Хари Харисън

Последната битка

Вечер, след като приключим с яденето, за нас децата настъпва най-приятния момент — всички се подреждаме около огъня, нетърпеливи да чуем поредната история, която ще ни разкаже тате.

Сигурно ще ви се стори глупаво и старомодно, при всички тези съвременни методи за забавление, но нали няма да ми се сърдите, ако посрещна с усмивка подобни укори?

Аз съм на осемнадесет и до известна степен детството е вече зад гърба ми. Но тате е такъв опитен разказвач и гласът му има такава вълшебна сила върху мене, че просто не мога да устоя на изкушението. Макар да спечелихме в края на краищата Войната, в нея загубихме ужасно много и животът сега никак не е лесен. Затова надявам се да съм млад колкото се може по-дълго.

— Разкажи ни за последната битка — най-често казват децата и това е историята, която тате най-често ни разказва. Това е страшна история, макар всички да знаем, че вече е свършила, но няма нищо по-хубаво от няколко тръпки по гърба преди лягане.

Тате отпива бавно от бирата, после избърсва с пръст пяната, полепнала по мустаците. Това е сигнал, че се готви да започне.

— Войната е ад, искам никога да не го забравяте — казва той и най-малките се размърдват неспокойно.

— Войната е ад, винаги е била ад и единствената причина, поради която ви разказвам тази история, е за да не го забравите никога. Много хора загинаха във Войната за да може сега вие да живеете спокойно. И никога, ама никога да не воювате отново. Първо — знайте, че няма нищо прекрасно, героично или величествено в битката. Нищо подобно. Това е мит, анахронизъм от времето когато хората са водили ръкопашни схватки пред пещерите за да защитят семействата си от посегателството на нападателите. Отдавна са отминали тези дни и което е добро за отделния човек, за обществото не е нищо друго освен гибел. Нищо друго, освен смърт, разбирате ли?

Тате ни оглежда с големите си, сериозни очи, но никой не смее да срещне погледа му. Не знам защо, но всички се чувстваме виновни, макар до един да сме родени след края на Войната.

— Ние спечелихме Войната, но ако не научим този урок, това ще означава, че сме я загубили. Другата страна можеше първа да открие Абсолютното оръжие и тогава ние щяхме да сме избити и изчезнали от този свят. Това че спасихме нашата култура и унищожихме противника не е нищо повече, освен прищявка на историята. И трябва да запомним едно — ние не сме богове, не сме съвършени, а войната не е начин за разрешаване проблемите на човечеството. Аз учавствах в нея, убивах хора и затова имам право на подобни заключения.

След това обикновенно идва момента, който най-много очакваме. Всички сме затаили дъх.

— Ето го — произнася тържествено тате, като се изправя и посяга към стената. — Това е оръжието, което сее смърт от разстояние. Това е Абсолютното оръжие.

Вдигнал лъка над главата си, на фона на ярко пламтящия огън тате е величествена фигура, чиято сянка се простира чак до другия край на пещерата. Дори най-малките забравят да преследват плъховете и се вторачват с отворена уста в него.

— Нито тоягата, нито каменният нож, нито дори копието не може да се мери с лъка. Ние спечелихме Войната и трябва да използваме оръжието само за мирни цели — да ловим тигри и мамути. Това е нашето бъдеще.

Той се усмихва и окачва обратно лъка на стената.

— Епохата на войните отмина. Настъпи ерата на вечния мир.

Информация за текста

© 1970 Хари Харисън

© 1997 Юлиян Стойнов, превод от английски

Harry Harrison

The Final Battle, 1970

Източник: http://sfbg.us

Публикация:

[[http://bgf.zavinagi.org/index.php/Поредица_SF_трилър|МЕЧЪТ НА ОСМОГЛАВИЯ (МАЙСТОРСКА ФАНТАСТИКА)]]. 1997. Изд. Неохрон, Пловдив; Изд. Орфия, София. Алманах за остросюжетна литература SF Трилър, No.28 Алманах Съставител: Красномир КРАЧУНОВ, Веселин РУНЕВ. Превод: Христо ПОЩАКОВ, Кънчо КОЖУХАРОВ, Вихра МАНОВА, д-р Юлиян СТОЙНОВ, Красномир КРАЧУНОВ. Предпечатна подготовка: А. ДУЛЕВА. Формат: 110×165. Страници: 192. Цена: 35.00 лв [стара цена: 1 100.00 лв.].

Съдържание:

Майсторска фантастика (въведение) — с.3;

SF Трилър се завърна — с.4;

[[521|Топката]], Крис КРИСТОФЪРСЪН / пр. Кънчо КОЖУХАРОВ [указан като превод, всъщност той е автор на този разказ] — с.5;

(въведение), Урсула ЛЕ ГУИН — с.19;

[[1666|Думата за освобождаване]], Урсула ЛЕ ГУИН / пр. Кънчо КОЖУХАРОВ — с.19;

[[1665|Правилото за имената]], Урсула ЛЕ ГУИН / пр. Кънчо КОЖУХАРОВ — с.30;

[[165|Отново у дома]], Рикард ДЕ ЛА КАСА / пр. от исп. Христо ПОЩАКОВ — с.48;

Компютрите не спорят, Гордън ДИКСЪН / пр. от англ. Вихра МАНОВА — с.85;

[[1001|Легло №12]], Дийн КУНЦ / пр. от англ. Христо ПОЩАКОВ — с.104;

Планетата на сините птици, Робърт Ф. ЙЪНГ / пр. от англ. д-р Юлиян СТОЙНОВ — с.126;

[[1360|Чужд разум]], Филип К. ДИК / пр. от англ. д-р Юлиян СТОЙНОВ — с.149;

[[330|Последната битка]], Хари ХАРИСЪН / пр. от англ. д-р Юлиян СТОЙНОВ — с.154;

[[437|Едно старомодно момиче]], Джоана РЪС / пр. от англ. д-р Юлиян СТОЙНОВ — с.157;

Горещата сделка, Алън НУРС / пр. не е указан — с.164;

[[916|От чисто човешка гледна точка]], Уилям ТЕН / пр. не е указан — с.173;

„SF Made in Bulgaria“: Последният ден на XX век [31.12.1899 г.], Иван ВАЗОВ — с.181;

Ако сте пропуснали — с.187;

Конкурс — с.189;

Абанамент — с.191.

Свалено от „Моята библиотека“ [http://chitanka.info/text/330]

Последна редакция: 2006-08-10 20:37:50

Content

Хари Харисън
Последната битка

Информация за текста