Енел Чарльз

Нова психологігя

Чарльз Енел

Нова психологія

Глава 1

Психологія успіху

«Коли людина дотримується в своїх думках певної мети, її видиме втілення — лише питання часу. Бачення передує реалізації, і саме визначає її.

Ліліан Уайтінг

Людина зі свідомістю грошей постійно притягує гроші. Людина зі свідомістю бідності постійно притягує бідність. Їхні думки, слова і справи готують шлях для видимого втілення і появи тієї речі, яку вони усвідомлюють. «Чого я боявся, то і прийшло до мене», — сказав Іов. Мовою сучасної психології, ми можемо висловити цю думку так: «річь, яку я глибоко усвідомлював, прийшла до мене». Свідомість, думка і віра — ментальні канали. Речі, які ми усвідомлюємо, знаходять шлях до нас по цих каналах.

Якщо якась сім’я очікує, що до неї нагрянуть злодії вона буде залучати злодіїв. Якщо людина не боїться, що злодії проникнуть в його будинок, вона не піддається насильству. Грабіжник з великої дороги ніколи не атакує повністю безстрашну людину. Якась сила забороняє йому це робити. З іншого боку, людина з боязкою свідомістю притягує напад. Точно так само, боязка і слабка собака на вулиці інстинктивно стає мішенню для атак інших собак.

Людина — архітектор власної долі. У її владі — або створити, або зруйнувати себе. Вона може бути сильною або слабкою, багатою або бідною — залежно від уміння маніпулювати своєю свідомістю і розвивати свої вроджені якості. Їй потрібні сила волі, рішучість, активність, а також готовність покращувати себе. Вона повинна навчитися наділяти свій розум прекрасними вбраннями сили. Вона повинен бути готова витрачати час і гроші, щоб терпляче формувати ментальне вбрання — точно так само, як вона одягає своє тіло. Немає нічого неможливого для людини, яка виконує закон віри і правильного настрою в діловому житті.

Ви маєте гідну спадщину. Це спадщина нескінченна. Воно вже належить Вам — але Ви опануєте нею у тій мірі, в якій відкриєте шлях через виконання природних, ментальних і духовних законів. Неможливо здійснити великі цілі і задуми, діючи навмання. Щоб стати великим і могутнім, Вам достатньо одного таланту. Але Ви не можете звернути цей талант в хустку і заховати його подалі. Цей талант треба відкрито використовувати. Його потрібно культивувати. Якщо Ви хочете стати великою людиною, проявіть свій талант. Скажіть собі: «Я зайнятий тільки однією справою. Я забуваю про все непотрібне, і прагну вперед, щоб досягти почесного місця». У Вас є царське право первородства. Але якщо не користуватися ним, воно так і залишиться нереалізованим.

Успіх, слава і популярність чекають всіх — але лише деякі з людей досягають достатку. Для Вас є місце. Для Вас є багатство. Для Вас є слава. Якщо Ви бажаєте досягти висот, не дозволяйте низьким речам займати Вашу увагу. Підніміться над їх вібраціями за допомогою вродженої сили волі і бажання.

Пам’ятайте, що намір управляє увагою. Нехай Ваш ідеал буде великим і славним. Нехай цей ідеал завжди лежить за межами того, що доступно зараз. З рухом вперед, Вам доведеться створювати нові ідеали, бо вже досягнутий ідеал перестає бути ідеалом. Вивчайте Ваш ідеал. Розмовляйте з Вашим ідеалом. Мрійте про нього. Нехай Ваше серце буде зосереджено на ньому. Нехай амбіції і енергія наближають Вас до нього. «Там, де скарб Ваш, там і серце Ваше буде».

Ваша самооцінка заявляє про себе настільки голосно і могутньо, що люди інстинктивно відчувають її в кожному реченні, яке Ви вимовляєте, «дар, яким володіє людина, створить для нього місце, і приведе його до великих людей». Вірте в себе, і Ви знайдете Ваш дар. Ваші дари превознесут Вас і увінчають Вас успіхом.

Однак, тримайте свою віру при собі.

Чи хочете Ви досягти великого майбутнього, яке приготовлено для Вас? Якщо так — не кажіть жодній людині про те, куди хочете потрапити.

Можливо, в Вас народжується великий план або винахід? Тримайте їх при собі. Якщо Ви вчините інакше, можливо, вони ніколи не з’являться на світ.

Ви — Ваша власність. Ваша віра в себе і в майбутній успіх належать тільки Вам. Нікому не дозволяйте їх бачити.

Тримайте свої мрії в утробі розуму. Коли вони будуть готові з’явитися на світ, про них дізнається весь світ.

Кожна будівля, велика чи маленька, спочатку являє собою ідею. Зі стану ідеї вона виростає в ментальну картину.

Ментальна картина перетворюється на начерк, або креслення на аркуші паперу.

Папір, в свою чергу, перетворюється в матеріальну форму і конструкцію через послідовне зведення сталевого або дерев’яного каркаса, і, пізніше — стін з дерева, цегли, каменю і цементу.

За допомогою цього методу, будова набуває видиме втілення. Кожна будівля спочатку приймає ментальну, і вже потім матеріальну форму. За ментальною формою стояла початкова ідея.

Ідеї приходять зі сфери Невидимого. Прийняті і схвалені ідеї стають видимими.

Великий бізнес або значний успіх спочатку існували в великих ідеях і планах. Ці плани втілилися у співпраці з Божественним Розумом Всесвіту.

Візуалізуючи і створюючи ментальні картини Вашого бізнесу, завжди залишайтеся в межах розумного розвитку. Постійний успіх, як правило, є результатом поступового зростання. Якщо створена Вами ментальна картина більше, ніж це дозволяє розум, Ви обов’язково зазнаєте невдачі.

Передчасний успіх не можна зберегти.

Визуализируйте тільки одну річ до тих пір, поки не досягнете цієї речі. Потім, візуалізують більш масштабний успіх — до тих пір, поки не досягнете його. Потім — ще більший успіх. Завжди тримайтеся в межах розумного. Робіть поправки на непередбачені обставини.

Великі можливості очікують Вас нагорі. Лише деякі люди здатні досить розвинути себе, проявляючи наполегливість і віру, щоб піднятися нагору. Якщо людина отримує зараз п’ятсот доларів на місяць, він не отримає тисячу доларів до тих пір, поки не стане надавати послуги вартістю в тисячу доларів.

Ви самі — архітектор своєї долі. Коли Ваша справжня вартість стане настільки великою, що Ваші послуги будуть затребувані, ділові люди будуть шукати Вас, пропонуючи Вам привабливу зарплату.

З цьому випадку, Ви зможете призначити собі ціну — і Ви отримаєте її. Будьте готові вкласти свої гроші в ментальні інструменти.

Робіть все, що підвищує Вашу гідність.

Творячи успіх для себе, Ви створюєте успіх і для інших людей, тому що успіх, певною мірою, залежить від інших. Інші люди повинні досягти успіху для того, щоб Ви також мали успіх.

Люди, у яких нічого нема, не можуть отримати Ваші послуги або продукти. Ось чому Ви повинні стимулювати успіх в інших людях. Чим краще Ви з цим справляєтеся, тим повніше буде Ваш успіх.

Ви отримуєте те, що віддаєте. Якщо Ви багато віддаєте, Ви отримуєте ще більше — оскільки думки інших людей надають Вам ментальний імпульс. Цей імпульс просуває Вас вперед з силою Наддуші, яка є джерело усієї сили.

Неможливе постійно стає можливим, тому що хтось наважується повірити в його можливість. Великі винаходи минулого з’явилися завдяки людям, які вірили більше за інших. Їхня віра стимулювала мислення, дослідження та зусилля. Коли віру підтримують справи, вона приносить плоди. Такий Універсальний Закон.

Ще багато чого належить зробити людям віри. Якщо у Вас є віра, Ви глибоко проникаєте у сферу знання і приносите з неї нові, чудові речі.

Завжди знайдеться робота для людини, яка здатна безстрашно стояти в лігві левів — у той час, як леви критицизму ревуть, насміхаються і загрожують його життю.

Щоб досягти значних результатів, Ви повинні зберігати свої сили. Ці сили будуть потрібні Вам для досягнення ідеалу. Шахтар занурюється глибоко в землю: він старанно трудиться, відмовляється від задоволень і розкоші, щоб добути дорогоцінний метал і придбати більше благ життя.

Подібно матеріальним золотим жилам, є ментальні золоті жили. Ви можете проникнути в ментальні золоті жили за допомогою концентрації, старанності і проникаючої думки. Людина здатна наділити себе в ментальне золото, щоб залучати матеріальне багатство за допомогою практичних та законних методів. Напружене мислення схоже на ментальну розробку родовища.

Глибоке мислення дає здатність перетворювати ментальне золото у фізичне золото.

Як і видобуток матеріального золота, видобуток ментального золота вимагає концентрації.

Концентруватися — це означає зосередити увагу на одній точці, зробити його більш інтенсивним, направити розум в одну сторону.

Концентрація — це стовідсоткова увага.

Динаміт являє собою концентровану і кристалізовану енергію. Зосереджений розум подібний динаміту. Такий розум творить чудеса. Людина з динамічним розумом домагається успіху там, де інші зазнають невдачі. Це відбувається тому, що він створює і розвиває засоби і методи для досягнення успіху. У нього є сила, що дозволяє реалізувати свої плани.

На шляху вперед і вгору, ми повинні перемогти опір. Є сили, подібні гравітації, які заважають нам піднятися.

Багато освічених людей — невдахи, оскільки мають поверхневі і інтелектуальні, а не практичні і життєві знання. Це знання не дає їм контакту з джерелом сили. З іншого боку, багато неосвічених людей досягли успіху і пошани, бо в них живе переможний дух.

Неможливе постійно стає можливим.

Щоб знайти силу повелівати Розуму, Ви повинні вільно думати, вірити і діяти.

Усвідомлене повторення конкретної фрази пробуджує в Вас якість, виражене в цій фразі. Назвіть своє «я» поганим ім’ям, говоріть про себе погано — і Ви будете жити в злагоді з репутацією, яку самі дали собі.

Пам’ятайте, що Ваше справжнє «Я» абсолютно і ідеально. Воно духовно, а дух не знає недосконалості. Говоріть про своє «Я» добре і з похвалою, навіть якщо здається, що воно підводить Вас — і Ваше «Я» буде жити у злагоді з хорошою репутацією. Ви зрозумієте, що придбали найдорогоцінну перлину.

Здатність зосередитися — це відмінна риса генія. Вона тримає розум відкритим для джерела нескінченного знання. Концентрація дає ментальну точність, знання, мудрість, силу, натхнення і розвиток. Вона допомагає уникнути помилкового використання ментальної сили, через яку нерідко трапляються невдачі.

Занадто багато людей живуть упівсили, не маючи певних цілей і планів. У першу чергу, вони повинні познайомитися з Універсальними Законами, які керують ментальними та фізичними сферами буття.

Візьмемо як приклад електрику. Дух можна уподібнити високовольтної лініі, а розум — трансформатору.

Коли людина позбавлена доступу до сили, вона пасивна, боязка і нерішуча. Якщо вона намагається зробити що-небудь, не маючи зв’язку з силою, вона зазнає поразки.

Знати себе з психологічної точки зору — це вміти встановити контакт з силою, щоб успішно і з мінімальним опором використовує її для вирішення життєвих проблем.

Люди відрізняються один від одного, оскільки мають різне розуміння законів, керуючих цією силою. Сила, якою не користуються, схожа на приховане золото. Вона марна доти, поки її не знаходять і не використовують.

Духовну силу можна звернути в будь-який інший капітал.

Якщо правильно направити духовну силу, вона допоможе досягти будь-якої мети.

Ця сила — «дорогоцінна перлина». Вона подібна «скарбу, захованого на полі, яке, знайшовши, людина йде і продає все, що має, і купує те поле». Ця сила — «талант, загорнутий в хустку і захований», який необхідно знайти для того, щоб зробити що-небудь цінне.

«Дорогоцінну Перлину» можна придбати за допомогою наполегливих, розумних і спрямованих зусиль.

Людина — вищий прояв природи, її сили і закону. Телефон, фотокамера, літальний апарат, друкарська машинка — все це представлено в складній природі людини. До цих пір залишається справедливою думка, що «вище дослідження — це дослідження самої людини».

Людина має двоїсту природу: вона складається з духу і тіла. Відніміть у людини дух, і від неї залишиться інертна маса матерії. Дух людини діє і проявляється за певними законами. Психологія — це наука, що вивчає ці закони.

«Псіхе» перекладається як «душа», «Логія» означає «інформація, філософія чи закон». Таким чином, психологія є наукою про душу.

Практичне застосування законів цієї науки допомагає нам вирішувати будь-які життєві проблеми — і, таким чином, позбавляти себе від багатьох неприємних переживань.

Говорячи, що людина вкладає в роботу весю свою душу, ми маємо на увазі, що вона дозволяє душі управляти ходом роботи. Вся робота і все мистецтво, і, фактично, всі справи повинні робитися з душею — лише в цьому випадку вони будуть успішними. Душа і дух — синоніми. Ними керують такі ж точні і незмінні закони, як закони математики.

Якщо людина не знайома з географією і не має компаса, їй буде складно відшукати зарубіжні міста і країни. Якщо ж вона знає географію і володіє компасом, а також необхідними засобами пересування, вона легко знайде потрібну їй мету.

Людина, знайома з психологією — це людина яка знає, що треба робити на шляху життя. Вона робить кожен свій крок у правильному напрямку, уникаючи при цьому втрати часу і грошей. Вона значною мірою контролює свої переживання і умови свого життя.

Вселенський Закон незмінний: всім приносить плід за родом своїм. Він справедливий як на духовному, так і на фізичному плані. Ваш Дух — це універсальний Дух, який приймає людську форму і проявляється через неї. Ви — гілка Безкінечного, подібно до того, як гілка являє собою відросток дерева або лози. Їх природа єдина.

Людина — більше, ніж чоловік. Всі можливості Божественного «Я» очікують розкриття через людину, подібно до того, як дрімаюча взимку троянда очікує розкриття та цвітіння влітку. Розкриття передбачає зростання і зусилля.

Розум в кущі троянди, а також в інших рослинах, безмовно мріє про квіти. Коли ж квіти стоять у всій своїй красі, їх дух знаходить виконання мрій у зрілому вираженні.

Точно так само, прагнення людини до успіху, сили і слави свідчить про його єдності з Божественним Буттям. Ці бажання — «голод», задовольнити який можна лише через розуміння Універсального Закону, керуючого людиною.

Люди, не здатні зрозуміти цей Закон, перебувають у темряві та невизначеності. Вони позбавлені контакту зі Світлом і керівництва з боку універсального Закону. Вони виконують волю свого персонального «я», а не волю Божественного «Я».

Вони ще не придбали знання, що дає свободу.

Психологія старих ідеалів повинна піти. «Ось, я творю все нове». Поступово поширюється психологія нових ідеалів — і Америка до цього моменту показує найбільший приклад виконання цього божественного задуму. Америка — найбільша нація серед інших націй. Володіючи високим ідеалізмом і духом великодушності, Америка створює єдиний світ для всіх народів, які колись не знали нічого, крім воєн і військових приготувань.

«І вже не буде того, що одна людина сіє, а інший пожинає. Лев і ягня будуть лежати разом. Не буде більше ні стогону, ні плачу. І не буде смерті. Криві шляхи стануть прямими».

«Всі висоти знизяться, а низини заповняться, і пустеля розквітне, як сад. Не буде більше ночі, і людина більше не буде боятися».

Глава 2

Закон достатку

Думки — це речі.

Я знаю істину, що думки — це речі,

У них — тіла, дихання і крила.

Ми посилаємо їх — і наповнюємо

Світ злими або добрими справами.

Те, що ми думаємо в глибинах серця,

Дійде до далекого земного краю,

І людям принесе шкоди иль благо,

Незриме слід всюди залишаючи.

Думка — лише інше ім’я для долі.

Долю собі сам вибери, і чекай,

Любов несе любов, а злобу — злість.

Генрі ван Дайк

Достаток — природний закон всесвіту. Переконливі свідчення справедливості цього закону видно на кожному кроці. Всюди, природа рясна, марнотратна і щедра. Ні в одній з створених речей немає економії. У світі є мільйони дерев, квітів, рослин і тварин — величезна схема відтворення і нового творіння. Все суще вказує на щедре забезпечення, яке було створено для людини. Хоча факт достатку очевидний, багато людей ще відрізані від цього багатства. Вони не усвідомили універсальності всієї субстанціі, а також того, що розум — активний принцип, що зв’язує нас з об’єктами нашого бажання.

Для контролю над обставинами, нам необхідно знання наукових принципів дії розуму. Таке знання — неоціненне надбання. Результати знання — влада над обставинами, здоров’я, гармонія і процвітання. Придбання цього знання і пов’язаних з ним великих ресурсів варто будь-якої праці, яку доведеться затратити.

Все багатство являє собою насіння сили. Майно має цінність лише в тій мірі, в якій воно дає силу. Події значні тільки в тій мірі, в якій вони впливають на силу. Всі речі — певні форми і ступеня сили.

Відкриття закону, за яким ця сила може стати доступною для всіх людей — важлива віха у прогресі людства. Цей закон відокремлює розум від забобонів. Елемент випадковості в житті людей замінюється абсолютним, незмінним і універсальним законом.

Знання законів дії пари, електрики, гравітаціі і хімічних реакцій, допомагає людям безстрашно планувати і діяти. Ми називаємо всі ці закони як закони природи, бо вони управляють фізичним світом. Однак, не вся сила є фізичною. Ми можемо говорити про ментальні, моральні та духовні сили.

Думка — це життєва сила і енергія. За останні роки, вона досягла результатів, які було неможливо уявити ще п’ятдесят чи двадцять п’ять років тому. Важко передбачити, до чого призведе створення «ментальних електростанцій» за наступні п’ятдесят років.

Деякі люди запитають, чому вони не отримують бажаних результатів, якщо, як ми говоримо, ці принципи правдиві та універсальні. Але ми завжди отримуємо результати. Ми отримуємо результати в точній відповідності з нашим розумінням законів і нашою здатністю правильно застосовувати їх. Закони електрики були марні до тих пір, поки хтось не сформулював ці закони і не навчив людей їх використання. Ментальну дію створює серія вібрацій в ефірі, який являє собою субстанцію і джерело всіх речей. Ці вібрації викликають більш грубі вібрації в молекулярній субстанції — до тих пір, поки не починається механічна дія.

Усвідомлення цього закону приводить нас до нових відносин з оточенням і відкриває можливості, про які ми раніше і не мріяли. Все це відбувається через впорядковану дію закону, природним чином залученого в наш новий ментальний настрій.

Отже, думки достатку дадуть відповідь лише на думки подібного характеру. Видиме багатство індивідуума відображає його внутрішнє багатство. Достаток всередині — це секрет для притягання достатку зовні. Справжній джерело матеріальних благ — здатність людини виробляти. Тому людина, яка вкладає в роботу все своє серце, придбає необмежений успіх. Вона буде давати все більше — і, отже, отримувати все більше.

Думка — енергія, що приводить в дію Закон Тяжіння. У кінцевому рахунку, ця енергія проявляється як достаток в житті людей.

Джерело усієї сили, як і всієї слабкості, знаходиться всередині. Секрет жодного успіху, як і всякої невдачі, також знаходиться всередині. Зріст — це внутрішне розкриття. Ми бачимо це всюди в природі. Рослини, тварини і люди — свідоцтва істинності цього закону. Люди століттями помилялися, займаючись пошуком сили і потужності зовні.

Глибоке розуміння цього великого закону, пронизливого Всесвіт, допомагає придбати стан розуму, який розвиває і охоплює творчу думку і веде до чудесних змін у житті. Золоті можливості будуть зустрічатися на Вашому шляху. Здатність побачити і використовувати їх прийдуть до Вас зсередини. Друзі прийдуть до Вас без всяких прохань, обставини будуть влаштовуватися найсприятливішим чином — і Ви знайдете «дорогоцінну перлину».

Мудрість, енергія, мужність і всі гармонійні стани — результат сили, а сила, як ми бачимо, приходить зсередини. З іншого боку, недоліки, обмеження і перешкоди — результат слабкості, а слабкість є відсутність сили. Слабкість приходить нізвідки, вона — ніщо. Надійний засіб проти неї — розвиток сили.

Розвиток сили — ключ, за допомогою якого люди звертають втрати в придбання, страх в мужність, відчай в радість, а надію на реальність.

Може здатися, що все це — дуже добре, щоб бути правдою. Але згадайте, що буквально за кілька років, наука відкрила людям майже нескінченні ресурси. Зараз, вони доступні за допомогою натискання кнопки або повороту важеля. Хіба не розумно припустити, що є й інші закони, що несуть в собі величезні можливості?

Давайте подивимося, які з законів природи могутніше всього. У світі мінералів, все жорстко зафіксовано. У тваринному і рослинному царстві, все знаходиться в рухомому стані, постійно змінюється, створюється і відновлюється. В атмосфері, ми бачимо тепло, світло і енергію. Кожна з сфер стає все тоншою в міру того, як ми переходимо від видимого до невидимого, від грубого до тонкого, від низького потенціалу до високого. Досягаючи невидимої сфери, ми знаходимо енергію в її найбільш чистому і рухомому стані.

Самі могутні сили в природі — невидимі сили. Ми можемо зробити висновок, що наймогутніші сили людини — його невидима, чи духовна сила. Духовні сили проявляються виключно через процес мислення. Мислення — єдина активність духу, і думка — єдиний продукт мислення.

Таким чином, додавання і віднімання — духовні взаємодії. Міркування — духовний процес. Ідеї — духовні концепції. Питання — духовний ліхтар. Логіка, аргументація і філософія є частини духовного механізму.

Кожна думка приводить в дію певну фізичну тканину: частини мозку, нерви або м’язи. Вона викликає фізичні зміни в будові цієї тканини. Потрібно лише певну кількість думок на певну тему, щоб повністю змінити фізична будова людини.

За допомогою цього процесу, невдача перетворюється на успіх. Думки про мужність, силу, натхнення й гармонії замінюють думки невдачі, відчаю, потреби, обмежень і розбрату. Фізичні тканини змінюються, і людина починає бачити життя в новому світлі. Старе минає, і все стає новим. Людина народжується заново — цього разу, від духу. Його життя набуває нового сенсу. Він перетворюється і наповнюється радістю, впевненістю, надією і енергією. Він починає бачити можливості для успіху, до яких раніше був сліпий. Він визнає шанси, які раніше не мали для нього ніякого сенсу. Прийнявши думки успіху, він починає випромінювати їх на оточуючих — і ці люди, в свою чергу, допомагають йому рухатися вперед і вгору. Людина залучає нових і успішних супутників, міняючи своє оточення. Одним зусиллям думки, людина змінює себе, а також обставини та умови свого життя.

Ви повинні побачити наступ зорі нового дня. Перед нами відкриті чудові і захоплюючі можливості, які вражають уяву. Сто років тому, одна людина з аеропланом або просто кулеметом Гатлінга міг би знищити цілу армію, оснащену зброєю того часу. Те ж саме можна сказати і про сьогодення. Людина, що знає про можливості сучасної метафізики, має незрівнянну перевагу перед натовпом.

Розум володіє творчою силою і діє у згоді з законом тяжіння. Нам не потрібно намагатися на кого-небудь впливати. Все, що потрібно — робити те, що ми вважаємо за потрібне. У кожного є право самостійного вибору. Нам також не слід діяти за законом сили, який за своєю природою руйнівний, і протилежний закону тяжіння. Роздуми переконують, що всі великі закони природи діють в мовчанні. Закон тяжіння — основоположний принцип. Тільки руйнівні процеси, такі як землетруси та катастрофи, використовують силу. Вони не призводять ні до чого хорошого.

Для досягнення успіху, людина повинна направити свою увагу на сферу творчості, а не конкуренції. Не потрібно прагнути щось у когось відняти. Ви хочете творити для себе — і при цьому бажаєте для інших того ж, що і для себе.

Немає необхідності забирати у одних людей для того, щоб давати це іншим. Забезпечення рясно. Запаси природних багатств невичерпні. Відомий недолік забезпечення пояснюється лише недосконалістю каналів розподілу.

Достаток залежить від визнання Закону достатку. Розум — не просто творець, але єдиний творець. Ніщо не може виникнути, минаючи думку і відповідне їй зусилля. Зараз у світі не більше електрики, ніж його було п’ятдесят років тому. Але до тих пір, поки хтось із людей не відкрив закон використання електрики, від нього не було ніякої користі. Зараз, коли ми розуміємо закон, він висвітлює весь світ. Те ж саме і з Законом достатку. Лише люди, які усвідомлюють цей закон і гармонізують з ним своє життя, користуються його благами.

Визнання Закону достатку розвиває певні ментальні та моральні якості — такі, як мужність, лояльність, тактовність, прозорливість, індивідуальність і конструктивність. Всі вони являють собою моделі мислення. Будучи творчими, ці думки проявляють себе в об’єктивних станах, відповідних ментальним станам. Справедливо зазначити, що здатність індивідуума думати і діяти у згоді з Універсальним Розумом забезпечує його маніфестацію. Такий процес, за допомогою якого індивідуум стає каналом прояву Універсального. Кожна думка — причина, кожний зовнішній стан — наслідок.

Цей принцип наділяє людину можливостями, які виглядають трансцендентними. Серед них — влада над зовнішніми станами, через визнання можливостей і процесу творення. Людина відкриває або створює необхідні якості і таланти, які являють собою ментальні сили — і приходить до усвідомлення власної влади. Цю владу не змінять ніякі майбутні події. Внутрішнє усвідомлення перемоги і успіху, а також усвідомлення сили, забезпечує гармонійну дію і пов’язує нас з нашими цілями. Такий закон тяжіння. Цей закон належить усім людям. Будь-яка людина, в достатній мірі розуміє його дію, може проявити його на практиці.

Мужність — це благородна і піднесене почуття, яке являє собою силу розуму. Воно проявляється або в любові, або в ментальному конфлікті. Воно в рівній мірі потрібні і щоб наказувати,і щоб підкорятися. Іноді, мужність приховує себе. Здається, що деякі чоловіки і жінки живуть лише для того, щоб догоджати іншим. Коли ж приходить час відкритися їх волі, ми знаходимо під оксамитовою рукавичкою сталевий кулак — і тут немає ніякої помилки. Істинна мужність спокійна. У неї немає відчайдушності, нерозсудливості і схильність до конфлікту.

Економність — це вміння зберігати частину забезпечення, яке ми отримуємо, щоб пізніше скористатися більш масштабними можливостями, які прийдуть, коли ми будемо готові. Хіба не було сказано, що тому, хто має, дається більше? Всі успішні ділові люди добре розвинули якість економності. Ось що сказав Джеймс Хілл, який після своєї смерті залишив стан понад п’ятдесят два мільйони доларів: «Ви легко можете з’ясувати, ким Вам судилося стати: успішною людиною, або ж невдахою. Запитайте себе: чи вмієте Ви берегти гроші? Якщо ні — киньте все, тому що Ви програєте. Ви неодмінно зазнаєте поразки, тому що в Вас немає насіння успіху». У цих словах є істина. але будь-яка людина, знайомий з біографією Джеймса Хілла, знає, що він придбав п’ятьдесят два мільйони, в точності дотримуючись методу, який ми виклали. Він починав, не маючи нічого. Йому довелося використовувати уяву, щоб уявити величезну залізницю, яку він проклав через прерії Заходу. Він повинен був усвідомити закон достатку, щоб знайти шляхи і засоби для матеріалізації своєї ідеї. Якби він не дотримувався цієї программ, йому нічого було б економити.

Економність накопичує енергію: чим більше Ви економите, тим сильніше Ваше бажання, чим сильніше Ваше бажання, тим більше Ви економите. Проходить небагато часу,і в Вас накопичується енергія, яку неможливо зупинити. Але не потрібно плутати економність з егоїзмом і жадібністю. Це — збочення, які унеможливлюють будь-який справжній прогрес.

Конструктивність — творчий інстинкт розуму. Можна впевнено стверджувати, що всі успішні ділові люди вміють планувати, або створювати ментальні конструкції. У діловому світі, цю здатність зазвичай називають ініціативою. Ініціативним людям недостатньо йти второваною дорогою. Вони пропонують нові ідеї і нові можливості досягнення цілей. Вони створюють, відкривають, винаходять і покращують.

Конструктивність — найбільш цінна якість, і її слід постійно розвивати. Кожен володіє нею в певній мірі, будучи центром свідомості Вічної Енергії з якої виходять всі речі.

Вода єдина, але вона проявляє себе в трьох станах: як лід, як вода,і як пар. Різниця між цими станами — в їх температурі. Ніхто не намагався побудувати крижаний двигун. Але зверніть воду в пар, і вона легко зможе пересувати вантажі. Якщо Ви хочете, щоб вода діяла на творчому плані, спочатку розтопіть лід вогнем уяви. Ви виявите, що чим сильніше вогонь і чим більше льоду Ви розтопите, тим могутнішою стане Ваша думка, і тим легше Вам буде здійснити бажання.

Прозорливість — це здатність сприймати Природний Закон і співпрацювати з ним. Справжня Прозорливість уникає обману і трюків, точно так само, як вона уникала б прокази. Вона наділяє людину здатністю проникати в серце речей і знати, як задіяти причини, що ведуть до бажаних результатів.

Тактовність — тонкий, але дуже важливий фактор в діловому успіху. Тактовність близька до інтуїції. Щоб володіти тактовністю, людина повинна мати тонкі почуття і інстинктивно знати, що говорити або робити. Щоб бути тактовним, людина повинна володіти симпатією і розумінням. Розуміння — рідкісна якість. Всі люди бачать, чують і відчувають, але лише деякі по-справжньому розуміють. Тактовність допомагає людині передбачити, що має статися, і обчислити результат дії. Тактовність дає нам відчути присутність фізичної, ментальної та моральної чистоти. У наш час, всі ці якості є ціною успіху.

Вірність — одне з найсильніших ланок, що пов’язують разом людей з силою і характером. Нечистота не в силах зруйнувати вірність. Якщо людині простіше втратити праву руку, ніж зрадити друга, у нього ніколи не буде нестачі в друзях. Якщо людина безмовно охороняє святилище дружби тих, хто дозволив йому увійти, він відкриє зв’язок з потоком космічної сили, який принесе йому тільки благо. Неможливо уявити, що така людина коли-небудь буде потребувати.

Iндивідуальність — це сила, яка допомагає виявляти наші приховані можливості, бути авторитетом для себе, вважати шлях важливіше кінцевої мети. Сильних людей не турбує натовп наслідувачів, які слідують за ними. Вони не отримують задоволення від можливості керувати великими групами. Все це потрібно лише дрібним натурам і низьким умам. індивідуальність шукає слави в розкритті внутрішньої сили, а не в послужливості слабких.

Iндивідуальність — справжня сила, внутрішньо притаманна всім. Розвиток і послідовне вираження цієї сили допомагає людині приймати відповідальність і направляти власні кроки, а не слідувати за самовпевненим ватажком.

Натхнення — мистецтво поглинання, самореалізації та налаштування розуму людини на Універсальний Розум. Натхнення — це вміння з’єднатися з джерелом усієї сили, надавати безформенному форму, ставати каналом для потоку Нескінченної Мудрості. Натхнення — це мистецтво візуалізації досконалості, усвідомлення всюдисущності Всемогутності.

Істина — життєво важлива умова благополуччя. Знання істини і опора на неї приносить незрівнянне задоволення. Істина — це правда, яка стоіть за всім. Істина — умова всіх успішних відносин в бізнесі або в звичайному житті.

Коли ми чинимо не в гармонії з істиною, незнаючи або ж навмисно, ми втрачаємо грунт під ногами. Це веде до розбрату, сум’яття і неминучих втрат. Смиренний розум може в точності передбачити результат кожної правильної дії. Але навіть самий глибокий розум, відходячи від правильних принципів, втрачає свої здібності і вже не може передбачити результат.

Люди, що сформували в собі потрібні якості справжнього успіху, можуть бути впевнені в перемозі. Їм потрібно лише час від часу здійснювати дії, на які вказує ментальна енергія. У цьому — чарівний секрет їхньої сили.

Менше десяти відсотків наших ментальних процесів протікають свідомо, інші дев’яносто йдуть підсвідомо чи несвідомо. Якщо людина покладається лише на своє свідоме мислення, вона ефективна менше, ніж на десять відсотків. Гідних результатів добиваються люди, здатні отримувати користь з великого запасу свого ментального багатства. У величезній сфері підсвідомості приховані великі істини. Саме там думка знаходить свою творчу силу — здатність взаємодіяти з об’єктом, виводити назовні і робити видимим невидиме.

Знайомі з законами електрики люди розуміють, що струм завжди повинен текти від високої напруги до низької. Знаючи цей закон, вони можуть використовувати електрику на свій розсуд. Люди, не знайомі з цим законом, не можуть зробити нічого. Точно так само йде справа з законом Ментального Світу. Коли люди розуміють, що всюдисущий розум проникає в усі речі і відповідає на будь-які вимоги, вони можуть користуватися цим законом, контролюючи обставини, оточення і умови свого життя. З іншого боку, непоінформовані люди не в змозі користуватися цим законом.

Плід цього знання нагадує дар богів. Воно — істина, що дарує свободу. Свободу не тільки від потреби і обмежень, але також від скорботи, турботи та піклування. Хіба не чудово усвідомлювати, що закон неупереджений і не робить знижку на Ваше минуле і звички Вашого мислення?

