Димитър Бежански

Шефа че ме изгърби

Най-шибаното е кога некой сам се набута. Е така — като мене. Седа си оня ден и си обедвам. Свинско със зеле. Много обичам свинско със зеле. Бех си тропнал на масата целата тава и си обедвам. По едно време по радиото:

„Прода-а-а-ва-а-ат се, ма-а-а-мо, бе-е-ли-те ма-на-а-стири-и-и…“

И що ми требваше! — дигам мобифона и — на шефа:

— Здрасти, шефе!

— Здрасти, Тупан! — вика шефа.

— Не е Тупана — викам. — Картофа е.

— О, здрасти Компир! — вика шефа.

— Здрасти! — викам.

— Кво правиш, бе Компир? — вика шефа.

— Обедвам — викам.

— Кво обедваш?

— Свинско със зеле.

— Добре! Обедвай! — вика шефа и прекъсна. И аз чак тогава се сетих за кво му се обаждам. Пак дигам мобифона. И пак: „Здрасти, шефе“, „Здрасти, Тупан“, „Не е Тупана, Картофа е“, „Какво правиш“, „Обедвам“…

И аз пак се отнесох. На третия път обаче звъня и още веднага:

— Здрасти, шефе! Обедвам свинско със зеле, обаче знаеш ли кво съобщиха по радиото?

— Кво? — пита шефа.

— Ми продават се некакви манастири! — викам.

— Кви манастири? — пита шефа.

— Бели — викам.

— Ъхъ — вика шефа. — Купуваме ги.

После вика:

— Слушай, Тупан!

— Не е Тупана — викам. — Картофа е!

— Нема значение! Слушай, Картоф! Отиваш и веднага проверяваш чии са тия манастири! Към кой синод са! И побързо докато некоя друга групировка не ги е купила преди нас!

Дояждам аз тавата със свинското, палим баварецо и бегам. По едно време мобифона — пю-пю-пю! Дигам. Шефа.

— Компир! — вика. — Ти ли си?

— Аз съм, шефе.

— Кво правиш, бе Компир?

— Ми карам баварецо — викам.

— Добре — вика — карай! Обаче, знаеш кво?

— Кво? — викам.

— Размислих! — вика. — Нема да купуваме тия манастири! По на далавера е да ги застраховаме! Обаче ти провери към кой синод са и действай! И по-бързо, докато некоя друга групировка не ги е застраховала преди нас!

Проверявам аз — тоя синод, оня синод, те па много синоди и докато проверявам — два дена минаха! Днеска пак обедвам. Таскебап. Много обичам таскебап! И таман съм си поръчал осем порции — ей ти по радиото:

„Застрахова-а-а-ани са, ма-а-а-мо, бе-е-ли-те ма-на-асти-ри-и-и…“

Направо се укостих! Некоя друга групировка ги е застраховала преди нас! Басимамата! Сега шефа че ме изгърби! Направо че ми осиротеят маратонките! Що ми требваше сам да се набутвам!

Информация за текста

© 2001 Димитър Бежански

Източник: http://bezmonitor.com

Публикация:

Димитър Бежански, „Търся французойка“, ISBN 954-715-099-5

(c) Димитър Бежански, 2001, (c) Доньо Донев, 2001, (c) ВСУ „Черноризец Храбър“ — Варна, 2001

Публикува се на http://bezmonitor.com с любезното съгласие на автора.

Свалено от „Моята библиотека“ [http://chitanka.info/text/3037]

Последна редакция: 2007-06-19 23:10:35

Content

Димитър Бежански
Шефа че ме изгърби

Информация за текста