афективно ми действат!

ФАЛСТАФ

Аз тук извъртях едно писъмце за нея. И второ подобно за съпругата на Пейдж, която преди малко хвърли едно око на познавачка върху всички достойнства на телосложението ми. Усетих как царственият ми търбух се позлатяваше от лъча на погледа й…

ПИСТОЛ

Изгря над торището слънце златно!

НИМ

Афектна поезия!

ФАЛСТАФ

Тя подложи на такова жадно изследване моята външност, че страстният пламък на очите й ме изгаряше като запалително огледало! Ето писмото за нея. И тя като другата държи паричките на мъжа си. Цяла област от Гвиана[19] — само злато и съкровища! И двете ще бъдат мои банки и аз ще съумея да ги доведа до банкрут! Едната ще ми бъде Източната Индия[20], а другата — Западната Индия, и моя милост ще ги изцежда и двете!

Към Пистол.

Ти занеси това писмо на мистрис Пейдж!

Към Ним.

А ти това — на мистрис Форт!… Ще ни потръгне, деца мои, пара ще пада!

ПИСТОЛ

По дявола! Не съм Пандар от Троя[21],

да своднича! Аз нося меч на кръста!

НИМ

Тази комбина и мен не ме афектира! Вземай си писмото! Държа на репунтацията си!

ФАЛСТАФ (към Робин)

Носи ги ти тогаз! Платна издувай,

мой кораб лек, към златни брегове!…

А вие, негодяи, вън оттука!

Топете се като градушка лете!

Тътрете се към други ясли! Марш!

Джон Фалстаф, на прахосниците крал,

духа на свойто време е разбрал:

от днес — единствен паж, по френска мода!

Излиза, следван от Робин.

ПИСТОЛ

Да ти кълват корема лешояди!

Додето има зарове фалшиви

и балами със мене да играят,

пара в джобовете ми ще звъни,

а ти ще ходиш бос, фригийски турчин[22]!

НИМ

Ще му го върна! Страшно ме афектира!

ПИСТОЛ

На него да мъстиш възнамеряваш?

НИМ

Да, кълна се в небето и звездите му!

ПИСТОЛ

Със остра дума или с остър меч?

НИМ

И с двата афекта едновременно. Ще разкрия на Пейдж как иска да го афектира този шишкав любовник!

ПИСТОЛ

И аз ще съобщя на Форт,

че тоз хитрец от низък сорт

жена му да опита иска

и златото да му изстиска!

НИМ

Пламна ми афектът! Ще навия Пейдж да пусне в ход отрова, ще го оцветя с жълта ревност! Кипне ли ми келът, опасен ставам! Като моя афект втори няма!

ПИСТОЛ

Като те гледам, сякаш че си Марс[23] на недоволниците! Тръгвай! С теб съм!

Излизат.

Четвърта сцена

В дома на доктор Кайус.

Влизат мистрис Скокли и Семпъл.

МИСТРИС СКОКЛИ (вика)

Ей, Джон! Джон Ръгби!

Влиза Ръгби.

Джон, моля ти се, постой малко на прозореца и гледай да не довтаса господарят! Ако рече доктор Кайус да се върне и сюрплезира чужд човек вкъщи, ще си пострадат и божиите заповеди, и английският език!

РЪГБИ

Отивам.

МИСТРИС СКОКЛИ

Тъй те искам! А пък после, преди да е угаснал огънят, ще му сръбнем по една чашка горещо млекце с вино.

Ръгби излиза.

Много честно момче, ей богу! Пък и работно, и изпълнително. От тези, дето сега със свещ да ги дириш! И нито е клюкар, нито скандали прави! Само дето често го избива на молитви. Малко е откачен по тази част, но кой ли пък е без дехвект… Та, значи, се казваш Питър Семпъл?

СЕМПЪЛ

Ами тъй ми викат.

МИСТРИС СКОКЛИ

И служиш при мистър Хаплю?

СЕМПЪЛ

Ами че при него.

МИСТРИС СКОКЛИ

Да не е един с голяма брада, такава широка и кръгла като ръкавичарски нож?

СЕМПЪЛ

Ами! Той е един такъв, спаружен в лицето и с рижа брадичка като на Каин!

МИСТРИС СКОКЛИ

Трябва да е тих и кротък тогава.

СЕМПЪЛ

Кротък, ама няма в града втори храбрец като него. Веднъж се би с един пазач на зайчарник!

МИСТРИС СКОКЛИ

Хайде бе! Тогава се сещам за кого говориш. Не е ли един, дето върви с навирен нос и ей така, наперен като петел?

СЕМПЪЛ

Точно той!

МИСТРИС СКОКЛИ

Дано небето прати на мистрис Ана Пейдж не по-лош мъж от него! Кажи на пастора Евънс, че ще направя каквото мога за господаря ти. Ана е добро момиче и мен ми се ще да…

Влиза отново Ръгби.

РЪГБИ

Господарят! Иде си!

МИСТРИС СКОКЛИ

Бърже, момко! В килера! Той няма да се бави много!

Семпъл се скрива в килера.

Ей, Джон! Джон Ръгби, на теб викам! Върви да подириш господаря! Много се забави, да не му е станало нещо!

Ръгби излиза.

Пее.

Тра-ла-ла, тра-ла-ла!…

Влиза доктор Кайус.

ДОКТОР КАЙУС

Какво пее вие? Аз не обитша тези глупости! Моля да донесе от мой килер une boite verte, един зелен кутий! Вий тшува какво аз казва? Един зелен кутий с хаптше!

МИСТРИС СКОКЛИ

Да, господин докторе! Ей сегичка, господин докторе!

Настрани.

Добре, че не я потърси сам! Ако беше открил

момчето, щеше да побеснее!

Влиза в килера.

ДОКТОР КАЙУС

Уф, уф, уф! Ma foi, il fait fort chaud. Je m’en vais a la

Cour… la grande affaire[24].

Влиза отново мистрис Скокли с кутията.

МИСТРИС СКОКЛИ

Тази ли, господин докторе?

ДОКТОР КАЙУС

Oui, mettez-la dans mon[25] джоб! Depechez-vous! Къде този разбойник, Рагби?

МИСТРИС СКОКЛИ

Джон! Джон Ръгби!

Влиза отново Ръгби.

РЪГБИ

Ето ме, сър!

ДОКТОР КАЙУС

Джон Рагби, аз тебе раг-бий! Вземи свой шпаг и следвай мен в двор!

РЪГБИ

Тя ми е при входа, сър.

ДОКТОР КАЙУС

Тшестна дума, аз закъснял… Qu’ai-j’oublie[26]? В килер има simples, разбира?… Какво теб тшуди? Мои simples, треви, билки, кои аз не трябва за нищо на свят забрави!

Прекосява стаята.

МИСТРИС СКОКЛИ (настрани)

Божичко! Сега ще открие момчето и ще пощръклее!

ДОКТОР КАЙУС

Au diable! Кой в килер! Larron[27]! Разбойник!

Измъква Семпъл от килера.

Рагби, мой шпаг!

МИСТРИС СКОКЛИ

Успокойте се, господарю!

ДОКТОР КАЙУС

А защо аз трябва успокой се?

МИСТРИС СКОКЛИ

Момчето е честно! Не е крадец!

ДОКТОР КАЙУС

А какво прави тшестното̀ момтшето̀ в мой килер? Това не тшестното̀ момтшето̀, кое влиза в мой килер!

МИСТРИС СКОКЛИ

Моля ви се, господарю, само не ставайте флегматичен! Всичко ще ви кажа! Той дойде при мен с поръчка от отец Хю.

ДОКТОРКАЙУС

Каква поратшка?

СЕМПЪЛ

Да я помоля да…

МИСТРИС СКОКЛИ

Ш-ш-ш-т!

ДОКТОР КАЙУС

Ваш език ш-ш-ш-т! А ти казва: каква поратшка?

СЕМПЪЛ

Ами да помоля тази дама, вашата готвачка де, да каже една дума за моя господар пред мистрис Ана Пейдж. Той я иска за жена защото.

МИСТРИС СКОКЛИ

Да, но само толкова! Нищо повече! Да не съм луда да си слагам пръста, дето скърца!

ДОКТОР КАЙУС

Отец Хю теб изпратил? Джек Рагби, baille moi[28] един лист хартията!… А ти потшака!

МИСТРИС СКОКЛИ (тихо на Семпъл)

Пак добре, че се поуспокои! Ако беше кипнал, както друг път, щеше да го видиш какъв аругантен става и какви милоколики го хващат. Но индиферентно от това, аз ще направя каквото мога за господаря ти. Работата е там, че и моят господар — защото този френски доктор ми е точно господар, щом му въртя цялата къща и пера, простирам, меся, пека, готвя, мета, слагам масата, оправям, и всичко това съвсем сама…

СЕМПЪЛ (тихо на мистрис Скокли)

Че доста работа за чифт ръце!

МИСТРИС СКОКЛИ (тихо)

Доста не, ами отгоре! Не мога да вдигна глава от нея. Ставай рано, лягай късно! Но индиферентно от това — само че между нас да си остане, ни дума никому! — моят хазаин и той е влюбен в мистрис Пейдж. Но, индиферентно от това, аз я зная какво й е на ума. Ни тоя, ни оня…

ДОКТОР КАЙУС

Ти, глупак, предава тоз писмо на отец Хю! Аз вика него на дуел! Parbleu[29] аз отреже негов гарло в парк! Аз отутши този маймунски поп меси се в тшужди работи! Ти може варви! Ти няма нужда стои тук! Семпъл

Излиза.

Parbleu, аз отрежа негови testiculi и хвърли на кутше!

МИСТРИС СКОКЛИ

Но той я иска само за своя приятел!

ДОКТОР КАЙУС

Мен не интересува! Не казва ли вие, че аз полутши Ана Пейдж за мен! Parbleu, аз убие този маймунски поп, аз извика за мой секундант кратшмар de la Jarretiere! Parbleu, аз иска Ана Пейдж за себе!

МИСТРИС СКОКЛИ

Но всичко ще се нареди, господин докторе, щом девойката ви иска! Пък хората, те нека си говорят, тъй де!

ДОКТОР КАЙУС

Джон Рагби, ти трагва с мен в двор!…

Към мистрис Скокли.

Ако аз не полутши Ана Пейдж, аз изхварли вас от тази кашата! Аз иска Ана!… Рагби!

Излиза, следван от Ръгби.

МИСТРИС СКОКЛИ

Ти иска Ана, но не мож’ я хвана! Аз я знам нея какво си има на ум. Никой друг в Уиндзор не знае това по-добре от мен и никого моето Анче не слушка, както слушка леля си Скокли, слава богу!

ФЕНТЪН (отвън)

Хей, има ли някой вкъщи?

МИСТРИС СКОКЛИ

Кой е? Влезте, моля!

Влиза Фентън.

ФЕНТЪН

Какво ново, уважаема? Как сме?

МИСТРИС СКОКЛИ

Съвсем добре сме, щом ваша милост сте тъй симпатичен да ни пита.

ФЕНТЪН

А какви новини? Как е милата мистрис Ана?

МИСТРИС СКОКЛИ

Така си е, сър — мила. Пък и скромна, и любезна, и дружелюбна към вас, мога да ви го кажа междувпрочем, щом сте дошли, и понеже и аз ми е радостно, дето е тъй.

ФЕНТЪН

А как мислиш, дали ще успея? Да не се проваля, а?

МИСТРИС СКОКЛИ

То всичко си е, господине, в Божиите ръце. Но индиферентно от това, мистър Фентън, аз съм готова да се закълна върху книга, че тя е влюбена във вас. Ваша милост нали има брадавичка над окото?

ФЕНТЪН

Какво от това?

МИСТРИС СКОКЛИ

А, нищо, така! Много е дълго за разказване. Ама какво ни е миличко и весело нашето Анче, само ако знаехте! Такова девойче като него досега не се е раждало на тоя свят, мога да ви го декралирам пред всички! Цял час си бъбрихме с нея за брадавичката ви. Честна дума, с никого не съм се смяла така, както с това детенце! То наистина, горкото, понякога изпада много в милоколика и гледа едно такова жално-милно, но щом стане дума за вас… ама, хайде, да не говорим!

ФЕНТЪН

Аз днес ще я видя. Дръж, това е за теб и гледай да ми помогнеш, ти знаеш как. Ако я срещнеш преди мен, поздрави я!

МИСТРИС СКОКЛИ

Как няма! Разбира се, мистър Фентън, и като се видим, ще ви разправя още за брадавичката, пък и за другите й кандидати!

ФЕНТЪН

Добре, сега довиждане! Трябва да бързам!

МИСТРИС СКОКЛИ

Довиждане, ваша милост!

Фентън излиза.

Приятен господин, що си е право — право! Само че Ана не го обича. Ако аз не й знам сърчицето, кой ще го знае!… Ай, да опустее макар, нещо съм забравила, ама какво беше?

Излиза.

Второ действие

Първа сцена

Пред дома на Пейдж.

Влиза мистрис Пейдж с писмо в ръка.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Какво? Аз, която не съм получавала любовни писма в цвета на своята младост, сега да ми ги пращат? Я да видим!

Чете.

„Не ме питайте защо ви любя! Любовта вика разума за лекар, но не го иска за съветник. Вие не сте млада — аз също не съм: ето една първа допирна точка! Весела сте — и аз съм весел, ха-ха: втора допирна точка! Имате слабост към хереса[30] — аз, да не говорим: трета допирна точка. Какво повече да ви обяснявам? Ако чувството на един воин може да ви задоволи, задоволете се, мистрис Пейдж, с това, че ви любя! Не казвам: «Смилете се над мен!», защото това не е войнишка дума, казвам направо: «Люби ме!»

Твой раб, готов

без «ох» и «оф»

за бой суров

при първий зов

от теб, любов,

Джон Фалстаф“

Виж го ти, Ирода му юдейски[31]! Боже, какъв порочен свят се е навъдил! Дори и тази разкапана развалина, която едва се държи да не рухне от старост, си дава вид на младо кавалерче! По дяволите, за коя ли необмислена моя думичка се е заловил този фламандски пияница, та смее тъй безсрамно да ме задиря? Да ме е виждал най-много три пъти! Какво съм могла да кажа тогава? Аз сдържах своята веселост, да ми прости Господ за нея! Не, аз на всяка цена ще внеса в парламента законопроект за изтребване на всички мъже! Наистина, как да му отмъстя? Защото непременно ще му отмъстя! Туй е толкоз вярно, колкото е вярно, че коремът му е натъпкан като ловджийска наденица!

Влиза мистрис Форт.

МИСТРИС ФОРТ

Мистрис Пейдж! Тъкмо бях тръгнала към вас!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

А пък аз — към вас! Но вие имате лош вид!

МИСТРИС ФОРТ

Едва ли. Притежавам доказателство за обратното.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Пък аз ви казвам, че видът ви е лош.

МИСТРИС ФОРТ

И така да е. Но, повтарям, бих могла да ви докажа, че изглеждам доста добре. О, мистрис Пейдж, посъветвайте ме, моля ви се!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Какво ви е, мила?

МИСТРИС ФОРТ

Ах, драга! Да не ме спираше една дреболийка, бих могла да се сдобия с висока чест!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Зарежете дреболийката и дръжте честта! Казвайте! Какво има?

МИСТРИС ФОРТ

Това, че ако се реша да ида в ада за вечни времена, бих могла още сега да получа рицарска титла.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Какво? Не може да бъде! „Сър Алиса Форт“! Виждала съм такива рицарки по кръстопътищата! По-добре си останете в доброто наше съсловие.

МИСТРИС ФОРТ

Но защо само губим време!

Дава й писмо.

На, четете, четете! Ето как бих могла да стигна до рицарството! Додето имам очи да различавам по вид хората, на дебел човек вече няма да повярвам! А толкоз възпитано говореше, тъй възхваляваше женската скромност, така строго порицаваше всяка неморална постъпка! Бих се заклела, че каквото му е на устата, това му е и на сърцето; а то мислите му били толкоз далеч от думите, колкото уличната песничка от стотния псалм! Коя буря изхвърли на Уиндзорския бряг този кит с толкоз тона мас в корема? И как да му отмъстя? Най-добре ще е да му подклаждам надеждите, додето порочният огън на сладострастието го опържи в собствената му лой! Виждали ли сте друг път такова чудо?

МИСТРИС ПЕЙДЖ (сравнява двете писма)

Точ в точ еднакви! Само тук името е Пейдж, а тука — Форт. За да успокоя незаслужено обиденото ви достойнство, ето ви едно братче-близначе на писмото ви. Но нека вашето получи цялото наследство, защото моето се отказва в негова полза. Сигурна съм, че този шопар има хиляди такива копия с празно място за името! А може и да са повече! И тези дори навярно не са от първото издание! Обзалагам се, че е почнал и да ги печата! Навярно изобщо не гледа какво натиска в пресата си, щом иска да натисне и нас двете! Но предпочитам да съм гигантка и да лежа под планината Пелион[32]! Честна дума, по-лесно ще намериш на този свят двайсет порочни гълъбици, отколкото един добродетелен мъж!

Дава двете писма на мистрис Форт.

МИСТРИС ФОРТ

Съвсем еднакви! Същият почерк, същите думи! За какви ни мисли тоя?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Не зная. Почвам да се съмнявам в своята нравст — веност. Трябва да се погледна отстрани, както се гледа непозната, защото, ако той не е почувствал в мен никакъв признак на слабост, как би насочил шкембето си за такъв дързък абордаж[33] срещу кораба на моето достойнство?

МИСТРИС ФОРТ

„Абордаж“, казвате. За себе си, мога да ви уверя, че никога няма да му дам да ми се качи на палубата.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

И аз също. Ако веднъж го пусна в трюма си, корабът ми никога да не излезе в плаване. Да му отмъстим! Да му определим среща, а след това да подхранваме у него лъжливи надежди и да го разиграваме с хитри отсрочки, докато заложи и конете си на кръчмаря от „Жартиерата“!

МИСТРИС ФОРТ

Съгласна! Готова съм да участвам във всяка шега, стига да не петни нашата почтеност! Мъж ми само да види това писмо! То ще раздухва неговата ревност до края на живота му!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Ха, ето го, че иде! И моят благоверен е с него. Той, слава богу, е толкоз далеч от ревнивите подозрения, колкото аз съм далеч от това да му дам повод за тях. И надявам се, тази неизмерима далечина му е достатъчна.

МИСТРИС ФОРТ

Блазя ви! Добре ви е на вас.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Да обмислим как да се разправим с нашия лоен рицар. Елате, елате!

Отдръпват се.

Влизат: Пейдж, следван от Ним, и Форт, следван от Пистол.

ФОРТ

Надявам се, драги, че нещо бъркаш!

ПИСТОЛ

Надеждата е куче без опашка:

сър Джон ухажва вашата жена.

ФОРТ

Ами! Тя не е вече в първа младост!

ПИСТОЛ

Той гони млади — стари, тънки — пълни,

богати — бедни; дай му ти на него

разнообразие! Не спете, Форт!

Във форта си тревога обявете!

ФОРТ

Да е влюбен в жена ми?

ПИСТОЛ

И с бурна страст! Внимавайте, че може,

в елен превърнат, както Актеон[34]

да бягате от своя собствен пес!

О, зла беда виси ви над главата!