Ментальна сила контролює і направляє всі інші сили. Її активність не знає меж. Очевидно, що вона — найбільший факт нашого світу. Вона — ліки від усіх хвороб, вирішення всіх проблем, задоволення всіх бажань. Ментальна сила — це чудовий дар Творця для звільнення людства.

Глава 3

Повелевающий розум

Великі люди, або майстра, стоять як самотні вежі у Вічному Місті. Їх секретні шляхи, не помітні для зовнішнього спостерігача, диктуються відносинами з Вищим Розумом, який контролює їх і надає їм сили. Ті, хто трудиться на поверхні, навіть не можуть мріяти про таку силу.

Повелевающий Розум знаходиться всередині Вашого тіла і Вашої душі, пронизуючи їх. Це — Велика Людина, або Божа Людина кожного з нас. Він єдиний у всіх людях. Ми називаємо його «Я Є».

Повелитель не підкоряється плоті і крові, дияволу чи іншим людям. Він — не підлеглий, а правитель. Він знає, а також знає, що знає. З цієї причини, він не може бути поневолений ніким. Коли ви досягли рівня, де Ви постійно наказуєте, перемагаєте і наділяє свій розум все більшою кількістю знання, Ваше обличчя повернене до Світла. Ви рухаєтеся вперед і вгору.

Закон стає Вашим слугою, а не Вашим паном. Ви висловлюєте свою думку, підкріплюючи слово вірою, волею і правильною ментальною картиною — і Ваше слово здійснює роботу, для якої воно було послано. Іншими словами, Творчий Закон поспішає виконати Ваше слово.

Сила високої напруги — результат безпосереднього контакту з Духовної Силою. Точно так само, як у сфері електрики напруга повинна бути знижена, щоб приводити в дію механічні прилади, людська сила повинна бути трансформована в підсвідомості (або в душі). Лише в цьому випадку, вона стане практично корисною в діловому житті. Ми стаємо майстрами самоосвіти і самоконтролю.

Прагнення до прихованого знання повинно бути таким сильним, що ми повинні бути готові прийняти смерть заради його отримання. Ідоли зручності, респектабельності та звичаїв не повинні ставати каменями спотикання або бар’єрами на нашому шляху. Піднімаючись до панування, кожна людина повинна дійти до рівня, де вона готова кинути виклик думкам, судженням і розуму об’єктивного світу.

Я чув історію про одного юнака, який прийшов вчитися до духовного майстру. Здавалося, майстер був байдужим і не виявляв інтересу до розвитку учня. Студент поскаржився мудреця, що той його не вчить. «добре, молодий чоловік. Ходімо зі мною», — сказав мудрець. Вони йшли повз пагорбів, через долини і поля — і, нарешті, досягли озера з водою. Мудрець взяв учня, занурив його у воду і не давав виринути до тих пір, поки той не почав задихатися. Учень хотів тільки повітря: багатство, шану і слава більше не мали для нього ніякого значення. Витягнувши з води напівмертвого учня, мудрець запитав його: «Молодий чоловік, чого ти хотів найбільше, коли був під водою?» «Повітря! Повітря» Вислухавши це, вчитель сказав: «Коли ти захочеш Мудрості так само сильно, як ти хотів повітря під водою, ти її отримаєш».

Інтенсивне бажання — перша умова придбання повелівати Розумом. Люди, які залишили слід в світі і піднялися на висоти, жили інтенсивно. Вони не зупинялися. Слабкі у своїх бажаннях люди ніколи не досягнуть майстерності — поки не стануть душевно сильними і пристрасними у своїх бажаннях.

Тяжіння і відштовхування між хімічними речовинами — це питання розуму і полярності, або, інакше кажучи, любові і ненависті. Точно так само, розум може бути або магнетичним полюсом, який притягує успіх, або полюсом, який притягує невдачу. Ваш розум стає грошовим магнітом залежно від того, як він керує Вашою свідомістю. Коли розум — магніт для грошей, кожна операція призводить до прибутку.

Комерційна цінність людини залежить від її внутрішньої цінності, а також від ефективності, з якою вона може висловити свою внутрішню цінність у зовнішній активності. Внутрішнє золото притягує зовнішнє золото. Внутрішня цінність притягує зовнішню цінність. Людина зі свідомістю багатства і цінності, при цьому володіє потрібними знаннями, завжди знайде для себе гідне місце.

Хтось справедливо зауважив:

«Як піднесена влада розуму над тілом! Вона може зробити плоть і нерви міцними, як сталь. Вона дає слабким могутність. Добре налаштований розум бачить всі речі так, як їх потрібно бачити. Він дає їм відповідну цінність і використовує їх для свого блага. Він твердо тримається своїх думок, знаючи їх силу і вагу. Якщо порушити ці закони, вони послаблять нас і пошкодять нашому розвитку — але якщо їх дотримуватися, вони розвинуть у нас сильні якості Розуму".

Не дозволяйте нікому панувати над Вашим розумом. Багато людей бояться висловлювати царственість своїх думок з остраху, що це не сподобається комусь із ближніх або родичів. Це — придушення, а придушення вороже всьому великому і сильному. Вислів — закон зростання.

Боязкість, яка забороняє давати думки певний напрям, завжди перекручує розум і заважає йому знайти силу. Постійна нерішучість також не дає знайти панівний розум.

Будьте дослідником у сфері думки. Думайте глибоко і сміливо. Подібно м’язам, розум стає сильнішою завдяки активності.

Велич спить всередині тисяч чоловіків і жінок, не знаходячи вираження, тому що у них немає достатньої ініціативи. Недолік ініціативи пояснюється страхом. Страх пояснюється вірою в існування двох сил, добра і зла. Якщо велич залишається нерозкритим в душі людини, це означає, що вона вірить в силу зла більше, ніж у силу добра. Через це страху він не наважується сповнити покликання своєї душі і отримати вінець переможця.

Людина, не здатна діяти, вже переможена. Страх являє собою великого диявола. Він — джерело бідності, нещасть, хвороб і злочинності.

Дозвольте будь-якій людині відчувати і вірити, що вона ніколи не потребуватиме благ життя, що вона стоїть на шляху до процвітання.

Вчені відкрили, що так звану матерію не можна зруйнувати. Навіть якщо матерія змінює форму і стає невидимою, вона як і раніше існує.

Якби кожна тонна пального була поглинена вогнем, наша планета важила б в точності стільки ж, скільки і раніше. Це доводить той факт, що ніщо не може бути зруйноване.

Форма змінюється, але матерія продовжує існувати в інших формах.

Це — свідчення вічності і непорушності матерії. Завдяки руйнівній силі вогню, тонни видимої субстанції випускаються в атмосферу і стають невидимими. З цього випливає висновок, що невидиме можна зробити видимим. Доказом служать сучасні заводи з виробництва нітратних добрив. За допомогою електричної вібрації, вони конденсують азот з атмосфери. Винахідливому розуму ще належить відкрити, як витягувати з земної атмосфери їжу, заради якої зараз доводиться обробляти землю.

Люди з глибоким і далекоглядним мисленням проникнуть в ще не відкриті сфери, що мають відношення до електрики та іншим ефірним силам. Імена цих винахідників будуть написані в Залі Слави.

Таким людям не потрібно боятися насмішок і знущань. Їх розум повинен бути зосереджений на одній великій меті. Їм необхідно рухатися все далі, незалежно від того, що думають або говорять оточуючі.

Ініціатива робить ідеї реальними. Коли людина вірить, що може все, він може все. Такий віруючий йде шляхом Майстра. Світло натхнення висвітлює його шлях, направляє його кроки, рятує від ям і каменів спотикання, і направляє до висот перемоги.

Майже кожна доросла людина стикався з переживаннями, які відкривали йому існування Вищого Розуму. Цей Розум знає і відкриває факти і події, не доступні для сприйняття інтелекту. Ці прояви можуть мати форму «неголосного тихого голосу», живого пророчого сну або бачення.

Багато успішних діловмх людей навчилися діяти у згоді з внутрішнім голосом і внутрішніми враженнями. Вони не судять по зовнішності, якими б доброзичливими ці судження не здавалися для розуму.

Виша мудрість приходить до тями з таємничого джерела, проявляючись як внутрішній голос. Це — той же Розум, який говорив через усіх великих майстрів давнини і сучасності.

Вищий розум знає про зелені пасовища і тихі води — про образи достатку і миру. Він веде чуйного учня, готового слухати — і відкриває можливості в тих обставинах, де той, без Радника та Керівника, був би приречений на небезпеку, безплідні зусилля і пригоди.

Соломон був найбільшим фінансистом серед царів Ізраїлю. Його зовнішня свідомість була підключена до надсвідомості — ось чому він був ефективний у своїх державних і фінансових справах, а також в особистому житті. Він став найбагатшим і славним царем в Будинку Ізраїлю.

Часом, всі можливості діяти і просуватися вперед раптово закриваються перед нами. Тоді, рухаючись в єдиному доступному для нас напрямку, ми знаходимо успіх, який міг би прийти набагато раніше — якби ми навчилися прислухатися до голосу безмовності.

Прийміть єдність зі сверхосознаним Розумом, і він буде відкривати вам серця і наміри людей, з якими Ви вступаєте в контакт. «Вовки в овечих шкурах», біси в обличчі ангела, лисиці під маскою лагідної собаки — Ви розпізнаєте їх і зможете вчасно насторожитися.

Всезнаючий Розум стане Вашим захисником, радником і провідником. Інтуіція, або внутрішній голос, управлятиме Вами. Вона стане застерігати Вас, і показувати як позбавитися при потребі від пороблеми.

Щоб це сталося, усамітнюйтеся в безмовності, спокої і тиші, де Вас ніщо не буде відволікати. М’язи повинні бути розслаблені, а мозок — відключений від речей зовнішнього світу. Тільки в цьому випадку ми знайдемо потрібну сприйнятливість стосовно Надрозуму, що дозволяє йому просвітити і принести ясність в зовнішні сфери нашої свідомості.

Кожен день знаходьте час для перебування в мовчанні. Ці періоди можуть бути дуже короткими — наприклад, кілька хвилин за столом, у вітальні, під час їзди в міському транспорті або на поїзді.

Не сумуйте, якщо в Безмовності з Вами не відбувається нічого дивного. Чудеса зазвичай трапляються не в Безмовності, а після перебування в ньому.

Ви не намагаєтеся думати самі, а дозволяєте безкінечному думати за Вас і через Вас.

Спочатку, нова інформація може бути не дуже чіткою і правильною. Продовжуйте слухати. З плином потоку думки, все проясниться — і Ви почнете приймати мудрість, корисну для життя і роботи.

Якщо Вам здається, що свідомість не приймає ніяких нових думок, знайте, що вони записуються в підсвідомості. Вони прийдуть до тями, коли буде потрібно.

У безмовності, Ви знаходите просвітлення і натхнення. Ви перестаєте бути експериментатором на життєвому шляху.

Ваші переживання в безмовності вплинуть на процес Вашої еволюції і розкриття. До одних людей, прийдуть плідні думки і плани. Інші отримають спонукання робити, або ж не робиту річ, про яку вони міркували.

Безмовність допомагає встановити зв’язок з великою скарбницею мудрості. Ми повинні зарядитися магнетичними вібраціями в згоді з нашими конкретними потребами, точно так само, як ми заряджаємо акумуляторні батареї. Якщо Ви відчуваєте, що у Вас знижений рівень мудрості, енергії або тактовності — вирушайте в безмовність, і перезарядіть себе.

Ви заряджаєтесь силою, щоб знову повернутися в діловий світ з запасом енергії.

Ви йдете в безмовність, щоб потім переможно рухатися вперед.

Лише деякі люди знаходять шлях, що веде до Святого Граалю. Це — таємний шлях. Вхід на нього прихований. Недбала і невміла людина, не вміє концентрувати свій розум, пройде повз нього. І лише люди, практикуючі Безмовність, відкривають вхід і досягають своєї мети.

Лезо володіє проникаючою силою з-за свого тонкого вістря. Мимохідь через молекули речовини, воно зустрічає тільки незначний опір. Концентрований розум спрямований на одну точку — і, тому, також має високу проникаючу здатність. Він знаходить шлях через всі складності і вирішує проблеми, які здавалися нездоланними.

Багато ділових людей змогли вийти зі стану замішання і перетворили невдачі в успіх, медитуючи щодня по десять хвилин у себе на роботі. За допомогою безмовної медитаціі, вони досягають двох цілей. Вони налаштовуються на Універсальний Закон, і приводять в дію Закон Притягання. Цей закон діє, як магніт — подібно до того, як мед і квітка притягують бджолу.

Безмовність — це університет повелівання Розумом. Саме в безмовності, все мудрі люди здобули свою мудрість. Саме тут, кращі вчителі дають настанови посвяченим.

Істинна безмовність виводить назовні приховану славу людини — точно так само, як бутон лілії, розпускаючись, проявляє свою славу і красу. Приховані в людині мудрість і сила проявляються завдяки безмовності і вірі в себе. Безмовність — це справжня освіта. Латинське слово «eдуціо», освіта, означає «витяг назовні те, що є всередині».

Якщо Ви поставите перед собою мету насолоджуватися тишею, точно так само, як в Ви насолоджувалися б візитом близького друга, Ви отримаєте більш швидкі результати. Ви повинні налаштуватися на рівне бажання, дбайливість і рішучість. Щоб домогтися максимальних результатів, вирішите, чого Ви хочете більше всього — і зосередьтеся на цій меті.

Проголошуйте, що Ваша мета може бути досягнута.

Проголошуйте, що небо і земля нададуть Вам свою допомогу.

Знайте, що Ви не одні. Живе всередині Розум працює з Вами і спостерігає за Вами. Він керує Вашими думками, рішеннями і діями.

Розслабте кожен мускул, і будьте спокійні.

Споглядайте Нескінченні ресурси, які є у Вашому розпорядженні.

У великих вождів промисловості мало близьких друзів. Вони знають, що великі думки, дії і досягнення народжуються в мовчанні.

Глава 4

Закон тяжіння

«Ми відкрили, що навмисне і упорядковане мислення, спрямоване до визначеної мети, доводить цю мету до зрілості і надає їй зафіксовану форму — так, що ми знаходимо тверду впевненість в результаті нашого динамічного експерименту».

Френсіс Ламьер Уорнер

Тяжіння — це сила, що виявляється протягом всієї вічності. Вона — живий потік взаємної дії, в якому базовий принцип завжди активний. Тяжіння приймає минуле і несе його вперед, у завжди розширяюще майбутнє. Воно — рух, в якому відносні дія, причина і наслідок йдуть рука об руку, закон з’єднується з законом, і всі закони стають готовими слугами великої творчої сили.

Сила тяжіння простягається за межами самих далеких планет, за межами початку і кінця — в безпочаткову і нескінченну вічність. Вона надає форму всім речам, які ми бачимо. Завдяки їй, квітка перетворюється на плід, а мед стає солодким. Ця сила вимірює рух нескінченних орбіт. Вона проявляється в блиску діаманта, в аметисті і винограді. Вона працює як у сфері видимого, так і в сфері невидимого, пронизуючи собою все.

Сила тяжіння є джерелом досконалого правосуддя, єдності, а також досконалої гармонії і істини. Її постійна активність приносить досконалу рівновагу, досконале зростання і досконале розуміння.

Досконале правосуддя — тому, що тяжіння забезпечує рівне відшкодування.

Досконале єдність — тому, що тяжіння має одну мету. Досконалу гармонію — тому, що в тяжінні з’єднуються всі закони.

Досконалу істину — тому, що тяжіння є сутність всього всесвіту.

Досконале рівновагу — тому, що тяжіння безпомилково вимірює все.

Досконале зростання — тому, що тяжіння забезпечує природне зростання.

Досконале розуміння — тому, що тяжіння вирішує всі проблеми життя.

Реальність закону тяжіння лежить в його активності. Завдяки дії і постійних змін, цей закон набуває буття. Він може припинитися тільки разом з відсутністю дії — але, оскільки дія не може зупинитися, цей закон завжди буде справедливий.

Єдина мета Закону Тяжіння залишається незмінною. У тиші або пітьмі, при світлі слави, в неспокої дії і в болі реакції, цей закон постійно рухається до однієї великої мети — досконалої гармонії.

Ми бачимо і відчуваємо це спонукання в міріадах рослинних форм на пагорбі. Вони виходять з тієї ж самої темряви на світло. Хоча вони омиваються тими ж самими водами і вдихають те ж саме повітря, вони зберігають свою індивідуальність. Це означає, що троянда завжди залишається трояндою — і буде відрізнятися від фіалки, яка завжди залишається фіалкою. Дуб дає світові дуб, а не вербу або інше дерево. Хоча всі дерева посилають коріння в однин грунт і харчуються одним сонячним світлом, вони різні. Деякі з них — тендітні, інші — міцні. Одні мають гіркі плоди, інші — солодкі. Одні потворні, інші — прекрасні. Таким чином, все це розмаїття привертає до себе через коріння і з тих же самих елементів те, що відрізняє їх один від одного. Великий закон життя, постійне прагнення, прихована сила рослин, яка змушує їх рости і досягати — це Закон Притягання, який у мовчазній величі створює всі плоди, нічого не диктуючи.

Кожна рослина залишається вірна своїй природі.

У мінеральному світі, сила тяжіння відповідає за внутрішній зв’язок в камені, піску і глині. Вона — сила граніту, краса мармуру, сяйво сапфіра і кривавий відтінок рубіна.

Таким чином, Закон Притягання проявляється у всіх видимих речах. Але його сила, що діє в розумі людини — ще масштабніша.

Закон Притягання не можна назвати добрим чи злим, моральним або аморальним. Це — нейтральний закон. Він завжди тече в згоді з бажаннями індивідуума. Ми самі вибираємо напрямок росту — і є безліч напрямків зростання. Точно так само, є багато людей, і не один не є копією іншого, хоча багато людей рухаються схожими шляхами.

Лінії росту складаються з минулих, нинішніх і майбутніх бажань, які проявляються в сьогоденні, слухняно приймаючому форму. Ці лінії росту стверджують центральний напрям нашого буття, за яким ми рухаємося вперед. Дія закону ніяк не залежить від природи цих бажань. Функція закону — доводити до зрілості як гіркі, так і солодкі плоди.

Ілюстрацією нейтральності цього закону може бути прищеплення яблуневої гілки до дикої яблуні. В результаті, на одному і тому ж дереві з’являються різні плоди.

Хороші і погані плоди харчуються тим же соком, досягаючи зрілості.

Застосовуючи цю ілюстрацію до нас самих, ми переконуємося, що культурні і дикі яблука — це наші різні бажання, а сік — Закон Роста. Подібно до того, як сік викликає дозрівання різних плодів, Закон викликає дозрівання різних бажань. Для закону неважливо, хороші ці бажання, чи погані. Його роль — забезпечувати появу результатів, які слідують за всіма бажаннями, яких ми тримаємося, незалежно від їх природи, мети і кінцевого ефекту.

Людина з примітивною свідомістю не може уявити масштабу прояву закону в людях. Усвідомлене пробудження цієї сили приводить нас до нових сфер діяльності. Нам необхідно більш глибоке розуміння цієї великої істини.

Ми торкаємося до грандіозної реальності — тому слід зрозуміти, що ця реальність полягає в активності, а не за її межами. Існувати — це означає бути живим для дії законів буття. Реальність рослини — це його приховане спонукання, а не та форма, яку ми бачимо.

Істинне знання приходить до нас через нашу власну активність, запозичене знання — через активність інших людей. Разом узяті, вони забезпечують активність нашого інтелекту. Поступово, ми формуємо наше унікальне «я», відокремлену одиницю.

У міру того, як наш зростаючий інтелект набуває чинності, ми починаємо шукати причину речей. Іноді нам здається, що ми оригінальні — хоча, насправді, ми всього лише засвоюємо факти, ідеї та вірування, зібрані попередніми поколіннями з їх племінної і національного життя.

Ми живемо в стані страху і невизначеності до тих пір, поки не знаходимо і не починаємо використовувати єдність, притаманне у всіх законах. Перш, ніж стати господарями власного життя та оточуючих обставин, ми повинні пізнати і навчитися застосовувати на практиці центральну істину. Закон Росту доводить до зрілості все. Його єдина функція — «діяти на підставі спонукань, які ми йому довіряємо».

Природа причини управляє слідством. Точно так само, думка передує дії і зумовлює його. Кожна людина повинна користуватися законом усвідомлено і навмисно — в іншому випадку, закон буде проявлятися в його житті сліпо. Нам потрібно почати використовувати закон.

Розвиток від примітивної людини до людини розумної проходить через три етапи. Перший етап зростання — це дикий, або неусвідомлений стан. Далі йде етап інтелектуального, або свідомого зростання. І, нарешті, третій етап — повне розуміння стану нашої свідомості.

Цибулина квітки повинна пустити коріння перш, ніж у неї з’являться пагони. У неї повинні з’явитися пагони перш, ніж з неї виросте квітка. Те ж саме відбувається і з нами. Подібно рослині, ми повинні спочатку надіслати наше коріння (коріння є наші думки). Потім, ми зможемо еволюціонувати з нашого примітивного, або тваринного стану, що нагадує цибулину, до інтелектуального станом усвідомленого зростання.

Як і у квітки, у нас повинні з’явитися паростки перш, ніж ми еволюціонуємо з чисто інтелектуального стану до повного розуміння. Якщо цього не станеться, ми й далі будемо підкорятися закону замість того, щоб панувати над ним.

Нарешті, ми, подібно рослині, повинні знайти нашу індивідуальність — досягти повного цвітіння. Наша мета — випромінювати красу досконалого життя. Ми повинні бути відкритими для самих себе та інших, як повні сили повелителі законів, керуючих нашим ростом. У кожної людини є внутрішня сила. Ця сила — дія закону, приведеного нами в дію. Завдяки цій свідомості, ми починаємо опановувати законами і досягати результатів через свідоме розуміння їх дії.

Життя невблаганно узгоджується з законами. Ми, як хіміки, свідомо чи несвідомо творимо наше життя. Глибоке розуміння життя відкриває нам, що воно складається з хімічних реакцій. Ми вдихаємо кисень, і в крові відбуваються хімічні реакції. Ми поглинаємо їжу або воду, і в наших органах травлення також відбуваються хімічні реакції. Ми думаємо — і хімічні реакції відбуваються як в мозку, так і у всьому тілі. Під час зміни, званої смертю, відбувається хімічна дезінтеграція. Таким чином, ми бачимо, що фізичне існування являє собою хімічні реакції.

Життя управляється законами. Користуючись цими законами, ми отримуємо певні результати.

Думаючи думками нещастя, ми знаходимо нещастя. Думаючи думками успіху, ми набуваємо успіх. Беручи руйнівну думку, ми приводимо в дію хімічну реакцію, що зупиняє травлення. Це дратує інші органи і впливає на розум, викликаючи хворобу. Турбуючись, ми викликаємо хімічні реакції, що призводять до хаосу в розумі і тілі. З іншого боку, конструктивні думки викликають здорові хімічні реакції.

Беручи негативні думки, ми наводимо в дію отруйну хімічну активність. Вона вражає наші почуття і нерви, змушуючи розум і тіло страждати від численних недуг. Якщо ж ми позитивні, ми приводимо в дію здорову і конструктивну хімічну активність. Вона приносить розуму і тілу свободу від хвороб, викликаних думками розбрату.

Ми можемо провести такий же аналіз і в інших сферах життя. Але достатньо буде показати, що життя, здебільшого, являє собою хімічні реакції. Розум — це хімічна лабораторія думки. Ми — хіміки в майстерні ментальної дії, де все приготовлено для нашого використання. Готовий продукт безпосередньо залежить від використаного матеріалу. Природа наших думок визначить, з якими станами і переживаннями ми зіткнемося.

Ми отримуємо від життя те, що даємо їй — ні більше, ні менше.

Життя — це впорядкований рух вперед під управлінням Закону Притягання. Наш розвиток проходить через три етапи. На першому, ми — творіння закону. На другому, ми використовуємо закон. На третьому, ми стаємо володарями закону. На першому, ми несвідомо застосовуємо силу думки. На другому, ми свідомо користуємося ментальної силою. На третьому, ми свідомо користуємося нашим розумінням свідомості.

До тих пір, поки ми наполягаємо на дотриманні законів тільки першого етапу, ми залишаємося в залежності від них. Задовольняючись законом і розвитком другого етапу, ми не зможемо просунутися ще далі. На третьому етапі, ми прокидаємося до нашої свідомої влади над першим і другим етапом. Ми починаємо повністю усвідомлювати закони, що дають нам владу.

Правильне розуміння відкриває нам, що життя не залежить від випадковості. Життя не залежить від нашого символу віри, нашої національності чи нашого соціального стану. Життя не залежить від багатства і сили. Для всього цього є місце у розвитку людини — але ми повинні, в кінцевому рахунку, прийти до усвідомлення того, що Гармонія є результат відповідності Природному Закону.

Непогрішима точність і стабільність в природі закону — наше найбільше надбання. Починаючи усвідомлювати цю доступну силу і користуватися нею на свій розсуд, ми знаходимо Істину, яка робить нас вільними.

Останнім часом, наука зробила величезні відкриття. Вона подарувала людям незліченні ресурси, відкрила перед ними невичерпні можливості, дала їм незрівнянні сили. В результаті, багато вчених вже не вважають якісь теорії остаточно затвердженими і не підлягають обговоренню. Вони також не відкидають певні теорії як абсурдні або неможливі. Народжується нова цивілізація. Звичаї, вірування і жорстокість минулого йдуть, їх місце займають віра і служіння. Людство скидає окови традицій, шлак матеріалізму і мілітаризму згоряє. Думка звільняється, і істина постає у всій своїй величі перед здивованими людьми.

Ми тільки частково усвідомлюємо всі можливості прояву розуму, які суть прояву духу. Ми лише почали усвідомлювати, до яких результатів може привести нас нещодавно відкрита сила. Тисячам людей стає ясно, що ця сила може дарувати їм успіх в мирських справах — і вони починають користуватися нею.

Весь світ стоїть на порозі нової свідомості, нової сили і нового розуміння ресурсів внутрішнього «Я». За останнє сторіччя, ми досягли небаченого раніше матеріального прогресу. Нехай же нове століття принесе найбільший прогрес в області ментальної і духовної сили.

«Думка глибше, ніж будь-яка мова. Почуття глибше, ніж будь-яка думка. Одна людина не може дати іншому того, чого людина може навчити сам себе».

Глава 5

Вселенський розум

«Оволодіння владою над механізмом мислення для виконання власних бажань не так складно, як це може здатися людям, не знайомим з справжньою ментальной дисципліною. Людина може змінити себе, поліпшити себе, заново створити себе, контролювати власне оточення і здобути владу над своєю долею. до такого висновку приходять всі люди, які усвідомлюють силу правильного мислення у конструктивній дії».

Ларсен

Нервова система матеріальна. Її енергія — це розум. Таким чином, вона являє собою інструмент Універсального Розуму. Вона — зв’язок між матерією і духом, між нашою свідомістю і Космічною Свідомістю. Вона — ворота Нескінченної Сили. Спинномозкова і симпатична нервові системи контролюються однією нервовою енергією. Дві цих системи настільки переплетені одна з одною, що їх імпульси можуть вільно переходити від однієї системи до іншої. Нервова енергія використовується для всієї активності тіла, для всіх імпульсів нервової системи та всіх думок.

Якщо нервову систему порівняти з телеграфною системою, то нервові клітини будуть батареями, а самі нерви — проводами. Батареї виробляють електрику. Самі клітини, однак, не генерують нервову енергію. Вони перетворять цю енергію, а нерви передають її. Ця енергія не схожа на фізичні хвилі, подібні електрики, світла або звуку. Вона є розум.

Ця енергія знаходиться в тих же відносинах з розумом, як піаніно — з музикантом. Свідомість може проявитися в досконалому вигляді лише тоді, коли інструмент його прояви в порядку.

Мозок — орган спинномозкової нервової системи. Сонячне сплетіння — орган симпатичної нервової системи. Перший орган функціонує добровільно і свідомо, другий — несвідомо.

Завдяки мозку і спинномозковоій нервовій системі, ми починаємо усвідомлювати те, чим володіємо. Вся приналежність відбувається зі свідомості. Дитина з нерозвиненою свідомістю, або ж розумово хвора людина з пошкодженою свідомістю, не можуть чим-небудь володіти.

Наша свідомість зростає в міру того, як ми набуваємо знання — за допомогою спостереження, досвіду і міркування. Ми починаємо усвідомлювати свої ментальні володіння — і це усвідомлення позначає внутрішній світ.

Розум дає нам володіння внутрішнім світом. Розум також наділяє нас здатністю володіти зовнішнім світом. Розум виявляє себе в думках, ментальних картинах, словах і діях. Таким чином, думка має творчу природу. Наша здатність користуватися думкою для створення потрібних станів, оточення та інших життєвих переживань, залежить від ментальних звичок. Наші дії залежать від того, хто ми є. Те, хто ми є — результат нашого звичного мислення. Перш, ніж щось робити, ми повинні кимось бути. Перш, ніж ми зможемо кимось бути, ми повинні навчитися контролювати силу мислення всередині нас.

Думка — це сила. У всьому Всесвіті існують тільки дві речі: Сила і Форма. Усвідомлюючи, що ми володіємо силою і можемо впливати на сили і форми в об’єктивному світі, ми робимо перший експеримент у сфері ментальної хімії.

Вселенський Розум є «субстанція» всієї сили і форми. Він — реальність, яка стоїть за всім. Все в світі знаходить і підтримує своє буття з себе і через себе, згідно з установленими законами. Це — творча сила мислення у своєму досконалому вираженні. Вселенський Розум є всі свідомість і вся сила. Він присутній всюди. Вселенський Розум єдиний в кожній точці своєї присутності. Це пояснює порядок і гармонію, які ми бачимо у Всесвіті. Зрозуміти це — значить знайти ключ до вирішення всіх проблем життя.

У розуму є два способи вираження: свідоме або об’єктивне, чи підсвідоме і суб’єктивне. Ми встановлюємо відносини із зовнішнім світом через об’єктивний розум, а з внутрішнім світом — через суб’єктивний розум. Хоча ми розрізняємо свідомість і підсвідомість з метою зручності, насправді, відмінності між ними не існує. Весь Розум є Єдиний Розум. Всі фази ментального життя проявляють нероздільну єдність.

Підсвідомість з’єднує нас із Універсальним Розумом і допомагає встановити безпосередні відносини з усією силою. У підсвідомості зберігаються спостереження та переживання життя, які прийшли завдяки свідомості. Воно — сховище пам’яті. Підсвідомість схоже на гігантську грядку, куди «сажаются» думки, переживання, досвід і результати спостережень, щоб дозрілі «плоди» змогли знову повернутися до тями.

Свідомість — внутрішнє, а Думка — зовнішнє вираження сили. Їх можна розділити. Ми не можемо усвідомлювати якусь річ, не думаючи про неї.

Ми зловили блискавку і назвали її електрикою. Ми приборкали хвилі і зробили безжальний потоп нашим слугою. Завдяки чуду думки, ми перетворили воду в пар, і зробили пар основним двигуном промисловості світу. Ми побудували плаваючі палаци, що борознять океани. Ми перемогли повітря. Ми підкорили простір і час.

Коли два електричних дроти знаходяться поблизу один від одного, і в одного з них є більш сильний електричний заряд, другий дріт отримає частину струму від першого завдяки індукції. Цей процес ілюструє ставлення людства і Універсального Розуму. У нас немає свідомої зв’язку з джерелом сили.

Якби другий дріт був з’єднаний з першим, він отримав би ту кількість електрики, яку здатна передати. Починаючи усвідомлювати Силу, ми стаємо «проводом під напругою». Усвідомлення з’єднує нас із Силою. Залежно від нашої здатності використовувати силу, ми отримуємо здатність справлятися з різними життєвими ситуаціями.

Універсальний Розум являє собою джерело всієї сили і всієї форми. Ми — канали прояву цієї сили. Отже, всередині нас є необмежена сила. Ми маємо нескінченні можливості, що підкоряються контролю нашої думки. Ми маємо ці сили завдяки живому союзу з Універсальним Розумом — і нам потрібно використовувати і контролювати всі свої переживання.

Для Універсального Розуму немає обмежень. Чим краще ми усвідомлюємо свою єдність з цим розумом, тим менше в нашому житті буде обмежень і потреби — і тим більше буде сили.

Універсальний Розум єдиний в кожній точці своєї присутності. Він єдиний і в нескінченно великому, і в нескінченно малому. Різниця в проявленій силі полягає в здатності вираження. Шматок глини і шматок динаміту однакової ваги містять однакову кількість енергії. Але якщо енергія динаміту готова вирватися назовні, енергія глини далека від вивільнення.

Щоб висловити енергію, ми повинні створити потрібний стан в нашій свідомості. Або в Безмовності, або за допомогою афірмації, ми запам’ятовуємо потрібний стан на несвідомому рівні.

Свідомість розуміє, і думка забезпечує прояв потрібного стану. Ваше оточення і зовнішні обставини Вашого життя — відображення думок, які переважають у Вашому розумі. Таким чином, важливість правильного мислення не можна переоцінити. «Маючи очі, не бачите, маючи вуха, не чуєте, і не розумієте». Ці слова виражають істину про те, що розуміння неможливо без свідомості. Конструктивно виражена думка створює певні тенденції в підсвідомості. Ці тенденції стають характером. «Характер» означає «друк», або «вигравійована мітка». Характер — це особливі якості людини, сформовані природою або його звичками. Вони відокремлюють володаря характеру від інших людей. Характер має як зовнішнє, так і внутрішнє вираження. Внутрішнє вираз характеру — це мета, а зовнішнє — здатність.

