Франсоа Вийон

Баладично послание до приятелите[1]

Смилете се, смилете се над мен,

приятели — бъдете тъй добри!

Във гроб без цвете и чемшир зелен

изгнаник съм — Съдбата ме затри,

че Бог за мен не дава пет пари.

Девойки със чираци в любовта,

танцьори и смешници — трън в пета! —

и вие, с глас камбанен дали тон

за пир и песен (златни ви уста!),

дотук ли беше клетият Вийон?

Певци, в душата бръкнали с ръжен,

та весел огън да се разгори,

пройдохи, проиграли своя ден

за някой грош (и за фалшив дори!),

далеч е той от вашите игри.

Чевръсти стихоплетци, пред смъртта

като гаргара всяка суета

е тъй ненужна — в сетния подслон

е тежък мрак и пълна слепота.

Дотук ли беше клетият Вийон?

Елате и го вижте унижен,

мъже, които никой крал дори

(свидетел ви е Бог и нощ, и ден!)

с десятък не успя да покори,

как пости той не ден, не два, не три

(озъбен преди туй от сладостта)

на хлебец сух и блудкава вода —

червата куркат в празния салон,

че теглена е черната черта…

Дотук ли беше клетият Вийон?

Със Ваша милост имах участта

към вас да се обръщам — милостта

я чакам, както си е по закон,

че знам: разчита даже на сганта

тоз, който моли с пяна на уста.

Дотук ли беше клетият Вийон?

Информация за текста

© Васил Сотиров, превод от френски

François Villion

Epistre en forme de ballade i ses amis,

Сканиране и разпознаване: sir_Ivanhoe, 2009

Редакция: NomaD, 2010

Издание:

Франсоа Вийон. Стихотворения

Френска. Първо издание

Илюстрации: Алекси Начев

Оформление: Стефан Груев

Редактор: Иван Теофилов

Художник-редактор: Николай Пекарев

Технически редактор: Олга Стоянова

Коректор: Стефка Добрева

ISBN 954-04-0024-4

ДФ „Народна култура“, София

François Villon. Œuvres. Editions Rencontre Lausanne, 1968

Свалено от „Моята библиотека“ [http://chitanka.info/text/16803]

Последна редакция: 2010-07-14 18:30:00

1

Вероятно творбата е писана през лятото на 1461 г. в Мьонския затвор.

Content

Франсоа Вийон
Баладично послание до приятелите

Информация за текста

1