ФОРТ

Каква беда?

ПИСТОЛ

Че как каква? Рогата!

На добър час!… Вий също, мистър Пейдж,

на моя пръв приятел дайте вяра!

„Нощем мишките мишкуват

в зимника на свобода,

кукувиците кукуват

все край чуждите гнезда.“

Е, да вървим,

капрале Ним!

Излиза.

ФОРТ (настрани)

Ще изчакам, но ще я разнищя тази история!

НИМ (на Пейдж)

Вярвайте, като ви казвам! Лъжата не спада към афектите ми. Той ме оскърби на чест! Искаше да й занеса някакво си писмо с разни любовни афекти в него, но аз нося меч, и то, който знае да хапе, щом потрябва! Накъсо да сечем: той задиря жена ви. Това е. Името ми е капрал Ним, за сведение. Каквото кажа, е чиста правда. Казвам се Ним, за сведение, и Фалстаф се върти край жена ви. Adieu! Не ми харесва кукувичата прежда. А на тази работа натам й се заплитат афектите, adieu!

Излиза.

ПЕЙДЖ

„Афектите на работата“! Тоя приятел ще накара английския език да пощурее от страх!

ФОРТ

Ще го държа под око този Фалстаф!

ПЕЙДЖ

За пръв път срещам мошеник с толкоз натруфен говор!

ФОРТ

Само да се окаже истина!…

ПЕЙДЖ

На този китайски лъжец[35] вяра не давам, ако ще и сам градският свещеник да ми го препоръча!

ФОРТ

Видя ми се разумен човек.

Мистрис Пейдж и мистрис Форт излизат напред.

ПЕЙДЖ

Как сме, Мег?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

А ти къде си тръгнал, Джордж? Виж какво…

Отиват встрани, говорейки.

МИСТРИС ФОРТ

Какво има, Франк? Защо си така мрачен, мили?

ФОРТ

Аз — мрачен? Съвсем дори не съм мрачен! Върви, върви си вкъщи!

МИСТРИС ФОРТ

Пак някаква муха ти е влязла в главата!… Да вървим, мистрис Пейдж!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Ида… Ще си дойдеш ли за обяд, Джордж?

Влиза мистрис Скокли.

Настрани, към мистрис Форт.

Я кой се задава! Тя ще отнесе посланията ни на жалкия рицар.

МИСТРИС ФОРТ (настрани, към мистрис Пейдж)

И аз си мислех за нея. Тъкмо за тази работа е!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Здравейте, мистрис Скокли! При дъщеря ми ли?

МИСТРИС СКОКЛИ

При нея, госпожо. Как е тя, милинката ми?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Елате с нас и ще я видите! И ние имаме нещо да ви кажем.

Излиза заедно с мистрис Скокли и мистрис Форт.

ПЕЙДЖ

Е, мистър Форт?

ФОРТ

Чухте ли какво ми разказа този мошеник?

ПЕЙДЖ

Да. А вие чухте ли какво другият разказа на мен?

ФОРТ

Мислите ли, че има нещо вярно в думите им?

ПЕЙДЖ

Ами! Негодници! Да вървят по дявола! Не вярвам рицарят да е стигнал дотам. Кои го обвиняват, че задирял жените ни? Двама бивши негови слуги! Натирил ги е и те сега искат да му платят.

ФОРТ

Настина ли са били негови хора?

ПЕЙДЖ

Разбира се!

ФОРТ

Тогава още по-зле! В „Жартиерата“ е отседнал, нали?

ПЕЙДЖ

Да. И ако е решил да съблазнява жена ми, прав му път! Каквото получи от нея освен остри думи, нека падне върху моята глава!

ФОРТ

Не че се съмнявам в жена си, но не бих им позволил да се срещат. И прекалената доверчивост не е добра. Не ми се ще нищо да пада или пораства на главата ми!

Влиза Хазаинът на „При Жартиерата“.

ПЕЙДЖ

Ха, ето го и този дърдорко, хазаинът на „Жартиерата“! Когато е тъй весел, или главата му е пълна с вино, или кесията — с пари… Как си, кръчмарю!

ХАЗАИНЪТ

А ти как си, мой човек! Ама си ми из контен, сладур!… Ей, кабалеро, ей, съдниче градски!

Влиза Плиткоу.

ПЛИТКОУ

Ида, хазаино, ида!… Добро утро, хиляди пъти добро утро, мистър Пейдж! Тръгвайте с нас, драги! Готви се отлична забава!

ХАЗАИНЪТ

Кажи му я, Темиде[36] градски! Кажи му я, мой човек!

ПЛИТКОУ

Ще има дуел, сър! Между отец Хю, уелския[37] пастор, и месьо Кайус, френския доктор!

ФОРТ

Драги ми кръчмарю, две думи само…

ХАЗАИНЪТ

Думай, мой човек! Казвай, сладур!

Разговарят встрани.

ПЛИТКОУ (към Пейдж)

Ще дойдете ли с нас да погледате? Кръчмарят им е съдия и ги е пратил в различни посоки, защото пасторът не си играе. Чувайте каква шега сме им скроили!

Разговарят встрани.

ХАЗАИНЪТ

Само да му нямаш зъб за нещо на моя кабалеро?

ФОРТ

Не, честна дума! Имаш от мен кана греяно испанско, ако ме допуснеш при него и му кажеш — така, на шега — че се казвам Брод[38].

ХАЗАИНЪТ

Дадено! Ето ръката ми, сладур! Ще имаш в хана ми свободен достъп и отстъп. Добре ли го рекох? И ще ти викам Брод. Сър Джон е голям веселяк, ще видиш!… Тръгваме ли, сеньори?

ПЛИТКОУ

Тръгваме, хазаино!

ПЕЙДЖ

Казват, че французинът бил майстор на шпагата.

ПЛИТКОУ

Майстор — вятър! По този въпрос аз бих могъл да ви кажа нещичко. Напоследък са въвели разни там „дистанции“, „пасадо“, „стокадо“[39] и тям подобни измишльотини. А работата е в сърцето, мистър Пейдж! В това тука, тука! На младини аз такива юначаги като вас сам срещу четирима съм ги разгонвал с шпагата си като плъхове!

ХАЗАИНЪТ

Хайде, момчета! Хайде, сладури! Ще се дигаме ли?

ПЕЙДЖ

Идем! Макар че, мен ако питате, по-смешно ще бъде, ако се бият без шпаги, само с думи!

Хазаинът, Плиткоу и Пейдж излизат.

ФОРТ

Ако Пейдж е такъв глупак, че да се осланя на една слаба жена, аз не мога да стоя тъй спокоен! Тя е била с него у Пейдж и кой знае какви са ги вършили там! Ще я видим тая работа! Под чуждо име лесно ще изпитам тоя Фалстаф. Ако излезе, че е невинна, трудът ми няма да е напразно — ако пък излезе другото, трудът ми ще е тъкмо намясто!

Излиза.

Втора сцена

Стаята на Фалстаф в хана „При Жартиерата“.

Влизат Фалстаф и Пистол.

ФАЛСТАФ

Не, нито пукнато пени[40]!

ПИСТОЛ

Тогава мидата на този свят

със меча си ще трябва да отворя!

ФАЛСТАФ

Отваряй я с каквото щеш, но от мен няма да получиш нито пени! И без това дълго те търпях да правиш заеми срещу доброто ми име. На три пъти съм дотягал на приятелите си, да те отървавам, тебе и твоя съдружник Ним, и ако не бях аз, сега да надзъртате и двамата иззад решетките като двойка песоглавци в клетка. Вече ми е запазено място в пъкъла, задето съм ви препоръчвал на свои приятели благородници като страшни бойци и честни хора. А когато мистрис Бриджет си загуби дръжката на ветрилото, кой се закле, че тя не е у тебе?

ПИСТОЛ

И ти от дръжката си взе удръжката!

ФАЛСТАФ

И с право, разбойнико, с пълно право! Ти какво искаш, да си рискувам безсмъртната душа така, даром? Стига си ми висял на врата, не съм ти бесилката, дето те чака! Дири другаде пари! Едно остро ножче и една добра навалица[41] — това ти стига. Хайде, препускай към замъка си в квартала на крадците! Нямало да носи писмата ми, негодник такъв! Честта не му позволявала! На теб ли бе, бездно от низост, когато дори аз едва-едва успявам да се задържа на ръба на почтеността. Да, аз, аз, аз самият понякога се виждам принуден да потисна своя страх Божи и под напора на нуждата да свия знамето на честността си за по-добри времена; дори на мен понякога ми се налага да поизлъжа, да поизмамя, да позадигна, а той, негодникът, ще ми скрива своите дрипи на мизерен просяк, муцуната си на пладнешки разбойник, псувните си на дърт къркач и хвалбите си на площаден шарлатанин под наметалото на честта? Ти ли бе? Ти ли?

ПИСТОЛ

Разкаях се. Нима ви туй не стига?

Влиза Робин.

РОБИН

Сър, една жена иска да говори с вас

ФАЛСТАФ

Разрешавам й да се приближи!

Влиза мистрис Скокли.

МИСТРИС СКОКЛИ

Добро ви утро, ваше благородие!

ФАЛСТАФ

Добро утро, драга ми госпожо!

МИСТРИС СКОКЛИ

Ах, ваша милост, каква ти госпожа съм аз!

ФАЛСТАФ

Тогава „девойка“.

МИСТРИС СКОКЛИ

Толкоз девойка, Бога ми, колкото е била майка ми, като ме е раждала!

ФАЛСТАФ

Винаги съм вярвал на клетвите. Е, какво те носи при мене?

МИСТРИС СКОКЛИ

Желае ми се да удостоя ваша милост с няколко думи.

ФАЛСТАФ

С няколко хиляди, ако щеш, красавице! А пък аз ще те удостоя с изслушването им.

МИСТРИС СКОКЛИ

Мистрис Форт…

Поглежда към Пистол и Робин.

…Елате по-насам, сър!… Та, казвам, живея у доктор Кайус.

ФАЛСТАФ

Добре. И после? Какво „мистрис Форт“?

МИСТРИС СКОКЛИ

Да, точно тъй, както го казахте… Моля ви, сър, елате по-насам!

ФАЛСТАФ

Бъди спокойна, жено, никой няма да ни чуе. Това са мои хора.

МИСТРИС СКОКЛИ

Така ли? Тогава да ги благослови Бог и да ги стори и свои!

ФАЛСТАФ

Та значи „мистрис Форт“?… Какво щеше да ми кажеш за нея?

МИСТРИС СКОКЛИ

Само най-добри неща, вярвайте ми, сър! Ах, божичко, божичко, вие сте били ужасен съблазнител! Да ви прости бог, както и на всички нас, грешните!…

ФАЛСТАФ

„Мистрис Форт“?… Карай нататък де! Мистрис Форт — тя какво?…

МИСТРИС СКОКЛИ

Ами, че то, направо казано, работата е такава: вие тъй сте я симпатизирали, да се смаеш просто! И най-хубавият кавалер, от тези, дето тук гъмжи от тях през лятото, когато дворът се премества в Уиндзор[42], не може я симпатизира така! А пък са идвали рицари, лордове, благородия от най-изпрефинтените, с каляски! Ако щете, вярвайте, ей така идеха — каляска подир каляска, писмо подир писмо, пък подаръци — като река! И такива едни парфунтирани, истински мускус[43]! — и шумолят, шумолят — само злато и коприна, свят да ти се завие! И все с едни алигантни фразеологии в кутиите. Пък вина, пък сладкиши — то скъпо, то красиво! — няма женско сърчице да им устои! Ама тя, индиферентно от това — не! Ако щете вярвайте, хич не ги и поглеждаше! На, и на мен тази сутрин ми предложиха цяла дузина златни ангелчета. Но аз тези ангели не ги и поглеждам, ако са, дето се казва, по оная част, освен когато са с честни намерения. Та казвам ви, и най-красивият от всички тях не можа да я накара даже само да сръбне от една чаша с него. А пък бяха до един графове, какви ти графове — имаше и гвардейци! Но тя, пак ви казвам, не им обърна никакво впечатление!

ФАЛСТАФ

Но какво ти каза да ми съобщиш? По-накратко, драги мой Меркурий[44] във фуста!

МИСТРИС СКОКЛИ

Тя получи писмото ви и ви праща хиляди благодарности. И освен това ви съобщава, че мъж й днес няма да си е вкъщи между десет и единайсет часа.

ФАЛСТАФ

Между десет и единайсет.

МИСТРИС СКОКЛИ

Тъй каза. И през това време може да я посетите, рече, и щяла да ви покаже картинката, дето сте я знаели, каза. Мистър Форт, мъжът й де, няма да си бъде вкъщи. О, горката женица, не й е лек животът с него. Нямате си представление колко е ревностен! Нейното е жива мъка, миличката!

ФАЛСТАФ

Между десет и единайсет! Поздрави я от мен, жено, и й кажи, че ще бъда точен!

МИСТРИС СКОКЛИ

Много добре, ваша милост, само че аз имам още една заръка за вас. Мистрис Пейдж и тя ви изпраща най-сърдечни поздрави. И ще ви кажа най-дискретно, че тя е много скромна и възпитана, и нравствена, и в цял Уиндзор няма втора като нея, дето да не си пропуска така сутринната и вечерната молитва. Та тя ми заръча да кажа на ваша милост, че мъж й рядко излиза от къщи, ама тя все ще гледа да намери време. Честен кръст, не съм виждала жена да лудее така по мъж! Ама какво ги правите вие? Да не ги омагьосвате?

ФАЛСТАФ

Не, честна дума! Освен външната ми привлекателност нямам друга магия!

МИСТРИС СКОКЛИ

Да ви поживи господ за нея!

ФАЛСТАФ

Добре, но я ми кажи: да не би тези дами да са разкрили една на друга чувствата си към мен?

МИСТРИС СКОКЛИ

И таз добра! Не са толкоз неделикатни. Голяма комедия би било!… Та мистрис Пейдж ми заръча да й изпратите малкото си пажче. Мистър Пейдж е много симпатизиран към него. Той, ще знаете, изобщо е много достоен човек. Няма друга жена като неговата в Уиндзор, дето така да си живее. Прави, каквото си ще, купува, каквото си поиска, харчи без сметка, ляга и става, когато рече, всичко прави по свое осметрение. Ама си го заслужава, защото ако има в цял Уиндзор една мила жена — тя е! Трябва да й пратите пажчето, не се опъвайте!

ФАЛСТАФ

Че кой се опъва! Ще й го пратя.

МИСТРИС СКОКЛИ

Ха така! То нека ходи насам-натам помежду двама ви, но индиферентно от това, вие си уговорете една тайна думичка, та да се разбира е. А то няма защо да е инфурнирано за всичко, че не е хубаво децата да знаят всичките греховности. Ние, възрастните, си имаме своя дисекреция, дето му е думата, и познаваме света.

ФАЛСТАФ

Хайде, довиждане! Носи много здраве и на двете! На, дръж кесията ми. После ще има повече. Момче, върви с тази жена!

Мистрис Скокли и Робин излизат.

От тези две новини наведнъж свят ми се зави, ей!

ПИСТОЛ

Платна да вдигнем подир тази стара

гемия от Амуровата флота!

Пълни оръдията! Огън — бий!

На абордаж! Победа или смърт!

Излиза.

ФАЛСТАФ

Е, какво ще кажеш, Джон, дърта мършо? Това твое туловище май ще ти свърши работа на старост повече, отколкото на младини. Значи, още се заглеждат в него? Доста пара е глътнало досега, но, изглежда, ще почне да носи на господаря си. Благодаря ти, мое хранохранилище — казват, че си било малко не по мярка, но, явно, има още чар в тебе!

Влиза Бардолф.

БАРДОЛФ

Сър Джон, долу чака някой си мистър Брод, който иска да се запознае с теб и да поговори с вас. Той ти праща за утринна почерпка това канче херес.

ФАЛСТАФ

Брод казваш?

БАРДОЛФ

Да, сър.

ФАЛСТАФ

Викни го!

Бардолф излиза.

Дали е Брод, или е друг,

туй винце ще го сипем тук!

Мистрис Форт, мистрис Пейдж, оплетох ли ви, а? Велик си, сър Джон!

Влизат Бардолф и преоблеченият Форт.

ФОРТ

Господ да ви дава здраве, сър!

ФАЛСТАФ

И вам също, сър! Искали сте да говорите с мен?

ФОРТ

Да, прощавайте, че тъй ви се натрапих.

ФАЛСТАФ

Моля, моля! На ваше разположение съм… Момче, опразвай!…

Бардолф излиза.

ФОРТ

Трябва да ви кажа, сър, че аз съм човек, който е похарчил доста пара в живота си. Казвам се Брод.

ФАЛСТАФ

Драги ми мистър Брод, бих желал да се запозная по-отблизо с вас.

ФОРТ

Аз също, но да не мислите, че е, за да ви искам заем, защото, струва ми се, че от двама ни аз съм този, който има по-голяма възможност да дава; тъкмо това ми вдъхна смелост да се явя така безцеремонно при вас; нали има дума: „Пълен джоб стена пробива.“

ФАЛСТАФ

Парите са отлични войници — проправят си път навсякъде.

ФОРТ

Именно, а пък аз имам у себе си цяла кесия от тях, която — вярвайте ми — много ми тежи. Ако искате да ми помогнете в носенето, вземете я или поне си отсипете половината!

ФАЛСТАФ

Не зная, сър, как да заслужа честта да ви бъда носач.

ФОРТ

Ако ме изслушате, сър, ще узнаете как.

ФАЛСТАФ

Говорете, мили мистър Брод! С удоволствие ще ви услужа.

ФОРТ

Драги сър Джон, вие сте човек образован и от две думи ще ме разберете: отдавна чувам за вас най-хвалебни отзиви, но до днес, макар да съм имал винаги желание, нямах нито веднъж случай да се запозная с вас. Ще ви разкрия една тайна, от която, уви, ще си съставите не твърде ласкаво мнение за мен. Но докато аз прелиствам пред вас книгата на своите провинения, вие, сър, гледайте с едното си око в нея, а с другото в регистъра на собствените си грехове; заслужените ви укори към мен, вярвам, ще бъдат по-леки, когато си спомните по себе си как леко човек си ги заслужва.

ФАЛСТАФ

Съвсем правилно, сър. Продължавайте!

ФОРТ

В този град живее една дама, чийто съпруг се нарича Форт.

ФАЛСТАФ

И какво?

ФОРТ

Аз отдавна съм лудо влюбен в нея и, вярвайте, какво ли не направих, за да я спечеля за себе си: преследвах я по петите с пламенно упорство; създавах най-различни поводи за срещи; не изпусках случай да я зърна, макар и за миг; не само с радост купувах подаръци за нея, но и одарявах други, за да узная от тях какво би я зарадвало. С две думи, преследвах нея тъй, както любовта преследваше мен. И какво получих в награда за своето постоянство и щедрост? Малко горчив опит, събран в един поетичен бисер, който ми коства доста скъпо. Искате ли да го чуете?

„Любовта е сянка — трудно се досяга:

гони те, щом бягаш — гониш ли я, бяга!“

ФАЛСТАФ

И не ви ли е дала дамата някаква надежда?

ФОРТ

Не, никаква!

ФАЛСТАФ

А вие сам не сте ли се опитали да постигнете нещо?