Мета направляє розум до ідеалу, який буде здійснений, до задуму або бажанням, очікуючий матеріалізації. Мета додає думці якість. Здатність — це вміння співпрацювати з Всемогутнім, нехай навіть несвідомо. Цілі і здібності визначають наші переживання в житті. Цілі і здібності повинні бути врівноважені. Коли цілі вище здібностей, людина перетворюється на пустого мрійника. Коли здібності вище цілей, людина починає діяти імпульсивно, здійснюючи безліч непотрібних вчинків.

Згідно Закону Притягання, наші переживання залежать від нашого ментального настрою. Подібне притягує подібне. Ментальний настрій в тій же мірі є результат характеру, як і характер — результат ментального настрою. Вони взаємно залежні один від одного.

«Шанс», «доля» і «удача» здаються сліпими впливами, що стоять за кожним переживанням — але це не так. Всі переживання управляються незмінними законами. Ми можемо контролювати ці закони, щоб досягти бажаних нам станів.

Все в світі, що ми бачимо і сприймаємо почуттями, складається з матерії на яку діє сила. Оскільки матерія відома нам по своїй зовнішності, ми будемо називати її формою.

Всі форми можна розділити на чотири види. Нерухома форма — неорганічна матерія, наприклад, залізо або мармур. Жива, або органічна форма — рослинний світ. Форма, що володіє почуттями і волею — тварини. Форма, що володіє свідомістю свого буття і своїх володінь — людина.

Фундаментальний принцип, який стоїть за всіма успішними відносинами у діловому та суспільному житті — це відмінність між внутрішнім і зовнішнім, між суб’єктивним світом і об’єктивним світом.

Навколо нас, що знаходиться в центрі, обертається зовнішній світ. Він включає в себе матерію, організоване життя, людей, думки, звуки, світло та інші вібрації. Зовнішній світ — це сам Всесвіт з незліченними мільйонами своїх феноменів. Всі вони посилають нам вібрації: світла, звуку, дотику, любові, ненависті, хороших чи поганих думок, розуму або дурості, істини або брехні. Ці вібрації приходять до нас від малих і великих речей, від найдальших і самих ближніх. Тільки деякі з них досягають внутрішнього світу. Решта проходять повз, і для нас вони залишаються втраченими.

Деякі з цих вібрацій або сил вкрай важливі для Вас: для здоров’я, енергії, успіху і щастя, якими Ви володієте. Як же виходить, що вони проходять повз Вас, не потрапляючи в Ваш внутрішній світ?

Ось що пише Лютер Бербанк:

«Ми тільки починаємо усвідомлювати, наскільки чудову машину являє собою людський мозок. Ми стоїмо на порозі знання — а ще вчора були далекі від нього. Людська раса, можливо, передавала і брала думки мільйони років — і, у своєму невігластві,страждала від поганих думок. Хоча радіо і являє собою простий інструмент в порівнянні з мозком, воно дає нам зрозуміти, що мозок здатний створювати і руйнувати».

«Знайомі з радіо люди знають, що являє собою глушіння радіопередавача. Воно відбувається, коли на близьких частотах тісняться численні передавальні станції діючі одночасно. Ми всі займаємося передачею всякий раз, коли думаємо. З цього випливає, що глушіння радіопередач — ніщо в порівнянні з шумом, який створюють уми півтора мільярдів людей. Деяким людям може здатися дивним використання слова «шум» для опису ефіру. Але ті, хто вміє користуватися радіоприймачами, зрозуміють його. Яке б глушіння не відбувалося в ефірі, радіоприймач тихий, як могила — до тих пір, поки його не налаштувати на потрібну частоту. У цьому випадку, безмовність змінюється какофонією». «Оскільки безліч людей одночасно зайняті передачею, з цього випливає, що ефір сповнений звуків, що представляють собою людські думки самого різного характеру. Оскільки не всі люди передають з однією і тією ж інтенсивністю, з цього випливає, що більш сильні вібрації будуть глушити більш слабкі. Слабкі думки швидко сходять нанівець — у той час, як сильні поширюються до віддалених куточків землі. Логічно припустити, що якщо мільйони людей дотримуються однакових думок, вони, через схожість своєї природи, перетворюються в дивовижний хор — навіть якщо особисті людські передавачі і не настільки сильні».

Розглядаючи свідомість як загальний термін, можна сказати, що вона являє собою дію суб’єктивного на об’єктивного. Ця дія відбувається постійно, незалежно від того, чи пильнуємо ми, чи ні. Свідомість — результат почуття.

Можна легко виділити три фази свідомості, між якими є значна різниця:

1. Проста свідомість, якою володіють всі тварини. Вона являє собою почуття існування. З її допомогою, ми визнаємо, ким є і де знаходимося. З його допомогою, ми сприймаємо різні предмети, сцени і стану.

2. Самосвідомість, яким володіє все людство, за винятком маленьких дітей і людей з розумовими відхиленнями. Воно дає нам здатність міркувати про себе, тобто, про вплив зовнішнього світу на внутрішній світ. «Я, споглядає себе». Завдяки самосвідомості виникла мова, де кожне слово служить символом думки, або ідеї.

3. Космічна свідомість. Ця форма свідомості набагато вище самосвідомості, точно так само, як самосвідомість вище простого свідомості. Воно так само відрізняється від інших форм свідомості, як зір відрізняється від слуху або дотику. Сліпа людина не може отримати справжнього уявлення про колір, яким би гострим не був його слух, і яким би чутливим не було його дотик.

Ні за допомогою простого свідомості, ні за допомогою самосвідомості, людина не може отримати уявлення про космічну свідомість. Воно не схоже ні на одне з них, точно так само, як зір не схоже на слух. Глуха людина ніколи не зрозуміє значення музики за допомогою зору або дотику.

Космічна свідомість об’єднує всі форми свідомості. Вона перевершує час і простір, тому що інші форми свідомості не існують поза тіла і матерії.

Незмінний закон полягає в тому, що рівень розвитку Вашої свідомості визначить його маніфестацію у сфері об’єктивного.

Космічна свідомість — результат створення необхідних станів, що дозволяють Універсальному Розуму функціонувати на свій розсуд. Всі вібрації, що гармоніюють з благополуччям Его, уловлюються і використовуються.

Істина, сприйнята безпосередньо, стає частиною свідомості, минаючи звичайні процеси спостереження і міркування. Так діє інтуїція. За допомогою інтуїції розум негайно сприймає згоду або ж розбіжність між двома ідеями. Таким чином, Его завжди визнає істину.

За допомогою інтуїції, розум перетворює знання в мудрість, досвід в успіх, і опановує потаємним сенсом всіх речей зовнішнього світу. Інтуїція являє собою іншу фазу Універсального Розуму, що представляє істину в якості фактів свідомості.

Глава 6

Свідомість

Всі втрачені рудники Мексики, всі торгівельні судна, відпливающі з далеких країн, всі іспанські кораблі, завантажені сріблом і золотом — не більше ніж гроши жебрака в порівнянні з багатствами, які кожні 8 годин створюються ідеями в сфері бізнесу. Можливість слід за сприйняттям, дія слідує за натхненням, зростання слід за придбанням знання. Все в світі підпорядковане закону прогресу: спочатку йде ментальна дія, за яким слідують незліченні можливості досягнень.

Прогрес Сполучених Штатів зобов’язаний двом відсоткам його населення. Іншими словами, всі залізниці, телефони, автомобілі, бібліотеки, газети, а також тисячі інших корисних і потрібних винаходів — плід творчого генія двох відсотків від усього населення.

Природний наслідок цього — той факт, що ті ж два відсотки населення нашої країни є мільйонерами. Хто ж ці мільйонери та творчі генії? Хто ж ці люди, за рахунок здібностей і енергії яких ми отримали майже всі блага цивілізації.

Тридцять відсотків з них - сини бідних пасторів, чиї ніколи не заробляли понад півтори тисячі доларів на рік. Двадцять п’ять відсотків — сини вчителів, лікарів і сільських адвокатів. І лише п’ять відсотків — сини банкірів.

Нам важливо дізнатися, чому два відсотки з успіхом придбали всі блага життя, в той час, як інші дев’яносто вісім відсотків живуть у постійній нужді. Ми знаємо, що це сталося не випадково, тому що весь Всесвіт управляється законом. Закон керує рухом сонячних систем, зірок і планет. Закон управляє всіма формами енергії, включаючи світло, тепло і звук. Закону підкоряються матеріальні речі і нематеріальні думки. Закон покриває землю красою і наповнює її достатком. Хіба це не вселяє впевненість у тому, що закон також управляє розподілом достатку?

Фінансові питання управляються законом. Це так само справедливо, як і той факт, що закон управляє здоров’ям, ростом, гармонією, а також іншими станами. Закон єдиний — і кожна людина може узгодити своє життя з ним.

Багато людей погодяться з законом неусвідомлено, інші досягають гармонії з ним свідомо.

Досягнувши гармонії з законом, Ви приєднаєтеся до згаданих нам двом відсоткам. Наступ нової епохи, золотого століття і промислового звільнення означатиме, що умови життя, якими раніше насолоджувалися тільки два відсотки, стануть надбанням дев’яноста восьми відсотків.

Займаючись пошуком істини, ми шукаємо вищу причину. Ми знаємо, що кожне людське переживання — це наслідок. Якщо ми знайдемо потрібну причину і навчимося її свідомо контролювати, слідство або кінцеве переживання також опиниться в сфері нашої влади.

Таким чином, життя людини перестане залежати від примх долі або приходь удачі. Ми будемо керувати долею і успіхом — точно так само, як капітан управляє своїм кораблем, а машиніст — своїм паровозом.

Всі речі взаємно пов’язані один з одним і переходять одине в одного. Вони ніколи не перебувають в опозиції.

З метою зручності, ми говоримо про контрасти фізичного світу, що позначаються певними термінами. У речей є поверхні, кольору, відтінки, вимірювання і кордони. Є Північний полюс і Південний полюс, внутрішнє і зовнішнє, видиме і невидиме. Ці вирази служать для передачі контрасту.

Ми даємо різні імена відрізняється частинах або аспектам одного і того ж якості. Протилежності відносні. Вони — не окремі сутності, а частини одного і того ж цілого.

Той же самий закон справедливий в ментальному світі. Ми говоримо про знання невігластві, де невігластво — це просто слово, що вказує на відсутність знання. Само по собі, воно позбавлене принципу.

У сфері моралі, ми говоримо про добро і злодле якщо ретельніше дослідити це питання, ми побачимо відносність термінів «добро» і «зло». Думка передує дії і зумовлює його. Якщо якась дія веде до переваги для нас самих і інших, ми називаємо цей результат «добром». Якщо ж дія веде до втрати для нас і для інших, ми називаємо його «злом». Таким чином, добро і зло — просто слова, що вказують на результати наших дій, які, в свою чергу, є результатом наших думок.

Говорячи про промисловість, ми оперуємо поняттями «праця» і «капітал», як якщо б вони були двома різними сутностями. Але капітал — це багатство, а багатство є результат праці. Праця має на увазі продуктивність на фізичному, ментальному і професійному рівні. Якщо доходи людей, в цілому або в якійсь частині, залежать від зусиль у сфері промисловості, ці люди по праву відносяться до касу трудящих. Таким чином, ми переконуємося, що в промисловості діє тільки один принцип — праця, або продуктивність.

Багато людей ревно намагаються знайти вихід з промислового та соціального хаосу, в якому опинилося сучасне суспільство. Ми часто чуємо про продуктивність, розтрати та ефективності, і тільки іноді — про конструктивну мисленні.

Людство стоїть на порозі нової епохи. Думка про близький прихід нової ери швидко поширюється від однієї людини до іншої, звільняючи людей від їх забобонів щодо промисловості.

Ми знаємо, що кожен стан викликано певною причиною, і ті ж причини ведуть до тих же наслідків. Багато зміни в історії світу — такі, як Ренесанс, Реформація і Промислова революція — завжди були результатом змін у думках про світ. Вони були викликані відкриттями і обговоренням нових знань.

Централізація промисловості завдяки корпораціям і трастам, і пішли за цим усунення конкуренції і економія, змусили багатьох людей замислитися.

Люди бачать, що прогрес можливий без конкуренції. Вони задаються питанням: «до чого призведе еволюція, що йде зараз у сфері промисловості?» Поступово, до людей починає приходити думка про те, що наближається визволення сфери промисловості. Ця думка вкорінюється у свідомості мільйонів.

Ця думка викликає в людях ентузіазм — так, як ніколи раніше. Централізована сила і енергія зруйнує кожен бар’єр, який стоїть у неї на шляху. Це — не просто бачення майбутнього, а бачення сьогодення. Нова епоха стоїть біля дверей, і двері відкриті.

Творчий інстинкт людини — це його духовна природа. Він відображає Універсальний Творчий Принцип. Він є інстинктивним і вродженим. Його неможливо викорінити, можна лише перекрутити.

Через переміни у сфері промисловості, цей творчий інстинкт більше не знаходить вираження. У людини немає можливості побудувати власний будинок, розбити свій сад, або навіть управляти своєю працею. Він позбавлений найбільшої радості, доступної людині — радості творчих досягнень. Велика сила, призначена для добра, перекручується і прямує в руйнівні канали. Люди стають заздрісними і намагаються зруйнувати роботу своїх більш вдалих братів.

Думка веде до дії. Бажаючи змінити природу дії, ми повинні змінити думку. Єдина можливість це зробити — замінити хаотичні ментальні стану, існуючі на даний момент, здоровим ментальним настроєм.

Очевидно, що сила думки являє собою найбільшу силу в світі. Ця сила контролює всі інші сили. Хоча, до недавнього часу, тільки деякі люди знали про неї, вона готова стати безцінним привілеєм багатьох. Люди з уявою і вірою зможуть направити свої думки в конструктивні і творчі канали. Вони будуть підтримувати в собі дух натхнення і ментальної пригоди. Вони піднімуться, розвинуть і направлять свої творчі інстинкти. У цьому випадку, ми незабаром побачимо промислове відродження, якого світ ще не знав.

Генрі Форд передбачає настання нової ери. Ось уривки з його статті в газеті «Діборн Індепендент»:

«Зараз, людство стоїть на межі двох періодів: періоду, коли використання тягло за собою втрату, і періоду, коли відмова від використання буде вести до втрати. Людство довго усвідомлювало, що безвідповідальному дитинству приходить кінець. Забезпечення, дане Отцем для людства, здавалося, ось-ось закінчиться. Люди жили з відчуттям, що чим більше ми використовуємо, тим менше у нас залишається в резерві. Виявом цього почуття була популярна фраза: «Ви не можете і з’їсти пиріг, і залишити його собі».

«Проте, зараз людина вже досить навчилася, щоб садити насіння забезпечення, а не тільки пожинати його. Вона робить забезпечення поновлюваним ресурсом, а не постійно зменшуючими початковими ресурсами. Приходить час, коли замість боязні розтратити наші ресурси через використання, ми будемо боятися розтратити їх через відмову від використання. Потік забезпечення буде повним і постійним. Турботою людей буде не те, чи достатньо ресурсів вони зберегли, а те, чи достатньо ресурсів вони пустили в хід».

Чи можете Ви уявити собі світ, в якому джерело забезпечення стане настільки рясним, що люди будуть турбуватися про недостатнє використання ресурсів, а не про недостатні заощадження, як це відбувається зараз? Якщо так, то Ви отримаєте уявлення про світ найближчого майбутнього. Ми занадто довго покладалися на ресурси, які природа запасла давним-давно, і які можуть виснажитися. Ми вступаємо в еру постійно оновлюваних ресурсів, коли єдиною втратою буде відмова від їх використання. Маючи рясний запас тепла, світла та енергії, з нашого боку буде гріхом не користуватися всім, чим хочемо. Ця ера настає зараз — і вона настає за рахунок води.

Нам належить вирішити питання з чотирма ресурсами: пального, освітлення, опалення та енергії. Звільнившись від тяжкого тягаря потреби в цих областях, люди зможуть використовувати все, чого забажають. Економічне життя придбає новий імпульс. У житті людства настане весняний день.

В даний час, ми все ближче підходимо до цієї епохи — не може бути сумнівів.

Звичайно, нас ще чекають конфлікти між егоїзмом і служінням, але служіння переможе. Вугільні шахти, розташовані на приватній території, можна залишити у власності людини. Але чи можна зробити своєю власністю річку? Сама природа забороняє людині це робити.

Наступний період не буде ні часом бездумного марнотратства, ні часом неспокійною економії. Третій період тривалого достатку спонукатиме нас знову і знову користуватися ресурсами для того, щоб заповнити всі наші потреби. Думка являє собою розум в дії, точно так само, як вітер являє собою повітря в дії. Мислення — духовна активність. Фактично, це — єдина активність духовної людини. Дух є Творчий Принцип Всесвіту.

Думаючи, ми кладемо початок ланцюга каузальності. Поширюючись, думки зустрічаються з іншими думками схожого характеру. Вони об’єднуються і формують ідеї які починають існувати незалежно від мислителя. Вони — як невидиме насіння, яке є всюди. Проростаючи, це насіння приносять плід — в сто або в тисячу раз більше.

Ми були схильні вірити — і деякі люди продовжують вірити в це досі — що багатство є чимось матеріальним, доступне органам почуттів. Ми думали, що можемо привласнити і утримати багатство виключно для себе. Але ми забуваємо, що якщо розділити вартість всього золота у світі на кількість людей, вийде лише кілька доларів на людину. Весь золотий запас світу оцінюється у вісім мільярдів доларів.

Це включає в себе золото в монетах, золотих злитках, які зберігаються в банках, а також золото зі сховищ різних держав світу. Все це золото можна помістити в куб, довжина сторони якого становить шістдесят футів. Якби ми залежали тільки від запасу золота, ми витратили б його за один день. Тим не менше, беручи золото в якості основи, ми щодня витрачаємо сотні, тисячі, мільйони, а зараз вже навіть мільярди доларів — хоча початкову кількість золота не змінюється. Золото — це просто зручна система вимірювання. Маючи в якості одиниці один фут, можна виміряти тисячі і сотні тисяч футів. Маючи п’ятидоларовий купюру, сотні тисяч і мільйони людей можуть використовувати її передаючи від однієї людини до іншої.

Якщо ми будемо підтримувати циркуляцію символів багатства, які ми називаємо грошима, всі люди зможуть мати те, що вони хочуть. Нужда зникне. Почуття потреби приходить лише в тих випадках, коли ми починаємо щось привласнювати. Нами опановують паніка і страх. Ми відмовляємося давати, чи відпускати.

Очевидно, що єдина можливість отримати користь від багатства — в тому, щоб його використовувати. Щоб використовувати багатство, ми повинні віддавати його, щоб його міг використовувати хтось інший. Таким чином, ми на практиці втілюємо закон достатку і співпрацюємо заради загального блага.

Люди помиляються, вважаючи багатство субстанціональним або чимось відчутним. Навпаки, єдиний спосіб отримати багатство — в тому, щоб підтримувати його циркуляцію. Коли узгоджений рух засобу обміну загрожує зупинитися, виникають стагнація, паніка, криза і зупинка промисловості.

Тонка природа багатства робить його особливо податливим по відношенню до сили думки. Розуміння цього факту допомогло багатьом людям за рік або за два роки заробити стан, на придбання якого у інших йде все життя.

Багатство створюється творчою силою розуму.

У своїй книзі «Перемога над бідністю», Олена Вільямс дає цікавий опис практичної дії цього закону:

«Серед людей, прагнення до грошей практично універсально. Дія інстинкту накопичення обмежене тільки конкуренцією в діловому світі. Але накопичення — чисто зовнішнє дію, яка не корениться в знанні внутрішнього життя з її тонкими, більш справедливими і одухотвореними потребами. Накопичення — лише прояв тваринних інстинктів, і ніяка сила не може підняти його на божественний рівень, гідний представників прийдешньої раси».

«Усяке піднесення на божественному рівні — результат духовного зростання. Воно передбачає виконання того, що, згідно Христу, ми повинні робити, щоб бути багатими. Ми повинні шукати Небесне царство всередині нас — лише там, де воно існує. Коли ми відкриємо Царство, нам буде по праву дано все зовнішнє багатство».

«Чи є всередині людини те, що можна назвати Царством небесним? Навряд чи хоча б один з десяти читачів повірить позитивної відповіді на це питання. Більшість людей — банкрути в тому, що стосується знання про внутрішне багатство. Тим не менш, я відповідаю на це питання «так».

«Небо існує всередині нас. Воно являє собою якості, приховані в людській свідомості. Воно містить достаток, про який не мріяв жоден з людей. Найслабша людина несе в собі Божі сили — але ці сили так і залишаться прихованими до тих пір, поки людина не повірить в їх існування і не почне розвивати їх. Більшість людей не схильні до інтроспекції — і, з цієї причини, вони не багаті. На їх уявленнях про себе і своїй силі лежить печать бідності — і цей же відбиток залишається на всьому, з чим вони вступають в контакт. Якщо робітник-поденник загляне глибоко в себе і усвідомлює, що його інтелект може стати таким же, як і інтелект людини, якій він служить, один цей факт послабить узи його залежності і дозволить досягти кращих умов життя».

«Проте, людині недостатньо просто знати, ким вона є і ким вона здатна стати. Недостатньо визнати себе рівним по інтелекту своєму роботодавцю. Людина повинна знати Закон і претендувати на його забезпечення. Вона повинна розуміти, що знання пов'язує її з високою позицією, і твердо вірити в це. Лише в цьому випадку, працівник почне просуватися нагору. Роботодавцям потрібні думаючі працівники, а не просто машини. Вони згодні платити за мізки. Дешеві працівники, у багатьох випадках, обходяться дорожче всього і приносять найменше прибутку. Розвиток ментальної сили працівника збільшує його цінність для роботодавця. Коли працівник стає сильнішим і піднімається на новий рівень, інша людина, ще не розвинув свою силу, займає його колишнє місце».

Царство небесне — це поступове визнання людиною своїх прихованих сил. Ці сили повинні бути виражені в світі і затверджені в станах, які відповідають їм за характером.

Ментальна хатина бідняка, проектуючи себе у світ, створює видиму бідність — зовнішні речі, які відповідають внутрішньому характером.

Ментальний палац проектує себе у світ і створює видимі результати, які йому відповідають. Те ж саме можна сказати про хворобу і гріх, про здоров’я і доброту.

Глава 7

Творчий процес

«Якість думок, які ми приймаємо, відповідає якості зовнішніх станів оточуючого нас світу. Немає нічого справедливішого цього твердження. Воно — Закон, який не знає винятків. Саме цей Закон про відповідність думки та її предмета, з незапам’ятних часів, спонукав людей вірити в особливе провидіння».

Вільямс

Якщо хімік не створює речовину, яка мала б цінність і могла б приносити прибуток, ми не цікавимося його дослідами. Але, на щастя, хімік навіть у цьому випадку виробляє щось, що володіє вищою грошовою вартістю з усіх предметів, відомих людині.

Це щось може бути реалізоване завжди і скрізь. Цінність цього щось визнається на будь-якому ринку.

Продукт, про який йде мова — думка. Думка управляє всіма операціями уряду, банків і промисловості. Думка управляє всіма людьми і речами. Думка — причина, по якій люди і речі відрізняються один від одного.

Кожна людина така, яка вона є, з причини свого мислення. Люди і народи відрізняються один від одного, тому що вони по-різному думають.

Що ж, у такому випадку, є думка? Думка — продукт хімічної лабораторії, якою володіє кожна мисляча людина. Вона — сукупний результат всього попереднього процесу мислення. Вона — плід, що несе в собі найкраще з того, що може дати людина.

В думки немає нічого матеріального — однак, жодна людина в світі не проміняв би свою здатність думати на все золото в світі. Таким чином, здатність думати має вищу цінність. Оскільки думка не матеріальна, вона повинна бути духовною. У цьому полягає пояснення чудесного значення думки. Думка являє собою духовну активність. Фактично, мислення — це єдина активність духу.

Дух — це творчий принцип Всесвіту. Будь-яка частина цілого повинна по вигляду і якості бути такою ж, як і ціле, нехай навіть відрізняючись у розмірах. З цього ми можемо зробити висновок, що думка людини повинна бути творчою.

Стародавні люди відчували, що кожне скульптурне зображення являє собою втілення ідеї або почуття. існує досконалий зв’язок між ментальними станами та фізичним виразом.

Зараз ми визнаємо пряму залежність між ментальними станами і станом людського тіла. Ми знаємо, що кожен стан — це наслідок причини, яка, в свою чергу, корениться в ідеї.

Сучасна наука привертає нашу увагу до того факту, що на ідеях лежить відповідальність за всі форми багатства і за їх розподіл. Економіка сприймається як наука, яка має справу з законами, керуючими ідеями, і з їх вираженням на матеріальному плані.

Потрібно приблизно дві тисячі років, щоб сонце перейшло з одного знака Зодіаку в іншій. У східній літературі, ці роки названі «періодом субраси», тому що стільки часу потрібно на те, щоб нація народилася, досягла зрілості, потім постаріла і померла. Більшість європейських націй знаходиться зараз в кінці двохтисячолітнього циклу, і необхідні підстроювання відбувається. Ми — нова нація в Новому світі — повинні допомогти цій підстройці.

Ми повинні пам’ятати про керуючу силу розуму. Якщо ми будемо розумно спрямовувати думку, вона автоматично змусить об’єкт матеріалізуватися на об’єктивному плані. Причина і наслідок мають вищу важливість у всесвіті, керованої незмінним законом. Тільки розум може забезпечити знання, що покращує умови життя. Розум будує кожен будинок, пише кожну книгу, малює кожну картину. Розум страждає і насолоджується. З цього випливає, що розуміння роботи розуму має першорядну значимість для всього людства.

У недавньому виступі, сенатор Вадсворт заявив: «Я молюся, щоб прийшов час, коли американська громадськість усвідомила роль органічної хімії в прогресі. Як народ, ми були зацікавлені у видобутку мінеральних ресурсів. Ми витягували із землі вугілля та залізну руду. Ми вирощували на поверхні землі злаки, займалися транспортуванням та іншою комерційною активністю. Як народ, ми звертали мало уваги на наукові дослідження і не заохочували їх. Але, пане Президенте і поважні сенатори, прогрес майбутнього залежить від наукових досліджень. Працівники хімічних лабораторій прокладуть шлях для прогресу всього людства».

«Я переконаний, що в органічній хімії ми знайдемо вирішення всіх таємниць минулого і майбутнього. Я вірю, що навіть якщо наша країна піддасться ембарго, хімія принесе щастя, прогрес і безпеку для сотні мільйонів людей». Продовжуючи ту ж думку, сенатор Фрелінгсен додав: «Завдяки прогресу німецької науки і промисловості, Німеччина була близька до перемоги в минулій війні. Нам слід усвідомити, що хімічні речовини будуть відігравати важливу роль у війні майбутнього. Наш патріотичний обов’язок — забезпечити нашій хімічній промисловості найвищий захист».

Безсумнівно, багато важливих наукових відкриттів пояснюються геніальністю німецьких фізиків. Справедливо і те, що наступна війна — якщо вона відбудеться — буде вестися за допомогою хімічних речовин. Однак, перемога в майбутніх війнах досяжна тільки завдяки розумінню ментальної хімії.

Подумайте якийсь час. Усвідомте цю ситуацію. Уявіть, як величезна маса людей проходить перед вами, плічь оплічь, немов на параді — чоловіки в кращі роки свого життя. Уявіть, як марширують вперед і вперед. Перед вами — чоловіки з Німеччини, Франції, Англії, Бельгії, Австрії, Монголії, Польщі, Румунії, Болгарії, Сербії та Туреччини, а також з Китаю, Японії, Індії, Австралії, Нової Зеландії, Єгипту та Америки. Вони марширують день за днем і місяць за місяцем, тому що потрібно довгий час, щоб армія з десяти мільйонів чоловік пройшла повз одного місця. Всі ці чоловіки мертві. І мертві вони тільки тому, що органічна хімія хвилювала можновладців більше, ніж ментальна хімія. Вони не знали, що на силу можна відповісти рівній, або більш високою силою. Вони не знали, що більш високий закон завжди контролює нижчий закон. Розумні чоловіки і жінки дозволили кільком чоловікам, наділених владою, контролювати процес їх мислення. З цієї причини, весь світ змушений зараз сидіти в попелі і руб’ях. Що залишилися в живих люди змушені проводити залишок днів, щоб виплатити відсотки по облігаціях — а їх діти отримають ці облігації в спадщину. Потім, ці облігації дістануться дітям цих дітей.

Ось як описує ситуацію один видатний державний діяч з Європи:

«Руйнування, залишені війною 1914–1918 роки, відновлюються — але з великими труднощами. Нам недостатньо довіри з боку переможених і їх щирого бажання працювати заради того, щоб світ позбавився від кошмару, і повернутися до нормального життя. Світ не повинен залишатися в стані безнадійності, немов дрейфуючи у відкритому морі. Якщо ми не зможемо дати напрямок енергії мирного часу, ми тільки відкладемо нову війну — війну, яка вже не матиме кінця. З якими проблемами ми стикаємося? У сфері фінансів панує плутанина, державні бюджети ледве вдається утримати в рамках. За нинішнім обмінним курсом, за один фунт дають 55 франків, а за один долар — 14 фунтів. Вартість життя постійно зростає, страйки паралізують виробництво. Різкі коливання на фондовій біржі унеможливлюють нормальну роботу торгівлі і промисловості. Така відплата за чотири роки війни. Мова вже не йде про переможців або переможених, бо повний хаос всесвітньої катастрофи загрожує всім. Незважаючи на те, що смертоносні битви давно закінчилися, мільйони людей так і не змогли включитися в мирне життя. Все це виходить далеко за межі того, що розумно і практично».

Варто пам’ятати, що ще багато років тому, Верховний Метафізик висловив ту ж саму ідею, хоча й іншими словами:

«І буде велика скорбота, такий який не було з початку світу і не буде пізніше, і якби не скоротився цей період, то ніяке б тіло ж не врятувалася, але заради вибраних скоротиться цей час».

(Матвія 24:21, 22)

Очевидно, що люди починають думати. У минулому, коли людей з'їдає невдоволення, вони зустрічалися в місцевому салоні, випивали — і швидко забували про свої біди. У нинішніх обставинах, справа йде інакше. Люди проводять час у читанні, вивченні і роздумах. Чим більше вони думають, тим менше їх влаштовує нинішній стан речей.

Володарі знають про це. Ось чому в Англії є ель, в Шотландії — віскі, у Франції — абсент, у Німеччині — пиво. Американці, вихідці з усіх цих народів, мають у себе всі форми алкоголю. Алкоголь — кращий спосіб, що дозволяє підтримувати маси в стані «щастя і достатку». Якщо у людини є доступ до алкоголю, вона не буде задавати зайвих питань. Якщо хтось стає надто цікавим, йому потрібно дати випити.

Низведення жителів країни на рівень тупого послужливості за допомогою алкоголю має одну перевагу: воно приносить величезний прибуток, який потім можна використовувати для економічного і духовного закабалення людей. Не здатна до мислення людина має низькі шанси коли-небудь пізнати духовну істину.

Світова історія підтверджує наш висновок. Єгипет колись панував над усіма народами — але впав у прах під гнітом своєї зніженості. Славні перемоги Греції змінилися в ночі занепаду. Залізний чобіт Риму попирав всі народи і потрясав землю — однак, в останні дні свого існування, римляни показали слабкість серця і неготовність битися.

Ми, американці, повинні розуміти, що найбільшу справу всього життя — це не економіка. Ми повинні направити ресурси на формування вищих людей, яких виробляє еволюція — людей, що володіють ментальною і моральною досконалістю.

Ось що пише Меріон Лерой Бартон, президент університету Мічигану:

«Можливо, найсерйозніший питання, яке можна задати людині в наші дні, звучить так: «Чи можете Ви думати?» Індивідуальна ефективність і корисність людини для суспільства корениться в його здатності використовувати розум. Емерсон застерігав нас, кажучи: «Стережіться, коли великий Бог напускає на нашу планету мислителя». Якби ми тільки змогли приборкати ментальну силу сьогоднішньої Америки, нам вдалося б вирішити найбільші проблеми всього світу. Ми домоглися б цього без апеляції до забобонів і класових інтересів, без нагромадження порожніх епітетів, а також без мисливського прийняття половинчастою істини. Цивілізація буде врятована, а людська свобода знайде безпеку завдяки тверезому і проникливому, науковому мисленню, в поєднанні з мудрими і своєчасними діями. Майбутнє демократії залежить від освіти. Кожен лояльний громадянин і поважаюча себе людина повинна використовувати всі свої можливості для того, щоб оволодіти знанням і стимулювати свій розум. Істина завжди робить людей вільними — але істина доступна лише тим, хто думає».

Ось що говорить Роджер Бебсон:

«Якщо за останні двадцять років статистика хоч чомусь нас навчила, це тому, що розвиток громад і цілих народів пояснюється духовним фактором. Говорити про землю, працю та капіталі важливо, але не достатньо. У всіх цих речей є свої функції, але, самі по собі, вони не забезпечать процвітання. Праця і капітал існували задовго до того, як з’явилася цивілізація. Багато великіх нації такі як Вавилон, Персія, Єгипет, Греція, Рим і навіть Іспанія, удосталь мали землю, працю і капітал. Їх занепад був викликаний дефіцитом важливої якості, яке являє собою духовний фактор».

