Алфред дьо Мюсе

Венеция

Спи Венеция в кармина

на безмълвната картина;

нито окъснял рибар,

ни стражар.

Само бди лъвът с крилата

и към нещо в далнината

сочи в дрезгавия мрак

с бронзов крак.

А край него шхуни, лодки,

барки — като чапли кротки,

кацнали след дълъг път —

се тълпят;

дремят в димната лагуна

и шумят в мъглата лунна —

сякаш пляскащи крила —

ветрила.

Скривайки се пак, луната

с облак звезден се намята,

челото й в миг обвял

с лек воал.

Тъй игуменката млада

върху расото с наслада

мята булото си с вид

дяволит.

Всичко тук — дворци богати,

колонади и палати,

каменните стъпала,

перила,

улички, мостове, сгради,

беломраморни наяди,

заливът, от зрак студен

набразден, —

всичко спи. И с алебарди

зорко стражата го варди

там, от крепостния вал,

в сън замрял.

— Ах, една сега ли чака,

грейне ли луната в мрака,

вън да зърне с дебнещ взор

ухажор;

в огледалото се взира,

черна маска си избира,

че нали се е задал

карнавал.

В сянката на балдахина,

отмаляла в сласт, Ванина

пак ще спи с любовник млад

до обяд.

И Нарциса, полугола,

скрита в своята гондола,

в жар любовен ще гори

до зори.

Кой в Италия не знае

що за лудост любовта е

и с любов не пламени

младини.

Аз не ща да се тревожа

от часовника на дожа —

нека стряска го от сън

с рязък звън.

Ние да броим, любима,

колко ли целувки има

върху твоята уста

през нощта.

Да броим мечти, загадки,

да броим сълзите сладки

и мига неуловим

да ценим.

Информация за текста

© 2004 Кирил Кадийски, превод от френски

Alfred de Musset

Сканиране, разпознаване и редакция: NomaD, 2010

Издание:

Антология на френската любовна лирика

Подбор и превод от френски: Кирил Кадийски

Издателство „Нов Златорог“, 2004

ISBN: 9544921923

Свалено от „Моята библиотека“ [http://chitanka.info/text/15228]

Последна редакция: 2010-01-20 13:00:00

Content

Алфред дьо Мюсе
Венеция

Информация за текста