ФОРТ

Не, никога!

ФАЛСТАФ

Че тогава на какво прилича тази ваша любов?

ФОРТ

На красива къща, построена върху чуждо място. Загубих си постройката, защото я бях издигнал, дето не трябваше.

ФАЛСТАФ

Но с каква цел ми разправяте цялата тази история?

ФОРТ

Щом отговоря на въпроса ви, ще съм ви казал всичко: носят се слухове, че мистрис Форт, макар да се държи пред мен тъй скромно, другаде отивала в развлеченията си дотам, че била дала вече основание за доста одумки. И ето в това е, сър Джон, ядката на въпроса: вие сте дворянин с отлично възпитание, изящен събеседник, радвате се на голяма тежест в обществото, благородник сте по ранг и по обноски, навред ви уважават за вашите успехи като воин, придворен и човек на науката…

ФАЛСТАФ

О, сър!

ФОРТ

Сам знаете, че това е така! Ето ви пари! Харчете ги, пилейте ги, правете, каквото искате с тях — само отделете част от своето време, за да подложите на любовна обсада целомъдрието на мистрис Форт! Пуснете в ход изкуството си на съблазнител, сторете всичко, за да й завъртите главата! Ако някой изобщо може да извърши това, този някой сте вие!

ФАЛСТАФ

Нима ще се облекчи бурната ви страст, ако аз спечеля онуй, на което вие сам бихте искали да се насладите? Май си предписвате неподходящо лекарство, мистър Брод?

ФОРТ

Нека ви обясня мисълта си! Мистрис Форт се затваря тъй здраво в безупречността на своята чест, че моята страст не смее да потърси брод към нея. Добродетелите й блестят така ослепително, че аз се боя да погледна към тях. Но ако имах в ръка едно доказателство за проявено от нея лекомислие, желанията ми, опрени на този прецедент, биха могли да настояват за отклик. С това оръжие аз бих успял да проникна през фортовете, наречени „нравствен дълг“, „добро име“, „съпружеска вярност“, които сега я правят непристъпна за мен, и да пребродя нашир и длъж всичките й владения! Какво ще кажете за този план, сър Джон?

ФАЛСТАФ

Мистър Брод, първо — приемам парите ви; второ — ето моята ръка; и трето — да не съм благородник, ако в най-скоро време не получите женичката на този Форт!

ФОРТ

О, сър!

ФАЛСТАФ

От мен я имате!

ФОРТ

А вий от мен ще имате пари, колкото поискате. Разполагайте нашироко с тях, сър Джон!

ФАЛСТАФ

Вие пък, мистър Брод, ще разполагате нашироко с мистрис Форт. Сега мога да ви кажа, че аз и тя днес имаме среща, и то изпросена от нея. Преди да влезете вие, оттук излезе нейната довереница или посредница, или сводница. Уредихме да я посетя днес между десет и единайсет, защото по това време оня ревнив глупак, съпругът й, нямало да си бъде вкъщи. Наминете насам довечера и ще чуете добри новини!

ФОРТ

Колко съм щастлив, че се запознах с вас! А познавате ли лично мистър Форт?

ФАЛСТАФ

Какво ме интересува този беден, жалък рогоносец! Не съм го виждал дори! Впрочем „жалък“ — да, но „беден“ не върви за него! Казват, че този изкуфял рогач имал купища пари. Защо толкоз ми харесва жена му, мислите? Аз ще я използвам като ключе, за да отворя и поопразня сандъка на този клонат елен!

ФОРТ

Все пак добре би било да го знаете на вид, за да избягвате срещите с него.

ФАЛСТАФ

Пет пари не давам за този бакалин, за този погражданен селяндур! Само като го измеря с поглед ей така, ще загуби ума и дума! Един замах със шпагата и ще му взема страха! Тя ще засвятка като метеор над рогата му! Бъди спокоен, драги Брод, аз ще поставя на колене този простак, а ти през това време ще се забавляваш с жена му. Ела довечера! Този Форт и така си е глупак, а днес ще го удостоя с още една титла, тъй че ти ще можеш да го наричаш не само глупак, но и рогоносец. Мини, мини довечера!

Излиза.

ФОРТ

Ах, сладострастен епикуреец[45]! Ще ми се пръсне сърцето от ярост! Кой смее сега да каже, че моето било празна ревнивост! Тя му е изпратила сводница, определила му е час, работата е опечена! Кой би повярвал! Невярна жена — каква адска мъка! Леглото ми омърсено, сандъкът — опразнен, честта — захвърлена в сметта! И не само да изтърпя ужасното оскърбление, но и да бъда обсипан с отвратителни прозвища, и то от този, който ме е покрил с позор! Прозвища! Прякори! Какво са пред тях имената на дявола! Сатанаил — звучи добре! Луцифер — даже мило! Велзевул — чудесно име в сравнение с „нещастен рогоносец“ или „сляп рогач“! И тарторът на дяволите не носи такова име!… А Пейдж — какво магаре! Какво доверчиво магаре! Да вярва на жена си, да не я ревнува! Не! Аз по-скоро ще поверя гърнето си с масло на някой фламандец, сиренето си — на този уелсец Хю, спирта си — на ирландец, любимия си кон — на циганин, но няма да поверя жена си на нея самата! Защото жената, не я ли наглеждаш, почва да измисля, да ги мъти разни, да фантазира! А каквото изфантазира, трябва непременно да го направи; главата си ще счупи, но ще го направи! Господи, благодаря ти, че си ме създал ревнив!… До единайсет часа ли? Добре, добре! Ще осуетя всичко: ще изоблича жена си, ще отмъстя на любовника й и ще се надсмея над Пейдж! На работа! В тези неща по-добре да подраниш с три часа, отколкото да закъснееш с една минутка. Ау! Аз — рогат? Рогат! Рогат!

Излиза.

Трета сцена

Поле край Уиндзор.

Влизат доктор Кайус и Ръгби.

ДОКТОР КАЙУС

Джон Рагби!

РЪГБИ

Да, сър!

ДОКТОР КАЙУС

Колко тшаса, Джон?

РЪГБИ

Цял час след часа, когато отец Хю трябваше да бъде тук.

ДОКТОР КАЙУС

Parbleu, той спасил свой душ, като не дойдел! Той, тшел добре свой библии и бог помогнал него! Parbleu, Джек, той ако дойдел, веднага труп!

РЪГБИ

Хитър е той, сър. Знае си, че ваша милост щяхте да го проснете на място, ако беше дошъл.

ДОКТОР КАЙУС

Parbleu, солената херингата не толкоз мартав, колкото аз направи мартав него! Извади свой шпаг, Джон! Аз покаже на теб как убие него!

РЪГБИ

Но аз не разбирам от фехтовка, сър!

ДОКТОР КАЙУС

Тебе страх! Извади свой шпаг!

РЪГБИ

Спрете, сър! Идат хора!

Влизат Пейдж, Плиткоу, Хаплю и Хазаинът.

ХАЗАИНЪТ

Здрасти, докторе! Как си бе, сладур?

ПЛИТКОУ

Ваш слуга, уважаеми докторе!

ПЕЙДЖ

Здравейте, доктор Кайус!

ХАПЛЮ

Добро утро, сър.

ДОКТОР КАЙУС

Защо вас — едно, две, три, тшетири — вситшки дошъл тука?

ХАЗАИНЪТ

За да видим как въртиш шпагата, да те видим в напада и отскока, да те видим тук и там в същото време, шат-шат, да ти видим финтите, волтите, гарда ти, дистанса ти, реверса ти[46], как поантираш и как парираш! Но къде ти е врагът, етиопецо? Какво го направи, Херкулесе[47] французки? Казвай, сладур! Къде е той, Ескулапе? Галене мой[48], къде си го дянал? Казвай, бъзова душице, уби ли го, владетелю на жълтите колби?

ДОКТОР КАЙУС

Parbleu, той най-страхлив маймунски поп, кой аз познава! Той не показал свой visage[49]!

ХАЗАИНЪТ

Ами защото си го уплашил, кастилски кралю на пикнята, Хекторе ахейски[50], сладуре мой!

ДОКТОР КАЙУС

Аз моля, вий свидетел, защо аз тшакал шест, седем, два, три тшаса този маймуна-поп и тя не дошла!

ПЛИТКОУ

И по-умно е постъпил от вас, докторе. Той е лекар на душата, а вий — на тялото. Да се биете, значи и двама да вървите срещу професиите си. Нали тъй, мистър Пейдж?

ПЕЙДЖ

Но и вие, мистър Плиткоу, на времето бяхте голям дуелант, макар сега да сте мирови съдия.

ПЛИТКОУ

Бога ми, тук сте прав, мистър Пейдж! Уж съм вече стар и се занимавам с помиряване на хората, ама видя ли извадена шпага, дланите ме засърбяват! Може да сме съдии, лекари и свещеници, мистър Пейдж, но още има млада кръв в жилите ни! И ние сме от майка раждани, мистър Пейдж!

ПЕЙДЖ

Така си е, мистър Плиткоу!

ПЛИТКОУ

И така ще бъде, мистър Пейдж!… Доктор Кайус, дойдох да ви отведа обратно у дома ви. Аз съм полагал клетва да въдворявам ред и мир в този град. Вие сте отличен лекар, а пък отец Хю е умен и кротък свещеник. Хайде, тръгвайте с мен, докторе!

ХАЗАИНЪТ

Извинявай, господин съдия!… Една дума, месьо Пиш!

ДОКТОР КАЙУС

„Пиш“? Какво това знатши?

ХАЗАИНЪТ

„Пиш“ на наш език е все едно на френски „кураж“, сладурче.

ДОКТОР КАЙУС

Parbleu, тогава аз има не по-малко пиш от всеки англитшанин! Мрасен поп-маймуна, аз отреже на него две уши!

ХАЗАИНЪТ

Ако той първо не ти свети маслото!

ДОКТОР КАЙУС

„Свети масло“? Какво това знатши?

ХАЗАИНЪТ

Значи „ако не ти поиска извинение“.

ДОКТОР КАЙУС

Parbleu, той непременно трябва на мен свети масло! Аз държи много на това!

ХАЗАИНЪТ

Добре де, ще го накарам да го направи. Бъди спокоен!

ДОКТОР КАЙУС

Аз бъде много благодарен.

ХАЗАИНЪТ

Освен това, сладур… Но първо, вие, господин съдия, мистър Пейдж и кабалеро Хаплю…

Тихо.

…минете през града и бързайте към Жабешкото блато!

ПЕЙДЖ (тихо)

Там ли е Отецът?

ХАЗАИНЪТ (тихо)

Там! Вижте го в какво е настроение. А пък аз ще преведа доктора през ливадите. Разбрано?

ПЛИТКОУ

Разбрано!

ПЕЙДЖ, ПЛИТКОУ и ХАПЛЮ

Довиждане, драги докторе!

Тримата излизат.

ДОКТОР КАЙУС

Parbleu, аз убие този поп, защо той иска жени Ана Пейдж за един маймун!

ХАЗАИНЪТ

Добре де, убий го! Но сега скрий нетърпението си в ножницата и угаси гнева си в студена вода! Да вървим през ливадите към Жабешкото блато! Тъкмо в селото имат празник, на него ще бъде Ана Пейдж и ти ще можеш да я ухажваш колкото си искаш. Наслука! Доволен ли си?

ДОКТОР КАЙУС

Parbleu, аз тебе много харесва и изпрати на тебе много клиенти, des lords, des comts, des gentil-hommes[51]! Мои пациенти — после твои клиенти!

ХАЗАИНЪТ

Сладур си! А пък аз ще те наредя, както си заслужаваш, пред Ана Пейдж. Съгласен?

ДОКТОР КАЙУС

Parbleu, ти нареди мен, аз само това желае!

ХАЗАИНЪТ

Да вървим тогава!

ДОКТОР КАЙУС

Джек Рагби, теб върви с нас!

Излизат.

Трето действие

Първа сцена

Край Жабешкото блато близо до Уиндзор.

Влизат отец Евънс с шпага, следван от

Семпъл, който му носи расото и книгата.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Кажи, драги служителю на мистър Хаплю, пратко мой на име Семпъл, по кои пътища си търсил този месьо Кайус, този самозван „доктор на медицина“?

СЕМПЪЛ

Ами по всички, сър. По пътя към черквата, по пътя към парка; гледах и по оня към Стари-Уиндзор. Само по пътя, дето иде от града, по него не съм.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Горещо те умолявам да подириш и по него!

СЕМПЪЛ

Отивам, сър.

Излиза.

ОТЕЦ ЕВЪНС

О, всевишни Поже, колко съм пълен с ярости и треперливости! Много ще се радвам, ако посмее само да не дойде!… Малко съм меланхоличен! Само да имам случайност, и ако Пог ми помогне, ще му строша всички пикалници в кратуната!

Пее.

„Покрай потока, който гали

слуха ни с птичи мадригали,

ела на цветния килим,

със тепе двамца да поспим!“

О, Господи помилуй, чувствам предразположение към разплакване…

„Със тепе двамца да заспим…

…покрай реките вавилонски…

слуха ни с птичи мадригали…

Покрай потока…“[52]

Влиза отново Семпъл.

СЕМПЪЛ

Иде! По оня път!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Допре! Нека заповяда!

Пее.

„Покрай вотока павилонски…“

Поже, опази праведника!… Какво оръжие носи?

СЕМПЪЛ

Нямаше такова нещо, сър. Трима са: моят господар, съдията Плиткоу и още един господин. Идат откъм блатото. Ей ги, сега преминаха отсам оградата.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Подай ми расото, моля ти се!… Или не, по-допре, дръж го!

Взема книгата и чете.

Влизат Пейдж, Плиткоу и Хаплю.

ПЛИТКОУ

Добро утро, отче Хю! Как сте? И все същият — де се е видяло играч без зар и учен без книга!

ХАПЛЮ (настрани)

О, сладка Ана Пейдж!

ПЕЙДЖ

Здравейте, драги отче!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Господ да ви дава здраве на всички!

ПЛИТКОУ

Я! И дума блага, и остра шпага! И двете ли изучавате, отче?

ПЕЙДЖ

Пък и младее се! Без расо в такъв ден само за ревматизми!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Имам своите опяснения за това.

ПЕЙДЖ

А пък ние ви търсим за едно добро дело.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Много допре. Какво е то?

ПЕЙДЖ

Срещнахме един достоен господин, който, изглежда, е бил така дълбоко обиден от някого, че е излязъл от кожата си и съвсем не може да се владее!…

ПЛИТКОУ

Живея на този свят осемдесет години и отгоре, но не съм виждал досега човек солиден и образован като него да изпадне в такава ярост!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Но кой е този господин?

ПЕЙДЖ

Трябва да го знаете — доктор Кайус, известният френски лекар.

ОТЕЦ ЕВЪНС

О, Господи Исусе Христе, помилуй нас! Все еднакво, че ми говорите за паница фасули!

ПЕЙДЖ

Защо?

ОТЕЦ ЕВЪНС

Защото колкото паницата фасули знае за Хибократ[53] и Гален, толкоз и вашият доктор! А освен това той е и подлец, най-страхливият подлец, който може да се намира на този свят!

ПЕЙДЖ

Бас държа, че той е противникът на доктора.

ХАПЛЮ (настрани)

О, сладка Ана Пейдж!

ПЛИТКОУ

Да, по шпагата си личи!

Влизат Хазаинът, доктор Кайус и Ръгби.

Ето го и него! Не ги пускайте един към друг!

ПЕЙДЖ

Не, отче, не! Шпагата в ножницата!

ПЛИТКОУ

И вие също, докторе!

ХАЗАИНЪТ

Обезоръжете ги и нека се бият с думи! Да опазят кожите си цели и да кълцат само нашия роден език!

ДОКТОР КАЙУС

Аз има да каже една дума на ваше ухо: защо вий не дошъл навреме?

ОТЕЦ ЕВЪНС (тихо)

Пез нерви, моля ви се, не се ядосвайте!

Високо.

Аз дойдох навреме!

ДОКТОР КАЙУС

Parbleu, вие — подлец, вие — кутше, вие — поп-маймуна!

ОТЕЦ ЕВЪНС (тихо)

Моля ви да не ставаме посмешилище за околните! Аз искам дружпа с вас и ще да ви се извиня по едни или други начини!

Високо.

Ще ви строша всички пикалници в глупавата кратуна, защото закъсняхте за дуела!

ДОКТОР КАЙУС

Diable, Джек Рагби, кратшмар de la Jarretiere, кажи вие, аз не тшакал ли този поп, за да убие го? Аз не тшакал ли на уговорено място?

ОТЕЦ ЕВЪНС

Кълна се в спасението на душата си — тряпваше да се срещнем тук! Кръчмарят е свидетел!

ХАЗАИНЪТ

Мир! Галия и Уелс, лечителю на душата и чистителю на червата, ти — с катехизмите, а пък той — със клизмите! Тихо!

ДОКТОР КАЙУС

Това остроумно! Мене харесва.

ХАЗАИНЪТ

Тихо, казах! Слушайте хазаина на „Жартиерата“. Не е ли той дипломат? Не е ли политик? Макиавели[54] ли е той или е от петел гребен? Как си я представяте тая; биваше ли ние да загубим нашия проповедник и изповедник, който ни учи с морали и хорали? Не, нали? А биваше ли да загубим нашия лекар и аптекар, който ни трови, додето ни зарови? Не, нали? Я ми дай ръката си, ти, небесният! Ха, така! Дай ми своята и ти, телесният! Ха, така! Учени глави, излъгах ви и двамата, разпратих ви по различни места! И двамата сте прави, кожите ви са здрави и чашка херес всичко ще оправи! Вземам за залог шпагите ви. След мен, помирени петли! Хайде, хайде!

ПЛИТКОУ

Честна дума, този хазаин е голям веселяк! Да вървим, господа!

ХАПЛЮ (настрани)

О, сладка Ана Пейдж!

Плиткоу, Хаплю, Пейдж и Хазаинът излизат.

ДОКТОР КАЙУС

Ако аз добре разбира, този хазаин нас направил смешни, imbeciles[55]!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Да. На бесило такива! Да си подадем ръка и да напрегнем мозъци как достойно да отмъстим на този мръсен, подъл, пезопрасен измамник!

ДОКТОР КАЙУС

Parbleu, на драго сартсето! Той мене обещал да заведе при Ана Пейдж на празник и измамил! Parbleu!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Аз ще му спукам кратуната! Прости, Поже! Да вървим, докторе!

Излизат.

Втора сцена

Улица в Уиндзор.

Влизат мистрис Пейдж и Робин.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Не, не се спирай, кавалерчето ми! Досега си припкало след господаря си, но сега ще крачиш пред една дама[56]. Наистина какво предпочиташ — да водиш моите очи или да гледаш неговите пети?

РОБИН

Предпочитам да вървя пред вас като мъж, а не зад него като кученце.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Я го виж ти, малкия ласкател! Ще стане придворен от тебе!

Влиза Форт.

ФОРТ

Добра среща, мистрис Пейдж! Къде отивате?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

У вас, сър. Жена ви вкъщи ли си е?

ФОРТ

И без вас умира от скука! Почвам да си мисля, че ако ние, съпрузите ви, хвърлим топа, вие двете ще образувате едно щастливо семейство.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Защо едно? Две — с новите си мъже!