«Зі свого вікна я бачу людину, яка працює киркою. Дорога являє собою землю, сама людина — праця, а кирка — капітал. Перед мною — жива ілюстрація землі, праці і капіталу. Але дана комбінація може бути використана як для творення, так і для руйнування — щоб ремонтувати дороги, і щоб руйнувати дороги. За допомогою кирки, робітник може усунути яму — або ж зробити її глибше. Все залежить від мети, мотиву і бажання людини. Мета, мотив і бажання являють собою духовні чинники, і вони володіють великою важливістю. Земля, праця, капітал, і навіть освіта — це тільки інструменти, які можна використовувати і на добро, і на зло. Припустимо, дві людини закінчують ту ж юридичну школу і отримують той же диплом. Один використовує свою освіту, щоб стверджувати закон, інший — щоб допомагати злочинцям йти від закону. Два хіміка закінчують ту саму технічну школу і отримують той же диплом. Один використовує свою освіту для очищення їжі, інший — щоб забруднювати їжу».

Мислення є творчий процес, і ключ до нього — це комбінація. Всесвіт являє собою різні комбінації електронів, атомів, молекул і клітин. Людські досягнення, прогрес і розвиток можливі завдяки урокам, які ми засвоїли з природи. Людина крок за кроком піднімалася з примітивного і грубого стану до нинішнього стану панування завдяки комбінації: з’єднанню і взаємодії думок, речей і сил.

У науці, техніці, мистецтві, літературі, бізнесі і в інших сферах людської активності, людина розкривав незвичайне і невідоме завдяки комбінації буденного і відомого. Людина швидко прогресувала — незважаючи на те, що застосовувала метод знаходження нових комбінацій несвідомо і безсистемно. Для усунення випадковості і шансу потрібно науковий метод, застосовуваний постійно і систематично. Це призведе до нового успіху, а також до великої кількості чудових відкриттів і винаходів.

Під час дихання, ми щоразу наповнюємо свої легені не тільки повітрям, але і праной — диханням життя.

Кожен елемент матеріального світу присутній у кожному нашому подиху. Капуста бере з цих елементів все необхідне, щоб сформувати капусту. Яблуня бере з цих елементів все необхідне, щоб сформувати смачне яблуко. З цих елементів, трояндовий кущ формує прекрасну і запашну квітку троянди. Безсумнівно, людина повинна знати стільки ж, скільки капуста, яблуня і трояндовий кущ, щоб правильно поводитися з цими елементами.

Є лише одна універсальна субстанція, з якої сформовані всі речі в матеріальному світі. Різниця між плоттю, рослиною, каменем, залізом і склом — у відмінності вібрацій, або ж русі часток матерії у міру їх з’єднання, взаємодії та взаємної реакції.

Форма є вираз Духа, Розуму, Життя та Енергії. Людський мозок являє собою найбільш тонкий і живий засіб на цьому плані буття — і у нього, таким чином, є сила для контролю над усіма речами. Коли ми концентруємо думку або увагу на чомусь одному, ми приводимо в дію ланцюг каузальності. Що станеться, якщо наші думки зосереджені, і ми постійно тримаємося їх у своєму розумі?

Відбутися може тільки одне. Яким би не був образ в нашій свідомості, він буде прийнятий Універсальним Свідомістю, зреалізований через клітини нашого фізичного тіла та оточення. Ці клітини звернуться до великої і безформною енергії за матеріалами, відповідними цього образу і гармонують з його вібраціями. Якщо у нас є конкретний образ успіху, або ж ми боїмося чогось конкретного, ми закличемо атоми безформною енергії щоб вони сформували наш успіх, або ж річ, якої ми боїмося. Таким чином, наш розум забезпечує доступ до запасу енергії.

Думка підсвідомо впливає на тіло і на оточення. Стаття «Як навички здобуваються під час сну», нещодавно опублікована в «Нью-Йорк Таймс», показує, що уряд добивається тих же самих результатів за допомогою механічних засобів. Ось уривок з неї:

«Навіть знаючим людям складно втриматися від здивування і скептицизму при знайомстві з роботою урядової радіошколи, розташованої неподалік від Пенсіколи. Учні цієї школи досягають великих успіхів у прийнятті закодованих сигналів завдяки інструменту, впливающим на них під час сну. Навушники, підключені до їх вухам ночами, транслюють ці повідомлення — і вони відкладаються в підсвідомості. Подібний метод навчання заснований на відкриттях, зроблених за останні двадцять років. Їх успіх підтверджений дослідним шляхом».

«Як заявляють керівники радіошколі, даний метод навчання є зараз рутинною процедурою».

«Підсвідома частина мозку володіє багатьма чудовими здібностями. Деякі з цих здібностей були відомі давно, хоча їх справжнє значення залишалося неясним, інші відкрилися зовсім недавно, у світлі новітніх досліджень психології. Багато дій починають виходити у нас добре тільки після того, як ми перестаємо їх робити свідомо. Уміла друкарка не шукає потрібні клавіші — її пальці, як здається, самі знаходять їх. Те ж саме можна сказати про піаніста. Якщо водій автомобіля буде думати, як вчинити в екстремальній ситуації — він небезпечна людина, з якою не варто їздити. Щоб поїздка на автомобілі була безпечною водій повинен вести його автоматично. Подібна ефективність пояснюється тренуванням, яку отримала його підсвідомість».

«Підсвідомість ніколи не спить і нічого не забуває. Ось чому навчання, яке воно отримує, залишається з людиною назавжди. Немає причин, по яким ми не можемо навмисно вдатися до такого навчання навмисно, замість того, щоб очікувати, поки воно відбудеться само собою, як це було в минулому».

«Якщо радисти, навчаючись у сні, здатні виробити навичку, недосяжну для їхньої свідомості під час неспання, ми можемо зробити висновок, що подібний метод навчання може застосовуватися і в інших цілях. Гумористи представлять собі школи і коледжі, де викладачі та учні виконують свою ментальну роботу після того, як вони лягли спати і вимкнули світло. Істина, однак, у тому, що будь-яку теорію можна представити як абсурдною, якщо довести її до логічної крайності. Але це ще не спростовує того, що в теорії є здорове зерно, якщо триматися її в розумних межах».

«Звернувшись до допомоги експерта, будь-яка людина складе список із завдань, які він щодня і без будь-яких питань довіряє своїм підсвідомим силам. Цей список разюче великий. Він включає в себе серцебиття, дихання, а також інстинктивні руху, коли ми протягуємо руку для привітання або збираємося дістати олівець з кишені».

«Відмінність між людьми, які вміють і які не вміють плавати, являє собою таємницю для свідомого розуму. Жодна людина, що вміє плавати, не зможе сказати, що він робить інакше, в порівнянні з тим, що робив раніше, коли ще не вмів плавати. Але він знає це підсвідомо — і з легкістю виконує те, що не міг раніше».

Глава 8

Вюрацї

«Ми можемо розділити всіх думаючих людей на тих, хто думає самостійно, і тих, хто думає з допомогою інших. Люди з другої категорії — правило, з першої — виключення. Люди з першої категорії — воістину оригінальні мислителі, егоїсти в самому благородному розумінні цього слова. Весь світ вчиться своїй мудрості у них. Тільки той світ, який ми запалили в собі, може висвітлювати інших».

Шопенгауер

Перед створенням певного оточення, гармонійного або негармонійного, потрібна певна дія. Певній дії, в свою чергу, повинна передувати певна думка, свідома чи несвідома. Думка є продукт розуму. З цього очевидно, що Розум являє собою творчий центр, з якого випливає будь-яка активність.

Безглуздо чекати, що будь-які закони сучасного ділового світу на даний момент можуть бути припинені або відкинуті силою, яка діє на тому ж рівні. Але вищий закон може подолати нижчий закон. Це — аксіома. Сила життя в деревах змушує сік підніматися нагору, не відкидаючи закон гравітації але перевершуючи його.

Натураліст, який проводить час у спостереженнях за видимими феноменами, постійно творить силу в тій частині свого мозку, яка відповідає за спостереження. В результаті, він стає ще більш досвідченим і вмілим, здатним краще розуміти те, що бачить. Він сприймає на око більшу кількість деталей, у порівнянні зі своїм неспостережливим колегою. Він досяг цих здібностей завдяки вправі свого мозку. Він навмисно розвинув у своїй свідомості спостережливість, вправляючи цю якості знову і знову, з все більшою увагою і більшою концентрацією. Зараз, у нього є результат. Він освоїв мудрість спостереження в більшій мірі, ніж його ближні. Але, з іншого боку, бездіяльність людини призводить до того, що він дозволяє тонкій матерії свого мозку затвердіти — і все його життя стає порожньою і безплідною.

Кожна думка схильна до матеріального втілення. Наші бажання — це ментальне насіння, які проростають, ростуть, цвітуть і приносять плоди. Ми садимо це насіння кожен день. Яким же буде урожай? Наше життя зараз — результат нашого мислення в минулому. У майбутньому, наше життя буде результатом наших думок в даний момент. За допомогою думок, які ми породжуємо або приймаємо, ми творимо характер, індивідуальність і оточення. Думка шукає того, що їй відповідає. Закон ментального тяжіння має точну паралель з законом атомної близькості. Ментальні потоки так само реальні, як магнітні силові лінії або ж потоки крові в тілі. Ми притягуємо ті потоки, з якими в гармонії.

Лінії найменшого опору формуються постійною дією розуму. Активність мозку діє на конкретну кількість розуму, яке було використане. Ми можемо розвинути приховану силу розуму за допомогою постійних вправ. Форми і їх активність досягають досконалості за допомогою практики. Вправи для розвитку розуму включають в себе тренування сприйняття, культивацію емоцій, пробудження уяви, систематичне розкриття інтуїтивних якостей, а також вироблення навичок правильної мови.

«Найбільша людина — та, хто обирає чинити правильно з непохитною рішучістю», — сказав Сенека. Таким чином, найбільша сила розуму покладається на свій прояв через моральні канали. Вона вимагає того, щоб кожне усвідомлене ментальне зусилля мало в собі моральну мету. Розвинута моральна свідомість уважно розглядає мотиви дій, і нарощує силу через сталість. Всебічно розвинений і гармонійний характер, таким чином, передбачає хорошие фізичне, ментальне і моральне здоров’я. Володіючи цією комбінацією, людина стає ініціативним, набуває потрібну йому силу і успіх.

Природа постійно прагне виразити Гармонію у всіх речах. Вона прагне гармонійно вирішити всі розбрати, залікувати всі рани, позбавити від всіх складнощів — за допомогою гармонійних думок. Природа створює матеріальні статки, володіння якими необхідно для гармонійного оточення.

Розум являє собою велику творчу силу. Коли ми розуміємо цей факт, ми позбавляємося від усіх обмежень. Бажання є велика творча енергія. З цієї причини, ми повинні культивувати в собі бажання, контролюючи і направляючи його в нашому житті. Чоловіки і жінки з сильною ментальністю домінують над своїм ближнім оточенням (а часто і над людьми, які далекі від них). Вони випромінюють енергію — і ця енергія впливає на свідомість інших людей, змушуючи їх бажання узгоджуватися з бажаннями сильної індивідуальності. Великі майстри володіють цим умінням в більшій мірі. Їх вплив може відчуватися і далеко, і близько. Вони домагаються згоди зі своїми бажаннями, спонукаючи інших людей «хотіти» того ж. Володіючи сильними якостями Бажання і Уяви, люди можуть значною мірою впливати на свідомість інших людей і управляти їх життям з власної волі.

Кожна людина була створена з внутрішньою силою — силою, що наділяє його здатністю допомогти самому собі. Якщо людина розуміє свою інтелектуальну і моральну силу, вона буде стверджувати себе. Саме цю істину бажає почути голодуючий світ. Можливість затвердження інтелектуальної мужності (здатності ясно бачити) та моральної мужності (здатності рішуче діяти) відкрита для всіх. У кожній людині є божественний потенціал.

Ми говоримо, що сонце «сходить» і «заходить», хоча цей рух лише здається. Земля здається нерухомою для наших почуттів — але ми знаємо, що вона швидко обертаємося. Ми говоримо про «звучанні» дзвіночка, хоча звучання являє собою тільки вібрації повітря. Коли частота вібрацій досягає шістнадцяти в секунду, їх звук може почути мозок. Ми чуємо вібрації, що досягають до тридцяти восьми тисяч коливань в секунду. Коли їх частота збільшується, для нас знову настає тиша. Таким чином, ми знаємо, що у дзвонику немає звуку. Звук — в нашому розумі.

Ми говоримо і навіть думаємо, що сонце «дає світло». Але ми знаємо, що воно просто посилає енергію, викликаючи в ефірі вібрації з частотою чотирнадцять трильйонів коливань в секунду. Світло, яке ми сприймаємо, існує тільки в нашому розумі. Зміни кольору пояснюються більш довгими або ж короткими хвилями. Ми говоримо, що троянда червона, небо блакитне, а трава зелене. Але всі ці кольори існують тільки у свідомості. Коли частота вібрацій стає менше чотирьохсот трильйонів коливань в секунду, ми перестаємо бачити світло, але переживаємо почуття тепла.

Все це ще раз переконує нас у тому, що видима зовнішність існує тільки в нашій свідомості. Навіть час і простір усуваються. Час — просто переживання послідовності. Немає ні минулого, ні майбутнього, якщо не вважати того, як думка співвідносить події з сьогоденням. Зрештою, ми переконуємося, що єдиний принцип контролює весь Всесвіт. Кожен атом зберігається. Якщо речовина десь убуває, вона повинна десь додатися. Матерія не може загинути. Вона може йти тільки туди, куди притягається, де в ній є потреба. Ми можемо приймати тільки те, що даємо. Ми можемо давати тільки тим, хто здатний приймати. Рівень зростання і гармонії які ми будемо висловлювати, залежить від нас.

Закони, яким ми підкоряємося в житті, призначені для нашого блага. Ці закони неминучі, ми не можемо позбутися їх дії. Всі великі і вічні сили діють в урочистому мовчанні — але в наших силах налаштуватися на гармонію з ними, створюючи життя душевного спокою і щастя.

Яка причина дисгармонії в нашому житті, або перешкод, що виникають на нашому шляху? Ми або відмовляємося віддати те, в чому більше не потребуємо, або відмовляємося прийняти те, що нам потрібно. Зростання досяжний завдяки обміну старого на нове, хорошого на краще. Така умова взаємної дії. Кожен з нас — цілісна ментальна сутність, і ця завершеність дозволяє нам приймати лише в міру віддачі. Ми не отримаємо те, чого нам бракує, залишаючись прив’язаними до того, що маємо.

Принцип Притягування прагне дати лише те, що забезпечить нам перевагу. Ми здатні постійно контролювати наш стан, маючи почуття мети. Ми можемо витягти з кожного переживання все, що потрібно для подальшого зростання. Уміння робити це визначить ступінь гармонії і щастя, якою ми досягнемо.

Здатність засвоювати те, що потрібно для нашого зростання, постійно зростає в міру досягнення нових рівнів і придбання більш масштабного бачення. Чим вище наша здатність знати те, що нам потрібно, тим впевненіше ми помітим його присутність. До нас приходить тільки те, що необхідно для нашого зростання. Різні стани і переживання приходять до нас виключно заради нашого блага. Ми будемо стикатися зі складнощами і перешкодами до тих пір, поки не засвоїмо їх мудрість і не отримаємо від них те, що важливо для подальшого зростання. Ми пожинаємо все те, що сіємо — з математичною точністю. Придбана нами сила залежить від того, які зусилля необхідні для подолання наших складнощів.

Розвиток вимагає, щоб ми максимально погодили наше життя з законом тяжіння. Найбільше щастя — результат розуміння і свідомого співробітництва з природними законами.

Сили нашого розуму нерідко пов’язані паралізуючими навіюваннями, отриманими від грубого мислення людської раси. Ми приймаємо їх без зайвих питань — і діємо, покладаючись на них. Кожен день, нас атакують ментальні образи страху, неспокою, безсилля і неповноцінності. Вони — достатня причина того, що люди досягають так мало. Життя більшості людей — мізерні результатами — навіть незважаючи на те, що всередині їх є чудові можливості. Ці можливості потребують звільняючому дотику усвідомлення і амбіції. У цьому випадку, вони покажуть свою справжню велич.

Жінки підпорядковувалися обмежуючим впливам сильніше, ніж чоловіки. Багато в чому, це пояснюється їх тонкою сприйнятливістю, що робить їх більш відкритими до ментальних вібрацій інших умов. Потік негативних і пригнічують думок був особливо націлений на жінок.

Однак, це положення вже починає змінюватися. Флоренс Найтінгейл здобула перемогу над ним в Криму, продемонструвавши небачені серед жінок здатності до співчуття і активної дії. Клара Бартон, голова Червоного хреста, перемогла негативні впливи, виконуючи схожу роботу в арміях Союзу. Дженні Лінд перемогла негативний вплив, показавши свою здатність добре поводитися з великими фінансовими ресурсами, одночасно задовольняючи пристрасне бажання своєї природи і досягаючи вершин музичного виконавської майстерності. Можна навести ще довгий список жінок — співачок, філантропів, письменниць і актрис, — які довели здатність на найбільші досягнення в літературі, драматургії, виконавській майстерності та громадській діяльності.

Як жінки, так і чоловіки починають мислити самостійно. Вони прокинулися до певного поданням про свої здібності. Вони наполягають на тому, що якщо в житті є якісь секрети, ці секрети повинні бути розкриті. Ще ніколи раніше люди не проявляли такого пильного інтересу до творчого потенціалу мислення. Усвідомлення великого факту, що розум являє собою універсальну субстанцію і підстава всіх речей, ще ніколи не ставало загальним надбанням. Уми багатьох людей прагнуть висловити зараз цю чудову істину. Сучасна наука навчила нас тому, що світло і звук є коливання різної інтенсивності. Це привело до відкриття сил всередині людини — сил, про які раніше ми не мали жодних уявлень.

Настала зоря нового століття. Зараз, в її світлі, людина по-новому оцінює значення свого життя. Вона бачить її велич. Її життя містить у собі насіння нескінченних можливостей. Ми все більше переконуємося в тому, що досягнення людини неможливо виміряти, що кордон зсувається все далі в міру руху вперед. Стоячи на висоті, вона розуміє можливість отримати нову силу з Нескінченної Енергії, частиною якої вона є.

Створюється враження, що деякі люди привертають успіх, владу, багатство і досягнення за допомогою незначних свідомих зусиль. Іншим, перемога дістається важче. Є й такі люди, яким не вдається реалізувати свої амбіції, бажання та ідеали. Чому це відбувається? Чому деяким людям виконання бажань дається легко, іншим — складніше, в той час, як треті зовсім не можуть їх досягти? Причина не може бути фізичною. У цьому випадку, люди з найкращим фізичним розвитком були б найуспішнішими. Таким чином, причина повинна бути ментальною. Вона повинна полягати в розумі. Розум — це творча сила, і він визначає відмінність між людьми. Розум перемагає обставини і несприятливе оточення, яке стоїть на шляху у людини.

Якщо ми повною мірою розуміємо творчу силу думки, її дія здається нам дивовижними. Однак, потрібні результати недосяжні без завзяття і концентрації. Ментальним і духовним світом керують такі ж точні закони, як і закони, що керують матеріальним світом. Таким чином, для досягнення бажаних результатів потрібно знати закон і узгоджуватися з ним. Дотримання закону з безпомилковою точністю приводить до бажаного результату.

Вчені стверджують, що ми живемо в універсальному ефірі. Сам по собі, ефір не має форми, але легко піддається впливу. Оточуючі нас форми узгоджуються з нашими думками і словами. Ми створюємо оточення завдяки тому, що думаємо. Об’єктивна реальність — результат того, що ми подумали або ж сказали.

Думка підкоряється закону. Ми не вірили цьому через нестачу розуміння. Ми не усвідомлювали, що все в світі відбувається в точній відповідності з визначеним законом. Ментальні закони є такими ж конкретними, як закони математики, закони електрики і закони гравітації. Щастя, здоров’я, успіх, процвітання і всі інші стани — результати, створені усвідомленим або неусвідомленим мисленням. Усвідомлюючи цей факт, ми усвідомлюємо всю важливість практичного знання законів, керуючих думкою.

Коли люди приходять до усвідомлення сили думки, вони набувають всі блага, які тільки може запропонувати життя. Вони стають власниками речей вищого порядку. Піднесена реальність стає для них повсякденністю. Вони постійно використовують у своєму житті невичерпну і безмежну силу. З цієї причини, вони рухаються від однієї перемоги до іншої. Перешкоди, які здавалися нездоланними, перемагаются, вороги стають друзями, елементи перетворюються, і доля радикально змінюється.

Забезпечення невичерпно, і Ви можете просити для себе все, чого забажаєте. Такий ментальний закон попиту і пропозиції.

Обставини і оточення, в яких ми знаходимося, сформовані нашими думками. Можливо, ми створили ці стани неусвідомлено. Якщо вони Вас не влаштовують, є спосіб їх позбутися. Свідомо змініть ментальний настрій — так, щоб обставини підлаштувалися до нового ментальному стану. У цьому немає нічого дивного чи надприродного. Такий Закон Буття: думка, яка пускає коріння в розумі, неодмінно приносить плід за родом своїм. Навіть сама хитра схема не дозволить «зібрати виноград на тернині, а фіги із будяків». Щоб покращити наше життя, ми повинні поліпшити себе. Перш за все, наші думки і бажання повинні стати іншими.

Залишатися в невігластві з приводу законів вібрації — те ж саме, що бути дитиною, яка грає з вогнем, або дорослим чоловіком, який неосвічений і необережно поводиться з отруйними хімікатами. Це справедливо, оскільки Розум — одна велика причина, що викликає всі слідства в житті чоловіків і жінок.

Розум творить негативні стани так само охоче, як і сприятливі стани. Коли ми свідомо чи несвідомо візуалізуємо нужду, обмеження і розбрат будь-якого роду, ми створюємо ці стани. Саме цим багато людей займаються весь час — самі не розуміючи того.

Ментальний закон діє точно так само, як будь-який інший закон. У нього немає улюблинців. Він приносить кожній людині в точності те, що вона створила. Іншими словами, «що людина посіє, те вона і пожне».

«Всім своїм досягненням, людство зобов’язане думкам і їх роботі», — стверджує Артур Брисбейн.

Порівняйте дух і думку з генієм музиканта, а також зі звуком, який він витягує з музичного інструменту.

Що інструмент для музиканта — то мозок людини для духу, який надихає думка. Яким би великим не був музикант, вираз його генія у фізичному світі залежить від інструменту. Звукові хвилі, створені в матеріальному світі, зачіпають нерви і доносять музику до мозку.

Якщо Падеревському дати неналаштоване піаніно, Ви отримаєте тільки какофонію і дисгармонію. Якщо Паганіні, превеликому скрипалеві, дати зіпсовану скрипку, Ви почуєте тільки неприємні звуки — незважаючи на його геній. Для вираження духу музики потрібні правильні інструменти.

Точно так само, дух людини, надихаючий її мислення, потребує хорошого мозку для свого вираження.

Чим більш складним і високорозвиненим є інструмент, тим неприємніше результати в тому випадку, якщо цей інструмент розстроєний.

Наші уми не звикли мати справу з абстрактними категоріями. Ми надмірно поглинені матеріальним світом. Неживі предмети мають для нас занадто великим змістом. В результаті, багато людей живуть і вмирають, зовсім не думаючи про дух. Однак, дух — єдино реальна річ у всесвіті. Думка являє собою вираження духу через недосконалі людські істоти.

Знайдіть час для глибоких роздумів про природу і таємничу силу духу. Немає більш надихаючої, що зачаровує, і вражаючої думки.

Задумайтеся про Ніагарський водоспад і його чудову силу. Сяючі вулиці міст і рухомі механізми стали можливими завдяки приборканні енергії Ніагари. Але що приборкало Ніагару? Дух людини. Саме він узяв силу водоспаду і привів її до віддалених міст.

Дух не має ні форми, ні ваги, ні розміру, ні кольору, ні смаку, ні запаху. Коли Ви питаєте людини про те, що таке дух, він змушений відповісти, що дух — це ніщо. Він не займає місця, його неможливо побачити або відчути. Тим не менш, він також повинен відповісти, що дух є все. Світ існує лише тому, що ми бачимо його очима духу. Оптичний нерв запам’ятовує «знімок»і посилає його в мозок, дух бачить цей знімок.

Дух впливав на мозок Колумба, і, через нього, на інших людей, коли він привів перший корабель в Америку.

Дух діяв і висловлював себе через мізки високорозвинених людей, які поступово призвели людини з його колишнього стану дикості до порівняльної цивілізованості. Той же самий дух, який в прийдешніх століттях буде діяти через мізки, набагато переважаючі наші, затвердить на цій планеті справжню гармонію.

Ви знаєте, що дух існує, і що він — це Ви. Цей дух оживляє Вас, піднімає Вас, коли Ви падаєте, і надихає на успіхи. Він втішає Вас при невдачах і нещастях. Якби не цей дух, у Вашому житті не було б нічого. Ви не відрізнялися б від каменя на полі, або від манекена, якого виставляють у вітрині магазину.

Дух і видимий матеріальний світ можна порівняти з генієм, що мешкають в мозку великого живописця, і роботами цього живописця.

Статуї, полотна і фрески церков, створені Мікеланджело, вже існували в його дусі. Але дух не задовольнявся цим. Він прагнув побачити себе у видимій, втіленій формі.

Дух живе в повній мірі лише тоді, коли бачить себе відбитим у матеріальному світі. У дусі жінки є вся повнота материнської любові. Але ця любов знаходить свій вияв, коли мати тримає дитину на руках і бачить її в реальності. Коли вона бачить втілену істоту, яку вона створила.

Досягнення великих людей спочатку містяться в них. Однак, дух повинен впливати на мозок цих людей і здійснювати роботу, щоб ми побачили ці досягнення втіленими. Вся корисна робота — результат здорового мислення. Сама думка є вираз духу.

Усвідомлюючи це, ми відчуємо свій обов’язок забезпечити духу найкраще вираження, на яке ми тільки здатні. Мешкаючи в недосконалих тілах і маючи недосконалі уми, ми повинні надати духу найкращий шанс проявитися через нас.

У міру того, як ідуть сторіччя, люди йдуть від тваринного стану до більшої духовності. Вони розвивають у своїх тілах інструменти, що дозволяють правильно тлумачити спонукання духу, який животворить нас. Усвідомлення цього факту приносить натхнення.

Від одного покоління до іншого, люди стають кращими. Ми знаємо це. Причина поліпшення — любов батьків і матерів один до одного, а також до своїх дітей.

Ще сто тисяч років тому, наша раса складалася з істот, подібних до тварин — з величезними щелепами і зубами, вузьким чолом і потворними тілами. Поступово, протягом століть, ми змінювалися. З часом, дикун зник. Обличчя людини стало більш гармонійним. Щелепа втягнулася, лоб виступив назовні. За цим чолом — завдяки просвіті та невтомній праці жінок — розвивається мозок, який, врешті-решт, зможе належним чином висловити дух.

Дух і думка ідентичні в тому сенсі, в якому ідентичні геній музиканта і звуки, які Ви чуєте під час гри. У музиці, звуки представляють і тлумачать дух музиканта. Точність цього тлумачення залежить від оркестру, скрипки і піаніно. Коли інструменти розстроєні, Ви чуєте не вираження генія музиканта, а невірну інтерпретацію.

Мізки людей, в більшості своїй, налаштовані неправильно. Вони не можуть висловити нічого, крім найвіддаленішої подоби духовного життя. В них мало гармонії.

Удосконаливши мозок людини, космічний дух почне говорити ясно. Коли це відбудеться, Земля і наш невеличкий куточок Всесвіту стануть гармонійним сферою, керованої духом і моментально відповідає на його імпульси.

Космічний дух може діяти — і часто діє — через мізки інших людей. Здається, що деякі люди роблять дивовижні справи. Але, придивившись уважніше, ми зрозуміємо, що весь вантаж роботи несе інша людина, яка залишається непомітним.

Припустимо, Ви бачите продавця, редактора, адміністратора, інженера або архітектора, що виконує дивовижну роботу.

Але причина — не саме ця людина. Всю роботу робить інша людина, що залишається в тіні — можливо, володіє крихітним тілом і великою головою.

Невидима сила тягне вперед або штовхає кожного з нас. Це може бути непомітна людина в нашій конторі. Це може бути дружина, що надає своєму чоловікові натхнення і силу. Цією силою може бути батьківська любов, яка допомагає людині робити для дитини те, що вона не здатна зробити для себе самого.

Нерідко, ця сила належить людині, яка давно зникла з землі, наприклад, батькові чи матері. Але їх натхнення і раніше живе, допомагаючи синові зробити те, що він не міг би зробити сам по собі.

Глава 9

Причинність

«Причина і наслідок є абсолютними і непохитними в прихованій сфері думки — точно так само, як і в світі видимих, матеріальних речей. Розум — вищий ткач, який створює як одяг характеру, так і одяг зовнішніх обставин».

Джеймс Аллен

Універсальна свідомість залишає своє джерело, щоб втілитися в матеріальних формах — і, через них, повернутися до свого джерела. Мінеральне життя, жваве за допомогою електромагнетизму, являє собою перший крок свідомості вгору, у напрямку до його універсального джерела. Універсальна енергія володіє розумом; і розумні природні процеси мають конкретну мету — індивідуалізацію її свідомості.

«Підстава життя і свідомості лежить за межами атомів. Ми можемо знайти його в універсальному ефірі», —

стверджує Стокуелл.

«Присутність розуму в ефірі так само природно, як і присутність розуму в плоті і крові», —

пише Хемстріт.

«Настане час, коли ефір будуть сприймати як нематеріальну сверхфізічну субстанцію. Ця субстанція заповнює весь простір і несе у своїй утробі іскри динамічної сили. Втілюючи в собі вищий духовний принцип, вона являє собою єдність сил і енергій, в яких беруть початок всі відомі людині явища — фізичні, ментальні та духовні», —

пише Стокуелл.

У своїй великій роботі, присвяченій ефіру, Дольбер стверджує:

«Крім функцій енергії і руху, ефір володіє іншими якостями. З них, у відповідних обставинах, можуть виникнути й інші феномени, включаючи розумне життя».

Мікроскопічна клітка, якій належить стати людиною, несе в собі зачаток інтелекту. Хіба з цього не можна зробити висновок, що елементи розуму присутні і в хімічних елементах, з яких складається клітина — в вуглеці, кисні, водні, азоті, і так далі? Більше того, ми повинні піти далі. Нам відомо, що у всіх цих речовинах присутня одна і та ж одиниця — електрон. Це дозволяє нам стверджувати, що потенціал розуму міститься в елементі матерії, який ми називаємо електроном.

Атоми неорганічної матерії притягуються один до одного, щоб створювати різні речовини. Ми називаємо їх взаємне тяжіння хімічної аффинностью. Різні комбінації атомів залежать від ставлення їх магнітних сил. Позитивні атоми завжди притягують негативні атоми. Комбінація залишиться незмінною, поки більш потужна сила не порушить її.

Два атома, або більше, формують молекулу, яку називають «найдрібнішою кількістю речовини, що зберігає свою ідентичність». Молекула води — це з’єднання одного атома кисню і двох атомів водню.

Створюючи рослина, природа діє за допомогою колоїдних кліток, а не атомів. Кожна така клітина являє собою одиницю, точно так само, як атоми і молекули є одиницями неорганічної матерії. Рослинна клітина (колоїд) має здатність залучати із землі, повітря і води все, чого вона потребує для свого зростання. Таким чином, вона домінує над неорганічної природою.

Коли рослинна матерія стає досить розвиненою, щоб сприймати ще більшу кількість універсальної розумної енергії, виникає тваринне життя. Будучи пластичними, клітини набувають нову здатність — індивідуальна свідомість, а разом з ним додаткові сили і чуттєвий магнетизм. Тварини витягують енергію як з неорганічної речовини, так і з рослин, проявляючи владу над ними.

Тіло — це зібрання клітин, оживленне духовним магнетичним життям. Клітини організовуються в тканини, а тканини — в тіла, здатні пересуватися і діяти, як одне ціле.

Енергія атомів і молекул служить благополуччю клітини. Кожна клітина володіє життям і свідомістю. Вона може вибирати собі їжу, чинити опір агресію і відтворювати себе.

Кожна клітина має індивідуальну свідомість, інтуїцію і волю. Точно так само, кожна група клітин має свідомість, інтуїцію і волю. Коли з тканин утворюється єдине тіло з центральним мозком, відбувається координація всіх локальних свідомостей.

У тілі звичайної людини є приблизно двадцять шість трильйонів клітин. Головний і спинний мозок складаються приблизно з двох мільярдів клітин.

Згідно біогенічному закону, кожна хребетна тварина, так само як і інша тварина, походить з однієї клітини. Навіть людський організм, згідно Геккелю, спочатку являє собою згусток плазми, діаметром в одну сто двадцять п’яту дюйма. Цю найдрібнішу точку важко видно для неозброєного ока. Завдяки яйцеклітині, дитина успадковує індивідуальні риси матері. Завдяки спермі, дитина успадковує риси батька. Ця спадковість зачіпає не тільки тілесні, але й душевні особливості.

Що являє собою плазма? Що є ця таємнича жива субстанція, яку ми знаходимо всюди? Згідно Геккелю, плазма або протоплазма — це фізична підстава органічного життя. Вона являє собою хімічну сполуку на основі вуглецю, яка вчиняє різні життєві процеси. У найпростішій формі, жива клітина являє собою м’яку кулю з плазми, що містить в собі ядра. Запліднена, вона починає розмножуватися і утворює колонію з безлічі клітин.

