Володимир Михановський

Гнучка тактика

Оповідання-жарт

– Така в загальних рисах схема АЕЗТа, автоматичного екзаменатора змінної тактики, котрого створив наш колектив, – сказав на завершення професор. Він протер спітнілі скельця окулярів і додав: – Хочу ще раз підкреслити – автомат по ходу дії безперервно змінює методику навчання, щоразу обираючи оптимальний варіант.

На узвишші поряд з доповідачем стояла приземкувата металічна фігура. Це й був новий автоматичний екзаменатор. Час од часу він кліпав зеленими очима, ніби хотів сказати: а я знаю, шановні члени комісії, щось таке, про що ви навіть гадки не маєте.

– Ви скінчили? – запитав у професора секретар.

– Так.

– Є пропозиція. Оскільки зараз в інституті залікова сесія, непогано було б зразу ж залучити автомат до роботи. Його знання не викликають сумніву. Тактику опитування він вибере якнайкращу і, крім того, розвантажить хоч трохи наших викладачів.

АЕЗТ нетерпляче переступив з кінцівки на кінцівку, розуміючи, що зараз визначиться його доля. Та хвилювався він надаремне: пропозиція секретаря дістала одностайне схвалення…

– Головне, не треба нервувати, – сказав професор, чомусь озирнувшись.

Але в коридорі було порожньо. Над дверима матово світилося табло: «Тихо! Заліки й екзамени!»

– Якщо станеться щось, – хрипким од хвилювання голосом знову почав професор…

– Але що може статися? – заперечив АЕЗТ.

– Ну, хтозна, – зніяковів професор. – Каверзне питання, скажімо… Чи просто трапиться матеріал із невідомої тобі царини…

– Що ви, сотворителю! – мовив автоматичний екзаменатор, і в його голосі старому професору вчулось кепкування. – На те, про що ви кажете, немає ніяких підстав. Надійність моїх блоків утричі більша проти звичайної. А щодо обсягу інформації, зафіксованої в пам’яті, то…

– Та знаю, знаю, – пошепки перебив професор. – Я зовсім не про те…

Як пояснити цьому «мудриголові», що він хоче сказати? Та й чи потрібно це йому?

Професор пригадав, як він хвилювався напередодні своєї першої лекції. Як стояв перед дверима аудиторії, де чекали на нього студенти. Стояв і не зважувався зайти. Правда, був він тоді не професор, а безвусий юнак-асистент, що сам мало чим різнився од студентів. «Надійність моїх блоків», – подумки повторив він і похитав головою.

– Я увійду, – тим часом сказав АЕЗТ. Фотоелементи його весело блимнули, і кінцівка впевнено лягла на ручку дверей.

Професор махнув рукою, мов плавець, що наважився стрибнути в холодну воду, і квапливо пішов до ліфта.

АЕЗТ провів його поглядом, і коли професор зайшов до кабіни, штовхнув поперед себе двері.

Студенти – двадцять п’ять пар уважних очей – пильно стежили за вайлуватою статурою нового екзаменатора. На столах перед кожним лежали олівець та аркуш чистого паперу.

– Здрастуйте, – чітко промовив екзаменатор, пружним кроком перетинаючи аудиторію. Здавалось, він не помічає на собі подекуди цікавих, подекуди іронічних поглядів.

– Ну, що ж, розпочнемо, – пролунало в тиші.

АЕЗТ підійшов до першого ряду й окинув усіх уважним поглядом двох фотоелементів.

– Залік з диференціальних рівнянь ви маєте скласти протягом трьох днів, рахуючи сьогоднішній. – Він помовчав. – Хто з вас уже підготувався? – пролунало несподіване запитання.

Студенти ошелешено перезирнулися.

– Хто з вас гарно підготувався? – повторив АЕЗТ запитання. Погляд його на якусь мить зупинився на білявій дівчині в другому ряду. Та спалахнула і, рвучко підвівшись, відрубала:

– Я!

– Прекрасно, – сказав екзаменатор, – дайте ваш матрикул. – Спритно розгорнувши його, він каліграфічно вивів «зараховано» і, вертаючи спантеличеній дівчині темно-брунатну книжчину, статечно промовив: – А інші, значить, підготувались погано? – В його голосі явно вчувалися саркастичні нотки. – В такому разі можете йти додому.

– Усі? – запитав хтось із останнього ряду.

– Так, усі. Прийдете завтра…

Наступного дня, коли, сяючи металом і пластиком, АЕЗТ з’явився в аудиторії другого курсу, його зустрів легенький шумок. Незважаючи на звукові перешкоди, екзаменатор поважно перетнув аудиторію і ступив на кафедру.

– Поведемо далі наш залік з диференціальних рівнянь, – сказав він.

Але студенти, здавалось, чекали від нього чогось іншого.

– Хто добре підготувався до заліку? – повторив АЕЗТ своє учорашнє запитання.

Як відповідь тому, догори здійнявся ліс рук.

Екзаменатор із хвилину пильно оглядав ряди. На деяких обличчях затримував свій погляд.

Пауза ставала втомливою.

– Отже, всі ви гарно на сьогодні підготувалися? – нарешті вимовив він повільно.

Мовчання.

– Чудово. Значить, вам можна запропонувати рівняння підвищеної складності. Підходьте по одному зі своїми чистими аркушиками.

Content

Володимир Михановський
Гнучка тактика
Оповідання-жарт