ФОРТ

Ха-ха! А от коя камбанария сте смъкнали това пъстро петле?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Мъж ми го получи от един рицар… не помня името му… Как се казваше господарят ти, малкия?

РОБИН

Сър Джон Фалстаф.

ФОРТ

Сър Джон Фалстаф?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Да, от него. Никак не мога да помня имена! А пък той и мъж ми са толкоз близки напоследък. Та, значи, жена ви си е вкъщи?

ФОРТ

Да, да.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Тогава прощавайте, сър. Просто съм жадна да я видя!

Излиза, следвана от Робин.

ФОРТ

А бе къде му е умът на Пейдж? Сляп ли е? Уши няма ли, да чува? Явно всичките му сетива са заспали и за нищо не му служат! Това хлапе може да отнесе една любовна записка на разстояние двайсет мили така бързо и точно, както топовен снаряд поразява мишена от двеста крачки! Ами че той просто сам насърчава склонностите на жена си, сам я тласка към разврата! И сега тая отива при жена ми, и то с пажа на оня сладострастник! Не е трудно да усети човек, че се готви буря. И пажчето му с нея! Хитра мрежа, няма що! Явно съпругите ни са решили да погубят душите си! Но ще я видим ние тази работа! Аз ще пипна съблазнителя вкъщи, ще дам добър урок на жена си, ще смъкна скромната маска на тази преструвана — мистрис Пейдж, и ще докажа пред обществото, че мъж й е рогоносец, и то по своя вина! И знам: колкото и голям да е скандалът, всички съседи ще кажат: „Добре е постъпил Форт! Браво на него!“

Бие часовник.

Часовникът ми дава знак да бързам, сигурността ме тласка към дома! Сега ще го пипна вкъщи! И никой няма да ме подиграва, всички ще ми стиснат ръката! Този мръсен мехур Фалстаф е там, това е тъй положително, както че земята стои неподвижна! Отивам!

Влизат Пейдж, Плиткоу, Хаплю, Хазаинът,

отец Евънс, доктор Кайус и Ръгби.

ВСИЧКИ

Мистър Форт!… Здравейте, мистър Форт!… Как сте, мистър Форт?

ФОРТ

Ха, каква отлична компания! Господа, вкъщ и съм приготвил чудесна трапеза! Заповядайте, моля! Каня ви всички!

ПЛИТКОУ

Съжалявам, сър, аз няма да мога.

ХАПЛЮ

И аз също. Обещахме да обядваме с мистрис Ана Пейдж и аз не бих отсъствал там за нищо на света!

ПЛИТКОУ

Сватосваме моя племенник мистър Хаплю за мистрис Ана и точно днес очакваме отговора.

ХАПЛЮ

Надявам се, че вие сте съгласен, татко Пейдж.

ПЕЙДЖ

Да, мистър Хаплю. Аз съм на ваша страна… Но жена ми, драги докторе, държи на вас.

ДОКТОР КАЙУС

Parbleu, аз знае това! И demoiselle обитша мен! Мой готватшка Скокли мене каза!

ХАЗАИНЪТ

Само не забравяйте младия мистър Фентън! Той знае да флиртува и да танцува, има огън в очите, пише сонети, праща букети, говори с изискани думи, ухае на майски парфюми! Той ще ви я грабне! Тя му е в кърпа вързана. Ще ви я отмъкне под носа!

ПЕЙДЖ

Но не и с моето съгласие, можете да бъдете сигурни! Този момък няма спукан грош и е дружил с лудия принц и компанията му от разбойници като оня Пойнс[57]. При това рангът му е по-висок от нашия и много се надува. Няма да я бъде да си кърпи плаща с мои конци! Щом толкоз я иска, да я вземе без нищо! Зестрата върви заедно с моето съгласие, а моето съгласие гледа другаде!

ФОРТ

Много ви моля, господа! Поне някой от вас нека почете трапезата ми! Освен добрите ястия имам за вас и особена забава. Ще ви покажа едно чудо на природата! Вие, докторе, непременно трябва да дойдете! Вие също, мистър Пейдж! И вие, отче, няма да ми откажете!

ПЛИТКОУ

Довиждане тогава!

Към Хаплю.

Тъкмо ще можеш да я ухажваш по-свободно!

Излиза заедно с Хаплю.

ДОКТОР КАЙУС

Ти върви вкъщи, Джон Рагби! Аз няма бави много.

Ръгби излиза.

ХАЗАИНЪТ

Прощавайте, сладури! Отивам при моя дебел рицар, да се чукнем и повеселим.

Излиза.

ФОРТ (настрани)

Първо аз ще се чукна с него, само че няма да му е весело!… Тръгнахме ли, господа?

ВСИЧКИ

Тръгваме! Да го видим това ваше чудо!

Излизат.

Трета сцена

Стая в дома на Форт.

Влизат мистрис Форт и мистрис Пейдж.

МИСТРИС ФОРТ

Джон! Роберт!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Бърже, бърже! Кошът къде е?

МИСТРИС ФОРТ

Всичко е готово! А Робин?

Слуги внасят кош за пране.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Тук, тук! По насам!

МИСТРИС ФОРТ

Оставете го! Така!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Кажете им какво да правят! Само че бързо!

МИСТРИС ФОРТ

Джон, Роберт, както ви казах, вие чакате долу в пивоварната; като ви извикам, идвате веднага и без да се маете, вдигате на рамо този кош и го отнасяте на ливадата в Дачет при перачките! Там ще го изсипете в тинестия ров край Темза!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Разбрахте ли всичко?

МИСТРИС ФОРТ

Сто пъти съм им го казвала. Знаят го наизуст… Сега вървете и като викна, бегом тук!

Слугите излизат.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Ей го и Робин!

Влиза Робин.

МИСТРИС ФОРТ

Е, соколчето ми, какво стана?

РОБИН

Моят господар, сър Джон, влезе откъм задния вход

и ви моли да го приемете!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Чувай, кукличко, да не си ни издал?

РОБИН

Не, честна дума! Сър Джон не знае, че сте тук и дори ме заплаши, че ако съобщя на вас, че е идвал в този дом, щял да ме осъди на доживотен простор, тоест да ме прогони завинаги!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Добро момче си. Мълчанието ще ти стане крояч и ще ти ушие ново костюмче… Скривам се!

МИСТРИС ФОРТ

Да!… А ти върви и кажи на господаря си, че съм самичка!… Мистрис Пейдж, не забравяйте ролята си!

Робин Излиза.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Бъдете спокойна! Ако не я изиграя добре, освиркайте ме!

Излиза.

МИСТРИС ФОРТ

Тогава да почваме! Сега ще го наредим, този надут мех, тази валчеста диня! Ще го научим да прави разлика между свраки и гълъбици!

Влиза Фалстаф.

ФАЛСТАФ

„Спечелих ли те, мой небесен бисер?“[58]… Щом доживях този час, значи мога да издъхна спокойно! Това е апогеят на моите мечти! О, райски миг!

МИСТРИС ФОРТ

О, сладки ми сър Джон!

ФАЛСТАФ

Мистрис Форт, мила, не умея да любезнича и да се кривя! Ще ти призная направо греховната си мисъл: искам мъжът ти да пукне! Да, повтарям го пред Всевишния, искам го, за да те направя своя лейди!

МИСТРИС ФОРТ

Мен ли, сър Джон? Аз ще бъда твърде жалка лейди!

ФАЛСТАФ

Нека френският двор ми представи друга, равна на теб, ако може! Твоят взор съперничи на диаманта! Гладкото ти чело и великолепните дъги на веждите ти са създадени за една от тези нови венециански фризури във форма на крепостна кула или на тримачтов кораб[59]!

МИСТРИС ФОРТ

Не, сър Джон, на мен една забрадка ми стига! То и тя да ми стоеше поне, ами…

ФАЛСТАФ

О, колко си несправедлива към себе си! От теб ще стане чудесна придворна дама! Масивничкият акцент на твоята нога ще придаде плавност на дивната ти походка сред талазите на кринолина! Представям си как би изглеждала, ако и съдбата беше тъй щедра към теб, както е била природата! Не! Ти не можеш укри естествените си чарове!

МИСТРИС ФОРТ

Вярвайте, няма такива неща в мен.

ФАЛСТАФ

Тогава какво ме е накарало да те залюбя? Вече това само би трябвало да те увери, че в теб има нещо извънредно. Аз не умея да си чупя езика, да ти разправям, че си такава или онакава, като тези изконтени пикльовци, които приличат на жени в мъжки дрехи и миришат като улицата на билкарите, когато се сушат тревите! Не, аз това не го умея! Но аз те любя! Теб единствена и ти го заслужаваш!

МИСТРИС ФОРТ

Недейте ме лъга, сър! Боя се, че вие обичате мистрис Пейдж.

ФАЛСТАФ

Все едно да кажеш, че обичам Кънтергейтската тюрма за длъжници, която пък ми е приятна като зловонието на триста варници!

МИСТРИС ФОРТ

Добре тогава. Небето знае колко ви обичам. Ще дойде ден да го почувствате и вие!

ФАЛСТАФ

О, не се отказвай от взетото решение — аз ще го заслужа!

МИСТРИС ФОРТ

Вие вече сте го заслужили — иначе не бих го взела!

Влиза Робин.

РОБИН

Мистрис Форт! Мистрис Форт! Мистрис Пейдж е вън на вратата! Цяла е в пот и едва диша! Много е изплашена! Иска да говори с вас веднага!

ФАЛСТАФ

Тя не бива да ме вижда тук! Ще се скрия зад гоблена!

МИСТРИС ФОРТ

Най-добре! Тя е ужасна клюкарка!

Фалстаф се скрива.

Влиза мистрис Пейдж.

Здравейте, мила. Какво се е случило?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Ах, какво сте направили, мистрис Форт! Вие сте опетнена, опозорена, погубена завинаги!

МИСТРИС ФОРТ

Какво е станало, мистрис Пейдж?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Хубава работа, мистрис Форт, какво е станало! Да имате един тъй верен съпруг и да му давате поводи за подозрения!

МИСТРИС ФОРТ

Какви поводи за подозрения?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

„Какви поводи“! Пфу! Колко съм се лъгала във вас!

МИСТРИС ФОРТ

Но кажете за бога: какво има?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Съпругът ви иде насам, госпожо, придружен от всички длъжностни лица на град Уиндзор, за да дири в къщата си някакъв мъж, който според него се намирал сега тук — и то с ваше съгласие, — за да се възползва от неговото отсъствие! Вие сте загубена!

МИСТРИС ФОРТ (тихо)

По-високо!

На глас.

Надявам се, че се лъжете!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Дай Боже да се лъжа, че в къщата ви има чужд мъж; но колкото до вашия мъж, мога да ви уверя, че той иде и половин Уиндзор върви след него! Избързах да ви предупредя. Ако сте невинна, толкоз по-добре, но ако сте приели някого тук, веднага, веднага гоизвеждайте! Да си върви!… Не стойте така втрещена! Съвземете се и действайте! Спасявайте името си, защото иначе бял ден няма да видите!

МИСТРИС ФОРТ

Ах, какво да правя? Вярно е, на гости ми е един благородник — той е мой близък приятел и аз се боя повече за неговия живот, отколкото за своята чест! Бих дала хиляда фунта, да мога да го изведа навън!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

О, какъв позор! „Бих дала“, „бих дала“! Мъжът й пред вратата, а тя!… Измислете нещо! Вкъщи не можете го скри!… О, колко грешна представа съм имала за вас!… Кошът! В този кош! Ако вашият гост има естествени размери, ще се побере в него! И ще хвърлим нечисто бельо отгоре му, уж готово за перачката. Или — тъкмо е време за белене — ще го дадем на слугите ви да го отнесат на ливадата в Дачет!

МИСТРИС ФОРТ

Уви, той е много пълен — няма да влезе! Какво да направим?

ФАЛСТАФ (излиза иззад гоблена)

Да опитам! Да опитам! Ще вляза! Като нищо ще вляза! Послушайте съвета на приятелката си! Ще се натъпча!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Как? Сър Джон?

Настрани, към Фалстаф.

А вашите писма, рицарю?

ФАЛСТАФ (настрани, към мистрис Пейдж)

Само теб любя! Помогни ми да се измъкна, тоест да се вмъкна! Никога вече!…

Влиза в коша. Жените го затрупват с нечисто бельо.

МИСТРИС ПЕЙДЖ (към Робин)

Момче, помагай, покривай господаря си!… Мистрис Форт, викайте слугите!

Към Фалстаф в коша.

Рицар-двуличник!

МИСТРИС ФОРТ

Хей, Джон, Роберт! Джон!

Робин излиза.

Влизат Слугите.

Вдигайте тук това пране! Бързо! Къде е прътът? Какво се мотаете? Носете го право на пералните в Дачет! Бързо, хайде!

Влизат Форт, Пейдж, доктор Кайус и отец Евънс.

ФОРТ

Моля ви, Влизайте! Ако подозренията ми се окажат напразни, тогава подигравайте ми се, колкото щете! Нека стана за смях пред целия град! Ще съм го заслужил!… Ей, вие там, къде с този кош?

СЛУГИТЕ

На пералнята, сър, къде!

МИСТРИС ФОРТ

Вас какво ви интересува къде го носят? Започвате да се бъркате и в мръсното бельо!

ФОРТ

В бельото? Не, в белята! В мръсната беля, която сте ми приготвили! В мръсотията, с която сте се покрили и която никоя перачка няма да изпере! Но която аз сега ще простра на показ пред всички!

Слугите изнасят коша.

Приятели, тази нощ сънувах сън! Ще ви го разкажа! Дръжте! Ето ви ключовете! Качвайте се горе! Дирете из стаите, търсете, ровете навсякъде! Казвам ви, ще измъкнем пора от дупката му!… Първом да затворим тази врата!

Заключва вратата.

Сега, наслука!

ПЕЙДЖ

Драги мистър Форт, успокойте се! Така сам си вредите!

ФОРТ

Сигурно сте прав, мистър Пейдж! Сигурно! Хайде, господа! Забавата сега започва! След мен!

Излиза.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Какъв чуден припадък от ревнивост!

ДОКТОР КАЙУС

Parbleu, във France не прави така! Във France мъже не ревнува!

ПЕЙДЖ

Да го последваме, господа! Да видим какво ще излезе от този обиск!

Пейдж, доктор Кайус и отец Евънс излизат.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Чудесно! Шегата ни се получи двойна!

МИСТРИС ФОРТ

Не знам на кое повече да се радвам: че изиграхме сър Джон или че ще накажем мъжа ми?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Какъв ли страх е набрал рицарят, когато мъж ви попита какво има в коша?

МИСТРИС ФОРТ

Сега навярно има нужда от голямо пране. Като го хвърлят във водата, ще му бъде от полза!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Дано се обеси, разбойникът му с разбойник! Да могат всички от неговата пасмина да си изпатят така!

МИСТРИС ФОРТ

Но мъж ми, изглежда, имаше причини да подозира, че Фалстаф е тук. За пръв път го виждам тъй побеснял от ревност.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Аз ще намисля как да разберем това; хем ще си устроим още една шега с Фалстаф! Не вярвам, че днешният хап може да излекува изведнъж старата му болест.

МИСТРИС ФОРТ

Ще му пратим оназ кирлива фуста, мистрис Скокли! Нека му предаде нашите извинения за днешната баня и да му вдъхне нова надежда… за ново наказание!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Отлично! Като възнаграждение за днешната несполука да го поканим да дойде още утре в осем!

Влизат Форт, Пейдж, доктор Кайус и отец Евънс.

ФОРТ

Не можах да го намеря! Може би негодникът само се е хвалил?

МИСТРИС ПЕЙДЖ (тихо, към мистрис Форт)

Чухте ли?

МИСТРИС ФОРТ (тихо)

Да, да, тихо!

На глас.

Добре се отнасяте с жена си, мистър Форт!

ФОРТ

Да, добре се отнасям!

МИСТРИС ФОРТ

Дано небето ви излекува от мислите, които ви хрумват понякога!

ФОРТ

Амин!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Сам си вредите, мистър Форт, и то много!

ФОРТ

Така е. И си нося последиците.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Ако има в дома ви скрит человек, мистър Форт — където и да пъде: в сандъци, скринове, долапове, нека ми прости Пог греховете на страшния съд!

ДОКТОР КАЙУС

Parbleu, и аз не намерил жив тшовек!

ПЕЙДЖ

Пфу! И не ви ли е срам сега, мистър Форт! Кой дух, кой дявол ви надъха с тези фантазии! Не бих приел да страдам от вашите пристъпи дори да ми дават съкровището на Уиндзорския замък!

ФОРТ

Слабост, мистър Пейдж! Сам си патя, виждате!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Вие страдате от сопствена нечиста съвест. Вашата съпруга е най-честната жена от всички пет хиляди, таже пет хиляди и петстотин жени, които пих пожелал!

ДОКТОР КАЙУС

Parbleu, тя тшестна жена!

ФОРТ

Добре, аз ви бях поканил на обяд. Да се поразходим в градината. Моля ви да ме извините! После ще ви обясня как се получи всичко… Жено, ела!… Елате, мистрис Пейдж! Моля ви за извинение! От сърце ви моля!

ПЕЙДЖ

Е, какво? Да идем, господа! Но, честна дума, това няма да го спаси от подигравки! Аз пък ви каня утре сутрин у нас на закуска. След това ще идем на лов със соколи. Имам един чудесен младичък, за в шубраци. Съгласни?

ФОРТ

Аз съм съгласен на всичко.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Щом има един готов, аз ще пъда втори!

ДОКТОР КАЙУС

А ако има двамата, аз — трети!

ФОРТ

Моля, мистър Пейдж!

ОТЕЦ ЕВЪНС (настрани, към доктор Кайус)

Моля ви, не заправяйте за онзи въшлив разпойник, хазаина!

ДОКТОР КАЙУС (настрани, към отец Евънс)

Аз отмасти непременно, parbleu! От всичко сърце!

ОТЕЦ ЕВЪНС (настрани, към доктор Кайус)

Въшлив разпойник, който си позволява подигравки с духовно лице!

Излизат.

Четвърта сцена

Стая в дома на Пейдж.

Влизат Фентън и Ана Пейдж.

ФЕНТЪН

Не съм любимец на баща ти, Ана,

недей ме праща повече при него!

АНА

Тогаз какво да правим? Вий решете!

ФЕНТЪН

Той казва, че за теб съм твърде знатен

и че — прахосал своето наследство —

око на твойта зестра бил съм хвърлил;

и сума други пречки ми измъква:

предишни буйства, недобри другари.

Изобщо той не ще и да допусне,

че те обичам за самата теб!

АНА

И може би е прав?

ФЕНТЪН

О, не! Кълна се!

Признавам, че богатството му беше

за мене подтик пръв да те ухажвам,

но при ухажването след това

разбрах, че струваш повече от злато

и теб единствена сега желая,

безценна моя!

АНА

Мили мистър Фентън,

опитайте все пак да го склоните,

опитайте! И ако не помогнат

ни сгоден случай, ни упорство кротко,

тогава… Слушайте!…

Отиват встрани, разговаряйки.

Влизат Плиткоу, Хаплю и мистрис Скокли.