У цих клітинах починає проявлятися спеціалізація, завдяки якій виникають різні тканини і органи. Організм людини або вищої тварини, що складається з безлічі клітин, нагадує організовану громаду. Окремі люди, які розвинулися по-різному, спочатку були простими клітинами єдиної загальної структури.

У книзі «Як зцілює розум», доктор Батлер пише, що все життя на Землі зародилося з клітки — з тіла, оживлення розумом. На початку і довгий час після цього, оживлення розум був підсвідомим. Але в міру того, як форми ставали все більш складними і розвивали органи чуття, розум формував те, що ми зараз називаємо свідомістю. Спочатку, у всіх живих істот було тільки одне керівництво, якому вони повинні були слідувати у всьому. Тільки пізніше сформувалася так звана «вільна воля».

Кожна клітина наділена індивідуальною свідомістю, що допомагає їй рухатися вперед. Клітка являє собою підставу людини. Ми повинні постійно пам’ятати цей факт, маючи справу з чудесами ментальної хімії.

Подібно до того, як нація складається з безлічі живих людей, тіло складається з безлічі живих клітин. Громадяни кожної країни беруть участь у різних заняттях. Хтось зайнятий продуктивною роботою в полях, у лісах, на шахтах і фабриках. Хтось зайнятий розподілом, працюючи на складах і на транспорті, в магазинах і банках. Хтось зайнятий у виконавчій, законодавчій і судовій владі. Свою роль відіграють солдати, матроси, лікарі, вчителі та проповідники. Точно так само і в тілі: деякі органи зайняті виробництвом. Серед них — рот, шлунок, органи травлення і легені. Вони забезпечують нас їжею, водою і повітрям. інші органи зайняті розподілом запасів і усуненням відходів: серце, кровоносна система, лімфатична система, легені, печінка, нирки і шкіра. Деякі органи мають керуючі функції: головний мозок, спинний мозок і нерви. Деякі органи зайняті захистом: білі кров’яні тільця, шкіра, кістки, м’язи, а також органи розмноження.

Благополуччя країни залежить від життєдіяльності, ефективності та співпраці її громадян. Точно так само, здоров’я і життя тіла залежить від співпраці мільярдів клітин, з яких воно складається.

Клітини об’єднуються в системи і групи, щоб виконувати конкретні функції необхідні для підтримки життя. Вони утворюють органи і тканини.

Поки кілька частин діють разом і в згоді, проявляючи взаємну повагу і слідуючи загальним цілям організму, людина здорова і ефективна. Якщо ж з якоїсь причини з’являється розбрат, виникає хвороба. Хвороба — це відсутність комфорту і гармонії.

Клітини мозку і нервової системи згруповані залежно від конкретних функцій, які вони покликані виконувати. Саме так ми можемо бачити, чути, нюхати і відчувати. Саме так ми здатні згадувати попередні враження, факти, цифри, і так далі.

Коли людина ментально і фізично здорова, різні групи нервів працюють в досконалої гармонії — але, коли виникає хвороба, становище змінюється. В нормальному стані, всі індивідуальні клітки, а також їх системи, перебувають у гармонійній і урівноваженій взаємодії.

Хвороба — це порушення органічної дії систем і груп, кожна з яких складається з великої кількості мікроскопічних клітин. У разі хвороби, вони починають функціонувати незалежно, негармонійно — і баланс всього організму порушується. Якщо один з органів перестане виконувати свою роль по відношенню до всього тіла, він заподіє серйозного збитку. Це — один з різновидів хвороби.

У будь-якій групі, ефективність та узгоджені дії багато в чому залежать від сили централізованого управління. Недоліки в керівництві викликають розбрат і сум’яття.

За твердженням Нельсона Ківі, кожна клітина являє собою Свідомість. Він каже: «Свідомість людини — це свідомість, яким володіють клітини його мозку». За допомогою свідомості, яким володіє людина, вона здатна розпоряджатися матерією і силою так, щоб впливати на неживі структури — такі, як будинки і залізниці. Чому б не припустити, що клітини теж володіють творчою силою і можуть керувати силами природи, впливаючи на структури в рослинах і тваринах? Клітка діє в результаті хімічної або механічної сили в більшій мірі, ніж чоловік. Людина керується розумом і волею. Вона — окрема жива істота. У своїй книзі «Творча еволюція», Бергсон бачить в матерії і житті творчу енергію. Якби ми стояли на віддалі і дивилися, як хмарочос поступово зростає і досягає завершеності, ми б зробили висновок, що за цим будівництвом стоїть творча енергія. Навіть якщо б ми не змогли підійти ближче і побачити будівельників, ми могли б зробити висновок, що за існуванням хмарочоса стоїть певна творча сила.

Клітина являє собою високоорганізовану живу істоту, що володіє спеціалізацією. Візьмемо, наприклад, одноклітинних амебу. У неї немає механізму, за допомогою якого вона могла б створювати крохмаль. Тим не менш, вона носить у собі будівельний матеріал, за допомогою якого вона може, в разі необхідності, зберегти собі життя, покриваючи себе захисною оболонкою. В інших клітинах є структура, яка називається хроматофор. З її допомогою, клітини здатні створювати крохмаль з грубих субстанцій землі, повітря і води — за допомогою сонячного світла. З цих фактів, для читача має бути очевидним те, що клітина являє собою високоорганізовану та спеціалізовану структуру. Бачити в ній виключно матерію і силу — те ж саме, що ставити знак рівності між каменем, який скочується по пагорба, і автомобілем, який їде по рівній дорозі. Якщо камінь рухається, підкоряючись силі гравітації, автомобіль рухається завдяки інтелекту, який ним керує. Структури життя, такі як рослини і тварини, створюються з матеріалів, взятих з грунту, повітря і води. Те ж саме можна сказати про структури, які створює людина, подібних залізницям і хмарочосах. Якби нас запитали, як людина змогла побудувати ці залізні дороги та будівлі, ми б відповіли, що це пояснюється свідомістю, яким він володіє.

Якщо окрема клітина пройшла через той же процес соціальної організації і еволюції чому б не припустити, що та ж свідомість присутня в людині? Чи замислювалися Ви над тим, що відбувається, коли тіло піддається порізу або ушиби? У тілі є білі кров’яні тільця, роль яких — піклуватися про організм, вишукувати хвороботворні бактерії і відновлювати ушкодження. Якщо це необхідно, заради порятунку тіла вони готові пожертвувати своїм життям. Вони мешкають в тілі, насолоджуючись повною свободою. Вони рухаються, як окремі і незалежні істоти, з метою переконатися, що все відбувається найкращим чином. У разі забиття або порізу, тисячі білих кров’яних тілець спрямовуються до ушкодженої ділянки і починають свою роботу з відновлення. Якщо необхідно, вони змінюють свою функцію і приймаються за іншу роботу, щоб зв’язати тканини разом. У випадку майже всіх відкритих ран, забитих місць або порізів, тисячі цих клітин гинуть під час виконання своєї роботи. Ось як описує це підручник з фізіології:

«Коли шкіра пошкоджена, білі кров’яні тільця формують на поверхні нову тканину, в той час, як епітелій поширюється з різних сторін рани, зупиняючи її ріст і завершуючи зціляє процес».

Здається, в тілі немає центру, де мешкала б свідомість. Кожна клітина являє собою центр свідомості. Вона знаходиться в своєму місці і знає свої функції. Кожен «громадянин» колонії клітин є розумним, і має незалежне існування. Всі разом, вони працюють заради благополуччя всіх клітин. Ніде ще ми не можемо знайти приклади такої самопожертви заради загального благополуччя. Ці результати не можуть бути досягнуті інакше, ніж ціною індивідуальної жертви — це необхідна умова соціального існування. Вони прийняли принцип індивідуальної жертви заради загального блага і погодилися з його правильністю. Вони виконують призначену їм роботу незалежно від того, як це позначається на їх індивідуальному комфорті.

Ось що пише містер Едісон:

«Я переконаний, що наші тіла складаються з міріад одиниць життя. Само по собі, наше тіло не є одиницею життя. Дозвольте мені навести як приклад корабель «Мавританія».

«Сама по собі, «Мавританія» не є живою істотою — але люди на ній живі. Якщо цей корабель зазнає катастрофи біля узбережжя, люди виберуться назовні — і це буде просто означати, що «одиниці життя» залишили корабель. Точно так само, людина мертва тому, що «одиниці життя» залишили її тіло, а не тому, що її тіло поховано».

«Все, що має відношення до життя, продовжує жити і не може бути зруйноване. Все, що має відношення до життя, підпорядковується законам тваринного життя. У нас є міріади клітин. Мешканці цих клітин, яких ми не в змозі розгледіти в мікроскоп, дають життя нашому тілу».

«Дозвольте мені сформулювати цю думку інакше. Я переконаний, що незліченні мільйони і мільярди одиниць життя з’єднуються разом, щоб скласти людину. Ми зробили занадто поверхневий висновок, що кожен з нас є одиниця. Це неправильно — в чому легко переконатися за допомогою мікроскопа. Оскільки ми вважали одиницею видиму людини, ми ігнорували існування справжніх одиниць життя, недоступних нашому погляду».

«Жодна людина в наш час не може чітко визначити, де починається і де закінчується життя. Навіть у формуванні кристалів, ми бачимо упорядкований план роботи. Розчини певного складу завжди будуть формувати певні кристали. Можна припустити, що ці одиниці життя працюють як в мінералах і рослинах, так і в тваринному світі».

Прийнято вважати, що ми отримуємо світло і тепло від сонця, яке розташоване на відстані 93 мільйони миль. Якби це було так, весь космос був би заповнений світлом, і ми не змогли б побачити жодної зірки — тому що зірки не видимі при світлі.

Сонце являє собою величезну динамомашину діаметром 886 000 миль. Подібно планетам, Сонце обертається навколо своєї осі і посилає електромагнітне випромінювання по всій Сонячній системі, діаметр якої становить шість мільярдів миль. Сонце — одна з тисячі зірок, багато з яких значно перевершують його розміром. Всі зірки рухаються в космосі і обертаються навколо загального центру.

Таким чином, ясно, що Сонце дає не світло і тепло, а виключно електричну енергію. Досягаючи Землі, ця енергія вступає в контакт із земною атмосферою. Оскільки Земля обертається зі швидкістю більше 1000 миль в годину біля поверхні. Вступаючи в контакт з електричним випромінюванням сонця, атмосфера виробляє світло і тепло.

Ближче до полюсів, швидкість обертання землі зменшується, і тертя стає все менше. З цієї причини, кількості світла і тепла зменшується в міру наближення до полюсів. Відомо, що світло виявляється тільки в атмосфері, а не поза нею, і тільки в тій частині атмосфери, яка повернена до сонця.

Ми знаємо, що атмосфера стає все більш розрідженною в міру того, як ми піднімаємося над Землею. Таким чином, на висоті менше світла і тепла.

Прямі промені електричної енергії що йдуть від сонця, досягають тільки тієї частини Землі, яка повернена до сонця. Світло з’являється тільки з одного боку. Інша частина Землі повернута від сонця. Оскільки немає тертя, немає і світла. Але, у міру того, як Земля обертається навколо своєї осі з великою швидкістю, атмосфера поступово вступає в контакт з електричними променями від Сонця, і світло поступово з’являється. Чим ближче до дев’яносто градусів кут променів, які вдаряють в Землю, тим сильніше тертя, тим яскравіше сонце, і тим тепліше погода. Ми називаємо цей феномен зміною ранку, полудня і ночі.

Сонячний флюїд — це ефірна атмосфера, або ефір, і він обмежений рамками Сонячної системи. Він — Посередник для передачі потенціалів різних планет. У розчиненому вигляді, він містить основні елементи життя та думки.

Ефір — єдиний досить тонкий флюїд, здатний переносити вібрації, що посилаються по радіо. Ці вібрації проникають крізь залізо, дерево, сталь та інші бар’єри. Ці вібрації не обмежені часом або простором.

Кожна планета також являє собою динамомашину електрики і життя. Природа її вібрацій залежить від природи цієї планети, а також від зміни її положення в Зодіаку. Ми постійно беремо еманації від усіх світів нашої системи, завдяки досконалій провідності сонячного ефіру.

Сонце — як джерело електричної енергії, перетворюється в світло і тепло, але й джерело самого життя. Ніяке життя на нашій планеті не може існувати без життєдайного магнетизму, який виходить від Сонця. Коли Земля наближається до Сонця навесні, ми бачимо результат в безлічі рослин і квітів, які покривають поля. Жизнетворна сила стає очевидною всюди.

Вплив сонця можна спостерігати на прикладі темпераменту людей, які населяють земну кулю. Коли перпендикулярні промені досягають людей, серед них переважає радісний, оптимістичний, «сонячний» настрій. Але на далекій півночі, де відсутність тепла і світла перетворює життя на важку боротьбу, ми бачимо похмурих і сумних людей.

Не тільки Сонце, але також Венера, Марс, Сатурн, Місяць та інші планети — у всіх них є свої особливі випромінювання. Їх вплив відбивається в характері людей, які потрапляють під вплив цих вібрацій.

Природа енергії, яку випромінює Сонце, знаходиться у згоді з його внутрішньою природою. Точно так само, природа енергії випромінюваною планетами, знаходиться у згоді з їх внутрішньою природою.

Довгий час, Венеру вважали богинею любовї. Таким чином, люди під впливом цієї планети мають риси пристрасності, симпатії, витонченості і достатку. Марс був відомий як бог війни. Його вплив робить людей мужніми, агресивними, безстрашними і схильними до пригод. Місяць робить людей схильними до рефлексії, сприйнятливості та продуктивності. Вплив Меркурія робить людей інтелектуальними, вмілими та кмітливими. Вплив Юпітера робить людей щедрими, доброзичливими і щирими. Вплив Сатурна робить людей розумними, обережними, терплячими і отриманими. Вплив Урана надає людям оригінальність, своєрідність, талант та інтуїцію. Вплив Нептуна проявляється як схильність до ідеалізму, містицизму і натхненню.

Потрапляючи під вплив кожної з цих планет, ми, в деякій мірі, також починаємо проявляти ці характеристики.

Крім впливу окремих планет, існує вплив різних комбінацій планет. Зодіакальні знаки діляться на кардинальні, фіксовані і мутабельним.

Кардинальні знаки викликають зміни, ініціативу і прояв прихованих сил.

Вплив фіксованих знаків приносить стабільність. індивідуум, що підкоряється їхньому впливу, може бути повільним, але при цьому працьовитим. Він буде проявляти наполегливість, незважаючи на поразки. Він буде зосереджений на одній меті з майже фанатичним завзяттям.

Вплив мутабельних знаків приносить гнучкість і зміни. Цей вплив, будучи чисто ментальним або духовним, дає мету і спонукає до дії.

Таким чином, людина під впливом кардинального знака активна, під впливом мутабельного — неспокійна, під впливом фіксованого — консервативна. Оскільки матеріальний успіх залежить від дії, більшу частину важливої роботи здійснюють люди під впливом цього знака. Оскільки стабільність — необхідний фактор у важливих промислових починаннях, люди під впливом фіксованих знаків часто поділяють матеріальний і фінансовий успіх з людьми під впливом кардинальних знаків. Однак, люди під впливом мутабельних знаків також відіграють важливу роль. Вони прагнуть до пригод, змін і подорожам. Вони можуть бути успішними промоутерами, торговцями, рекламними агентами і посередниками, які зводять разом покупців і продавців.

Будучи чутливими, ці люди більш гостро реагують на життєві переживання. Завдяки своїй сприйнятливості, вони несуть важчий тягар. Нерідко буває, що вони несуть не тільки свій тягар, але й тягар людей, які їх оточують. У чутливих людей є більше можливостей для внутрішнього розкриття, розуміння і розвитку. Чутливі люди користуються не тільки розумом, але також уявою, інтуїцією і предбачувальною здатністю.

Люди під впливом фіксованих знаків — як правило, матеріалісти, задоволені об’єктивними володіннями і досягненнями. Користуючись своїм розумом, вони зацікавлені лише в тому, що можна виміряти, побачити і відчути. Вони — швидше виконавці, ніж мрійники. Вони повністю стабільні. Успішно займаючи багато відповідальних позиції, вони є цінними членами суспільства. Жоден з типів людей не є вищим — просто, у них є свої особливості. Вони всі необхідні.

Кожна планета має свою частоту вібрації і свій вплив на Землю. Вплив залежить від кута, під яким знаходиться планета. Її вібрації можуть збільшуватися, або ж, навпаки, затухати. Вплив планет настільки ж безсумнівно, як і хімічні реакції.

Сім планет являють собою сім променів — сім вібрацій, або сім нот. Гармонія або дисгармонія, які виходять в результаті цього впливу, утворюють те, що ми називаємо добром чи злом. Ефект цього впливу може бути або приємним, або болючим.

Ці впливи, що здаються відмінними, привели римлян до думки про дуалізм Всесвіту. Вони зробили висновок, що в світі діють дві сили, добра і зла, які потім назвали Богом і Сатаною. З часом, ця ідея викликала значне розумове сум’яття.

Зараз ми знаємо, що у Всесвіті є тільки одна сила, і дія цієї сили абсолютна. Ця сила проявляється в нескінченному розмаїтті. Коли одна форма зникає, народжується нова форма. Є тільки Одна Нескінченна Космічна Субстанція. Ця субстанція — маніфестація Єдиного Космічного Принципу.

Світ являє собою лабораторію, в якій Природа невпинно комбінує духовні сили, викликаючи нескінченну різноманітність проявів — які, тим не менш, залишаються частиною єдиного цілого.

Деяким людям здається, що за допомогою сили волі вони можуть змушувати цей закон діяти. Що вони можуть посадити одне насіння, але, за допомогою «сили волі», змусити його принести інший плід. Але ідея зміни світу за допомогою виключно нашої волі — збочена концепція. Вона може виглядати успішною якийсь час, але в підсумку, змушена закінчитися крахом. Вона антагоністична тій силі, яку намагається використовувати.

Глава 10

Рівновага

«Мислення веде людину до знання. Людина може споглядати, слухати, читати і вивчати скільки завгодно — але не отримає від цього користі, якщо тільки не зробить все засвоєне власністю свого розуму за допомогою мислення. Чи вправі я зробити з цього висновок, що тільки мислення робить людину справжньою людиною? Що залишиться від життя людини, якщо відняти у нього мислення?»

Песталоцц

Природа завжди прагне до стану рівноваги. У згоді з законом, ми постійно знаходимо в природі дію і протидію. Концентрація матерії призводить до загасання дії, активізація дії веде до розпорошення матерії.

Цими процесами пояснюється повний цикл змін, через який проходить весь Всесвіт. Ці процеси проявляються як у всьому бутті в цілому, так і в кожній його частині. Будь-яка зміна, навіть якщо вона являє собою перестановку частин, викликає домінування одного з факторів.

Закон Притягання неминуче призводить до рівноваги. Кількість руху в процесі розсіювання має дорівнювати кількості руху в процесі збирання. Вірніше буде сказати, що і те, й інше — різні фази одного і того ж руху. З цього виводяться концепції нескінченного чергування розвитку та занепаду — не тільки нашої Сонячної системи, але і всього світу.

У 1600 році, Джордано Бруно був живцем спалений в Римі за те, що висловив таку думку:

«Те, що спочатку було насінням, потім стає паростком, колосом, хлібом, поживним соком, кров’ю, плоттю, насінням, зародком, людиною, трупом, землею, каменем або іншим мінералом — і так далі. Таким чином, ми визнаємо субстанцію, яка перетворюється на все речі, але по суті залишається тією ж самою».

Вічний і нескінченний приплив і відлив найдрібніших частинок, незмінних самих по собі, був названий «харчовим циклом». Досить зауважити, що зміни і цикли, через які проходить матерія у Всесвіті, не піддаються людському виміру.

Розпад і творення, руйнування і зміни з’єднуються всюди, в одному вічному колу. Споживаючи хліб і вдихаючи повітря, ми неминуче поглинаємо матерію, яка колись була частиною тіл наших прабатьків. Ми самі щодня віддаємо зовнішньому світу частина матерії з якої складаються наші тіла, щоб через короткий час знову прийняти цю субстанцію від наших ближніх.

Про переможців на поле битви можна буквально сказати, що вони користуються перевагою свого успіху, поїдаючи своїх ворогів, як хліб насущний. Кістки з полів битв нерідко збираються і використовуються як добрива.

Вся енергія на Землі — як органічна, так і неорганічна — прямо або побічно виходить від Сонця. Поточна вода, що мчить вітер, хмари що пробігають, гуркіт грому, блиск блискавки, падіння дощу, роса, мороз, град, ріст рослин, тепло тіл людей і тварин, їх рух, а також все інше — результат впливу сонячної енергії. Завдяки процесу згоряння, загальна кількість зниклого сонячного світла, закладеного в деревині і вугіллі, може знову проявлятися і діяти. Локомотив рухається вперед під дією сонячного світла, зверненого в цю енергію.

У 1857 році, містер Мюррей з Лондона опублікував біографію відомого англійського інженера на ім’я Джордж Стефенсон. У ній дається цікавий опис циклу тепла і світла:

«У неділю, вся група повернулася з церкви і стояла на терасі, спостерігаючи за залізничною станцією. Поїзд рвонув вперед, залишаючи позаду себе довгий білий слід пари».

«Чи можете Ви сказати мені, яка сила приводить в рух поїзд?» — Запитав Стефенсон у відомого геолога на прізвище Бакленд. «Вважаю, один з Ваших гігантських двигунів?» «Але яким чином він приводиться в рух?» «Припускаю, за це відповідає один з відважних машиністів з Ньюкасла». «А що ви можете сказати про світло Сонця?» «Що Ви маєте на увазі?» «Немає іншої сили, яка приводила б у рух двигун. Світло, яке тисячі років накопичувався в землі. Світло, яке приймали в себе рослини за час свого зростання, засвоюючи вуглець. Зараз, ці рослини перетворилися на поклади вугілля. Ми видобуваємо це вугілля, щоб воно служило великим цілям людства — як зараз, в цьому паровому двигуні», — пояснив великий інженер.

Та ж сама енергія Сонця бере воду з океану у формі пари. Якби не дія Сонця, вода завжди залишалася б у стані досконалої рівноваги. Промені Сонця падають на океан, звертають воду в пар, і цей пар піднімається в атмосферу у формі туману. Вітер збирає цей туман у хмари, і переносять їх через весь континент. Тут, через зміни в температурі, туман перетворюється в дощ або сніг.

Припустимо, якийсь чоловік візьметься за вивчення форми сніжинок — снігових зірок, які падають на землю холодним зимовим днем. Він зможе переконатися лише в тому, що їх форми завжди відрізняються одна від одної, хоча погодні умови відрізняються незначно.

Але навіть невеликої різниці достатньо, щоб форми сніжинок виявилися різними. На що це вказує? На думку Кейруса Стерна, «кожна з цих швидкоплинних форм являє собою точне втілення комплексу складних взаємодій між вологістю, рухом, тиском, температурою, розрідженістю, електричною напругою і хімічним складом повітря під час формування сніжинок».

«Розмаїтості форм сніжинок можуть позаздрити люди, які вигадують візерунки для тканин. Внутрішні якості навіть найпростіших з відомих нам форм утворюються в протистоянні зовнішньому світу, яке прагне вплинути на них».

Сонце перетворює сніг знову у воду. Завдяки закону гравітації, ця вода спускається з гір в річки — і, за їх допомогою, знову досягає батьківського океану, з якого прийшла.

Ці цикли підкоряються періодичним законам. У всього в світі є періоди народження, росту, плодоношення і занепаду. Всі ці періоди керуються Законом сімки.

Закон сімки керує днями тижня, фазами місяця, гармоніями звуку, світла, тепла, електрики, магнетизму і атомної структури. Він керує життям окремих людей і цілих народів. Він проявляється навіть у комерційній активності.

Статистики знають, що за кожним періодом фінансового процвітання йде період занепаду. Їм нескладно передбачити загальний стан ділової активності. Ми можемо застосувати той же самий закон до нашого власного життя та досягти розуміння багатьох переживань, які в іншому випадку здавалися б незрозумілими.

Життя — це зростання, а зростання — це зміна. Кожен семирічний період приводить нас до нового циклу. Перші сім років — період дитинства. Другий семирічний період — дорослішання, під час якого починається індивідуальна відповідальність. Третій семирічний період — юність. Четвертий семирічний період відзначає досягнення повної зрілості. П’ятий семирічний період має творчий характер: чоловік набуває власність, будинок і сім’ю. Наступний семирічний період, з 35 до 42 років, являє собою період реакцій і змін. За ним, у свою чергу, слідує період реконструкції, пристосування та відновлення для нового семирічного циклу, який починається з п’ятдесятого року.

Деякі люди вважають, що світ ось-ось вийде з шостого періоду і вступить в сьомий період своєї історії. Він буде етапом перебудови, змін і гармонії Його часто називають Тисячолітнім царством.

Числа — це тільки символи, що вказують на кількість і якість енергії. Їх можна застосувати до всього, що є у Всесвіті.

Потрібно сім періодів для доведення до досконалості фізичної маніфестації будь-якої створеної речі, а також будь-якої ідеї.

Мадам Блаватська в «Таємній доктрині», а також автори інших окультних робіт стверджують, що в розвитку людства на Землі є сім великих циклів. Кожен з них виробляє Велику Расу, і кожна Велика Раса, в свою чергу, підрозділяється на сім підрас.

Серед різних народів, сім Творчих Сил Космосу ототожнювалися з пануванням семи різних планет: Сонця, Місяця, Меркурія, Марса, Венери, Юпітера і Сатурна. Місяць змінює свій вигляд кожні сім днів. Добре відомий той факт, що фази Місяця керують не тільки припливом і ростом рослин. Вони керують процесами більш високих форм життя.

Число сім допомагає нам визнати єдність фізичного, ментального і духовного буття. Воно проникає до найвіддаленіших глибин, відкриваючи таємниці життя. Сім — ключ до природного закону причини і наслідку.

Є безліч шляхів переконатися у взаємозв’язку між числами, літерами та ідеями. У всіх них є свої вібрації, які діють самі і піддаються дії. Ці вібрації є як ментальними, так і фізичними.

Природа не допускає помилок. Кожна її витвір являє собою божественну ідею, і наші дії покликані узгоджуватися з її законами. Це усуває елемент випадковості. Все, що ми робимо і що ми собою представляємо — результат дії певних і незмінних законів, а також їх прояву в нашому житті. Все узгоджується з Єдиним фундаментальним Принципом життя. Цей Принцип — рух або вібрація, яка постійно шукає рівновагу.

«Всесвіт являє собою коло, центр якого — скрізь, а поверхня — ніде», —

стверджує Паскаль.

Матерія вічна і нескінченна в часі. Вона не має ні початку, ні кінця в Космосі. Матерія виглядає обмеженою через тих ідей часу і простору, яких ми дотримуємося у своєму розумі. Ні за допомогою експериментів, ні за допомогою роздумів ми не можемо знайти кінця закінченої форми матерії. Відкриття мікроскопів і телескопів допомогло нам побачити невідомі раніше світи. Вчені можуть спостерігати тонкощі органічного життя, про які ми раніше не мріяли. У минулому, люди плекали сміливу надію знайти остаточний органічний елемент, основу існування.

Ця надія зникла в міру розвитку наших інструментів. У сотої частини краплі води міститься цілий світ органічного життя. Своїми рухами, вона не залишає жодних сумнівів у тому, що у неї відсутні основні ознаки тваринного життя, почуття і воля. Ми насилу можемо розглянути під мікроскопом контури найдрібніших органічних утворень, а їх внутрішня структура залишається для нас абсолютно невідомою. Ми також не знаємо, які більш дрібні форми живих істот можуть існувати. Котта задає резонне запитання: «Що ми побачимо, коли зможемо створити досконаліші інструменти? Чи не з’явиться нам монада гігантом в світі карликів — ще більш дрібних організмів».

Мікроскоп вводить нас у світ найдрібніших речей — в той час, як телескоп вводить нас у світ найграндіозніших речей. Астрономи сміливо мріяли про те, щоб заглянути до самого краю Всесвіту. Але чим більше вони вдосконалювали свої інструменти, тим більш далекі світи відкривалися перед їх здивованим поглядом. Світлий туман, видимий неозброєним оком, являє собою небесне сховище з міріадами зірок і планетних систем. Якщо раніше Земля з її мешканцями гордо вважалася вінцем і центром всього творіння, зараз вона впала зі своєю високою позиції до рівня простого атома, який рухається в безмірному просторі. «Жоден з наших експериментів не дав ні найменших вказівок на кордон. Зростаюча сила телескопа тільки відкриває для нашого погляду нові сфери зірок і туманностей, або ж сяючою міжзоряної матерії».

Глава 11

Фізіологія

«Думка породжує думку. Запишіть одну думку на папері, і за нею негайно піде інша, потім ще одна — до тих пір, поки у вас не з’явиться написана сторінка. Ви не можете досягти межі Вашого розуму. Він являє собою бездонний колодязь думок. Чим більше Ви з нього черпаєте, тим більш ясними і чіткими будуть ці думки. Якщо ви нехтуєте самостійним мисленням і використовуєте думки інших людей, висловлюючи їх, Ви ніколи не дізнаєтеся, на що здатні».

Г. А. Сейла

Одна з найбільш цікавих особливостей людського організму — це мережа «заводів», на яких виробляються хімічні речовини, необхідні для засвоєння їжі. У продуктів секреції які містять ці хімічні речовини, є кілька цілей. Про кожного з них можна сказати, що вони впливають на активність інших «заводів». Вони також впливають на пов’язані один з одним нервові шляхи, впливаючи тим самим на свідомість і підсвідомість.

Радіантна енергія, свідомо чи підсвідомо випромінююча тілом, стає посередником сенсорних вражень, які повертаються назад до сприймаючим центрам і приводять в дію реакції. Ці реакції тлумачаться сприймають центрами відповідно до їх рівня розвитку. Центри приймають ці повідомлення без будь-яких спроб «думати» про них, або ж аналізувати їх. Це — такий же механічний процес, як і той, завдяки якому сонячні промені залишають відбиток на фотографічній пластині.

Загальний принцип збереження ідеї є вібраційним, точно так само, як і інші явища природи. Кожна думка викликає вібрацію, яка буде розширюватися і сходитися назад, подібно хвилям від каменя, кинутого в ставок. Хвилі від інших думок можуть перешкоджати цьому процесу, або ж остаточно згаснути.

Думка моментально приводить в рух найтоншу форму духовного магнетизму. Цей рух потім передається більш важким і грубим субстанцій, і, в кінцевому підсумку, впливає на фізичну матерію тіла.

Життя не було створене — вона просто існує. Все в природі наповнене силою, яку ми називаємо словом «життя». Явища життя на фізичному плані, які турбують нас найбільше, з’явилися завдяки інволюції «енергії» в «матерію». Сама по собі матерія, — результат інволюції енергії.

Коли, в процесі інволюції Природи, досягається рівень матерії матерія починає еволюціонувати завдяки дії якому вона піддається. Таким чином, зростання і життя являють собою результати одночасної інтеграції матерії та енергії. Еволюція починається з самих нижчих форм матерії і піднімається вгору до матриці енергії, завдяки очищающому процесу.

Внутрішні виділення залоз організму визначають більшу частину вроджених сил людини і її розвитку. Вони контролюють фізичне і ментальне зростання, а також процеси метаболізму, які мають фундаментальну важливість. Вони домінують у всіх життєвих функціях людини. Їх роль можна описати як загальне керівництво. Розпад їх функцій викликає недостатній, надмірна або ненормальний ріст, який порушує рівновагу всього тіла. Сучасне розуміння тілесної хімії — справжнє диво, про яке люди ще не могли мріяти покоління тому.

Ці досягнення — факт, який переконливо суперечить усім попереднім прогнозам і критичних зауважень. Найбільший прогрес у сучасній медицині досягнутий завдяки дослідженню виділень невідомих раніше залоз. Це вчення, зване ендокринологією, пролило світло на багато фізичних станів, про які наука не могла нічого сказати до недавнього часу. Зараз ми знаємо, що більшість "нестандартних людей", яких показують на ярмарках, стали такими через ендокринні порушення в своєму організмі.

Всі ці факти були ретельно перевірені в наукових лабораторіях. Ось що пише сер Вільям Осьер, один із сучасних світил:

«Людське тіло нагадує гігантський вулик працюючих кліток, у кожної з яких є своя функція. Всі вони підпорядковуються центральному контролю з боку мозку і серця. Всі вони залежать у своїй роботі від гормонів — матеріалів, що виділяються крихітними структурами в тілі. Ці гормони змащують колесо життя. Наприклад, видаліть щитовидну залозу, яка розташована нижче Адамова яблука — і Ви позбавите людину «мастила», яка наділяє його розумову машину здатністю думати».

«З мозком відбувається те ж саме, що і з мотором, якого позбавляють доступу мастила. Накопичені в розумі запаси поступово перестають бути доступними, і за рік людина стає недоумкуватою. Нормальна життєдіяльність шкіри припиняється, у людини випадає волосся. Істота, колишня вершина розвитку тваринного світу, перетворюється на безформну карикатуру на людину».

«Мастило, про яке йде мова, називається гормонами. З аналізу цього слова Ви зрозумієте, наскільки воно доречно. «Гормон» походить від грецького дієслова, який перекладається як «приводити в рух, збуджувати».