ПЛИТКОУ

Прекъснете разговора им, мистрис Скокли! Моят племенник иска да се обясни на госпожицата.

ХАПЛЮ

Ами ще пусна една-две стрели, така, на слука. Пък ако не стане — здраве!

ПЛИТКОУ

Не се смущавай!

ХАПЛЮ

Аз не се смущавам! Пет пари не давам даже! Само дето малко ме е страх!

МИСТРИС СКОКЛИ (към Ана)

Ей, мистрис Ана! Мистър Хаплю искал да ви каже две думи.

АНА

Сега!

Към Фентън.

Това е татковият избор!

Изчезват глупостта и грозотата,

когато имаш триста фунта доход!

МИСТРИС СКОКЛИ

Как сте със здравословието, мистър Фентън? Имам да ви кажа две-три думички.

Разговарят тихо встрани.

ПЛИТКОУ

Иде насам! Смело, момко! Като си спомня какъв баща имаше!

ХАПЛЮ

Какъв баща имах, мистрис Ана!… Вуйчо ми знае много смешни истории за него… Вуйчо, разкажете на мистрис Ана онази, дето тате задигнал двете гъски от съседа! Хайде, вуйчо, моля ви се!

ПЛИТКОУ

Мистрис Ана, моят племенник ви обича.

ХАПЛЮ

Да, честна дума, не по-малко отколкото другите жени в графството!

ПЛИТКОУ

Той ще ви издържа като дама.

ХАПЛЮ

Да, да, честна дума, като коя да е фуста, стига да не е дворянска!

ПЛИТКОУ

Ще ви припише сто и петдесет фунта.

АНА

Любезни мистър Плиткоу, нека ми направи предложението си сам!

ПЛИТКОУ

О, благодаря ви, драга! Благодаря ви, олекна ми! Племеннико, госпожицата те вика!… Оставям ви.

АНА

И тъй, мистър Хаплю?

ХАПЛЮ

И тъй, мистрис Ана?

АНА

Не чух какви бяха последните ви думи.

ХАПЛЮ

Последните ми думи! И таз хубава! Дявол да го вземе, до тях още не съм стигнал, слава богу!

АНА

Питам ви, мистър Хаплю: какво искахте от мен?

ХАПЛЮ

Честно казано, щом питате, нищо не искам. Баща ви и вуйчо са се спогодили. Ако стане с мен — добре, ако стане с друг — здраве! Те по ги разбират тези работи. Ето, питайте баща си, тъкмо иде!

Влизат Пейдж и мистрис Пейдж.

ПЕЙДЖ

О, мистър Хаплю! Дъще, обласкай го!…

А, кой бил тук! Пак този мистър Фентън!

Досаждате ми, сър! Аз май ви казах,

че Ана обещана е на друг!

ФЕНТЪН

Не се гневете, драги мистър Пейдж!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

А вие оставете дъщеря ни,

предраги мистър Фентън!

ПЕЙДЖ

Нещо друго

си подирете! Тя не е за вас!

ФЕНТЪН

Изслушайте ме, сър!

ПЕЙДЖ

Не, мистър Фентън!…

Да влезем, мистър Плиткоу! Влизай, зетко!…

Известна ви е волята ми, сър,

и вашето упорство ми дотяга!

Пейдж, Плиткоу и Хаплю влизат в дома.

МИСТРИС СКОКЛИ

Поговорете, поговорете на мистрис Пейдж!

ФЕНТЪН

О, мистрис Пейдж, аз любя дъщеря ви,

тъй искрено и силно, че съм длъжен

срещу обиди, упреци, заплахи,

над шлема си високо да развея

емблемата на своята любов!

Госпожо, подкрепете ме във боя!

АНА

На онзи шут недей ме дава, мамо!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

За тебе имам нещо по-добро.

МИСТРИС СКОКЛИ

Това, да знаете, е за моя господар, доктора!

АНА

Не, по-добре като в игра на кегли

вкопайте ме до кръста във земята

и с репи ме замервайте до смърт!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Не бойте се, любезни мистър Фентън,

не съм ви ни приятелка, ни враг —

подробно ще разпитам дъщеря си

и после ще реша. Сега простете —

баща й ще се сърди. Сбогом, сър!

Влиза заедно с Ана в дома.

ФЕНТЪН

Довиждане, госпожо! Сбогом, Ана!

МИСТРИС СКОКЛИ

Ами кой да я опече работата? „Как? — казвам й. — Ще хвърлите детето си в ръцете на един глупак или на един лекар? Помислете за мистър Фентън, помислете!“ Това е! Пак аз!

ФЕНТЪН

Благодаря ти! На, предай тоз пръстен

на милата ми Ана! Дръж за теб!

Дава пръстен и пари на мистрис Скокли.

МИСТРИС СКОКЛИ

Да ви поживи господ!

Фентън излиза.

Добро сърце има! За мъж с такова сърце една жена през огън и вода ще мине!… Ама добре ще е все пак господарят да вземе мистрис Ана!… Или по-добре мистър Хаплю!… Не, май съм най-много симпатична за мистър Фентън!… Е, ще направя за всеки, каквото мога. Дала съм им дума и на тримата, а аз на думата си държа. Само че най-максимално ще помогна на мистър Фентън!… Ах, какво съм седнала!… Имам още една заръка от моите господарки до сър Джон Фалстаф, а пък се потривам тук! Само забравям, ей! Постоянно ми се получават апокалипси в главата!

Излиза.

Пета сцена

Стаята на Фалстаф в хана „При Жартиерата“.

Влиза Фалстаф.

ФАЛСТАФ

Хей, Бардолф!

Влиза Бардолф.

БАРДОЛФ

Ето ме, сър!

ФАЛСТАФ

Бърже половинка херес с препечени залъчета!

Бардолф излиза.

И това доживях! Да бъда мъкнат в кош и хвърлен в Темза като куп вътрешности от кланицата! Ако се хвана още веднъж на такава игра, да ми изчегъртат мозъка, да го опържат в масло и да го дадат на кучетата за Нова година! Тези негодници ме хвърлиха в реката без капка угризение на съвестта, сякаш бях сляпо пале, от тези, дето се раждат по петнайсет наведнъж! А както си личи от размерите ми, аз имам такава склонност към потъване, че бих тигнал дъното, даже и да беше по-дълбоко от ада! Слава Богу, че брегът излезе плитък и полегат, иначе щях като нищо да се удавя, а такава смърт ми е отвратителна, защото трупът се подува от водата, а на какво ще приличам аз, ако отгоре се и подуя! Цяла планина от мърша!

Влиза Бардолф с виното.

БАРДОЛФ

Вън чака оная мистрис Скокли. Иска да ви говори.

ФАЛСТАФ

Първо да кръстим водата на Темза с малко херес, защото търбухът ми е студен, сякаш съм нагълтал снежни топки вместо хапчетата си за бъбреци!… Викай я!

БАРДОЛФ

Влизай, жено!

Влиза мистрис Скокли.

МИСТРИС СКОКЛИ

С позволение, сър! Много се извинявам. Желая ви добро утро, ваша милост!

ФАЛСТАФ

Махай ги тези чаши!… И ми подгрей едно канче, ама хубаво!

БАРДОЛФ

С яйце ли, сър?

ФАЛСТАФ

Чисто! Без примеси! Не ща да пия петльово семе!

Бардолф излиза.

Какво има?

МИСТРИС СКОКЛИ

Ида от мистрис Форт, ваша милост… Тя много съжалява и ви оплаква.

ФАЛСТАФ

Оплакна ме тя — не, ами оттатък! Карантията ми плава в потоп речна вода!

МИСТРИС СКОКЛИ

Ах, Божичко, сър, ама тя не е виновна! Да бяхте я чули само как нахока слугите! Те объркали конструкциите й!

ФАЛСТАФ

А моята конструкция едва издържа! Повярвах на една глупачка!

МИСТРИС СКОКЛИ

О, сър, тя тъй горко се вайка! Да я зърнете само, сърце ще ви заболи! Мъж й тази сутрин отива на лов за птици. Тя ви моли да й дойдете пак на гости от осем до девет. Ама трябва бързо да й отнеса отговора ви. Ще ви ощети богато за неприятността, ще видите!

ФАЛСТАФ

Добре. Ще я посетя. Така й кажи! Но нека се замисли над това, колко крехка е човешката плът, та дано оцени заслугата ми.

МИСТРИС СКОКЛИ

Ще й кажа.

ФАЛСТАФ

От девет до десет, значи?

МИСТРИС СКОКЛИ

От осем до девет, сър.

ФАЛСТАФ

Добре, върви! Кажи й, че ще дойда!

МИСТРИС СКОКЛИ

Прощавайте, сър! Желая ви добро здраве, сър!

Излиза, като оставя вратата отворена.

ФАЛСТАФ

Чудно, че този мистър Брод го няма никакъв! Пък заръчал да го чакам. Паричките му много ми допадат… Ха, ето го и него!

Влиза преоблечен Форт.

ФОРТ

Здравейте, сър!

ФАЛСТАФ

Здравейте, мистър Брод! Идете сигур да чуете как е минала срещата ми със жената на Форт?

ФОРТ

Познахте, сър Джон.

ФАЛСТАФ

Мистър Брод, няма да ви лъжа: бях при нея в уречения час.

ФОРТ

И как завърши срещата?

ФАЛСТАФ

Зле, мистър Брод.

ФОРТ

Как така, сър? Нима дамата си беше променила решението?

ФАЛСТАФ

Не, мистър Брод. Но този мизерен рогоносец, мъжът й, който държи своя Форт в непрекъсната бойна тревога, довтаса тъкмо когато се бяхме прегърнали, цункали и признали в любов един на друг, тоест, когато бяхме изпълнили пролога на комедията. И с него нахълта цяла шайка от негови приятели, които, насъскани от яростта му, се впуснаха да тършуват из къщата, за да хванат любовника на жена му.

ФОРТ

И вие бяхте там през цялото време?

ФАЛСТАФ

През цялото!

ФОРТ

И той ви търси и не ви намери?

ФАЛСТАФ

Всичко ще узнаете. За щастие пристигна някоя си мистрис Пейдж, която успя да ни предупреди навреме. И благодарение на нейната изобретателност и уплахата на мистрис Форт аз се оказах в коша с пране.

ФОРТ

В коша с пране?

ФАЛСТАФ

Бога ми, в коша с пране! Затиснат от мръсни ризи и фусти, кирливи чорапи, мазни салфетки. Това беше, мистър Брод, най-тежката смес от смрадни миризми, която човешката ноздра е подушвала!

ФОРТ

И колко време прекарахте в него?

ФАЛСТАФ

Търпение! Трябва да узнаете подробно що мъки преживях, за да тласна тази жена към злото за ваше добро! Като ме натикаха в коша, мистрис Форт извика двама негодници, нейни слуги, да ме отнесат като мръсно пране на Дачетската ливада. Те ме вдигнаха и ме понесоха, но, не щеш ли, оня ревнив негодник, господарят им, ги срещна на вратата и ги пита какво носят в коша. Аз се разтреперах като лист, да не би този луд да седне да рови в него, но Съдбата, която вече беше решила да му посади чифт рога, възпря ръката му. И той влезе навътре като буря, а аз излязох навън като пране. Но това не е всичко. Чуйте нататък, мистър Брод, как изтърпях мъките на три различни смърти: първата — от ужаса, че ще бъда измъкнат на бял свят от един виторог овен с хлопка на врата; втората — от мъчението да седя изгънат в обръч като рапира за фехтовка, с палци на краката, заврени в носа; и третата — от задушаване, както ме бяха затапили като препечена ракия с тези вонещи дрипи, които се пържеха в собствената си мас. Представете си само: един човек от моя вид — представяте ли си? — който е чувствителен към топлината като краве масло! Един човек в непрекъснато състояние натопене и втечняване! Казвам ви, само по чудо избягнах задушаването! И в разгара на тази парна баня, когато вече цвърчах в собствената си мас като холандско задушено, изведнъж: ш-ш-ш! — хвърлят ме в реката, на име Темза, да се охладя в миг като зачервена подкова! Само това „ш-ш-ш“ си представете, мистър Брод! Шиленето, само него!

ФОРТ

Вярвайте ми, сър, много съжалявам, че така сте пострадали заради мен. Значи, моите надежди са били напразни? Вие едва ли ще направите нов опит.

ФАЛСТАФ

Мистър Брод, аз ще се дам да бъда хвърлен в Етна[60], както бях хвърлен в Темза, но няма да оставя работата така! Съпругът й е тази сутрин на лов и аз получих от нея втора покана. За осем часа, мистър Брод!

ФОРТ

Но осем вече минава, сър!

ФАЛСТАФ

Наистина ли? Тръгвам! Наминете насам, когато ви е удобно, да ви разкажа за победата си! След това вие пък ще увенчаете всичко. Сбогом! Аз като кажа! Мистър Брод, вие този Форт ще го окичите с такива едни, до небето!…

Излиза.

ФОРТ

А-а-а-а! Какво е това? Сън? Видение? Спя ли? Сънувам ли? Хей, Форт, събуди се! Отвори очи, Форт! Имаш ей такава огромна дупка в празничната си дреха! Това е да си женен! Това е да притежаваш дом, чаршафи, кошове!… Добре! Аз ще разкрия позора си пред всички, но ще го пипна този развратник! Сега е вече вкъщи! Вече няма да ми убегне! Този път няма да успее! Не е от тези, дето могат да се скрият в кутийка за игли или в солница, но за да не би сатаната, на когото служи, пак да му помогне, ще претърся и най-невероятните кътчета Какъвто съм станал — станал съм, но макар и вече да съм станал, какъвто не исках да стана, няма да се успокоя. Щом имам рога, ще го набода! Ще го набуча този дебелак, ще разпоря шкембето му-у-у!

Излиза.

Четвърто действие

Първа сцена

Улица.

Влизат мистрис Пейдж, мистрис Скокли и Уилям.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Дали е вече при нея, как мислите?

МИСТРИС СКОКЛИ

Или е там, или сега пристига. Но да знаете само колко е нервенен и амбициозен, задето са го хвърлили в реката! Мистрис Форт ви моли да идете веднага у тях.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Сега отивам. Да заведа само този господинчо до училището. А, ето го и учителят му! Изглежда, няма да учат днес.

Влиза отец Евънс.

Здравейте, отче Хю! Няма ли да има училище днес?

ОТЕЦ ЕВЪНС

Не. Мистър Хаплю ме помоли да изпусна децата да играят.

МИСТРИС СКОКЛИ

Да го поживи Господ!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Отче Хю, мъж ми казва, че нашият син нямал никаква полза от книгите. Моля ви се, задайте му няколко въпроса по граматика.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Приближи се, Уилям! Вдигни глава! Ела, ела насам!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Хайде, синко! Вдигни глава и отговаряй на отеца! Не се плаши, де!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Кажи, Уилям, от колко родове могат да пътад nomina appellativa[61]?

МИСТРИС СКОКЛИ

Каква на него капела отивала? Не разбирам!

УИЛЯМ

От три рода.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Така… Недейте дрънкайте, жено!… А как е на латински „вече“, Уилям?

УИЛЯМ

Jam.

МИСТРИС СКОКЛИ

Ям! Голяма наука! Това „ям“ всеки го знае и без латински!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Вие сте самичката sancta simplicitas[62], жено! Престанете да се намесвате… А какво означава „lapis“, Уилям?

УИЛЯМ

Камък.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Много допре! Какво е камък, значи?

УИЛЯМ

Ами… кремък.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Не. Lapis. Преди малко го каза! Запомни го в своите мозъци!

УИЛЯМ

Lapis.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Превъзходно, Уилям! А коя частица в латинския замества члена?

УИЛЯМ

Членът се замества от местоименията, които се скланят така: единствено число, именителен: hic, haec, hoc[63].

ОТЕЦ ЕВЪНС

Така, именителен: hic, haec, hoc. А как ще да е винителният?

УИЛЯМ

Винителният? Hine.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Напрегни си паметта, дете мое! Винителният е?… Хайде, де… Hunc, hane, hoc.

МИСТРИС СКОКЛИ

Хък-мък-хок! Това ми било език! Само хокат!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Казах, стига сте пърпорила, жено!… А как ще бъде звателният, Уилям?

УИЛЯМ

Звателният? „О…“

ОТЕЦ ЕВЪНС

Спомни си, Уилям! Звателният липсва. Vocativus caret.

МИСТРИС СКОКЛИ

Сега пък ги учат да се карат! Хубаво училище!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Млъкни, жено!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Тихо, мистрис Скокли!

ОТЕЦ ЕВЪНС

А как се скланят в родителен и дателен падеж — множествено число, Уилям?

УИЛЯМ

В родителен падеж?

ОТЕЦ ЕВЪНС

Да.

УИЛЯМ

Horum, haram, horum.

МИСТРИС СКОКЛИ

Знаем ги тези „хорум-харум“! Учат ги още от малки как да скланят момите. И то не по една, а множествено! Първо той да я кандърдисва по звателния; а тя като му отговори дателно и после родително, винителният падеж да е върху нея!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Засрамете се, жено!

МИСТРИС СКОКЛИ

Лошо правите, дето учите детето на такива неща! Още сега взел да му разказва за разните хунк-ханк, като че няма да му дойде време и за тях! Фу! Не ви е срам!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Пощурявала ли си, жено? Ти нямаш си понятие от числа, родове и падежи! Не съм виждал досега такава луда жена, ей Погу!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Моля ви, престанете!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Сега, да виждаме, Уилям, как скланяш другите место имения! Кои пяха те? Помниш ли?

УИЛЯМ

Не.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Спомни си… Ако не помниш, ще опиташ пръчката!

„Кой не знае qui, quae, quod[64],

глупав ще е цял живот!“

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Че той знаел повече, отколкото си мислех!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Да, мноко допра памет! Довиждане, мистрис Пейдж!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Довиждане, отче Хю!

Отец Евънс излиза.

Бягай вкъщи, момчето ми!… Да вървим, мистрис Скокли, че закъсняхме!

Излизат.

Втора сцена

Стая в дома на Форт.

Влизат Фалстаф и мистрис Форт.

ФАЛСТАФ

Мистрис Форт, вашето състрадание заличи спомена за мъките ми. Виждам, че чувството ви е искрено и ще ви заплатя за него не само със също тъй силна ответна любов, но и като ви окажа всички полагащи й се галантности, деликатности и церемонии! Само да не би пак нещо с мъжа ви, а?…

МИСТРИС ФОРТ

Той е на лов, мили сър Джон!

МИСТРИС ПЕЙДЖ (отвън)

Мистрис Форт, драга моя, отворете!

МИСТРИС ФОРТ

Минете оттатък, сър Джон!

Фалстаф се скрива в съседната стая.

Влиза мистрис Пейдж.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Здравейте, мила! Има ли тук някой друг освен вас?

МИСТРИС ФОРТ

Не, защо? Само прислугата.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Наистина ли?

МИСТРИС ФОРТ

Разбира се!

Тихо.

Говорете по-високо!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

О, как се радвам, че няма никой!

МИСТРИС ФОРТ

Защо?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Защо ли, драга? Защото мъж ви пак са го прихванали неговите лудости! Иде насам и беснее пред мъжа ми, ругае цялото женско човечество, проклина всички Евини щерки без изключение, удря се по челото и крещи: „Пониквайте! Какво чакате?“ Просто не можете си представи! Виждала съм луди, но тяхното е просто самата кротост, истинско приличие пред неговия пристъп! Слава богу, че дебелият рицар го няма тук!

МИСТРИС ФОРТ

Защо? Нима говори за него?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Само за него! Кълне се, че предишния път, като го търсел, той бил измъкнат под носа му в коша за пране. Уверява всички, че рицарят и сега бил тук. Прекъснал е лова на мъжа ми и на цялата компания, за да проверят още веднъж подозренията му! Радвам се, че сте самичка — този път ще се убеди, че не е с ума си!

МИСТРИС ФОРТ

А близко ли е?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Зад първия ъгъл! Сега ще пристигнат!

МИСТРИС ФОРТ

О, боже мой, рицарят е тук!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Тогава вие сте опозорена, а той е труп! Но що за жена сте? Махайте го, махайте го веднага! Да бяга! По-добре позор, отколкото убийство!

МИСТРИС ФОРТ

Но как да го махна? Къде да го дяна? Пак в коша ли?

Влиза отново Фалстаф.

ФАЛСТАФ

А, не! В коша — не! Втори път не влизам! Няма ли как да се измъкна, преди да е дошъл?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Уви, не! Трима братя на мистър Форт пазят на вратите с пистолети, да не се изплъзне никой! Защо стоите така?

ФАЛСТАФ

А какво да правя? Да се изкатеря нагоре в камината?

МИСТРИС ФОРТ

Те, след лов, си изпразват винаги пушките в нея!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Скрийте се в пещта!

ФАЛСТАФ

Къде е тя?

МИСТРИС ФОРТ

Той ще дири и в нея, сигурна съм!… Не можем да го скрием нито в шкаф, нито в долап, нито в скрин, ракла, килер, кладенец! Той държи списък на всички тези скривалища и ще върви по него. Няма спасение за вас тук!

ФАЛСТАФ

Тогава ще изляза!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Ако излезете, ще умрете, сър Джон!… Освен ако излезете преоблечен!

МИСТРИС ФОРТ

Но как да го преоблечем?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Уви, това и аз не зная! Никоя женска дреха няма да го побере! Инак би могъл да си скрие лицето под някаква шапка, шал или забрадка и да се измъкне!

ФАЛСТАФ

Ангелчета мои, измислете нещо! Каквото и да е, само да няма кръвопролития!

МИСТРИС ФОРТ

Лелята на моята слугиня, онази дебелана от Брейнфорд[65], си беше оставила една рокля горе!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Вярно! Сигур ще му стане! Тя е дебела колкото него. А ето й накъдрената шапка и шала й… Бягайте горе да се преоблечете!

МИСТРИС ФОРТ

Качвайте се, милички сър Джон! Мистрис Пейдж и аз ще ви подирим нещо, да се забулите!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Бързо, бързо! Ние ще дойдем веднага, да ви нагласим! Дотогава си нахлузете роклята!

Фалстаф излиза.

МИСТРИС ФОРТ

Как бих искала мъж ми да го срещне в нейната дреха! Той не може да търпи тази брейнфордска баба. Кълне се, че е вещица, и я заплаши, че ще я пребие от бой, ако я види вкъщи.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Дано Бог докара рицаря под тоягата на мъжа ви, а

пък дяволът да подкара тоягата му по рицарската

гърбина!

МИСТРИС ФОРТ

Но наистина ли мъж ми си иде?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Честна дума! И наистина говори за коша — кой знае откъде е узнал!

МИСТРИС ФОРТ

Ще разберем и това. Аз ще накарам слугите да го нарамят пак и да се срещнат с мъжа ми на входа, както миналия път.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Той ще бъде тук след миг. Да вървим да преоблечем рицаря!

МИСТРИС ФОРТ

Само да наредя на слугите за коша! Вие се качете! Аз ще донеса и кърпата.

Излиза.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Въже за такъв развратник! Заслужава и сто пъти повече! Но поне да докажем, че жените могат да бъдат весели и пак да си остават честни.

Тез, дето със греха си правят смях,

по-рядко хлътват във самия грях.

Един съвет, любезни господа:

пазете се от тихата вода!

Излиза.

Влиза отново мистрис Форт, следвана от двама Слуги.

МИСТРИС ФОРТ

Бързо! Вдигайте коша на рамо! Господарят ви ей сега ще влезе! Ако ви каже да го свалите на земята, подчинете му се! Живо!

Излиза.

ПЪРВИ СЛУГА

Хайде, какво го гледаш? Вдигай!

ВТОРИ СЛУГА

Моли бога да не е пак пълен с рицари!

ПЪРВИ СЛУГА

Дано не е! Предпочитам да е пълен с оловни гири.

Вдигат коша.

Влизат Форт, Пейдж, доктор Кайус, отец Евънс и Плиткоу.

ФОРТ

Ами ако този път излезе истина, как ще си глътнете обратно подигравките?… Коша на земята, мерзавци! Някой да извика жена ми! Какво букетче в кошничка! Мръсни сводници! И всички срещу мен! Цяла шайка, цяла банда! Истински заговор! Съзаклятие зад гърба ми! Но сега вече истината ще блесне!… Жена, чуваш ли? Ела веднага! Слизай тук, да видим заедно какво непорочно бельо изпращаш за пране!

ПЕЙДЖ

Това надхвърля всички граници, мистър Форт! Не бива вече да ви оставяме на свобода. Ще трябва да ви вържем.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Това е лудост! Той е попеснял като пясно куче!

ПЛИТКОУ

Наистина, мистър Форт! Това не е добро!

ФОРТ

И аз мисля, че не е добро, господин съдия!

Влиза мистрис Форт.

Заповядайте, мистрис Форт!… Мистрис Форт, честната жена, скромната съпруга, непорочното създание, което има за мъж един безумен ревнивец! Значи съм ви подозирал безпричинно, нали така беше?

МИСТРИС ФОРТ

Небето ми е свидетел, че е така, ако ме подозирате в нещо безчестно!

ФОРТ

Добре казано, безочлива твар! Продължавай в същия дух!… Излизай, негоднико!

Рови се в прането.

ПЕЙДЖ

Това не се търпи!

МИСТРИС ФОРТ

Как не ви е срам! Оставете бельото!

ФОРТ

Сега ще те измъкна аз тебе!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Вие сте попъркан! Нима ще покажете долните дрехи на жена ви! Престанете!

ФОРТ

Опразвайте коша, казах!

МИСТРИС ФОРТ

Но защо, мъжо? Как може?

ФОРТ

Мистър Пейдж, да не съм човек, ако вчера един мъж не е бил изнесен оттук в този същи кош! Какво пречи да бъде и сега в него? Положителен съм, че е у дома ми. Сведенията ми са точни и ревността — основателна. Помогнете ми да измъкнем това бельо!

Форт и Пейдж вадят бельо от коша.

МИСТРИС ФОРТ

Ако намерите мъж вътре, позволявам ви да го смачкате като бълха!

ПЕЙДЖ

Няма никакъв мъж, разбира се!

ПЛИТКОУ

Уверявам ви най-настоятелно, мистър Форт, че не постъпвате добре. Сам си вредите.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Мистър Форт, вие тряпва да се молите Погу, наместо да следвате въопраженията на сърцето ви. Това са ревнивости!

ФОРТ

Тук не е.

ПЕЙДЖ

И никъде не е освен в мозъка ви.

ФОРТ

Помогнете ми да претърсим къщата още веднъж! Ако и сега не намеря каквото диря, не ми прощавайте; нека цял живот ви служа за посмешище, нека хората да казват: „Ревнив като оня Форт, който дирел любовника на жена си в орехова черупка!“ Не ми отказвайте! Да потърсим още този път и няма вече!

МИСТРИС ФОРТ

Мистрис Пейдж, моля ви се, слезте с бабата долу! Мъж ми трябва да влезе за нещо в стаята.

ФОРТ

Баба? Каква баба?

МИСТРИС ФОРТ

Онази от Брейнфорд. Лелята на слугинята ми.

ФОРТ

Тази вещица! Тази пачавра! Тази дърта измамница! Аз съм й казвал да не стъпва в дома ми! Дошла е с някаква тайна поръчка, сигурен съм! Ние сме наивници, нали? Ние дори и не подозираме с какво се занимават всички тези врачки и гадателки! Тези фокуси, заклинания, чародейства, магии с восък — къде ти нашата проста глава ще ги проумее такива сложни работи! Слизай, вещице! Слизай, магьоснице! Слизай, ти казвам!

МИСТРИС ФОРТ

Не! Добри ми, мили ми мъжо, недейте!… Господа, не го оставяйте да бие една стара жена!

Влизат Фалстаф в женски дрехи и мистрис Пейдж.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Ела, лельо Прат, дай ръка!

ФОРТ

Аз тази леля Прат ще я пратя при лелята на дявола!

Бие Фалстаф.

Вън, вещице! Марш от дома ми, своднице, мазна пачавро, свиньо дебела! Вън! Вън! Аз ще ти направя една магия, ще ти предскажа едно бъдеще!

Фалстаф побягва навън.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Как не ви досрамя, сър! За малко не я убихте, горката!

МИСТРИС ФОРТ

Той и до това ще стигне!… Голяма чест ви прави!

ФОРТ

Ще я обеся, вещицата му недна!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Исус ми е свидетел, тази жена изглеждаше наистина вещица. Не обичам, когато една жена има прада. А тази леля Прат имаше под кърпата едно пратище!

ФОРТ

След мен, господа! Умолявам ви, елате! Поне да видите дали ревността ми е имала основание! Ако моят нос ме лъже, не ми вярвайте вече никога, когато залая!

ПЕЙДЖ

Да му угодим на хрумването още веднъж! Хайде, господа!

Форт, Пейдж, Плиткоу, доктор Кайус и отец Евънс излизат.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Ама здрав пердах отнесе нашият рицар!

МИСТРИС ФОРТ

Пердаха беше здрав, но той ще легне болен!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Тази тояга ще я отнеса в черквата да я осветят и окачат на олтара. Допринесе много за добрите нрави.

МИСТРИС ФОРТ

А как мислите, драга: дали бихме могли под защитата на женската скромност и на чистата съвест да му отмъстим с още нещо?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Мисля, че духът на сладострастието е вече изгонен от него. Не вярвам да посмее да ни мами отново към греха, освен ако лукавият има давност на владеене над душата му и е станал неин законен собственик.

МИСТРИС ФОРТ

Да разкажем ли на мъжете си как сме го наредили?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Непременно! Ако не за друго, поне за да изгоним призраците от мозъка на вашия съпруг. А ако мъжете ни решат, че шишкавият рицар трябва да изтърпи допълнително наказание, пак ще се заемем с него.

МИСТРИС ФОРТ

Сигурна съм, че те ще искат да го посрамят пред хората. Пък и аз мисля, че комедията ни няма да има завършек, ако не го изложим публично.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Тогава да вървим в ковачницата! Да бием сър Джон, докато е горещ!

Излизат.

Трета сцена

Стая в хана „При Жартиерата“.

Влизат Хазаинът и Бардолф.

БАРДОЛФ

Немците, сър, искат да им дадете три коня. Херцогът им пристигал утре в кралския замък и те трябвало да го посрещнат.

ХАЗАИНЪТ

Какъв ще е този херцог, който пристига така тихомълком? Не съм чувал за него в двора. Я да поговоря с тези господа. Английски знаят ли?

БАРДОЛФ

Да, сър. Отивам да ги извикам.

ХАЗАИНЪТ

Ще им дам коне, но ще ми ги платят законно и незаконно, тоест за конете и не за конете; защото от цяла седмица се разполагат в хана ми и аз трябваше да се откажа от сума ти гости и от сумата, която тези гости щяха да ми пуснат в джоба. Ще ги оскубя аз тези немци! Отивам!

Излизат.

Четвърта сцена

Стая в дома на Форт.

Влизат Пейдж, Форт, мистрис

Пейдж, мистрис Форт и отец Евънс.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Това е най-съопразителната жена, която съм виждал досега!

ПЕЙДЖ

И ви е пратил двете писма едновременно?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Във разстояние на четвърт час.

ФОРТ

Прости ми, мила! Занапред върши

каквото искаш — бих заподозрял,

че слънцето излъхва хладина,

но не и че жена ми ми изменя.

В честта ти вярва като в бог тоз, който

доскоро бе побъркан еретик!

ПЕЙДЖ

Добре, добре! Недейте прекалява

в смирението както във гнева си!

Съгласен съм да продължим шегата.

И мисля, че добре е туй, жените

пак среща да дадат на дебелака,

та вече да го пипнем и накажем!

ФОРТ

И мястото избрано е добре.

ПЕЙДЖ

Във Уиндзорския парк, и то сред нощ?

Виж, туй не вярвам. Няма да се хване!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Вие казвате, че той е пил хвърлен в реката и че му е пил нанесен тежък попой. Мисля, че той е запълнен със страх и не ще та дойде. Неговата плът е наказана и вече няма да има въжделения.

ПЕЙДЖ

И аз тъй мисля.

МИСТРИС ФОРТ

Вие помислете

какво ще го направите, а ние

ще знаем как да ви го доведем.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Легенда има, че Ловецът Хърн,

пазач отколе в Уиндзорския лес,

през зимата във полунощна доба

на челото със клонести рога

около дъб столетен обикалял,

морил добитъка, сушел гората,

магьосвал кравите да дават кръв

наместо мляко и дрънчал с верига,

от чийто звук настръхвали косите.

За този призрак чували сте всички

и знаете, че старците от Уиндзор

и досега предават като правда

поверието за Ловеца Хърн.

ПЕЙДЖ

Така е и мнозина се страхуват

да минат край дъба му в полунощ.

Но връзката къде е?

МИСТРИС ФОРТ

Ето где:

Ще съобщим на Фалстаф да ни чака

под този дъб във образа на Хърн,

накичен със еленови рога.

ПЕЙДЖ

Добре, да предположим, че приеме,

какво ще го направим подир туй?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Ще облечем — предлагаме ви — Ана

и малкия ни Уил и неколцина

от техните връстници в странни дрехи

на духчета и феи, със свещички

на шапките и хлопки във ръцете;

и щом със Фалстаф ний се срещнем двете,

от някоя землянка на дървари

да наизскочат с тракане и писък.

Ний двете ще побегнем, а пък те

ще обкръжат дебелия любовник

и ще го питат, щипейки го, как

е дръзнал като дух да се промъкне

на тяхното среднощно празненство!

МИСТРИС ФОРТ

И ще го щипят здравата и парят

със свещите си, докато признае

защо дошъл е!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

И тогава ние

духа ще обкръжим, обезрожим

и с присмех чак до Уиндзор ще го гоним!

ФОРТ

Децата могат да объркат всичко.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Аз ще да ги науча какво да правят и ще да се преоплеча като караконджо, за да му опърля пратата със свещ!

ФОРТ

Чудесно! Тръгвам да им купя маски.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Пък аз ще облека във бяло Ана

и тя ще се яви като царица

на феите.

ПЕЙДЖ

Коприната от мен!…

Настрани.

Във нея мистър Хаплю ще я грабне

и отведе до черквицата в Итън!…[66]

Канете своя рицар!

ФОРТ

А след вас

аз пак ще стана Брод, за да узная

дали ще дойде.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Сигурни бъдете!

Купувайте костюми и тракалки!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Оставете това на нас. Ще да пъде забавно и при това плагочестиво!

Пейдж, Форт и отец Евънс излизат.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

А вие, драга, изпратете бърже

при рицаря добрата мистрис Скокли!

Мистрис Форт излиза.

Пък аз — при доктора! Какъв късмет,

един французин да ти стане зет!

Тоз мистър Хаплю е голям глупак,

макар богат и на мъжа ми драг;

а докторът не само е с парички,

но и със връзки, както казват всички!

Да, Ана с него няма да се кае —

решила съм го вече и това е,

дори да ще небето да ни прати

хиляда по-достойни кандидати!

Излиза.

Пета сцена

Стая в хана „При Жартиерата“.

Влизат Хазаинът и Семпъл.

ХАЗАИНЪТ

Какво искаш, тъпако? Какво искаш, дръвнико? Казвай, думай, обяснявай! Бързо, точно, кратко, ясно!

СЕМПЪЛ

Праща ме мистър Хаплю, сър. Да говоря със сър Джон Фалстаф.

ХАЗАИНЪТ

Ето там е неговата стая, неговият дом, замък, шатър, ложе и палатка тоже. Изписана е по стените с притчата за блудния син, прясна-прясна. Похлопай и викай! Той ще ти ревне като канибалиянец, но ти не се бой! Хлопай, ти викам!

СЕМПЪЛ

Ама една стара жена, такава дебела, преди малко се качи в стаята му. По-добре ще я почакам да слезе. То по-право аз, сър, за нея съм дошъл.

ХАЗАИНЪТ

Какво? Дебела жена в стаята му? Брей, да не ми оберат рицаря!… Ей, веселяко Джон! Ей, сладуре тлъсти! Изригни нещо из войнишките си дробове! Тук ли си? Вика те твоят хазаин, твоят весел съкъркач!

ФАЛСТАФ (отгоре)

Какво има, дърто пиянйще?

ХАЗАИНЪТ

Един пернат тука чака твоята дебелана. Натири и, сладуре, натири я! Моите стаи са порядъчни етап, Тфу! Интимности ще ми правиш! Тфу!

Влиза Фалстаф.

ФАЛСТАФ

Дебеланата беше за малко тук, кръчмарю, но си отиде.

СЕМПЪЛ

Кажете, сър, не беше ли брейнфордската врачка?

ФАЛСТАФ

Позна, зяпльо! Защо ти трябваше, мидо открехната?

СЕМПЪЛ

Защото, сър, моят господар, мистър Хаплю, сър, я видял долу на улицата. И иска да я пита за един разбойник, сър. Ним му викат; той му е откраднал една златна верижка, та тя да му познае дали верижката е още у него, или не е.

ФАЛСТАФ

Аз вече я питах за това.

СЕМПЪЛ

И какво каза тя, сър?

ФАЛСТАФ

Каза, че този, който е задигнал верижката на твоя мистър Хаплю, е същият, който му я е отпънал.

СЕМПЪЛ

Да можех само да й поговоря! Имах и за друго да я питам.

ФАЛСТАФ

За какво друго? Да чуем!

ХАЗАИНЪТ

Хайде, изплюй камъчето!

СЕМПЪЛ

Не мога! Това е откровена тайна!

ХАЗАИНЪТ

Казвай я тази откровена тайна или си труп!

СЕМПЪЛ

То е само за мистрис Ана Пейдж, сър. Да разбера дали на господаря му е писано да се ожени за нея, или му е писано да не се ожени.

ФАЛСТАФ

Писано му е, разбира се.

СЕМПЪЛ

Ама какво му е писано, сър?

ФАЛСТАФ

Че или ще се ожени за нея, или няма да се ожени. Бягай!

СЕМПЪЛ

А аз мога ли да му го съобщя така?

ФАЛСТАФ

Ти ли, умнико? Ти като нищо можеш!

СЕМПЪЛ

Много ви благодаря, сър! Как ли ще се зарадва господарят ми!

Излиза.

ХАЗАИНЪТ

Мъдрец си, сър Джон, мъдрец! А тази жена наистина ли беше гадалка!