Щоб зрозуміти всю красу цих досліджень, подумайте про те, що щитовидна залоза грала фундаментальну роль у перетворенні морських створінь у сухопутних тварин.

Виділення ендокринних залоз надходять в кровоносний потік і надають життєво важливий вплив на структуру і функції тіла.

Спинномозкову нервову систему можна порівняти з телефонною системою свідомого розуму. Вона призначена для передачі сигналів від мозку в кожну з частин тіла. Це — свідома частина кожної людини, яка усвідомлює себе.

Симпатична нервова система — це система підсвідомого розуму. Безпосередньо за шлунком і перед хребтом знаходиться центр, відомий як «сонячне сплетіння». Він складається з двох мас мозкової субстанції, кожна з яких має форму півкола. Вони оточують артерію, функція якої — врівноважити тиск крові у всіх органах черевної порожнини.

Мозок і спинномозкова нервова система являють собою апарат усвідомлюючої себе людини. Сонячне сплетіння і симпатична система являють собою апарат підсвідомого розуму.

Функція симпатичної нервової системи — в тому, щоб підтримувати рівновагу в тілі, діяти, як врівноважуюче колесо і запобігати надмірній, або, навпаки, недостатній дії спинномозкової системи. Вона відчуває на собі безпосередній вплив таких емоційних станів, як страх, гнів, ревнощі або ненависть. Це означає, подібні емоційні стани можуть легко викликати автоматичну реакцію з боку тіла. Сильні емоції, будь-які чи то радість, страх, гнів і ненависть, можуть порушити функції тіла. Ці функції включають в себе травлення, кровообіг, харчування, і так далі.

Всі неприємні переживання, викликають тілесний дискомфорт і погане здоров’я, пояснюються негативними емоціями — такими, як страх, гнів і ненависть. Вони руйнують природний опір, який в нормальному стані здатний стримувати вплив емоцій.

Функція симпатичної системи — підтримувати тіло в нормальному, здоровому і робочому стані, відновлювати розтрачену енергію яка відбувається через природний та емоційний зносу. Таким чином, різновид прийнятих нами емоцій володіє велику важливість. Якщо емоції позитивні, вони творять. Якщо емоції негативні, вони руйнують.

Щастя, процвітання і достаток — результати ясного мислення і правильної дії думки передує дії і визначає її природу. Невелика доза стимулюючої речовини, такої як алкоголь, може на якийсь час заспокоїти почуття і відкласти вирішення питання. Однак, в економіці і механіці, кожна дія тягне за собою рівну за силою реакцію. Таким чином, ми починаємо розуміти, що цінність речей залежить від визнання цінності людей. В даний час поширена думка, що речі цінніше людей, і деякі програми ставлять прибуток вище інтересів людського благополуччя. За цією дією неминуче повинна послідувати реакція.

Хоча торгівля опіумом приносить англійцям мільйонні прибутки, несправедливо, щоб заради неї мільйони китайців були принесені в жертву. Поширення алкоголю приносить мільйони великим банкам і трастовим компаніям, стотисячні зарплати корпоративним юристам. Алкоголь допомагає приводити мільйони людей на виборчі дільниці, щоб ті голосували за політичні партії які є моральними і політичними банкрутами. Не дивно, що знаходяться люди, готові знову нав’язати це смертельне прокляття громадянам нашої країни.

Доктор Вудс Хатчінсон стверджує, що рівень смертності в Сполучених Штатах за останні три роки знизився з 14,2 до 12,3 на тисячу чоловік. Іншими словами, з тих пір, як винокурні були закриті, більше двохсот тисяч людей щорічно залишаються в живих. «Майже одностайні повідомлення надходять від викладачів публічних шкіл, районних медсестер, працівників соціального забезпечення, зайнятих допомогою незаможним, розумних начальників поліції та керівників благодійних організацій. Вони свідчать, що ще ніколи не спостерігали такого значного поліпшення в харчуванні, одязі і загальне благополуччя дітей шкільного віку, як за останні два роки».

Тим не менш, знаходяться люди, які виступають за внесення поправок до закону Волстеда. Навряд чи знайдеться хоча б одна людина з настільки нерозвиненим мисленням, яка не розуміла би, що потрібно лише легке натиснення пальця, щоб повністю відкрити прочинені двері. Поправки являють собою лише іншу назву для повного скасування цього закону, з усіма витікаючими наслідками — фізичною, ментальною, моральною та духовною деградацією. Прокляття алкоголізму накликає незліченні хвороби, скорботи і страждання на людей, покриваючи їх легковаженням і ганьбою.

Досвід свідчить про те, що якщо шлунок регулярно приймає стимулюючі засоби, що перевершують за рівнем ті, які отримуються за допомогою їжі і сну, це викликає хворобливу слабкість в відсутність стимуляції. Порушення змінюється розслабленням. Тонус шлунка знижується нижче здорового рівня — рівно настільки, наскільки він підводиться за допомогою штучної стимуляції. Якщо цей цикл повторювати регулярно, у фізичному тілі людини утворюються нездорові зміни — свого роду вакуум, який може заповнити лише та руйнівна сила, яка його створила. Здоровий баланс тіла порушується. У дев’яноста дев’яти випадках зі ста, п’яниця заподіює непоправної шкоди власному здоров’ю.

Деякі люди рекомендують пиво в якості заміни міцного алкоголю, в надії що воно зможе повернути полоненим здоров’я і свободу. Але пиво може не тільки позбавити від поганої звички, а й породити нову. Пиво закінчує роботу, яку почав міцний алкоголь. Єдина різниця в тому, що якщо у випадку міцних напоїв, жертва швидше руйнувала свої органи і потрапляла в могилу, від пива цей процес сповільнюється — і людина руйнує себе з доброзичливою тупістю ідіота, а не з демонічним божевіллям схибленого.

Деякі люди рекомендують вино в якості засобу позбавлення від смертельної алкогольної залежності. Але звичку не можна обдурити і позбавити влади за допомогою цих засобів. Палке бажання не може перетворитися на розумне і помірне споживання. Буде неправильно стверджувати, що вино вилікує нестриманість і зупинить прогрес хвороби. Людина прагне випити таку дозу, яка дозволить йому досягти рівня радості, що виник через порушення природного балансу. В іншому випадку, тяга до спиртного буде давати про себе знати — з наполегливістю, якій не можна буде опиратися. Задовго до того, як руйнівна робота дійде до кінця, вино виявиться недостатнім стимулом для того, щоб підбадьорити ослаблений дух. Воно також стане кислотою для ослабленого шлунку. Незабаром, людина знову повернеться до віскі і бренді для того, щоб продовжити саморуйнування.

В одній з есе Толстого йдеться про всевидючу духовному істоту, зазвичай званому совістю. Одним своїм кінцем, совість показує нам правильні вчинки, а іншим — неправильні. Слідуючи по правильному шляху, ми зазвичай не помічаємо її. Щоб усвідомити це, духовна істота, людина повинна зробити щось, протилежне вказівкам совісті. Совість — як навігатор, яка усвідомлює, що він вибрав неправильний шлях, і вже не може користуватися веслами, мотором або вітрилами до тих пір, поки не знайде правильний шлях за допомогою вказівок компасі. Кожна людина, що почувала відмінність між вимогами природного життя і своєї совісті, може продовжувати подальше життя або через зміну поведінки в згоді з вимогами совісті, або через втечу від викриків совісті.

Таким чином, все людське життя можна розділити на дії двох видів:

1) приведення поведінки в гармонію з совістю;і

2) спробами втекти від вказівок совісті, щоб продовжувати жити так само, як і раніше.

Деякі люди обирають першу поведінку, деякі — друге. Щоб жити по совісті, необхідно моральне просвітлення, збільшення кількість світла в нашому «я» і особливу увагу на вказівки світла. Що ж стосується зневаги вказівками совісті, тут є два шляхи, зовнішній і внутрішній. Зовнішній шлях — це заняття, відволікаюче людини від вказівок совісті. Внутрішній шлях — спроби замутненя совість.

Щоб не бачити предмет, який знаходиться перед ним, людина може або наполегливо дивитися на щось інше, більш захоплююче, або закривати свої очі. Те ж саме і з вказівками совісті. деякі люди намагаються їх уникнути, зосередившись на різних заняттях, турботах, розвагах або іграх. інші, навпаки, намагаються чинити перешкоди своїм органам сприйняття. Коли у людей притуплені або обмежені моральні почуття, зовнішніх відволікань достатньо, щоб змусити їх ігнорувати вказівки совісті на неправильність їх життя. Однак, цих коштів недостатньо для моральних, чутливих людей.

Зовнішні засоби не можуть приховати від такої людини конфлікт між його життям і вимогами його совісті. Тому, щоб жити, як і раніше, люди вдаються до надійного внутрішнього методу: замутнити саму совість, отруюючи мозок дурманним речовинами.

Багато людей не живуть у згоді з вимогами своєї совісті, але їм не вистачає сили, щоб змінити своє життя у згоді з цими вимогами. Зовнішні відволікання недостатні, щоб заглушити цей конфлікт, або ж вони швидко набридають. Що ж робити, щоб продовжувати жити і далі, не звертаючи уваги на вказівки совісті на неправильність їх життя? Люди намагаються вплинути на діяльність органів, через які сама совість проявляє себе. Точно так само людина закриває очі, якщо вона не хоче чогось бачити.

Причина всесвітньої популярності опіуму, алкоголю і тютюну — НЕ смакові якості, НЕ задоволення і веселощі, які вони дають, а в потребі людини заховати від самої себе вимоги власної совісті.

Люди не просто отупляють себе, щоб заглушити свою совість. Коли вони хочуть штовхнути інших людей на вчинки, які суперечать їхній совісті, вони навмисно притупляють їх. Вони дурять людей, щоб позбавити їх совісті.

Коли війська захоплюють укріплене місто, солдати не щадять нікого і вбивають беззахисних людей похилого віку і дітей. Командири наказують видати їм спиртне, і тоді вони роблять все, що від них очікується.

Всім відомо, що люди, охоплені совістю через погані вчинки, часто починають пити. Аморальні люди притягуються до одурманюючих речовин сильніше, ніж будь-хто інший. Зграї розбійників і злодіїв не можуть жити без регулярних п'янок.

Є одна причина для використання отупляючих речовин у вищих і нижчих шарах суспільства, у великих чи малих кількостях, регулярно або тільки зрідка. Ця причина — необхідність заглушити голос розуму, позбавитися від усвідомлення розбрату між способом життя людини і вимогами його совісті.

Лише це — причина широкого поширення всіх притуплюючих субстанцій. До найбільш небезпечних з них належить тютюн.

Будь-який курець погодиться з тим, що бажання притупити себе тютюном приходить в певні, і часто складні моменти його життя. Я згадую дні, коли палив сам. Коли саме мені хотілося курити найбільше? Коли я прагнув забути і вигнати з пам’яті речі, які спливали в моїй свідомості. Я сидів один, нічого не роблячи, і знав, що повинен зайнятися роботою — але мені не хотілося працювати, тому я сидів і курив. Я обіцяв бути в якомусь будинку в 5:00, але проводив дуже багато часу в іншому місці і запізнювався, думка про порушену обіцянку не подобалась мені, і я курив. Я втрачав терпіння і ображав якусь людину. Я знав, що робив неправильно, і мені необхідно вибачитися. Але я все одно хотів випустити мою дратівливість — тому, я курив і продовжував дратуватися. Я програвав у карти більше грошей, ніж міг цього дозволити, і тому курив. Я допускав помилки і погано вчинив, і через це опинявся в складному становищі. Мені не подобалося зізнаватися в цьому, і тому я звинувачував у всьому інших і курив. Я був незадоволений тим, що пишу, і знав, що все потрібно переробити заново — але мені не хотілося цього робити, і я курив. Під час суперечки я бачив, що ми з опонентом не розуміємо і не можемо зрозуміти один одного, але я все одно хотів висловити свою думку. Я продовжував сперечатися і курити.

Звільнення від одурманюючих субстанцій стане важливою епохою в житті людства. І, схоже, ця епоха наближається. Шкода від них уже зізнається. Ми стали по-новому ставитися до людей, які їх використовує. Майже непомітна зміна в сприйнятті неминуче призведе до того, що люди перестануть вживати одурманюючі речовини. Вони відкриють очі до вимог своєї совісті, і почнуть будувати життя у згоді з їх сприйняттям.

Психологія досить переконливо продемонструвала зв’язок між мозком і розумом в експериментах по вівісекції, які проводилися на мозку живих тварин. Ці експерименти спростовують всі заперечення. Найвідомішими з них є експерименти французького фізіолога Флоуренса. Він експериментував з тваринами, які зазнали серйозні пошкодження черепа і мозку.

Флоуренс зрізав їм верхню частину мозку, шар за шаром. У міру того, як ці шари зникали один за іншим, ментальні здібності тварин зменшувалися, і, в кінцевому підсумку, зникали.

Флоуренс домігся того, що ментальні здібності, сприйняття і здатність тварин до яких-небудь свідомих дій були зведені до нуля. Тим не менш, їх фізичне життя тривало. Тварини залишалися нерухомими в тому місці, куди їх помістили, немов би знаходились у глибокому сні. Їх життя підтримувалося штучним харчуванням. Вони не відповідали ні на які зовнішні стимули і вели повністю рослинне існування. Тим не менш, вони продовжували жити багато місяців, і навіть роки, збільшуючи розміри і масу тіла.

Схожі експерименти з успіхом проводилися на вищих тваринах, тобто, ссавцях. «Якщо від півсфери головного мозку відрізати по шматочку, ментальна активність буде все більше і більше знижуватися з кожної кількісної втратою. Коли досягається рівень шлуночків, настає повна втрата свідомості», — пише Валентин. Ці досліди переконливо доводять наявність зв’язку між розумом і мозком.

Глава 12

Психологія медицини

Де мешкає істина.

Усередині тебе вся істина таїться,

Світ навколо нас лише приховав її риси,

Старайся в свою душу заглибитися,

і правду життя усвідомлюєш ти.

Роберт Браунінг

Розвиток радіо і бездротової комунікації пояснюється усвідомленням ідеї яка зовсім недавно вважалася революційною і підриває всі медичні традиції.

«Психічний метод завжди відігравав важливу роль в терапії, хоча його значення частіше за все не визнавалася. Віра підносить дух і змушує кров текти вільніше, заспокоюючи нерви. Все це служить могутнім чинником, що викликає зцілення. Відчай і відсутність віри, навпаки, можуть довести до могили навіть прекрасно складену людину. Віра наділяє здатністю пігулку з хліба і ложку чистої води творити чудеса там, де найкращі медичні методи довели своє безсилля. Підстава медичної професії — це віра пацієнта від лікаря, в його методи і в ліки».

Чарльз Ріше, професор фізіології з університету Парижа, прокладає шлях для вчених-першопрохідців, які зараз досліджують кордон почуттів. Ось що, згідно ведучому медичному журналу Великобританії «Ланцет», сказав доктор Ріше у своєму виступі перед Міжнародним конгресом фізіологів в Единбурзі:

«Теза, який я маю намір запропонувати і довести за допомогою експериментів, полягає в наступному. Існує реальність, доступна для людини за допомогою інших методів, ніж звичні канали знань. Всім людям відомо, що ми пізнаємо зовнішній світ за допомогою органів чуття: зору, слуху, дотику, і, меншою мірою, нюху. Наука не знає інших способів. Згідно загальноприйнятій думці, ми не можемо отримати уявлення про реальність, яка нас оточує, інакше, ніж за допомогою п’яти почуттів. Будь-який факт завжди залишиться для нас невідомим, якщо його не відкриють для нас ці почуття. Дана ідея користується великою популярністю. Думка про те, що певні факти можуть досягти нашої свідомості крім звичайних почуттів, виглядає сміливою і революційною. Однак, саме її я маю намір дотримуватися».

«Таємнича вібрація має доступ до нашого підсвідомого розуму. Це — незвичайний феномен, але він нічому не суперечить. Він являє собою нову істину, тільки і всього. Ця нова істина чудесним чином узгоджується з тими дивовижними ідеями, які відкриває нам сучасна фізика. В даний момент, я не чую жодного концерту в цьому залі — і Ви теж його не чуєте. Ви навіть можете стверджувати, що тут немає ніяких музичних вібрацій. Яка помилка! Якщо поставити сюди приймач бездротових сигналів, ми негайно почуємо звуки концерту, який відбувається на відстані трьох миль, а, можливо, і сотні миль звідси. Приймач доводить наявність вібрацій. Те ж саме ми можемо сказати і про таємничі шляхи свідомості. Хоча вони не досягають нас, вони знаходяться тут. Для доказу їх реальності потрібна чутлива і сприйнятлива людина. Невідомі вібрації впливають на свідомість, приносячи їй нове знання. Не зволікайте з прийняттям цього нового факту».

«Чи можуть фізіологи і доктора стверджувати, що вони у всій повноті вивчили будову мозку, так, що їм більше нічого відкривати? Остаточно вони визначили весь діапазон вібрацій, на який здатний головний мозок? Мозок є складнішою машину, ніж це здається нам у нашій невинності. Чому б не припустити, що ця чудова машина іноді може приймати вібрації, невідомі нашій свідомості?»

Якби дана проблема була б виключно фізичною, врачі, з їх блискучими знаннями, вирішили б її давним-давно. Але, на жаль, ця проблема має ментальну природу перш, ніж вона стає фізичною. Розвиваючи нашу сприйнятливість, ми усвідомлюємо необхідність зцілювати наші думки і емоції — якщо тільки хочемо затвердити наше здоров’я на міцній основі.

Всі визнають, що занепокоєння і тривале емоційне збудження негативного характеру призводять до розладу травлення. Коли травлення працює нормально, відчуття голоду загасає після того, як ми з’їдаємо необхідну кількість їжі. Ми не будемо відчувати голоду до тих пір, поки нам знову не буде потрібно їжа. У цьому випадку, наш центр гальмування працює належним чином. Але якщо наше травлення засмучено, цей центр гальмування перестає функціонувати, і ми відчуваємо себе голодними весь час. Пізніше, органи травлення піддаються надмірному навантаженні і засмучуються ще більше.

Люди постійно стикаються з невеликими проблемами подібного характеру. Оскільки вони є локальними, вони привертають тільки незначна увага з боку великих центрів. Вони приходять і йдуть, не відволікаючи організм від його основної активності. Але якщо розлад виростає з глибоко вкоріненою причини, яку не можна легко видалити, виникає більш серйозна хвороба. За таких обставин, фізичний розлад стає серйозним і тривалим, зачіпаючи всі частини організму. Деякі люди навіть стикаються з загрозою життю. У цей момент, якщо керуючий організмом центр володіє силою, рішучістю і мудрістю, неспокій швидко усувається. Але якщо керуючий центр слабкий, це приносить шкоду всій федерації людського організму.

Ось що стверджує доктор Ліндлар:

«Філософія природного зцілення передбачає раціональне уявлення про зло, його причини і цілі. Зло виникає як результат порушення законів природи, і його дія має коригувальний характер. Перемога над злом можлива тільки через згоду з Законом. Усі страждання і хвороби, де б і як би вони не проявлялися, мають на увазі порушення закону».

Ці порушення закону можуть пояснюватися невіглаством, байдужістю, свавіллям чи злим умислом з боку людей. Ефект завжди буде відповідати причині.

Наука природного життя і природного зцілення ясно показує, що так звана хвороба являє собою зусилля Природи, спрямоване на відновлення нормальної роботи тіла. У процесах хвороби є свій порядок, як і в усьому в природі. Замість того, щоб намагатися стримати або придушити, ми повинні співпрацювати з ними. Нехай повільно і з великими труднощами, але ми повинні засвоїти урок слухняності закону. Воно — єдині ліки і засіб уникнути болю.

Філософія природного зцілення відкрила нам фундаментальний закон зцілення, або закон дії та протидії Згідно з цим законом, у здоров’ї, хвороби і зцілення немає нічого випадкового або довільного. Кожне змінюється, стан знаходиться або в гармонії або в розбраті з законами нашого буття. Тільки через повне смиренність і слухняність закону ми можемо опанувати законом, досягти досконалого тілесного здоров’я і підтримати його.

Досліджуючи причину і характер хвороби, ми повинні починати спочатку — з самого життя. Процеси здоров’я, хвороби і зцілення являють собою маніфестації життя та енергії.

Є два поширених уявлення про життя: матеріальне і вітальне. Вони значною мірою відрізняються один від одного.

Відповідно до першого поданням, життя — з усіма її фізичними, ментальними та психічними проявами — являє собою сукупність електричних, магнітних і хімічних процесів людського організму. З цієї точки зору, життя являє собою «спонтанну комбінацію» — або, за словами одного вченого, «послідовність ферментації».

Це матеріалістичне уявлення про життя, однак, швидко втрачає позиції серед сучасних біологів. Останні відкриття сучасної науки скорочують розрив між матеріальними та духовними сферами буття.

Вітальне уявлення про життя розглядає життя як основоположну силу, безпосередньо виходить із центрального джерела усієї сили.

Ця сила пронизує, зігріває і оживляє весь створений Всесвіт. Вона являє собою вираження Божественної Волі, Логосу, Слова, Великого Творчого Розуму. Вона — та Божественна Енергія, яка приводить в рух вітри ефіру, а також електричні корпускули і іони, які складають собою різні атоми і елементи матерії. Корпускули і іони являють собою позитивні та негативні форми енергії.

Електрика — це форма життя. Воно є енергія, що володіє свідомістю. В іншому випадку, електрика не могла б рухатися з незмінною і дивовижною точністю в атомах, а також в планетах нашої Сонячної системи.

Якби цей вищий розум повинен був забирати енергію — електричні заряди, які уявляю собою форму енергії — то й атоми, і елементи, і весь матеріальний Всесвіт зник би в одну мить.

З цього ми можемо зробити висновок, що груба матерія не є джерелом життя, з усіма її складними матеріальними та духовними феноменами. Вона — лише вираз Сили Життя, яка, в свою чергу, є вираженням Великого Творчого Свідомості. Люди називають цю Свідомість Богом, Природою, Наддушею, Брахманом, Праною та іншими іменами — у відповідності зі своїм розумінням.

Вища Свідомість діє у всіх атомах, молекулах і клітинах людського тіла. Саме вона — справжній цілитель, або «зціляє природа», завжди прагне виправити і відновити всяку дисгармонію. Все, що може зробити лікар — прибрати перешкоди і відновити нормальний стан всередині пацієнта і в його оточенні, так, щоб внутрішня сила змогла виконати свою роботу і принести йому максимальну користь.

У кінцевому рахунку, всі речі в Природі — від вислизаючих думок та емоцій до максимально твердих діамантів і платини — являють собою сферу руху, або вібрації. Ще зовсім недавно фізики вважали, що атом — це дрібна частка матерії яку тільки можна уявити, і що атом є твердим. Зараз, у світлі останніх досягнень науки, у нас є причина вірити, що твердої матерії як такої не існує зовсім. Кожен атом складається з негативних і позитивних зарядів, що діють в усюдисущому ефірі. Різниця між атомами водню і заліза складається виключно в числі електричних зарядів, які вони містять, і в швидкості, з якою вони обертаються один навколо одного.

Атом вважався остаточною частинкою твердої природи. Але вчені встановили, що кожен атом, сам по собі, являє собою мініатюрний всесвіт. Електричні частинки обертаються, або ж вібрують по відношенню один до одного, точно так само, як Сонце і планети в Сонячній системі. Це пояснює, що ми маємо на увазі, кажучи про те, що життя і природа суть вібрації.

Так звана «нежива природа» є прекрасною і впорядкованою тому, що вона грає свою партію в Симфонії Життя. Тільки людина може грати фальшиво. У цьому її привілей, або ж його прокляття — залежно від вибору, який він робить.

Зараз ми можемо краще зрозуміти визначення здоров’я і хвороби, дані Катехізом Природного Зцілення:

«Здоров’я являє собою нормальну і гармонійну вібрацію елементів і сил, що становлять людську сутність. Це включає в себе фізичні, ментальні, моральні і духовні плани буття — відповідно до конструктивних принципів природи, застосованим до індивідуального життя».

«Хвороба, навпаки, являє собою ненормальну і негармонійну вібрацію елементів і сил, складових людини, на одному або декількох планах буття. Ці вібрації приводять в дію руйнівний принцип Природи по відношенню до індивідуального життя».

Природним чином, виникає питання: по відношенню до чого ми вважаємо вібрацію нормальною або ненормальною?

Відповідь така: вібрації організму повинні бути гармонії з відносинами, затвердженими Природою в фізичній, ментальній моральній та духовній сфері життя і дії людини.

Глава 13

Ментальна хімія

Хоча одна людина може заповісти іншій ділянку землі, вона не може передати за заповітом знання і мудрість. Богач може заплатити, щоб інші зробили за нього його роботу — але він не може придбати собі особисту культуру або ж здатність думати.

Хімія — це наука, що досліджує внутріатомні і внутрімолекулярні зміни, які зазнають матеріальні речовини під різними впливами.

«Ментальне» — це «те, що має відношення до розуму, включаючи інтелект, почуття, волю і всю раціональну природу».

Наука — це знання, придбане і підтверджене завдяки точним спостереженням і правильному мисленню.

Таким чином, ментальна хімія — це наука, що вивчає зміну в різних станах, викликаних дією розуму.

Трансформацію, що відбуваються у сфері прикладної хімії — результат впорядкованої комбінації елементів. Те ж саме справедливо по відношенню до ментальної хімії.

Будь-яке число можна виразити за допомогою арабських цифр: 1, 2, З, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10.

Будь-яку думку можна виразити за допомогою 26 букв англійського алфавіту.

Будь-яку матеріальну річ можна скласти з 14 відомих нам елементів, групуючи різні атоми в молекули.

Коли дві молекули, або більше, групуються, утворюється нова сутність. Ця сутність володіє новими характеристиками, які не має кожна з молекул окремо.

Атом натрію і атом хлору, з’єднуючись, утворюють сіль. Тільки така комбінація може дати сіль — жодна інша комбінація атомів не утворює солі. За своїми характеристиками, сіль відрізняється від елементів, з яких вона складається.

Твердження, справедливе в неорганічному світі, точно так само справедливо і в органічному світі. Певні свідомі процеси викликають певні ефекти. Одна і та ж думка призводить до одних і тих же наслідків, і ніяка інша думка не призведе до цих результатів.

Все це істинно, оскільки принцип повинен існувати незалежно від органів, через які він проявляється. Світло має існувати — інакше, не було б очей. Звук повинен існувати — інакше, не було б вуха. Розум повинен існувати — інакше, не було б мозку.

Таким чином, ментальна дія являє собою вплив індивіда на Універсальний Розум. Оскільки Універсальний Розум — це свідомість, яка пронизує весь простір і животворить всі речі, ментальна дія і зворотна реакція підкоряються закону причинності.

Джерелом закону причинності є не індивідуальний розум, а Універсальний Розум. Це — не об’єктивна якість, а суб’єктивний процес.

Тим не менш, людина може проявити силу завдяки можливим комбінаціям думки. Результатом буде нескінченна різноманітність станів і переживань.

Первісна людина — гола і схожа на тварину, що сидить в похмурих печерах і гризе кістки — народжувалася, жила і помирала у ворожому світі. Цей жалюгідний стан був результатом його невігластва. Служницями первісної людини були ненависть і страх. Вона могла покластися тільки на свою палицю. Всі явища світу були її ворогами: звірі, ліси, моря, хмари, урагани, і навіть інші люди. Вона не визнавала жодних сполучних ланок між собою і оточенням.

Сучасна людина народжується в обстановці відносної розкоші. Любов качає її колиску і захищає її молодість. Коли сучасна людина бореться, вона використовує олівець, а не дубину. Вона покладається на мозок, а не на м’язи. Фізична сфера служить для неї слугою, а не повелителем. Ближні люди і сили Природи — друзі, а не вороги сучасної людини.

Поступовий перехід від ненависті до любові, від страху до впевненості і від боротьби до контролю стався завдяки отриманню Розуміння. Участь людини можна назвати завидною або незавидною залежно від того, наскільки вона розуміє Космічний Закон.

Думка створює органічні структури в тваринах і в людині. Клітка протоплазми прагне до світла і посилає свій імпульс — і цей імпульс поступово творить очі. Предки оленя пасуться у савані, де листя ростуть на високих деревах. Вони змушені тягнутися вгору за улюбленою їжею — і це поступово формує в них довгу шию жирафа. Рептилії-амфібії бажають літати по повітрю над водою. Вони розвивають крила і перетворюються на птахів.

Експерименти з паразитами, яких знаходять на рослинах, показують, що навіть нижчі живі істоти використовують ментальну хімію. Ось опис експерименту Жака Лейба, професора медицини і співробітника інституту Рокфеллера:

«Щоб отримати потрібний матеріал, кущі троянди в горщику внесли в кімнату і поставили перед закритим вікном. Якщо дати цим рослинам засохнути, афіди (паразити) які раніше були безкрилими, перетворюються в крилатих комах. Після цієї метаморфози, комахи залишають рослини і летять до вікна, а потім підіймаються по склу».

Цим крихітним комахою стало ясно, що рослини, на яких вони жили, померли. Вони більше не могли отримувати їжу з цього джерела. Щоб врятуватися, вони мали виростити крила і полетіти. Саме це вони і зробили.

Ментальні картини безпосередньо впливають на клітини мозку. Клітини мозку, в свою чергу, можуть впливати на все буття. Цей факт був доведений професором Елмером Гейтсом зі Смітсонівського інституту у Вашингтоні. Морські свинки містилися в замкнутих контейнерах, пофарбованих у певні кольори. Розтин показав, що мозок цих свинок набував відтінок того ж кольору — в порівнянні з мозком свинок, яких містили в інших контейнерах. Вчені проаналізували хімічний склад поту людей в різних душевних станах, Сіль у поті людей, які відчували гнів, мала незвичайний колір. Коли собаки з'їдали невелику порцію цієї солі, це викликало отруєння.

Експерименти зі студентами на вагах в Гарвардському коледжі довели, що розум переміщує кров. Коли студентів просили уявити, як вони біжать на довгу дистанцію, дошка, на якій вони лежали, схипялася до ніг. Коли ж студенти працювали над вирішенням математичної задачі, дошка, на якій вони лежали, схипялася до голови. Таким чином, думка не тільки рухається між розумом і тілом з інтенсивністю і швидкістю, яка перевищує швидкість електричного струму.

Думка також створює структури, через які вона діє.

Свідомий розум допомагає нам усвідомити свою індивідуальність і розпізнавати навколишній світ. Підсвідомість є сховище старих думок.

Ми можемо краще зрозуміти дію свідомості і підсвідомості, спостерігаючи за тим, як дитина вчиться грати на піаніно. Спочатку, дитину навчають правильно тримати руки і вдаряти по клавішах — але її важко контролювати рух своїх пальців. Вона повинна репетирувати кожен день, зосередившись на правильних рухах. З часом, ці думки переходять на рівень підсвідомості, яке і починає контролювати гру пальців. У перші місяці (а, можливо, в перші роки) репетицій, учень може грати на піаніно тільки завдяки постійній концентрації. Пізніше, вона вже може грати з легкістю, одночасно ведучи розмову з оточуючими людьми. Його підсвідомість вже настільки просякнуте ідеєю правильної гри, що вона може діяти, не залучаючи до цього свідомість.

Підсвідомість являє собою інстинктивне бажання. Воно виконує те, що пропонує свідомий розум. Близький зв’язок між свідомістю та підсвідомістю робить свідоме мислення вкрай важливим.

Підсвідоме мислення контролює організм людини. Підсвідомості підкоряються такі функції тіла, як кровообіг, дихання, травлення і засвоєння. Підсвідомість постійно отримує потрібні імпульси від свідомості. Ми повинні тільки змінити наше свідоме мислення для того, щоб отримати потрібні зміни в підсвідомості.

Ми живемо в неосяжному океані пластичної ментальної субстанції. Ця субстанція завжди жива і активна. Вона володіє вищим ступенем чутливості. Вона приймає форму у згоді з ментальною вимогою. Думка створює форму, або матрицю, з якої виражається субстанція. Наш ідеал — це форма, по якій створюється наше майбутнє.

Всесвіт живий. Для вираження життя необхідний розум — нічого не може існувати без розуму. Все у Всесвіті являє собою те чи інше втілення єдиної основоположної субстанції, за допомогою якої всі речі були створені і продовжують створюватися. Здатність людини до мислення робить його творцем, а не створеною істотою.

Всі речі — результат ментального процесу. Людина досягав результатів, які здавалися неможливими, тому, що відмовлялася вважати іх неможливими. Завдяки концентрації, люди встановили зв’язок між кінцевим і нескінченним, між обмеженим і Необмеженим, між видимим і невидимим, між особистим і безособовим.

Великі музиканти заворожували світ своїми божественними рапсодіями. Великі винахідники винайшли зв’язок і вразили цим все людство. Великі письменники, філософи і вчені висловили гармонію в такій мірі, що ми продовжуємо усвідомлювати їх істину через сотні років. Любов до музики, творчості та підприємництва спонукала цих людей концентруватися. Повільно, але вірно, вони знаходили шляхи і засоби для втілення своїх ідей.