ФАЛСТАФ

И то каква! През целия си живот не съм събрал толкоз ум и разум, колкото получих наведнъж от нея. И при това не аз платих, а на мен богато платиха.

Влиза Бардолф.

БАРДОЛФ

Офейкаха, сър! Измама! Жива измама!

ХАЗАИНЪТ

А конете? Къде са ми конете? Говори, негоднико!

БАРДОЛФ

Измамниците ги отмъкнаха! Аз яздех зад един от тях и тъкмо отминахме Итън, те ме блъснаха в една локва, пришпориха конете и да ги няма! Като три германски дявола, трима фаустовци[67]!

ХАЗАИНЪТ

Бързали са да посрещнат херцога си, простако! Защо казваш, че са офейкали? Германците са честно племе!

Влиза отец Евънс.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Къде е хазаинът?

ХАЗАИНЪТ

Какво има, отче?

ОТЕЦ ЕВЪНС

Пазете си имуществото! Един мой приятел, вчера пристигнал тук, ми каза, че трима германеца били дошли в градът ни, за да крадат ни! Били задигнали коне и пари от всички ханове на Рединг, Мейтънхед и Колбрук[68]. Казвам ви го за ваше допро. Отваряйте си очите! Понеже опичате да правите шеги с другите, няма да ви прилича, ако вас пошегуват лошо. Спогом!

Излиза.

Влиза доктор Кайус.

ДОКТОР КАЙУС

Къде хазаина de la Jarretiere?

ХАЗАИНЪТ

Тук съм, докторе, в смут и загадъчност!

ДОКТОР КАЙУС

Аз не знае за какво касае, но мен казали, тше вие в голяма preparation за херцог от Allemagne[69]. В двор не тшували нищо за някакав херцог, тшестна дума! Казва го за вашето доброто! Adieu!

Излиза.

ХАЗАИНЪТ (към Бардолф)

Тичай, викай, дръвнико!… Разбойници!

Към Фалстаф.

Помогни, рицарю! Заклаха ме!

Отново към Бардолф.

Бягай, гони ги, викай, глупако! Убиха ме!

Излиза, следван от Бардолф.

ФАЛСТАФ

Бих искал целият свят да бъде измамен, защото аз самият бях измамен и набъхтан отгоре. Ако в двора узнаят как се преобразявах и как едното ми преображение беше шопнато в реката, а другото — наложено с тояга, ще ми стопят от шеги сланината капка по капка, за смазка на рибарски ботуши! Ще ме превърнат в сушена круша от подигравки! Ей, никак не ми върви, откакто оня път на тарок се заклех, че нямам пики! Ако задухът не ми пречеше да си кажа молитвите, щях да се покая, ей Богу!

Влиза мистрис Скокли.

Ти пък отде идваш, жено?

МИСТРИС СКОКЛИ

От двете ви симпатии, сър!

ФАЛСТАФ

От тези симпатии едната да я вземе дяволът, а другата — баба му, та и двете да си получат заслуженото! Заради тях си изпатих повече, отколкото може да издържи крехката човешка плът!

МИСТРИС СКОКЛИ

Ами те не пострадаха ли? И още как! В частичност една от двете! Мистрис Форт е цялата синя и морава, бяло петънце не остана по нея!

ФАЛСТАФ

Какво ми говориш за синьо и мораво? Мене ме нашариха във всички цветове на дъгата! И за един бройка да ме хакнат в дранголника като вещица! Само благодарение на моето невероятно присъствие на духа и на съвършенството, с което се престорих на невинна старица, избягнах дървените гамаши. Иначе за едната правда оня подлец — приставът, щеше да ме стегне в тях насред площада!

МИСТРИС СКОКЛИ

Да поговорим в стаята ви, сър! Като разберете как стоят работите, нервозността ви ще мине, гарантирам ви. Това писмо ще ви инфурнира за някои неща. Ах, пиленцата ми, колко труд, докато ви сбере човек! Някой от вас трябва да е съгрешил пред Бога, та все ви върви така накриво!

ФАЛСТАФ

Добре, качвай се в стаята!

Излизат.

Шеста сцена

Пак там.

Влизат Хазаинът и Фентън.

ХАЗАИНЪТ

Не ми говорете, мистър Фентън! Тъй ми е докривяло, че ми се ще всичко да захвърля!

ФЕНТЪН

Не, чувай, чувай: ако ми помогнеш,

в прибавка ще ти дам сто златни фунта

над стойността на твоите коне.

ХАЗАИНЪТ

Тогава слушам, мистър Фентън, и във всеки случай няма да ви издам.

ФЕНТЪН

Хазаино, разказвал съм ти често

за своята любов към Ана Пейдж

и за това, че тя ми отговаря —

доколкото от нея туй зависи —

със искрена взаимност. Туй писмо,

което днес ми прати тя, навярно

ще те учуди, но шегата странна,

описана във него, толкоз тясно

преплетена е с нашия въпрос,

че невъзможно е да се изложат

едно без друго тези две неща.

Шегата се върти около Фалстаф

Изважда писмо.

и ето я в подробности: Таз нощ

между дванайсет и един часа

се готви тайно весела забава

край Хърновия дъб. А мойта Ана

ще бъде също там като царица

на феите. И във такъв костюм,

сред суматохата и тъмнината,

баща й нагласил е мистър Хаплю

да я открадне и откара в Итън,

със цел набързо там да се венчаят.

Тя дала е съгласие. Обаче

и майка й си има свой кроеж —

противница на брака с Хаплю, тя

е нагласила оня френски доктор

да отвлече във мрака дъщеря й

и с нея брак да сключи във дома

на местния викарий. Ана скромно

е обещала и на доктор Кайус.

При туй, съгласно плана на бащата,

тя трябва да е в бяло, за да може

по туй да я узнае мистър Хаплю

и тайно да я вземе за ръка;

а майка й е казала да бъде

в зелена рокля с ленти във косите,

та докторът по тях да я познае

и леко по ръката да я щипне.

ХАЗАИНЪТ

Хитруша! И кого от тези двама,

баща си или майка си залъгва?

ФЕНТЪН

И двамата. Затуй стори така, че

подир дванайсет в черквата да чака

свещеник, който тайно да обвърже

във свят съюз две любещи сърца.

ХАЗАИНЪТ

Съгласен! Вие давайте момата —

свещеника го имате от мен!

ФЕНТЪН

А ти вземи това сега в предплата,

остатъкът ще звънне подир ден!

Излизат.

Пето действие

Първа сцена

Стая в хана „Пра Жартиерата“.

Влизат Фалстаф и мистрис Скокли.

ФАЛСТАФ

Стига приказки! Върви! Щом съм казал — ще дойда. За трети път. Дано нечетното число ми помогне! Върви, върви! Казват, че нечетните спонасяли при раждане, умиране и други начинания.

Бягай!

МИСТРИС СКОКЛИ

Хубаво! Ще ви намеря верига. И за рогата не се безпокойте!

ФАЛСТАФ

Бягай, ти казвам! Времето тече! Да ти видя гърба!

Мистрис Скокли излиза.

Влиза, преоблечен, Форт.

Здравейте, мистър Брод! Мистър Брод, тази нощ или никога! Бъдете към дванайсет часа в парка при Хърновия дъб и ще видите чудеса!

ФОРТ

Защо? Не бяхте ли вчера на срещата, която тя ви беше дала?

ФАЛСТАФ

Бях, мистър Брод, но отидох, какъвто ме виждате — жалък старец, а се върнах жалка баба. В този мизерник Форт, мистър Брод, се е заврял най-хитрият от всички демони на ревността, които някога са обладавали умопомрачени хора! Ще ви призная, мистър Брод, че той ми хвърли един невероятен бой! Но това, защото се бях преоблякъл като жена. Иначе като мъж, мистър Брод, мен не може да ме уплаши и Голиат, защото, ако той е имал копие като кросно, аз пък знам, че животът е совалка…[70] Но сега бързам. Придружете ме и ще ви разкажа всичко, мистър Брод! От времето, когато скубех перата на гъските, бягах от училище и шибах пумпали, бях забравил какво значи да те пердашат! Елате! Ще ви разправя интересни работи за този Форт! Тая нощ ще му платя за всичко и ще ви дам женичката му в ръцете. Чудеса има да стават, мистър Брод! Да вървим!

Излизат.

Втора сцена

В Уиндзорския парк.

Влизат Пейдж, Плиткоу и Хаплю.

ПЕЙДЖ

Насам, насам! Ще се скрием в рова на замъка и там ще чакаме, докато видим светлинките на духовете. Сине Хаплю, да не пропуснеш дъщеря ми!

ХАПЛЮ

Няма, татко! Аз приказвах с нея и си уговорихме една условна дума. Тя ще бъде в бяла рокля и аз като й кажа: „Му-у-у!“, тя ще ми отговори: „Бе-е-е!“ и по това ще се познаем.

ПЛИТКОУ

Хубаво. Но защо са ви тези „му-у-у“ и „бе-е-е“ — и така по бялото ще я различиш!

Бие часовник.

Десет е!

ПЕЙДЖ

Нощта е тъмна — тъкмо за духове и блуждаещи пламъчета! Номерът ще стане чудесен, да не чуе дяволът! Пък и да чуе, нали него — рогатия — сме тръгнали да ловим! Хайде, след мен!

Излизат.

Трета сцена

Близо до парка.

Влизат мистрис Пейдж, мистрис Форт и доктор Кайус.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Помнете, господин докторе, дъщеря ми е в зелено! Като стане време, хванете я за ръката, бягайте към дома на викария и там претупайте обреда! Хайде, вървете напред! Ние двете трябва да пристигнем заедно.

ДОКТОР КАЙУС

Аз знае какво да прави. Adieu!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Сбогом, господин докторе!

Доктор Кайус излиза.

Мъж ми май няма толкоз да се радва на подигравката с Фалстаф, колкото ще се ядоса от венчавката на дъщеря ни. Но нищо — по-добре малко караница, отколкото много мъки.

МИСТРИС ФОРТ

Къде са Ана с феите и оня уелски таласъм, отец Хю?

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Сгушили са се в един трап до Хърновия дъб с потулени свещи. Когато ние се срещнем с Фалстаф, те ще се разтичат с тях в тъмното.

МИСТРИС ФОРТ

Здравата ще се уплаши, сигурна съм!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

И да не се уплаши, ще го направим за смях; пък ако се уплаши, смехът ще е двоен!

МИСТРИС ФОРТ

Ще има да ни помни!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

На всички жадни за наслада

такваз награда им се пада!

МИСТРИС ФОРТ

Време е! Към дъба, към дъба!

Излизат.

Четвърта сцена

Близо до парка.

Влизат отец Евънс, преоблечен като таласъм, и други Феи и Духове.

ОТЕЦ ЕВЪНС

Тук, тук, духчета! Припкай, припкай, феички! И помнете ролите си! Не се пойте! Всички с мен в трапа и като ви дам знак, правете, каквото ви казах! Припкай, припкай, феички! Тук, тук, духчета!

Излизат.

Пета сцена

В парка, край Хърновия дъб.

Влиза Фалстаф, преоблечен като Хърн, с еленови рога на главата.

ФАЛСТАФ

Уиндзорският часовник би дванайсет! Настъпва дългочаканият миг! О, помогнете ми, сластолюбиви богове! Зевсе, спомни си как заради Европа се превърна в бик[71]! От много страст чак рога ти покараха! О, всесилна любов, която правиш от животното човек и от човека — животно! Спомни си, Зевсе, как взе образа на лебед, за да обладаеш Леда[72]. О, всемогъща любов, която можеш от един бог да направиш гъсок! Каква сила — да накараш едно божество толкоз да обича, че да стане на добиче, толкоз от любовта да е пернато, че да стане на пернато! А щом безсмъртните просто пощръкляват, какво остава за нас, простосмъртните! Колкото до мен, ето ме — уиндзорски елен, и то навярно най-тлъстият в цялата гора! О, Зевсе, охлади ме малко, че както съм се разгонил, лойта ми ще се стопи до капка!… Някой иде! Моята самка?

Влизат мистрис Форт и мистрис Пейдж.

МИСТРИС ФОРТ

Сър Джон? Вие ли сте, елене мой, рогачо мой горди?

ФАЛСТАФ

О, кошутко моя черноопашатичка! Нека бръмнат рояци испански мухи, нека валят мандрагори, град да бие от индийски картофи, вихри да бушуват от захарни целувки, да се леят от небето сиропи, аромати и любовни зарзавати — не ме е страх: тук ще се свра!

МИСТРИС ФОРТ

Но с мен, мили мой, е и мистрис Пейдж!

ФАЛСТАФ

Тогава разделете ме по бракониерски: за всяка по бут, за пазача на парка — плешките, задницата — за мен, а рогата — за мъжете ви! Е, не съм ли отличен ловец, а? Не говоря ли като самия Хърн? Този път Купидон[73] си е поправил поведението и ще ме възнагради за всички мъки. Духът на Хърн ви приветства, красавици!

Шум зад сцената.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Божичко, какъв е този шум?

МИСТРИС ФОРТ

Прости, господи, греховете ни!

МИСТРИС ПЕЙДЖ и МИСТРИС ФОРТ

Да бягаме!

Избягват.

ФАЛСТАФ

Явно сатаната не иска да съгреша от страх, че маста ми ще му подпали преизподнята! Инак защо постоянно ще ми се пречка?

Влизат — със запалени свещи — отец Евънс, преоблечен, както преди; Ана Пейдж, мистрис Скокли като царица на феите; Пистол като Пък[74]; Децата като феички и духчета.

МИСТРИС СКОКЛИ

Феи леки и прозирни,

лунни сенчици немирни,

да шумите престанете,

работата си почнете!

Дай им заповеди, Пък!

ПИСТОЛ

Духове и феи, в кръг!

Паячко и Щурчо, вижте

всяка стая и огнище —

ако нещо не във ред е,

вий от щипане сторете

като боровинка синя

недобрата домакиня!

Нашата кралица мрази,

който чистота не пази.

ФАЛСТАФ

Духове! Който им проговори, умира! Ще легна и ще зажумя! Човек не трябва да ги гледа какво правят!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Ти, Сънчо-Дремчо, дух чевръст,

опиколи околовръст

и на момата, дето строго

пред лягане се моли Погу,

детински сънища прати,

а на пезсрамниците ти

щипи ръце, педра и гръд,

та да не могат да заспят!

МИСТРИС СКОКЛИ

На работа, подлунно мое племе,

чевръсти феи, не губете време,

обиколете Уиндзорския замък

и осветете кулите от камък,

та здрави чак до Праведния съд,

те свойта господарка да красят,

тъй както ги краси самата тя;

след туй със сок от тайнствени цветя

на Ордена[75] креслата поръсете,

та той, дълбоко предан на кралете,

през вековете да изтрае як

със всеки герб и хералдичен знак;

а после на моравата отвънка

хванете се като Жартиера тънка

и в танца ви да избуи следата,

където сте докоснали тревата,

и тук с подскок, а там със реверанс

девиза „Honi soit qui mal y pense“[76]

вий изпишете във лехички цветни,

та украшението му да светне

като онуй от бисер изтъкано

под сгънатото рицарско коляно!…

Но обичай, на духовете скъп

е във един край Хърновия дъб

да изиграят танца си свещен!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Ръка в ръка и пързо, в такт със мен!

Светулки мили и дръвчета гнили,

хвърлете лъч над нашите кадрили!…

Но стой! Подушвам миризма човешка!

ФАЛСТАФ

Този уелски караконджо ще ме превърне в сирене

ПИСТОЛ

Да стане сирене бои се той,

когато е отдавна бъчва лой!

МИСТРИС СКОКЛИ

Огньо-огънко чевръст,

я лизни го този пръст:

ако нищо му не става,

значи, е душица права;

ако дръпне се опарен,

значи, вътре е покварен!

ПИСТОЛ

Дай пръст насам!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Ще пламне ли тоз корен?

ФАЛСТАФ

О-о-о-о!

МИСТРИС СКОКЛИ

Нечист! Нечист! Затънал в грях позорен!

Доказа опитът ни що за тип е!

Около него! Всеки да го щипе!

ПЕСЕН

„Пфу на тез греховни страсти,

пфу на тез позорни сласти,

дето уж мъждят едвам,

но след миг са вече плам

и от мислите без срам

лумват във пожар голям!

Пфу — щипете, пфу — бодете,

пфу — развратника пърлете,

додето петлите на Уиндзор пропеят

и месец, звезди и свещи избледнеят!“

Докато духовете пеят в кръг и измъчват Фалстаф,

Влизат: първо — доктор Кайус, който извежда едно момче в зелена рокля; след него — мистър Хаплю, който извежда друго момче в бяло; и накрая — Фентън, който отвлича Ана Пейдж. Чува се ловджийска глъчка и Духовете избягват, Фалстаф смъква еленовите си рога и се изправя.

Влизат Пейдж, Форт, мистрис Пейдж, мистрис Форт и — след малко — отец Евънс.

ПЕЙДЖ

Ха, спипахме го! Дръжте го, пазачи!

Я виж го Хърн къде ловувал, значи!

МИСТРИС ПЕЙДЖ (към Пейдж)

Съпруже, нека прекратим шегата!…

Към Фалстаф.

Харесахте ли уиндзорките, сър?

Венецът ви приляга за гората,

но за града съвсем не е добър!

ФОРТ

Е, сър, кой е рогоносецът? Мистър Брод, този Фалстаф се оказа един мошеник, и то рогат! Ето ги и рогата му, вижте ги, мистър Брод! При това, мистър Брод, той можа да използва от мистър Форт само коша му за пране, тоягата му и двайсетте фунта; но тях той ще трябва да ги върне на вас, мистър Брод, тъй като сте му задържали в залог конете, мистър Брод!

МИСТРИС ФОРТ

Ах, сър Джон, не ни провървя на двамата! Все нещо ни попречваше. Явно няма да мога да бъда ваша, но винаги ще ви считам за свой мил елен!

ФАЛСТАФ

Само че дългоух. Голямо магаре излязох! Сега разбирам всичко!

ФОРТ (сочи рогата)

И вол също. Имаме доказателства и за двете.

ФАЛСТАФ

Значи не са били истински духове? Мен на два-три пъти ми мина през ума, че не са, но гузната съвест и изненадата ме накараха да се хвана въпреки здравия разум на такава измама, съшита с бели конци. Гледай ти как лесно един умен човек можело да бъде разигран като палячо, когато е поел по кривия път!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Сър Джон Фалстаф, ако служите на Пога и се отречете от низките страсти, туховете няма да ви щипят вече.

ФОРТ

Добре казано, отче караконджо!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Но и вие, мистър Форт, ще пъде допре да оставите вашите ревнивости!

ФОРТ

Вече няма да се усъмня в жена си нито веднъж, отче, до деня, в който вие не се изхитрите да я ухажвате на правилен английски!

ФАЛСТАФ

Кога съм си забравил мозъка на слънце, та е тъй изсъхнал, че да не усетя такава явна клопка! Да се оставя да ме яхне един планински пръч[77]! Скроих си сам шутовски калпак от уелска вълна! Сега ми остава само да се задавя от битото им сирене!

ОТЕЦ ЕВЪНС

От пито сирене лой не става. А вашият търпух е само лой!