Все у Всесвіті підкоряється закону причини і наслідків. Закон має верховну влада: за причиною, неминуче йде слідство. Вони ніколи не зможуть бути незалежними. Вони взаємно доповнюють один одного. Природа завжди прагне встановити рівновагу. Такий закон Всесвіту, і він діє завжди. Універсальна гармонія — це мета, над досягненням якої трудиться вся природа. Весь космос рухається, підкоряючись цьому закону. Сонце, Місяць і зірки — всі небесні тіла знаходиться у відведеному для них положенні завдяки гармонії. Вони рухаються по своїх орбітах, завжди опиняючись в потрібному місці в потрібний час. Оскільки закон володіє дивовижною точністю, астрономи можуть сказати, в яких положеннях знаходитимуться зірки через тисячу років. Ці факти незаперечні — якщо тільки не торкатися людського життя. Люди міркують про удачу, шанс, щасливий випадок, і нещасливий випадок. Але чи можливі ці речі? Чи єдиний Всесвіт? Якщо так, і в одному з її частин є порядок, вона неминуче повинна зачіпати всі частини. Цього вимагає наукова дедукція.

Життя породжує подібне на кожному плані буття. Поки у людей немає твердої віри в цей закон, вони відмовляються застосовувати його по відношенню до самого себе. Це відбувається тому, що людина не усвідомлює, як вона приводить у рух певні причини, які мають до неї відношення.

Тільки в останні роки була сформульована робоча гіпотеза, покликана застосувати цей закон до людини. Відповідно до цієї гіпотези, метою Всесвіту є гармонія. Гармонія передбачає рівновагу між усіма речами.

Ефір заповнює весь міжпланетний простір. Ця метафізична субстанція — підстава для всієї матерії. Завдяки ефіру, бездротові повідомлення можуть передаватися через простір.

Думка, кинута в цю субстанцію, викликає певну вібрацію. Ця вібрація з’єднується з вібраціями схожого характеру і починає діяти на мислителя. Всі видимі втілення — результат мислення на різних рівнях.

Деякі з наших думок представляють тваринний рівень. Тут ми спостерігаємо дії і взаємодії, характерні для тварин. Далі йде рівень свідомої думки. Існують майже безмежні рівні свідомого мислення, на які людина може реагувати. Характер нашого індивідуального мислення визначить, на думки якого рівня ми будемо відповідати. Є думки неосвічених і мудрих людей, думки багатіїв і бідняків, думки здорових і хворих, і так далі. Кількість ментальних планів нескінченно. Думаючи на певному плані, ми стаємо вразливими до інших думок на цьому плані, і видимий ефект цих думок проявляється в нашому оточенні.

Візьмемо, як приклад, людини, яка думає на ментальному плані багатства. Вона надихається ідеєю — і, в результаті, домагається успіху. Інакше й бути не може. Ця людина думає на рівні успіху, і подібне притягує подібне. Її думки притягують інші думки схожого характеру, і всі роблять свій внесок в остаточний успіх. Ментальний «приймач» такої людини налаштований виключно на думки успіху. Думки іншого характеру не досягають його свідомості, і, тому, вона нічого про них не знає. Можна сказати, що її «антена» спрямована в Універсальний Ефір і з’єднує його з ідеями, завдяки яким його плани і амбіції можуть здійснитися.

Сядьте там, де Ви знаходитесь. Одягніть на вуха навушники, підключені до радіоприймача — і Ви зможете почути прекрасну музику, лекцію, або огляд останніх новин зі сфери бізнесу.

На що все це вказує — якщо не вважати задоволення від музики і користі від інформації і новин?

В першу чергу, повинна існувати субстанція — досить тонка, щоб доносити вібрації до кожної частини світу. Ця субстанція повинна бути настільки тонкою, щоб проникати у всі відомі нам субстанції. Вібрації повинні вільно проходити через деревину, каміння, цегла та сталь. Вони повинні проходити крізь повітря, річки, гори і землю — іншими словами, всюди і скрізь. Це допомагає нам зробити висновок, що час і простір усуваються. Коли музичний твір виконується в Піттсбурзі або десь ще, Ви, включивши радіоприймач, можете чути його так само чітко, як якщо б знаходилися в тій же кімнаті. Вібрації виходять у всіх напрямках. Їх можна почути скрізь, де є вухо, здатне чути.

Існує настільки тонка субстанція, що вона здатна брати людський голос і передавати його у всіх напрямках. Кожна людина, що має відповідний механізм, може прийняти це повідомлення. Якщо все це справедливо, у нас є всі підстави припускати, що та ж субстанція буде передавати думку — з тією ж визначеністю. Але як ми можемо в цьому переконатися? Завдяки експерименту. Експеримент — єдиний спосіб щось довести. Ви самі можете поставити такий експеримент.

Сядьте — там, де Ви зараз перебуваєте. Виберіть предмет, з яким Ви добре знайомі. Почніть думати. Думки будуть текти один за одним, швидко змінюючись. Одна думка буде логічно випливати з іншої. Незабаром, ви з подивом помітите, що якась незнайома думка обрала Вас каналом свого втілення Ви і не підозрювали, що знаєте про даний предмет так багато, і можете висловити своє знання прекрасною мовою. Вас здивують легкість і швидкість цих думок. Звідки ж вони приходять? З Єдиного Джерела всієї мудрості, всієї сили і всього розуміння. Ви були просто готовими і стали каналом, за допомогою якого джерело висловило ці думки. При бажанні, Ви можете думати думками всіх мудреців, художників, фінансистів та промисловців з тих, що коли-небудь жили. Думки не вмирають.

Припустимо, Ваш експеримент не увінчався повним успіхом. Спробуйте знову! Лише деякі з нас домагаються значних результатів вже з першими зусиллями. Коли ми вперше спробували ходити, ми були не надто успішними. Роблячи нову спробу, пам’ятайте, що мозок являє собою орган об’єктивного розуму. Він пов’язаний з об’єктивним світом через спинномозкову нервову систему. Ця система нервів пов’язана з об’єктивним світом певним механізмом почуттів. Все це — органи, за допомогою яких ми бачимо, чуємо, відчуваємо, нюхаємо і куштуємо.

Думка являє собою річ, яку не можна побачити чи почути. Ми не можемо нюхати або їсти її. Очевидно, що п’ять почуттів повністю марні в спробах прийняти думку. Ми повинні заспокоїти ці почуття. Оскільки думка являє собою духовну активність, вона не може досягти Вас через який-небудь матеріальний канал. Нам необхідно розслабитися, ментально і фізично, і потім послати свої прохання про допомогу, чекаючи результатів. Успіх нашого експерименту буде повністю залежати від нашої здатності стати сприйнятливими.

Вчені використовують слово «ефір» для опису субстанції, в якій ми «живемо, рухаємося й існуємо». Ця субстанція є всюдисущою. Вона проникає у все і являє собою джерело всякої активності. Вченим подобається слово «ефір», оскільки воно має на увазі щось, що піддається виміру. Вчені-матеріалісти переконані, що існує лише те, що піддається виміру. Але хіба хтось може виміряти електрон? Тим не менш, електрон являє собою основу всього матеріального світу — наскільки це відомо нам на даний момент.

Один дюйм містить п’ятсот мільярдів атомів, розташованих поруч. Щоб вловити слід хімічної речовини в пробірці, хіміку необхідно кількість атомів, в двадцять п’ять мільйонів разів більше кількості населення Землі. Кубічний дюйм свинцю містить приблизно 125 септілліонів атомів. Ми навіть близько не підійшли до можливості розглядати атом в мікроскоп!

Тим не менш, атом настільки ж великий, як і наша Сонячна система в порівнянні з електронами, з яких він складається. У всіх атомів є центральне ядро з позитивним зарядом, навколо якого обертаються негативні заряди, або електрони. Кількість електронів в кожному атомі визначає природу елемента, частиною якого він є.

Наприклад, атом водню має лише один електрон, що обертається навколо позитивного центру. З цієї причини, хіміки приймають його в якості стандарту атомної ваги. Атомна вага водню дорівнює одиниці.

Діаметр електрона настільки ж малий у порівнянні з діаметром атома, як діаметр Землі — в порівнянні з діаметром орбіти, по якій вона обертається навколо Сонця. Маса електрона у вісімнадцять тисяч разів менше маси атома водню.

Нам ясно, що матерія здатна стоншуватися до такої міри, що людський розум не в силах це уявити. Ми не змогли проникнути в більш дрібні сфери в порівнянні з електроном. Щоб закрити прогалини в нашому знанні, нам довелося залучити на допомогу уяву.

Створення матерії з електронів було інволюційним процесом індивідуалізованої розумної енергії.

Прийнято вважати, що вода, їжа і повітря — три основних елементи, необхідних для підтримки життя. Це вірно, але є щось більш суттєве. Вдихаючи, ми наповнюємо легені повітрям, який був заряджений магнетизмом Сонячної Системи. Ми також наповнюємо себе пранічною енергією, або диханням життя. Ця енергія містить все необхідне для розуму і духу. Життєдайний дух важливіше, ніж повітря, їжа і вода. Людина здатна прожити сорок днів без їжі, три дні без води і декілька хвилин без повітря. Але вона не проживе ні єдиної секунди без ефіру. Ефір містить в собі все, необхідне для життя людини. Таким чином, дихання приносить не тільки елементи, необхідні для творення тіла, але також їжу для розуму і духу.

Глава 14

Ментальна медицина

«Всі зовнішні дії людини є вираз і завершення її внутрішньої думки. Щоб ефективно працювати, вона повинна ясно думати. Щоб благородно діяти, вона повинна благородно думати. Інтелектуальна сила — основний елемент душевного життя. Кожна людина повинна вважати її принципом свого буття».

Чаннінг

У своїй книзі «Закон ментальної медицини», Томас Дж. Хадсон пише наступне: «Як і всі закони природи, закон ментальної медицини універсальний у своєму застосуванні. Подібно іншим законам, він є простим і легко зрозумілим».

Припустимо, що існує свідомість, яка контролює функції здорового тіла. З цього випливає, що та ж сама сила і енергія втрачає свій контроль у разі хвороби. Втрачаючи контроль, вона вимагає допомоги — і на це націлені всі терапевтичні засоби. Який би школі медицини не належав лікар, він згоден з тим, що максимум, на що він здатний — це «допомогти природі» у відновленні нормального стану тіла.

Ніхто не заперечує того, що ментальна енергія деколи потребує допомоги. Наука стверджує, що тіло являє собою конфедерацію свідомих сутностей, кожна з яких виконує функцію, для якої вона в точності пристосована в даній федерації. Від найменшого одноклітинного організму і до людини, без розуму немає життя. Ментальна енергія пронизує всі фібри тіла людини у всіх обставинах. Твердження про те, що центральна свідомість контролює всі ці ментальні організми,є очевидним.

Чи можемо ми сказати, як це роблять вчені-матеріалісти, що центральне свідомість являє собою просто суму всієї свідомості, яка є в клітинах організму? Або, навпаки, центральна свідомість є незалежною сутністю, здатною підтримувати окреме існування після загибелі тіла? В даний час, це питання нас не цікавить. Буде достатньо знати, що така свідомість існує, і що зараз вона контролює енергію і життєдіяльність безлічі клітин, з яких складається тіло.

Всі терапевтичні засоби покликані дати енергію ментальному організму в тому випадку, якщо він виявляється нездатним виконати свою функцію по відношенню до будь-якої з частин фізичного організму. З цього випливає, що ментальна терапія являє собою основний засіб постачання енергії ментальний організм. Ментальні засоби діють швидше за все, хоча ми жодним чином не хочемо виключити фізичні засоби. Всі досліди показують, що ментальний організм реагує як на фізичні, так і на ментальні стимули. У нас є розумні підстави стверджувати лише те, що в процесі терапії ментальний стимул діє безпосередньо і має більш сильним ефектом в порівнянні з фізичним стимулом, за інших рівних умов. Причина цього проста. Ментальний стимул є розумним і зрозумілим.

Необхідно зауважити, що ми не можемо усунути ментальне навіювання навіть при застосуванні фізичних засобів. Прихильники крайнощів вважають, що весь ефект від використання матеріальних засобів зцілення пояснюється ментальним навіюванням. Але це — бездоказове твердження. Ми можемо точно стверджувати лише те, що матеріальні засоби, якими б вони не були самі по собі, мають терапевтичний ефект. Матеріальні та ментальні методи покликані, прямо або побічно, забезпечити енергією ментальний організм, контролюючий тілесні функції. Лише в цьому випадку, терапевтичний ефект буде перманентним.

З усього цього випливає, що терапевтична цінність всіх засобів — як матеріальних, так і ментальних — безпосередньо залежить від їх здатності стимулювати суб’єктивний розум. Суб’єктивний розум потрібно повернути до стану нормальної активності, направивши його енергію в потрібне русло. Ми знаємо, що навіювання досягає цієї мети ефективніше, ніж будь-які з відомих нам терапевтичних засобів, якщо не вважати ті випадки, де потрібне хірургічне втручання. Жодна інша сила у Всесвіті не може зробити більше для постачання енергією ментального організму, який є джерело тілесного здоров’я. Навіть диво не змогло б зробити більше.

Ось що сказав професор Клаустон у своїй інавгураційній промові в Королівському Медичному суспільстві в 1896 році:

«Сьогодні ввечері, я бажаю викласти і особливо підкреслити принцип, якому практична медицина і хірургія досі не приділяла достатньої уваги. Будучи заснований на психології, він має найбільшу практичну цінність. Цей принцип полягає в тому, що кора головного мозку, відповідальна за ментальну роботу, повинна вважатися найважливішим чинником, що визначає благополуччя організму при всіх хворобах, травмах або операціях. З точки зору психології кора головного мозку регулює функції і процес життєдіяльності всіх органів. Всі органи і функції повинні встановити правильні і гармонійні відносини один з одним, щоб в результаті виникла життєва єдність».

«Життя і свідомість — це два фактори органічної єдності, складові справжній живий організм. Ментальна кора головного мозку являє собою вищу точку еволюційної піраміди, основу якої складається з бацил та інших одноклітинних бактерій. Здається, що виникнення кори головного мозку було телеологічним завданням еволюційного процесу з самого початку. У ній, всі інші органи і функції знаходять свою органічну ціль. Наскільки нам відомо, за гістологічною структурою, вона набагато складніша інших органів».

«Вивчивши структуру кожного нейрона, а також відносини нейронів між собою, ми зможемо продемонструвати, яким чином кора головного мозку забезпечує взаємодію нервової енергії. Ця енергія, будучи локалізованою в різних органах, контролює процеси мислення, руху, чутливості, харчування, відновлення та видалення відходів. Коли ми повністю зрозуміємо всі ці процеси, у нас не виникатиме питань, чому кора головного мозку займає провідне місце в органічній ієрархії, і чому вона така важлива в зціленні хвороби».

Журнал «Ланцет» описує випадок з практики доктора Баркаса. Жінка 58 років мала болі в самих різних частинах тіла. Після того, як найрізноманітніші методи терапії виявилися неефективними, вона була повністю зцілена за допомогою ментальної терапії. Жінці сказали, що її стан смертельно — але є один засіб, який гарантує остаточне зцілення. Кожен день, досвідчена медсестра давала їй випити ложку чистої дистильованої води, в 7, 13, 17 і 20 годин — максимально ретельно дотримуючись цей графік. Менше, ніж через три тижні, всі болі припинилися. Жінка зцілилася і залишалася зціленої. Цей експеримент по виключенню будь-яких матеріальних засобів доводить, що для зцілення важливий тільки ментальний фактор. Однак, він часто може асоціюватися з матеріальними ліками.

Доктор Моррісон з Единбурга встановив, що постійні напади істерії у однієї жінки були викликані внутрішнім конфліктом. Вона віддала свою руку одному чоловікові, а своє серце — іншому. Відверта розмова з точки зору здорового глузду виявився гарною заміною дистильованої воді. З цього дня, всі припадки припинилися.

Деяким людям здається, що ментальні чи духовні методи здатні зцілювати тільки неврози і функціональні хвороби. Але доктор медицини Альфред Шофілд у своїй книзі «Сила розуму» стверджує:

«У довгому переліку з 250 хвороб, зцілених силою розуму, ми знаходимо п’ять запорів, один випадок хвороби стегон, п’ять абсцесів, три випадки розлади травлення, чотири скарги на внутрішні органи і дві пухлини горла. Ми також знаходимо сім випадків нервової дебільності, дев’ять випадків ревматизму, п’ять випадків хворого серця, два випадки артриту, чотири випадки бронхіту, три випадки раку, два випадки паралічу руки, три випадки короткозорості і п’ять випадків головних болів».

«Всі ці зцілення відбулися тільки за один рік, в невеликій лікарні на півночі Лондона. Що ж можна сказати про інші «зцілення» в нашій країні і на континенті, наприклад, на курортах і «цілющою» водою?»

«Невже доктор повинен бути щиро прив’язаним до своїх ванн і вірити, що зцілення пацієнтів свідчать про силу води, а також дієти і свіжого повітря? Чи, може, справа в іншому? Ми повинні проникнути в самий центр його практики і усвідомити, що справжнє зцілення відбувається в кімнаті для консультацій». «Чи є у практикуючого лікаря причини сумніватися в ментальних силах? Тільки віра в його розпорядження з боку пацієнта робить ці рецепти всесильними. Силу навіювання можна вважати експериментально підтвердженим фактом».

«Якщо ця сила добре відома, чому ж, в ім’я здорового глузду, її нехтують? Ця сила має свої закони дії, свої обмеження, свою здатність творити добро і зло. Було б корисно, якби студент-медик дізнавався про цю силу від своїх законних вчителів, замість того, щоб здогадуватися про її існування завдяки безсумнівним успіхам».

Ми переконані, що тиха революція поступово відбувається у свідомості лікарів. Наші підручники медицини, де ментальну терапію коротко згадують як негідну уваги, з часом будуть замінені іншими підручниками, більш гідними століття, в якому ми живемо.

Глава 15

Ортобіозу

«Щасливий той, хто знайшов причини речей», —

сказав Вергілій.

Після своїх великих наукових відкриттів, великий учений Мечников зробив спробу застосувати етичні принципи до життя — з тим, щоб людина могла жити в повній мірі і володіти справжньою мудрістю. Він назвав подібний спосіб життя словом «ортобіозу». На його думку, справжня мета науки полягає в позбавленні світу від його виразок за допомогою гігієни та інших заходів профілактики.

Висловлюючи ідеї свого чоловіка, пані Мечникова стверджує, що для проходження нормального циклу життя, або ортобіозу, наш спосіб життя повинен відповідати раціональним науковим даним. Рух до цієї мети буде завжди впливати на підставу моралі. Ортобіозу не стане доступним для всіх людей до тих пір, поки значення знання, моральності та солідарності не зросте, а соціальні умови не стануть більш гармонійними.

У віри, як і у всіх інших якостей, є центр, завдяки якому вона функціонує — шишковидна желіза. Таким чином, віра є фізичною — точно так само, як хвороба може бути духовною. Дух і тіло — лише частини славної цілісності. Зцілення хвороби вимагає використання космічної сили. Хто візьметься сказати, що сила, яким би ім’ям ми не називали її — Богом, Природою, Наддушею, Брахманом, Цілющою Природою, Праною, Логосом або Божественною Волею — не проявляє себе через матеріальні засоби точно так само, як через духовні?

Ось що пише доктор Батлер: «Платон сказав, що людина — рослина, вкорінені на небі. Ми згодні з цим, як і з тим, що він вкорінений на землі. Можна сказати, що людина має подвійне походження: земне і духовне. І, оскільки земне корениться в небесному, можна сказати, що походження людини одне».

Людина — це організм. Де Квінсі визначає організм як сукупність частин, кожна з яких впливає на ціле і піддається впливу з боку цілого. Це визначення просто і справедливо.

Парадоксально, що хоча людський розум відповідає за більшу частину дій і реакцій організму, вважається традиційною медициною основною причиною захворювань — якщо виключити заразні хвороби. Однак, останнім часом увагу лікарів стали залучати розлади залоз внутрішньої секреції. Поступово стає ясно, що джерело їх дій лежить за межами фізичного тіла, в певних ментальних станах. Ці стани стають предметом діагностики. Просвітлене лікарське мистецтво починає проявляти до них все більший інтерес.

Вплив розуму на тіло визнавалося ще в давнину, за часів Гіппократа, і, можливо, ще раніше. У ХІV столітті, Мандевіль схвалив традицію повторювати певні псалми під час прийому ліків. Він не був ворожий і до паломництв, в які хворі відправлялися заради здобуття здоров’я. Він вважав, що від них не буває шкоди, а користь може бути величезною. Паломник зазвичай вирушає в дорогу пішки, і проводить велику частину часу на свіжому повітрі — і, таким чином, виконує фізичні вправи. У Середні століття, багато лікарів наполягали, що навіть багаті і високородні пацієнти повинні приходити до них додому пішки і смиренно — інакше, вони відмовлялися їх приймати. Тільки це пояснює успішне лікування летаргії і ожиріння.

Ось слова, які приписують Ігнатію Лойоле:

«Роби все з думкою, що все залежить від тебе, і надійся на результат так, як якби все залежало від Бога».

Розсудливі представники будь-якої школи зцілення охоче визнають цінність методів інших шкіл і обмеження своєї власної. Відповідальний цілитель майбутнього, який дійсно поважає своє почесне покликання, буде застосовувати всі корисні засоби, які є в розпорядженні вчених.

Ось слова видного дослідника окультизму:

«Коли ми маємо справу з вивихом або переломом, кращий спосіб лікування — послати за компетентним лікарем або анатомом, щоб він вправив пошкоджений орган або член. У разі пошкодження м’язів або кровоносних судин, потрібна негайна допомога хірурга. Вона потрібні не тому, що розум нездатний зцілити ці хвороби. Просто в даний час, навіть серед освічених людей, часто виявляється безсилими через нехтування або неправильне використання. Ментальне зцілення має слідувати за фізичним зціленням, щоб полегшити непотрібні страждання і досягти швидкого зцілення».

Буде також корисно процитувати доктора медицини, сера Вільяма Осьера. Ось що він пише у книзі «Стара філософія і нова наука»:

«Порятунок науки лежить у визнанні нової філософії — вищої науки, про яку говорить Платон: «Тільки коли всі вишукування досягнуть рівня взаємного єднання один з одним і будуть розглядатися в їх природній схильності їх пошук буде володіти справжньою цінністю».

На думку вчених, існує тільки одна субстанція, і будь-яка наука являє собою дослідження цієї субстанції. Але вчені стикаються з тим фактом, що ця субстанція по-різному проявляється на різних рівнях. Так наприклад, на рівні біоплазми вчені стикаються з дією більш високих законів ніж ті, з якими вони знайомі, або які вони можуть адекватно пояснити.

Яким би широким не був кругозір вчених, багато з них тільки зараз починають усвідомлювати «четвертий вимір» і той факт, що багато явищ природи недоступні хімічним тестам і невидимі в мікроскопи.

Настає новий день. Телефон, тепеграф і бездротовий зв’язок використовуються все частіше, поширюючи інформацію і знання. Хворі пізнають все, що передові лікарі знають про мистецтво зцілення — це лише питання часу.

Лікар часто втрачає свого пацієнта через нездатність визнати духовну природу свого пацієнта. Духовний світ підпорядковується певним фундаментальним законам. Ці закони продовжують діяти незалежно від того, визнають їх, чи ні. З іншого боку, метафізик часто втрачає свого пацієнта через нездатність визнати, що тіло являє собою матеріальне втілення духу всередині, а стан тіпа є вираз духу.

Будь-яке іконоборство — результат певного консерватизму, який в рівній мірі є людським і природним. З роками приходить мудрість. Незабаром не залишиться жодної людини, яка не розуміла би, що мікроб — не тільки причина хвороби, а й результат хвороби. Бактерії — результат брудної води, а не причина брудної води.

Те ж саме можна сказати і про все інше.

Об’єкти, які ми можемо побачити і помацати, завжди являють собою наслідки, а не причини. Маючи справу тільки з наслідками й ефектами, ми лише змінюємо одну форму нещастя на іншу. Але якщо наша мета — дійсне зцілення, ми будемо шукати причину для кожного слідства. І цю причину неможливо знайти у світі наслідків.

У нову епоху, люди будуть негайно помічати і виправляти ментальні і емоційні стани, що відхиляються від норми. Зруйнована тканина буде віддалятися або зцілюватися за допомогою конструктивних методів, які є в розпорядженні лікаря. Окремі пошкодження легко виправити за допомогою лікарського втручання. Але за всіма діями стоятиме важлива ідея, від якої залежать результати. Ця ідея полягає в тому, що пацієнта необхідно захистити від деструктивних думок. Будь-яка думка про пацієнта і для пацієнта повинна бути конструктивною. Всі лікарі, медсестри, медичні працівники та родичі усвідомлюють, що думки — духовні сутності, які прагнуть до маніфестації. Варто їм знайти для себе родючий грунт, як вони почнуть проростати.

Не всі думки знаходять вираження в об’єктивному світі, і особливо — в стані здоров’я та оточення пацієнта. Це відбувається тому, що не всі пацієнти мають чуйність. Якщо тільки пацієнт усвідомлює, що ці невидимі гості приходять з дорогоцінними дарами, він надасть їм королівський прийом. Цей прийом буде підсвідомим, бо думки від інших приймаються підсвідомістю.

Свідомий розум приймає думки тільки через органи сприйняття, які необхідні для контакту з об’єктивним світом. Це включає в себе п’ять почуттів: зір, слух, нюх, дотик і смак.

Підсвідома думка приймається будь-яким ураженим органом тіла. Мільйони клітинних «хіміків» очікують виконати отримані ними інструкції. Схема комунікаціїї включає симпатичну нервову систему, що досягає кожного фибра людини. Вона готова відреагувати на найтонший відтінок радості або страху, надії чи розпачу, мужності або безсилля.

«Завод» складається з серії залоз, де проводяться всі необхідні виділення. «Хіміки» використовують їх для виконання даних ним інструкцій.

Свою роль відіграє і департамент засвоєння, де їжа, вода і повітря перетворюються в кров, кістки, шкіру, волосся і нігті.

В організмі людини також є департамент постачання, який постійно посилає в кожну частину нашого буття запас кисню, азоту та ефіру. Дивом є те, що ефір містить в розчиненому стані все, що потрібно для використання «хіміків». Ефір являє собою чисту форму, а їжа, вода і повітря — вторинну форму забезпечення, необхідного для створення досконалої людини.

Чому ж «хімікам» не вдається створити досконалу людську особину? Відповідь проста. Думки, осаждающиеся в підсвідомості, не містять подібних вказівок. Фактично, вони містять протилежні вказівки.

Підсвідомість оснащено всім необхідним для усунення з організму відходів і непотрібних матеріалів. У неї є «департамент» ремонту. Крім того, в неї є система бездротового зв’язку, за допомогою якого воно має контакт з будь-якою істотою в світі.

Зазвичай ми не усвідомлюємо дію цього бездротового зв’язку, але те ж саме можна сказати і про радіо, винайдене Марконі. Нас можуть оточувати самі різні послання. Але якщо ми не використовуємо радіоприймач і підсилювач, ми не зможемо прийняти ці послання. Точно так само справа йде з підсвідомомим бездротовим зв’язком. Не намагаючись скоординувати свідомість і підсвідомість, ми не здатні прийняти послання, які постійно отримує наша підсвідомості, а також втілити ці послання в житті і оточенні.

Сам Творець розробив і створив цей механізм, віддавши його під управління підсвідомості. Але давайте не будемо забувати, що підсвідомість і її чудовий механізм може контролюватися свідомістю — у тому випадку, якщо воно налаштується на Універсальний Розум. Універсальний Розум містить у розчиненому стані все, що коли-небудь було, є або буде проявлено.

Глава 16

Біохімія

«Всього понад: вірний будь собі.

Тоді, як ранок слід за ніччю,

Послідує за цим вірність всім».

Біохімія — це наука, предметом вивчення якої є життєві процеси. Ця наука досягла великих успіхів завдяки клітинної теорії і принципу нескінченної подільності матерії. Біохімія також використовує гомеопатичні дозування. Доза повинна бути в пропорції необхідної для пацієнта, або клітини. Як зауважив Рудольф Вірхов, «сутністю хвороби є клітина, яка зазнала патогенних змін».

Доктор Шеслер, основоположник біохімії, прийшов до своїх висновків завдяки вивченню природи, хімічних речовин і людської крові. Клітини тіла беруть харчування і життєву енергію з крові і лімфи, які, в свою чергу, отримують енергію від елементів, прийнятих у їжу. Нормальне забезпечення цими елементами приводить до здоров’я, будь-яке позбавлення цих елементів викликає розлад здоров’я.

Доктор Шеспер приводить дванадцять комбінацій мінералів в людському тілі. Останнє видання його книги, випущене в 1895 році, згадує тільки одинадцять. Ось вони:

Хлорид калію,

Фосфат калію,

Сульфат калію,

Хлорид натрію,

Фосфат натрію,

Сульфат натрію,

Фосфат вапна,

Фторид вапна,

Фосфат магнезії,

Фосфат двоокису кремнію.

Молоко містить в собі всі ці елементи, інші продукти харчування можуть давати їх в різних комбінаціях. Ці елементи залишаються від тіла після процесу кремації.

Клітка кожного виду залежить від певної солі, або від комбінації солей, для того щоб отримувати харчування. Недолік будь-який з цих солей призводить до хворобливих симптомів. Коли солі в тканинах знаходяться в правильній пропорції, вони видаляють симптоми, оскільки видалення симптомів передбачає зникнення потреби або хвороби в клітині.

Але необхідно пам’ятати, що ми не годуємо клітини — клітини живлять самі себе. Будь-яка спроба змусити їх прийняти більше, ніж їм потрібно, призведе до проблем. Вони добровільно приймають те, що необхідно, і відкидають те, що їм не потрібно.

Різниця в клітинах полягає в різновиді та якості неорганічних солях тканини, з яких вони складені.

Таким чином, для здоров’я потрібно необхідну кількість клітинних солей. Недолік будь-якої з цих солей призводить до недосконалої дії клітини і хвороби тканини.

Контролюючий принцип, який стоїть за всіма проявами або формами, може бути виражений у таких словах: «У пропорційному розподілі і угрупуванню елементів, які становлять певну річ, полягає причина не тільки її форми, але також її якостей і функцій».

Доктор медицини Чарльз Литтлфилд, автор книги «Початок життя і шлях життя», дає прекрасну ілюстрацію застосування цього закону в главі, названій: «Елементи й складові частини природи». Він пише:

«У межах і застосуванні принципу угруповання електронів, який являє собою закон походження елементів, молекул, тканин, органів і форм, ми знаходимо практичне вирішення кожної проблеми в біології від походження і відмінності між видами до модифікацій форм, які наділяють кожну людину характерними ментальними та фізичними рисами. У хімії добре відомо, що молекула є щонайменшою частинкою будь-якої речовини, яка може існувати окремо, і при цьому зберігати його характеристики. Оскільки природа молекул визначається полярністю, числом і взаємним розташуванням електронів, з яких вона складається, і оскільки всі структури у мінеральному, рослинному і тваринному світі є молекулярними, з цього випливає, що, в остаточному підсумку, угруповання і взаємне розташування негативних і позитивних «електронів» в молекулі визначає, у свою чергу, природу і фізичний стан форми, а також те, буде вона досконалою чи недосконалою.

Потворність, персональні схильності й антипатії, є лише питання рівноваги або неврівноваженості електронів, які виникають через забезпечення або відсутність забезпечення тих форм молекул, з яких складається організм. Але тільки духовно-ментальний образ людини може скласти угруповання молекул для вдосконалення людської форми. Таким чином, для того, щоб привести людство до стану початкової досконалості, потрібен не просто той самий матеріал, приготований тим же самим чином. Необхідно те ж саме оточення сил, яке було використане Творчим духом на самому початку».

«З тих пір, ми здатні простежити кожну елементарну форму від матеріального стану до чіткого угрупування негативних і позитивних електронів, тобто, через що змінюється кількість і взаємне розташування цих електронів. Оскільки ми знаходимо, що життя виявляється через різні форми, як це визначено різними угрупуванням молекул — законом композиції — і оскільки це розумно вважати, Божественний Розум стоїть за цим фізичним процесом, у нас є всі підстави припустити, що образи живих речей у Божественному Розум передують їх розвитку у фізичній сфері. Таким чином, в остаточній науці буття, ідеалізм є більш можливим, ніж матеріалізм. Але, хоча розум може таким чином існувати незалежно, є реальність причин. Ми завжди будемо мати психофізичні паралелі в сфері явищ. Все, що відбувається, має пояснюватися в термінах розуму і матерії а не чогось одного».

«Духовна сутність, яка являє собою справжнє «я», пов’язане з Вищим Розумом. Будучи конкретним ментальним чином в лінії сходження, воно має свободу вибору і незалежної дії. Воно, безсумнівно, обмежено станом фізичного тіла, точно так само, як і музикант обмежений своїм інструментом».

У своїй книзі «Хімія життя», Джордж Кейрі стверджує:

«Так звана хвороба — це не людина, не місце і не річ».

«Симптоми почуття, які називають хворобою, являють собою результат браку матеріалу — дефіциту в динамічних молекулах, які грають роль в упорядкованих життєвих процесах. Цей дефіцит і призводить до неприємних відчуттів, болів, надмірним виділенням, пітливості або підвищеній температурі в тканинах, яка викликана болючим рухом крові».

Підвищений рух — це зусилля, яке природа, або закон хімії, вживає для того, щоб відновити рівновагу між зменьшившимися молекулами творців тіла. Через закон збереження енергії, підвищене рух приводить до підвищеної температури. Ми називаємо цей ефект жаром.

Біохімія — це хімія життя, або союз між неорганічними і органічними речовинами, завдяки якому утворюються нові складові елементи.