ФАЛСТАФ

„Пито сирене“, „търпух“! До какво доживях: да се гаври с мен един, който кълца на кайма езика ни. Един такъв удар стига, за да сложи край на всички весели гуляи и да угроби стария чудесен разврат в цялото кралство!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Но, сър Джон, наистина ли си мислите, че ако ние — две омъжени жени — бихме били склонни да погазим честта си и да се обречем на пъкъла, то дяволът щеше да ни избере точно вас за примамка?

ФОРТ

Точно един толум с масло! Един чувал сено.

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Една ловджийска наденица!

ПЕЙДЖ

Един дърт, мухлясал суджук!

ФОРТ

Покварен като сатаната!

ПЕЙДЖ

Беден като праведния Йов[78]!

ФОРТ

И неправеден като жена му!

ОТЕЦ ЕВЪНС

Затънал в плудство и кръчми, пиянство, попоища, чревоугодие, прелюподеяния и сквернословия!

ФАЛСТАФ

Добре! Паднал съм ви! Карайте! За нищо не ме бива вече! Не мога дори на този уелски козяк да му запуша устата! Той ще ми бъде за саван, то се е видяло! Правете с мен каквото щете!

ФОРТ

Ще правим, бъдете спокоен! Ще ви закараме сега в Уиндзор при вашия познат, мистър Брод, комуто сте обещавали своднически услуги и от когото сте измъкнали доста парички. Да ги върнете, ще бъде за вас по-страшна мъка от всички досега!

ПЕЙДЖ

Все пак недейте клюмва, рицарю! Каня ви на греяно винце вкъщи, за да можете да се посмеете на жена ми, която сега се смее на вас. Кажете и, че мистър Хаплю се е венчал за дъщеря й!

МИСТРИС ПЕЙДЖ (настрани)

Докторът не се е произнесъл още! Ако Ана Пейдж ми е истинска дъщеря, трябва вече да е станала жена на французина.

Влиза Хаплю.

ХАПЛЮ

О-о-о, татко Пейдж! О-о-о!

ПЕЙДЖ

Какво има, зетко? Свършихте ли работата?

ХАПЛЮ

Добре я свършихме! Ще разкажа на цялото графство Глостър! Да ме обесят, ако не разкажа всичко!

ПЕЙДЖ

Но какво всичко? Казвай!

ХАПЛЮ

Пристигам в Итън, за да се венчая с мистрис Ана Пейдж, ама тя излезе един пъпчив дангалак! Да не беше в черква, щях да я пребия от бой или той щеше да ме пребие! Човек да не съм, ако не я мислех за Ана Пейдж, а пък то излезе конярчето от пощата.

ПЕЙДЖ

Бога ми, ти си объркал нещо!

ХАПЛЮ

Няма нужда да ми го казвате! Щом съм взел момче вместо момиче! Но ако бяха ни венчали, честна дума, нямаше да го взема въпреки женските му дрехи!

ПЕЙДЖ

Че твоята глупост е виновна! Не ти ли казах да разпознаеш дъщеря ми по цвета на роклята?

ХАПЛЮ

Но тя беше в бяло! И аз й казах „Му-у-у!“, а тя ми каза „Бе-е-е!“, както се бяхме уговорили с Ана, пък не излезе Ана, а конярчето от пощата!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Драги Джордж, не се гневете: аз знаех плана ви и нарочно облякох дъщеря си в зелено. Сега тя е с доктора в дома на викария и вече сигурно са венчани.

Влиза доктор Кайус.

ДОКТОР КАЙУС

Каде мистрис Пейдж? Parbleu, аз изигран! Аз оженен за un garçon, un[79] селянтшето, parbleu, за един момтше, кое не Ана Пейдж! Parbleu, аз изигран!

МИСТРИС ПЕЙДЖ

Какво? Нали взехте феята в зелено?

ДОКТОР КАЙУС

Parbleu, в зелено и момтше! Parbleu, аз обърне цял Уиндзор нагоре с кракатата!

Излиза.

ФОРТ

Чудна работа! Кой тогава е отвлякъл истинската Ана?

ПЕЙДЖ

Предчувствам нещо лошо! Мистър Фентън иде насам!

Влизат Фентън и Ана Пейдж.

Какво туй всичко значи, мистър Фентън?

АНА

Простете, татко мой! Прости ми, майко!

ПЕЙДЖ

Защо не сте със мистър Хаплю, дъще?

МИСТРИС ПЕЙДЖ (настрани)

Защо си изиграла доктор Кайус?

ФЕНТЪН

Не я мъчете! Ще ви кажа всичко:

вий готвехте за нея срамен брак

против желанията на сърцето,

а ние, обещали се отдавна,

неразторжимо свързахме се днес.

Грехът на дъщеря ви е безгрешен

и никой няма право да я съди

за непокорство, хитрост и измама,

щом тя благодарение на него

избягва хилядите грехове,

които носи бракът по принуда!

ФОРТ

Какво стоите като вкаменени?

По воля божия човек се жени!

Земите ни избира ги парата —

жените ни раздава ги съдбата!

ФАЛСТАФ

Много се радвам, че целихте мен, а пък стрелата ви се отплесна към вас!

ПЕЙДЖ

Е, няма как! Да бъде ваша, Фентън!

Приемам неизбежното с усмивка!

ФАЛСТАФ

Или както казваме ние, ловците: „Нощна хайка дивеч не подбира.“

МИСТРИС ПЕЙДЖ

И аз не ще упорствувам тогава.

Щастливи дни небето да ви дава!…

Съпруже, нека идем у дома ни —

край весел огън, пред пенливи кани

да си припомним славната шега

с кошове, фусти, феи и рога…

И вий, сър Джон…

Да, той си заслужава —

рече ли нещо, непременно става.

Сър Джон, с успеха си бъдете горд:

днес мистър Брод ще спи със мистрис Форт

Излизат.

Информация за текста

© 1998 Валери Петров, превод от английски

William Shakespeare

The Merry Wives of Windsor, 1597

Сканиране, разпознаване и редакция: Alegria, 2009

Издание:

Уилям Шекспир. Събрани съчинения. Том 2

Издателство „Захарий Стоянов“, София, 1998

Художник: Петър Добрев

ISBN 954-9559-36-Х

Свалено от „Моята библиотека“ [http://chitanka.info/text/10256]

Последна редакция: 2009-01-23 17:47:30

1

Оригиналното название на комедията „The Merry Wives of Windsor“ означава буквално „Веселите уиндзорски съпруги“. Плиткоу се нарича в оригинала „Shallow“ (плитък, повърхностен, празен); с „Хаплю“ е преведено името „Slender“ (хилав, слабоумен); оригиналното име на мистрис Скокли е „Quickly“ (бързо, пъргаво, живо). У Шекспир фамилното име на Форт е Ford — изменението се наложи заради игрословицата в текста — вж. бел. 37.

2

Звездната палата — върховен углавен съд, учреден през XVI в. Наречен тъй, защото таванът на заседателната му зала бил украсен със звезди.

3

„…задължителен coram…“ (непр. лат.) — израз, означаващ член на задължителния състав — quorum — на съда. Съдията е слаб в латинския.

4

„…Custalorum…“ (непр. лат.) — съкращение от custos rotulorum — пазител на свитъците.

5

„…Pustulorum…“ (непр. лат.) — „на пъпките“ — от pustula — пъпка, цирей. Хаплю също показва своето незнание на латинския език.

6

Armigero (итал.) — носител на оръжие, а също и на герб. Невисока дворянска титла.

7

„…пълхи…“ — отец Евънс е роден в областта Уелс и говори английски като чужденец — неправилно и с характерно произношение. Уелците са народност от келтската езикова група, населяваща Уелския полуостров в Западна Англия, който едва през 1536 г. бил присъединен към английската корона.

8

„…да го кръстосам с друг…“ — при дворянските женитби гербовете на двата сродяващи се рода давали по две от четирите си полета, които се разполагали на кръст в герба на новото семейство.

9

„…Съветът…“ — става дума за Кралския съвет, който заседавал в Звездната палата.

10

Котсуълд — Котсуълдските хълмове в графство Глостър били по Шекспирово време център на игри и състезания.

11

Ним — име, произлизащо от средноанглийското „nimen“ — грабя, крада.

12

Пистол — име, означаващо „пищов“, но свързано може би и с „pistole“ — испанска златна монета.

13

Pauca verba (лат.) — малко думи; без много приказки!

14

„…бенбърийско сирене…“ — градецът Бенбъри — близо до Оксфорд — бил известен със своето сухо сирене; тук се прави намек за хилавостта на Хаплю.

15

„…Мефистофеле безочлив…“ — реплика, напомняща за драмата „Доктор Фауст“ на Шекспировия съвременник Кристофър Марлоу. Пистол говори винаги в гръмки стихове, които пародират стила на английската трагедия от XVI век.

16

„…афектът…“ — в оригинала „хумор“ (от лат. humor — течност). Тази дума е лайтмотив в репликите на Ним: по Шекспирово време теорията за четирите телесни течности, чието съотношение у всеки човек давало неговия темперамент, била много на мода и думата „хумор“ се употребявала с нужда и без нужда в смисъл на хрумване, настроение, каприз. Не е изключено също честата употреба на тази дума от страна на Ним да иронизира „комедията на хуморите“, т.е. на характерите, която е била създадена от съвременника на Шекспир Бен Джонсън. Вж. [[10254|предговора]].

17

Videlicet (лат.) — именно.

18

„…борбите на мечки с кучета…“ — по Шекспирово време насъскването на кучета срещу завързана мечка било много популярно развлечение. Недалеч от театър „Глобус“, в който се играели Шекспировите пиеси, се намирала арената, на която показвали прочутата мечка Секерсън.

19

Гвиана — област в Южна Америка; намек за разказите на завоевателя сър Уолтър Райли, описващи неговите пътувания към Новия свят.

20

„…Източната Индия… …Западната Индия…“ — „Източна Индия“ се наричала по Шекспирово време днешна Индия, а „Западна Индия“ — източният бряг на американския континент с принадлежащите към него острови.

21

Пандар от Троя — име на сводника, използван от Троил в историята за Троил и Хризеида. Троил — герои на средновековен роман, използващ за фон Троянската война, чиято фабула по-късно е била разработвана от Чосър, Бокачо и Шекспир. Романът разказва за любовта на един от синовете на троянския цар Приам, Троил, към Хризеида, дъщеря на гръцкия жрец Калхас.

22

„…фригийски турчин…“ — Фригия наричали по Шекспирово време една област в Мала Азия.

23

Марс (митол.) — римски бог на войната, съответстващ на гръцкия Арес. Изобразяван като силен мъж в бойни доспехи.

24

„…Ma foi, il fait fort chaud. Je m’en vais a la Cour… la grande affaire.“ (фр.) — Бога ми, страшна жега!… Отивам в Двора… Там стават важни неща.

25

„Oui, mettez-le dans mon… Depechez-vous!“ (фр.) — Да, сложи я в моя… Побързай!

26

„…Qu’ai-j’oublie?“ (фр.) — Какво съм забравил?

27

„…Au diable!… Larron!…“ (фр.) — По дявола!… Крадец!

28

„…baille moi…“ (ст. фр.) — Донеси ми!

29

„…Parbleu…“ (фр.) — Бога ми!

30

Херес — силно испанско вино.

31

…Ирода му юдейски… ( библ. ) — юдейският цар Ирод бил представян в театралните мистерии на Средновековието като тиран, пълен с пороци, между които било и сладострастието.

32

Пелион (митол.) — планина в Тесалия. Според гръцката легенда племето на великаните, наречени гиганти, в борбата си с боговете решило да пренесе Пелион върху планината Оса, за да достигне по тях Олимп; боговете обаче успели да отблъснат нападението и погребали гигантите под струпаните от тях планини.

33

Абордаж — термин от морската война и пиратството: прехвърляне на бойци от своя кораб върху вражеския.

34

Актеон (митол.) — млад гръцки ловец, който съгледал в гората къпещата се богиня на плодородието и лова Артемида (Диана). Разгневената богиня го превърнала в елен и той бил разкъсан от собствените си кучета.

35

„…китайски лъжец…“ — в епохата на Възраждането покрай фантастичните разкази на европейските пътешественици самите обитатели на Далечния изток несправедливо се сдобили със славата на лъжци.

36

„…Темиде…“ (митол.) — Темида е гръцката богиня на правосъдието. Тук Хазаинът на „При Жартиерата“ употребява името й в мъжки род.

37

„…Уелския…“ — уелците са народност от келтската езикова група, населяваща Уелския полуостров в Западна Англия, който едва през 1536 г. бил присъединен към английската корона.

38

„…Брод…“ — в оригинала има игрословица, противопоставяща истинското име на персонажа (Ford — англ. брод) и измисленото (Brook — англ. поток). В превода истинското име бе леко изменено, а измисленото заменено с друго, близко по звучене, за да се получи смисловото противопоставяне на „форт“ и „брод“.

39

Пасадо, стокадо (исп.) — термини от фехтовката, която по Шекспирово време била новост в Англия. Преди това двубоят се водел там с мечове и щитове.

40

Пени — дребна английска монета, равна на 1/12 част от шилинга.

41

„…едно остро ножче и една добра навалица…“ — намек за техниката на уличните крадци: парите по времето на Шекспир се носели не в джоб, а в торбички, окачени на кръста.

42

„…когато дворът се премества в Уиндзор…“ — Уиндзорският замък — на 30 км. западно от Лондон, на десния бряг на Темза — бил лятна резиденция на английските крале.

43

мускус — вещество, излъчвано от особени жлези на някои двукопитни и гризачи, което се използва в парфюмерията.

44

Меркурий (митол.) — римски бог на търговците и крадците (Хермес у гърците), тук споменат в качеството му на вестител на боговете.

45

Епикуреец — човек, които се стреми към чувствените наслади — понятие, неправилно свързано с учението на гръцкия философ-материалист Епикур (341–270 г.пр.н.е.).

46

„…финтите, волтите, гарда ти, дистанса ти; реверса ти…“ — термини от фехтовката.

47

Херкулес (митол.) — главен герой на гръцката митология, прочут с дванадесет подвига (като удушването на Немейския лъв, умъртвяването на Лернейската хидра, надвиването на Критския бик и т.н.).

48

„…Ескулапе? Галене?…“ — Ескулап (митол.) бил бог на медицината в древния Рим; Гален (ист.) — прочут лекар грък, живял главно в Рим.

49

Visage (фр.) — лице.

50

„…Хекторе Ахейски…“ (митол.) — Хектор — герой от Омировата „Илиада“, бил син на троянския цар Приам и тук по грешка на Хазаина е наречен „Ахейски“.

51

„…des lords, des comtes, des gentils-hommes!“ (фр.) — лордове, графове, благородници.

52

„…Покрай потока…“ — в текста на песента, която си напява изплашеният свещеник, се смесват една популярна балада, едно изопачено стихотворение на Кристофър Марлоу и един цитат от 137-ия Давидов псалм.

53

„…Хибократ…“ — погрешно произношение на името на Хипократ — велик древногръцки лекар, роден на остров Кос (V в. пр.н.е.).

54

Макиавели — Николо Макиавели — италиански политик и писател (1469–1527). Незаслужено неговото име е станало нарицателно, с което се означава човек, който не подбира средства за постигане на целите си.

55

Imbeciles (фр.) — глупаци.

56

„…пред една дама…“ — според обичая на времето пажовете вървели пред дамите и зад кавалерите.

57

„…разбойници като оня Пойнс…“ — реплика, припомняща по-ранната драма на Шекспир „Хенри IV“, в която споменатият Пойнс, Бардолф и Пистол, предводителствани от Фалстаф, образуват веселата компания на младия принц-наследник.

58

„…Спечелих ли те, мой небесен бисер?…“ — стих от сбирката сонети „Астрофел и Стела“ на Шекспировия съвременник Филип Сидни.

59

…на тримачтов кораб… — подигравателен намек за екстравагантните дамски фризури, излезли на мода по това време на открития и пътешествия.

60

Етна — вулкан в Сицилия.

61

Nomina appellativa (лат.) — съществителни нарицателни.

62

Sancta simp1icitas (лат.) — свещена простота.

63

Hic, haec, hoc (лат.) — този, тази, това.

64

Qui, quae, quod (лат.) — който, която, което.

65

„…дебелана от Брейнфорд…“ — известна кръчмарка, чието име се споменава често в литературата на времето.

66

Итън — градче в Уиндзор, на левия бряг на Темза.

67

„…трима фаустовци…“ — нов намек за драмата „Доктор Фауст“ от Марлоу.

68

Рединг, Мейдънхед, Колбрук — селища в околностите на Уиндзор.

69

„…preparation… Allemagne…“ (фр.) — подготовка… Германия.

70

„… Голиат… совалка…“ (библ.) — Голиат е огромният филистимянски воин, който извикал на двубой най-силните от евреите и бил убит от юношата Давид; за него се казва, че копието му било дебело като кросно; совалка — парафраза на пасаж от книгата на Йов: „Дните ми са по-бързи от совалката на тъкача.“

71

„…се превърна в бик…“ (митол.) — Зевс — върховният бог на древногръцката религия, влюбен в Европа, дъщеря на финикийския цар Агенор, се преобразил в бик и когато девойката го възседнала на игра, я отнесъл през вълните на остров Крит.

72

„…за да обладаеш Леда…“ (митол.) — Зевс съблазнил дъщерята на етолийския цар Тестий — Леда, като й се явил в образа на лебед.

73

Купидон (митол.) — римски бог на любовта, изобразяван обикновено като крилато момченце — често сляпо, въоръжено с лък и стрели: златни — за щастливата любов, и оловни — за нещастната.

74

Пък (или Хобгоблин) — нарицателно име на малките пакостливи духове от старите английски поверия. Използван от Шекспир в „Сън в лятна нощ“.

75

„…Ордена…“ — става дума за Ордена на жартиерата, върховен орден на английската аристокрация, чиито церемонии се извършвали в Уиндзорския замък. С него е свързано и названието на хана от пиесата.

76

Honi soit qui mal y pense (фр.) — „Тежко томува, който зло ни мисли“ — девиз на носителите на Ордена на жартиерата — мото на днешния английски герб. Самият орден представлявал синя лента, която се затягала със златна тока под лявото коляно.

77

„…планински пръч…“ — в очите на столичната аристокрация от Шекспирово време уелсците са били изостанали планинци-животновъди.

78

Праведния Йов (библ.) — образец на дълбоко вярващ човек от еврейската история. Бог позволил на Сатаната да го изпита: Йов загубил всичко, което имал, и заболял от страшна язва, но останал твърд във вярата си, макар жена му да го съветвала да се отрече от своя бог.

79

„…un garçon, un…“ (фр.) — едно момче, едно…

Content

Уилям Шекспир
Веселите уиндзорки

Действащи лица

Първо действие

Първа сцена

Втора сцена

Трета сцена

Четвърта сцена

Второ действие

Първа сцена

Втора сцена

Трета сцена

Трето действие

Първа сцена

Втора сцена

Трета сцена

Четвърта сцена

Пета сцена

Четвърто действие

Първа сцена

Втора сцена

Трета сцена

Четвърта сцена

Пета сцена

Шеста сцена

Пето действие

Първа сцена

Втора сцена

Трета сцена

Четвърта сцена

Пета сцена

Информация за текста

1