У ставленні до так званої хвороби, ця система використовує неорганічні солі, відомі як клітинні солі або творці тканин.

Складові частини людського тіла — це досконалі принципи, такі як кисень, водень, вуглець, залізо, сода, магнезія, та інші. Ці елементи, гази і так далі є досконалими самі по собі. Але вони можуть утворювати нескінченні і різноманітні комбінації — точно так само, як цеглини, блоки та колоди, з яких споруджується будинок.

Симптоми так званої хвороби зникають або припиняють проявлятися, коли організм отримує харчування, в якому він потребує.

Людське тіло являє собою заряджену батарею, і воно завжди буде функціонувати правильно, коли воно забезпечується хімічними речовинами в потрібній кількості і в потрібній пропорції. Точно так само і автомобіль буде їхати, коли він заряджений або заправлений інгредієнтами, необхідними для початку руху.

Клітинні солі можна знайти у всій нашій їжі. Завдяки їжі, вони потрапляють в кров і можуть підтримувати процес життя. Завдяки закону хімічної спорідненості, ці солі підтримують форму людського тіла і тілесні функції. Коли в одній з цих сфер спостерігається дефіцит через недостатню засвоюваності їжі, поганої роботи печінки або проблем з травленням, відбувається дематеріалізація тіла. Таким чином, хвороба являє собою нестача деяких з хімічних компонентів, завдяки яким відбуваються хімічні процеси життя.

Біохіміки показали, що їжа не формує кров, а просто утворює мінеральну базу, вивільняючи неорганічні речовини або клітинні солі, які містяться в їжі. Органічні частини — такі як жири, білки і вуглеводи і так далі, які містяться в їжі, спалюються або перетравлюються в шлунку і кишечнику, щоб забезпечити рухову силу, завдяки якій діє людська машина, і дихають його легені, передаючи повітря всьому тілу по артеріях.

Таким чином, це ясно доведено, що повітря з’єднується з мінералами і утворює кров, доводячи те, що жири і білки, які можна знайти в крові, створюються з кожним подихом.

Якщо ми збільшимо ступінь активності клітин головного мозку, забезпечуючи його великою кількістю динамічних молекул крові, які відомі як мінерали або клітинні солі, ми зможемо зрозуміти в нашому розумі істини, яких не відчували раніше, коли активність мозку була на більш низькому рівні, навіть якщо на цьому рівні ми володіли звичайним здоров’ям.

Природна людина, що живе серед природних речей, повинна бути піднесена від природного до надприродного рівня, щоб усвідомити нові концепції, які тільки чекають її покликання.

За допомогою процесу регенерації, мільйони дрімаючих клітин мозку відроджені і приводяться в дію. Коли це відбувається, людина більше не бачить світ «навмання, як крізь тьмяне скло». Вона дивиться на світ очима духовного розуміння.

Глава 17

Нова психологія

Всі таємниці життя і її загадки,

Вказують на один секрет:

Той, хто іншим несе страждання,

Сам буде повинен постраждати у відповідь.

Від минулого до майбутнього віку,

Що сіє чоловік, те й пожне,

І якщо ця правда нам відома,

Вона одна нам щастя принесе.

Джон Берроуз

Ні хвилі в бурхливому океані,

Ні зірки в далеких небесах,

Ніщо в безкрайньому всесвіті.

Чи не вирве блага у мене.

Джон Берроуз

До цих пір, психологія включала в себе спостереження за різними проявами персонального свідомості, їх аналіз та класифікацію. Саме таку науку багато років вивчали в коледжах і університетах. Однак, свідомий розум — це далеко не весь розум.

Усередині тіла дитини відбувається складна і впорядкована активність. Свідомість дитини не може породити і контролювати цю активність — для цього, дитина не володіє достатніми знаннями. Можливо, поруч з дитиною немає нікого, хто навіть віддалено розуміє, що відбувається в цьому надзвичайно складному процесі фізичного життя. Тим не менш, у всій цій активності видно свідомість складного і вищого порядку.

Дослідження тілесної активності — серцебиття, засвоєння їжі, виділення залоз — показали, що вони управляються високим рівнем свідомості. Це свідомість, що виявляється в незліченних клітинах тіла, лежить під поверхнею буденної свідомості. Ми називаємо її підсвідомістю.

У підсвідомості є два рівня. Кожна людина володіє особистою підсвідомістю, яка, на більш глибокому рівні, переплетено з універсальною підсвідомістю, або космічною свідомістю. Це можна проілюструвати на такому прикладі. Хвилі на поверхні озера являють собою безліч свідомостей окремих людей. Але велика і нерухома маса води у дна озера — це космічна свідомість.

Космічна свідомість породжує приватну підсвідомість, яка, в свою чергу, породжує приватну свідомість.

Коли дитина тільки з’являється на світ, її життєдіяльність повністю управляється підсвідомістю. Але в міру того, як дитина росте, вона починає поступово усвідомлювати закони свідомості, і все більше використовувати їх у власному житті. Ці закони містять у собі справедливість, істинність, чесність, чистоту, свободу, доброту, і так далі.

Перш за все, варто відзначити, що хоча це ментальна дія протікає постійно, ми зазвичай не віддаємо що в ньому коїться. Саме тому ми і називаємо його підсвідомістю — щоб відрізнити її від тієї сфери розуму, яка функціонує за допомогою усвідомлюваних нами почуттів. Вона називається особистою свідомістю. У тілі є дві нервові системи, спинномозкова і симпатична, і кожна з них має особливі функціями і конкретною сферою дії. Цей факт підготував нас до відкриття двох сфер свідомості.

Свідомість користується спинномозкової системою, в той час, як підсвідомість користується симпатичною системою. Хоча функції та активності двох нервових систем різні, вони близько взаємодіють одина з одною. Хоча їх сфери дії різні, між ними є тісна взаємодія.

Основне завдання підсвідомості — підтримувати життя і здоров’я людини. Воно спостерігає за всіма автоматичними функціями організму, такими, як циркуляція крові, автоматичну дію мускулів, і так далі. Підсвідомість перетворює їжу в підходящий матеріал для творення тіпа, повертаючи його свідомості у формі енергії.

У процесі ментальної і фізичної роботи, людина витрачає всю ту енергію, яку забезпечило її підсвідомость.

Підсвідомість поступово накопичує енергію. В якості ілюстрації можна навести такий приклад. Припустимо, у Вас є ємність з водою. Ви починаєте помішувати воду невеликий дерев’яною паличкою, рухаючи їй по колу, справа наліво. Спочатку, Ви викличете тільки брижі на воді. Але якщо Ви будете рухати паличкою і далі, вода буде поступово накопичувати енергію, яку Ви передаєте через паличку, і у воді утворюється вир. Якщо Ви раптово впустила паличку, вода підхопить і почне крутити інструмент, який спочатку приводив її в рух. Якщо Ви раптово зупините рух, продовжуючи тримати паличку у воді, Ви відчуєте силу, яка намагається зрушити не тільки паличку, але і Вашу руку. Припустимо, зараз Ви хочете зупинити обертання води, або зробити так, щоб вона оберталася в іншу сторону. Ви намагаєтеся направити її в протилежному напрямку. Ви виявите, що Вам заважає сильний опір. Буде потрібно довгий час, щоб змусити воду стояти. Потрібно буде ще більше часу, щоб вона почала обертатися в інший бік.

Цей приклад ілюструє те, що підсвідомість акумулює всі звичні дії свідомості. Підсвідомість приймає будь-яке переживання. І якщо Ви повідомляєте йому ще одне схоже переживання, воно додається до попереднього. Підсвідомість схильна накопичувати активність в будь-якій сфері дії, що стосується роботи людської свідомості. Це справедливо незалежно від того, служать переживання нашим благом, або ж, навпаки, завдають нам шкоди. Підсвідомість — це духовна активність, а дух має творчу природу. Таким чином, підсвідомість створює звички, стани і оточення, які свідомість продовжує приймати.

Якщо ми постійно беремо думки, які асоціюються з мистецтвом, музикою і красою, а також думки, пов’язані з добром і істиною, вони укореняться в нашій підсвідомості, проявляючись у нашому оточенні і наших переживаннях. Ці прояви будуть відображенням думки, яку приймав свідомий розум. Якщо ж, навпаки, ми приймаємо думки ненависті, ревнощів, заздрості, лицемірства, хвороби або будь-яких обмежень, в нашому оточенні виникнуть стани, які узгоджуються з цими думками. «Що ми сіємо, те й пожинаємо». Закон неупереджений. Ми можемо думати, як побажаємо, але результат наших думок підпорядковується незмінного закону: «Немає нічого доброго чи злого, але наше мислення робить це таким». Неможливо посадити насіння одного виду, зібрати плоди іншого.

Свідомість включає в себе здатність думати, хотіти і вибирати. Особиста свідомість — це здатність усвідомлювати себе як особистість, здатну думати, знати, бажати і вибирати. За допомогою системи нервів, мозок з’єднаний з усіма частинами тіла.

Життя являє собою підсвідомий процес. Наша свідомість не контролює багато життєвих процесів, такі, як серцебиття, засвоєння їжі, виділення залоз. Однак, для контролю над ними необхідна вища ступінь ментальної активності. Персональна свідомість розуму не змогла б справлятися з усіма цими внутрішніми проблемами. Таким чином, всі ці функції підкоряються контролю Універсального Розуму, прояв якого в людині ми називаємо підсвідомістю.

Універсальний Розум іноді називають сверхсознанням, іноді — Божественним Розумом. Підсвідомість іноді називається суб’єктивним розумом, а свідомість — об’єктивним. Але пам’ятайте, що слова — не більш ніж судини, в яких переноситься думку. Якщо Ви розумієте основну ідею, Вас не занадто турбують конкретні терміни.

Розум являє собою духовну активність, і дух є творчим. Таким чином, підсвідомість не тільки контролює функції життя і процеси росту, а й містить у собі пам’ять і звички.

Симпатична нервова система — це інструмент, за допомогою якого підсвідоме продовжує стикатися з почуттями, або емоціями. Підсвідомість реагує на емоції а не на розум, оскіпьки емоції значно сильніше інтелекту. Завдяки цьому, людина часто робить протилежне тому, що диктує розум.

Дві речі не можуть займати одне і те ж місце в один і той же час. Це твердження — аксіома, справедлива як по відношенню до речей, так і по відношенню до думок. Якщо якась думка, руйнівна за своєю природою, прагне проникнути в ментальну сферу, її необхідно швидко замінити конструктивною думкою. Щоб цього домогтися, можна використовувати афірмацію — наприклад, ту, що запропонував Кое:

«День за днем, завжди і у всьому, я стаю все краще і краще».

Варто звернути увагу і на аффірмацію Ендрюса:

«Я цілісний, сильний, сповнений любові, гармонійний і щасливий».

Ці та інші схожі афірмації можна запам’ятовувати і повторювати до тих пір, поки вони не перейдуть на рівень підсвідомості. Фізичні стани суть зовнішних проявів ментальних станів. Постійно дотримуючись думки, яка виражена в афірмації ми доб’ємося того, що зовнішнє оточення почне швидко змінюватися, приходячи у відповідність з новим способом мислення.

Той же самий принцип може діяти негативним чином, через процес відкидання. Багато домагаються чудових результатів з його допомогою.

Свідомість і підсвідомість — це дві фази дії що мають зв’язок з розумом. Зв’язок підсвідомості і свідомості можна порівняти зі зв’язком між флюгером і атмосферою. Невеликий вітер змушує флюгер рухатися. Точно так само, будь-яка невелика думка, прийнята свідомістю, приводить в дію підсвідомість. Сила цієї дії залежить від глибини почуття, що супроводжує думку, і інтенсивності прийняття думки.

Ми можемо зробити висновок, що якщо Ви відкидаєте неприємні зовнішні умови, Ви позбавляєте ці стани творчої сили Ваших думок. Ви обрізаєте ці стани біля кореня. Ви забираєте у них життєву енергію.

Закон зростання управляє кожним втіленням у сфері об’єктивної життя. З цієї причини, відкидання небажаних станів не викличе моментальної зміни. Після того, як коріння рослини обрізані, воно продовжує стояти якийсь час. Однак, воно буде поступово в’янути і, в кінцевому підсумку, зникне. Якщо Ви перестанете міркувати про небажані стани, ці стани поступово зникнуть.

Оскільки цей метод прямо протилежний нашій звичайній манері діяти, ми доб’ємося інших результатів, ніж ті, яких зазвичай домагаємося. Більшість людей концентруються на особистих неприємностях, тим самим даючи їм життєву енергію і забезпечуючи їм бурхливе зростання.

Глава 18

Навіювання

«Можливості для тренування думок нескінченні, а їх наслідки — вічні. Однак, лише деякі люди беруть на себе працю направити своє мислення в канали, які принесуть їм благо. Замість цього, вони залишають події на волю випадку або численних обставин. Саме вони направлять наші думки, якщо ми не зробимо зусилля протилежного характеру».

Орісон Марден

«Всі справді мудрі думки були продумані вже тисячу разів. Але для того, щоб зробити ці думки нашою власністю, ми повинні чесно думати про них — до тих пір, поки вони не укореняться в нашому персональному переживанні».

Гете

«Приблизно в той час, коли я досяг дна, моєю увагою заволоділи книги про силу спрямованої думки. Я став вивчати їх, поряд з надихаючими книгами, які також залучили мене. Спочатку, я був скептично налаштований. Однак, у міру того, як я читав, думав і шукав докази у подіях нашого повсякденного життя і нашого оточення, я зрозумів істину. Я побачив і усвідомив, що життєві ситуації харчувалися і росли зсередини. Якщо внутрішній світ перебуває в стані розпаду, це неминуче проявиться у зовнішній сфері. Я зрозумів, що мав на увазі Чоловік з Гапілеї, коли він сказав: «Як мислить людина в серці своєму, такий і він». Якщо людина вважає себе рабом куріння або іншої шкідливої звички, він — раб. Щоб звільнитися і залишатися вільним, він повинен вважати себе вільним». «Позбутися за допомогою мислення від звички, яка вперто тримається в свідомості — нелегке завдання. У той час, ми намагалися використовувати навіювання, щоб позбутися від моєї звички до куріння. Я спав у кімнаті з одним з моїх дітей, у той час, як моя дружина спала в іншій кімнаті з моподшим сином, якому тоді виповнилося вісім місяців. Їй доводилося часто вставати вночі, щоб піклуватися про дитину. Поки я спав, вона вимовляла для мене ментальні афірмації».

«Немає ніякої необхідності знаходитися в тій же кімнаті, що і пацієнт, хоча, якщо так виходить, це нормально. Поки я спав, дружина подумки уявляла, як вона стоїть на колінах поруч із моїм ліжком і вимовляє фрази конструктивного і позитивного характеру. Ці фрази звучали приблизно так: «Зараз, ти бажаєш звільнитися від звички до куріння. Ти бажаєш насолодитися свободою, а не вседозвопеністю. Завтра, ти захочеш викурити в два рази менше сигарет, ніж куриш зазвичай. З кожним днем, твоя потреба в курінні буде все менше і менше, до тих пір, поки ти не станеш остаточно вільний — приблизно за один тиждень. Після цього, у тебе пропаде всяке бажання палити. Ти — повелитель. Ти вільний.

Дружина займалася такими навіюваннями всякий раз, коли їй доводилося вставати вночі. Я клянуся, що за шість днів, починаючи з часу початку лікування, я втратив всякий потяг до тютюну і кинув курити. Це сталося кілька місяців тому. Зараз, я є повелителем над моїми ментальними звичками, словами і ділами, більшою мірою, ніж будь-коли раніше. Перш, я був людиною зі зниженою вагою, справжньою нервовою руїною. Зараз, у мене нормальна вага. Я здоровий, сильний і енергійний. Я ясно думаю. Всі мої знайомі зауважують, що я почав інакше чинити і виглядаю значно краще. Це сталося після того, як я почав вивчати і практикувати конструктивне мислення».

У бездротовому телеграфі і телефоні використовується механізм, званий індукційної котушкою. Вона вібрує в гармонії з електричною хвилею певної довжини. Коли індукційна котушка налаштована на певну довжину хвилі, вібрація може йти далі, до інших приймаючих інструментів, без будь-яких перешкод. Ефір може бути повний вібраціями вищою або нижчою частоти, але приймач зареєструє лише ті, на які він налаштований.

Нашу свідомість влаштовано так само. Ми можемо «настроїти» розум на думки низькою вібрації — такі, як імпульси тваринної природи. Ми також можемо «налаштувати» його на піднесуючі та навчальні вібрації. Після певного навчання, ми зможемо «налаштувати» себе на прийом чисто духовних і ментальних вібрацій. Все це — божественна сила, дана людині. Легко побачити, що ні одне сучасне приміщення, і навіть жодну примітивну хатину не можна звести без застосування цього принципу конструктивного впливу і візуалізації.

Будь-яка торгівля заснована на розумінні й майстерному застосуванні здатності до навіювання. Коли її розумно використовують, вона розслабляє свідому увагу людини і будить у ньому Бажання — до тих пір, поки не приходить сприятлива відповідь. Розташування товарів на прилавку і вітрині переслідують одну мету: довести навіювання до самого центру Бажання, де воно буде рости і перетворюватися в дію, гармонує з бажанням. Якщо ж бажання не гармоніює з навіюванням, воно не перетворюється в дію — подібно «насінню, що впало на кам’янистий грунт».

Думка і дія втілюються в зримих результатах. Свідчення того — будівельники і їх завод, модельєр і його викрійки, або ж школа і її випускники. Видиме втілення гармонує з провідною і конструктивної думкою. Якість мислення визначає міру життєвого успіху.

Глава 19

Психоаналіз

«Успішним можна назвати людину, яка добре жила, часто сміялася і багато любила. Така людина завоювала довіру непорочних жінок і любов маленьких дітей. Вона знайшла своє місце в житті і виконала свої завдання. Вона залишила світ в кращому стані, ніж знайшла його. Вона уміла цінувати красу землі, навіть якщо не завжди могла це висловити. Вона завжди шукала найкращі якості в інших людях, і була готова поділитися своїми кращими якостями. Її життя несло натхнення, і вона залишила про себе добру пам’ять».

Б. Е. Стенлі

«Чи можеш ти зцілити болящий розум?» — Запитує Макбет у лікаря. Цей уривок настільки добре виражає суть психоаналізу, що його варто навести повністю:

Ти можеш зцілити болящий розум,

З пам’яті з корінням вирвати скорботу,

Стерти в мозку накреслену смуту

І солодким яким-небудь дурманом

Очистити груди від згубного вантажу, давлячи на серці?

Лікар.

Тут хворий

Лише сам собі знаходить лікування.

У наш час складно знайти людину, повністю позбавленого всіх фобій і страхів, вільного від усіх похмурих тіней дитинства. Нелегко знайти людину, вільну від комплексів, щодня дають знати про себе всупереч волі жертви. У певному сенсі, підсвідомість ніколи не забуває неприємні спогади і продовжує таїти їх у собі. Але свідомість, намагаючись захистити нашу гідність (або пусте зарозумілість), охоче пропонує як пояснення іншу, помилкову причину. Саме так формуються комплекси. Прикладом може служити боязнь грому в однієї з пацієнток. Вона чула постріл гармати в дитинстві, але забула про це на багато років. Не бажаючи зізнатися собі в справжньої причини, вона виробила в собі боязнь грому, яка виглядала більш гідною дорослої жінки. Подібні «маски» пам’яті ускладнюють роботу психоаналітика. Йому нелегко зцілити хворий розум, вирвати з пам’яті скорботу і очистити груди від згубного вантажу. Якщо згадати, що «психа» в грецькій мові позначає не тільки розум, а й душу, ми можемо лише здивуватися тому, наскільки глибоко Шекспір розумів психологію. Буде недостатньо зцілити розум. Ми ще повинні очистити «груди», чи серце.

У всіх нас є комплекси, як в легких, так і серйозних формах. Серед них можна виділити сітофобія, боязнь певних видів їжі і клаустрофобію, боязнь замкнутих просторів. Разючим контрастом з нею є боязнь відкритих просторів. Багато людей страждають від страху виступів на публіці. До цієї ж категорії можна віднести і забобони, наприклад, бажання постукати по дереву. Список усіх можливих фобій був би дуже довгим.

В значній мірі, пацієнт повинен допомогти собі сам — за сприяння досвідченого психоаналітика. У деяких випадках, є необхідність у складному процесі і використанні приладів для вимірювання психічної активності. Але, найчастіше, процедура є простою. Досліджуваний пацієнт займає зручне положення і заспокоюється, після чого йому рекомендують говорити все, що приходить в голову при думках про його комплекси. Час від часу, психоаналітик направляє пацієнта своїми питаннями. Раніше чи пізніше, певна асоціація ідей виводить з глибин підсвідомості на поверхню певний випадок або болісне переживання. Найчастіше, простого пояснення достатньо для позбавлення від нав’язливої звички.

Є й інша категорія розладів, а саме — істерія. Вона включає в себе як фізичну, так і психічну сферу, і один хворобливий стан може породжувати інший. Ось як описав це питання Річард Інглес у своїй книзі «Історія та сила розуму»: «Хворобу можна розділити на дві категорії уявну і реальну. Уявна хвороба — це картина, якої дотримується об’єктивний розум. Більшою чи меншою мірою, вона має фізичну відповідність. Хвороба цього виду часто створена пацієнтом у повному нехтуванні до законів анатомії і фізіології. Зцілити її найскладніше. Люди тримаються за цю хворобу з такою наполегливістю, що для зцілення деколи необхідна кардинальна перебудова всього способу мислення. Нерідко можна зустріти пацієнта, який скаржиться на біль у нирках, але вказує при цьому на місце, яке знаходиться на кілька дюймів нижче пояса. Інші пацієнти вважають, що селезінка знаходиться в правій частині тіла. Фантомні пухлини то з’являються, то зникають. Якщо людина досить довго тримається цих ментальних картин, вони створюють матриці, що притягають до себе елементи і викликають появу справжньої хвороби, хоча спочатку вона була тільки уявною».

Психоаналіз виходить з передумови, що багато випадків хвороби викликані придушенням нормальних бажань, або ж розладами, які трапилися в минулому житті людини. У таких випадках, корінь хвороби лежить глибоко, і його нелегко відшукати.

Психоаналітик вміє виявляти корінь проблеми за допомогою тлумачення снів, або ж питань про життя пацієнта в минулому. Добре навчений психоаналітик повинен заручитися дружньою довірою пацієнта до такої міри, щоб останній був готовий відкрити йому всі свої переживання, включаючи найінтимніші.

Коли пацієнт згадує конкретне переживання, психоаналітик закликає розповісти про нього у всіх деталях, і, таким чином, вивести з підсвідомості. Аналітик показує, що стало джерелом проблем пацієнта. Коли причина усунена, вона більше не може принести ніякої шкоди.

Цей процес в точності відповідає тому, що відбувається, коли в тілі людини є чужа субстанція. Пухлина або запалення заподіюють страждання. У цьому випадку, хворий звертається до хірурга, який усуває джерело проблем, дозволяючи природі подбати про все інше. Психологічний закон діє за тим же зразком. Якщо у людини в підсвідомості є ненормальна активність, її можна виявити за допомогою ментального аналізу. Коли пацієнт бачить її, процес катарсису досягає завершення.

Доктор Х’ю Патрік, професор неврології та психології медичного факультету Північно-Західного Університету, згадує кілька цікавих прикладів:

«У багатьох випадках функціональних нервових розладів, очевидний фактор страху. В інших випадках він менш очевидний, хоча також важливий. Пацієнтів з останньої категорії можна розділити на кілька груп. Одна група включає в себе людей, яким бракує мужності. Кілька років тому, до мене направили одну відому людину, яка вела безтурботне життя. У неї спостерігалися симптоми неврозу, такі, як безсоння, апатія і дратівливість. Ретельний аналіз показав, що ряд незначних симптомів, в поєднанні з сімейними конфліктами, привели його до думки, що він втрачає свій розум. Ця фобія стала справжньою хворобою. Страх настільки оволодів його душею, що він був не здатний ні до якої справи до тих пір, поки не позбувся від нього. Чи варто говорити, що пацієнт сам не усвідомлював причину своєї проблеми. Її також упустив лікуючий лікар».

Хвороба пацієнта було неможливо зцілити з фізичної точки зору. Були потрібні ментальний аналіз ситуації, витяг страху з підсвідомості і ясне розуміння проблеми з боку пацієнта. Ефект був таким же, як і у випадку, коли ви витягаєте з ока людини смітинку і показуєте йому її. Коли Ви впевнені в тому, що причина занепокоєння усунена, Вашим проблемам приходить кінець, і Ви забуваєте про них.

«Власник ранчо з Вайомінгу скаржився на безсоння, втрату апетиту, розлад шлунка, нервозність і нездатність доглянути за своїм ранчо. Проблема полягала в тому, що він боявся раку шлунка. Ця фобія зовсім винищила його, змусивши перебільшувати будь-які хворобливі відчуття в тілі. Але чи був цей чоловік боягузом? Безумовно, ні. Був час, коли вирощування худоби на далекому Заході вважалося небезпечним заняттям. Цей чоловік жив без страху багато років, хоча ніколи не лягав спати без гвинтівки біля ліжка. Одного разу йому повідомили, що три погонича худоби збираються його вбити — і це було правдою. Він узяв зброю, скочив на коня і поїхав на зустріч з ворогами. За його словами, він «відрадив хлопців від цієї ідеї», і не відбувші вбивці забралися геть. При цьому, він не відчував ні страху, ні занепокоєння. Я дізнався про ці випадки тільки з розмови про його життя і бізнес».

Цей чоловік мав значну мужність у фізичній сфері. Але він лякався при думці, що щось в його організмі йде неправильно. Як тільки доктор зрозумів причину, він зробив рентгенівський знімок, щоб показати пацієнтові, що йому нічого боятися. Зрештою, лікар зміг переконати цю людину, що для страху немає підстав.

«Один поліцейський у віці 40 років страждав від безсоння невідомої природи, головних болів, загального неврозу і втрати ваги. Таку людину, як він, було нелегко запідозрити в страху. Багато років, він працював в одному з найгірших округів Чикаго. Оскільки він часто мав справу зі злочинцями, начальство посилало його для арешту найнебезпечніших бандитів. Одного разу знаменитий бандит, стоячи перед ним, вистрілив у нього з пістолета. Незважаючи на це, він не втрачав спокою. Однак, його хвороба також була викликана страхом. Ось як вона виникла. Якийсь ворог звинуватив цього поліцейського в зловживанні службовим становищем, і він був повинен з’явитися на слухання. Це викликало в ньому сильне занепокоєння. Будучи невинним, він гостро переживав несправедливість звинувачень, боячись, що його можуть відсторонити від служби або навіть звільнити. Він переживав за своє добре ім’я, яке заробив багаторічною службою, а також за будинок, на який у нього була заставна. Природно, він почав погано спати, страждати від головного болю і втрачати впевненість у собі. Якраз в цей момент, хтось із друзів сказав йому, що він може зійти з розуму від занепокоєння. Таким чином, ми бачимо послідовні кроки: боязнь неслави, боязнь розорення і боязнь божевілля. Але чи усвідомлював їх пацієнт? Ні. Він знав лише те, що нервує, страждає і не впевнений у собі».

Коли вся ця інформація була витягнута зі свідомості пацієнта і представлена йому як корінь проблеми, і лікар запевнив його, що джерелом хвороби є страх, він налаштував розум на відмову від страху. Після цього, він зцілився.

Підсвідомість може бути хронічно хворою. Вона стає хворою через визначених і часто багаторічних ментальних переживань. Хвороба — результат того, що людина продовжує зберігати в собі це переживання, не даючи зарости «кровоточуючу рану» у своїй підсвідомості.

Одна жінка багато років страждала від хронічної слабкості, не знаходячи позбавлення від цієї недуги. Психолог задався метою встановити, в чому полягає проблема. Він почав повторювати слова, що приходять до нього в свідомість: «стіл, книга, килим, китаєць».

Коли він вимовив слово «китаєць», жінка була шокована. Психолог запитав, що саме її так вразило, і що це слово означало для неї. На це жінка відповіла, що, коли вона була маленькою дівчинкою, вона з подругою часто грала неподалік від китайської пральні. Дівчатка знущалися над китайцем, кидаючи в нього камінці через відкриті двері. Одного разу китаєць погнався за ними з великим ножем, налякавши їх до смерті. «Саме це я і хотів дізнатися», — сказав психолог.

Він знову почав вимовляти слова, і серед них було слово «вода». Жінка знову була шокована. Коли вона була маленькою дівчинкою, вони з братом грали на причалі. Вона випадково штовхнула брата в воду, і той потонув. За словами пацієнтки, все це відбулося багато років тому, коли вона була всього лише дитиною. «Чи часто Ви думаєте про всі ці події?» — Запитав психолог. «Ні. Але я думала про них раніше, п’ятнадцять або двадцять років тому». Психолог сказав: «давайте зробимо так. Я хочу, щоб ви кожен день розмовляли з медсестрою, розповідаючи їй про свої переживання з китайцем і з братом. (В той час, ця жінка лежала в лікарні, і за нею доглядапа медсестра.) Продовжуйте розповідати до тих пір, поки ці історії не перестануть викликати у Вас хворобливих відчуттів. Ми зустрінемося знову, через два чи три тижні». Жінка в точності слідувала рекомендації і повністю зцілилася за шістдесят днів. Розповіді про минулий досвід стали буденними для її свідомого мислення і перестали зачіпати почуття. Підсвідомість отримало навіювання, що в цих переживаннях немає нічого поганого. Таким чином, жінка позбулася свого комплексу, викликаного страхом, який жив у ній близько двадцяти п’яти років.

Від народження, підсвідомість має ідеальну пам’ять. Кожна дитина успадковує певні риси від своїх предків. Вони перебувають в підсвідомості і починають проявлятися лише тоді, коли це необхідно для життя і здоров’я людини.

Народжуватися, жити і вмирати без болю — природно. Це так само природно, як для дерева — цвісти і приносити плоди, які в належний час падають на землю, не відчуваючи страждань. Підсвідомість готова подбати про кожну ситуацію. Навіть коли йому щось заважає, в його розпорядженні є засіб зцілення для кожної ситуації. Якщо Ви чогось забули, підсвідомість це не забула. Вона готова надати вам знання в потрібний момент.

Кожен інженер знає, що «ранок вечора мудріший», і складну проблему можна вирішити після сну. Коли він спить, підсвідомість продовжує працювати над вирішенням завдання. У деяких випадках, ми втрачаємо предмет, починаємо хвилюватися і турбуватися, не в силах його знайти. Але, як тільки свідомий розум заспокоюється, ми згадуємо його місцезнаходження без зайвих зусиль.

Може бути, Ви зіткнулися зі складною ситуацією? Вам необхідно переконати свій свідомий розум відпустити занепокоєння і страх, відмовитися від напруги і боротьби. У цьому випадку, підсвідомість принесе успіх. Підсвідомість завжди прагне привести Вас до здоров’я і гармонії. Щоб краще зрозуміти це, уявіть, що Ви в глибокій воді. Ви не вмієте плавати, і починаєте тонути. Якщо, коли до Вас підпливає рятувальник, Ви хапаєте його за шию і починаєте заважати руху його рук і ніг, він нічого не зможе зробити для Вас. Вам потрібно просто віддати себе в його руки — в цьому випадку, Ви отримаєте допомогу. Безсумнівно, підсвідомість буде проявлятися у всіх ситуаціях. Воно буде діяти заради Вашого блага, намагаючись допомогти Вам. Все, що потрібно — переконати Вашу свідомість припинити занепокоєння, залишити страхи, напруга і боротьбу.

Припустимо, свідомість страждає від гніву з незначних приводів. Всякий раз, коли вона дратується, цей імпульс передається підсвідомості. Імпульс передається знову і знову, у міру того, як людина відчуває його. За першим імпульсом гніву слідують другий, третій, четвертий, і так далі. Незабаром, у підсвідомості з’явиться звичка. Пройде зовсім небагато часу, і від цієї звички буде складно позбутися. У міру розвитку ситуації, свідомість буде підкорятися не тільки дратівливим впливам ззовні, але й імпульсу зсередини. За дією буде слідувати реакція. Людині буде все легше розлютитися, і все складніше запобігти гнів. Всякий раз, коли свідомість починає гніватися, підсвідомість отримує додатковий імпульс. Цей імпульс буде полегшувати наступний напад гніву.

Гнів — ненормальний стан, і будь-який ненормальний стан містить покарання у собі самому. Це покарання швидко відіб’ється в тій частині тіла, яка має найменьший опорі. Так, наприклад, якщо у людини слабкий шлунок, у нього почнеться приступ нетравлення. У кінцевому рахунку, це нетравлення стане хронічним. У іншої людини може розвинутися хвороба Брайта, у третього — ревматизм, і так далі.

Очевидно, що всі ці стани — наслідки. Вони зникнуть, якщо усунути причину. Якщо людина розуміє, що думки — це причини, а фізичні стани — слідства, вона без зволікання прийме рішення контролювати свої думки. У міру того, як світло істини стає для нього все яскравіше, він буде викорінювати гнів та інші негативні звички в мислення. Коли звичка і все, що з нею пов’язано, зникне, фізичний розлад також усунеться.

Те ж саме можна сказати відносно ревнощів, страху, похоті, жадібності і нечесності. Всі ці стани можуть стати підсвідомими і проявитися в певному хворобливому стані тіла. Добре навчений аналітик бачить зв’язок між природою цієї хвороби і природою причини, яка її викликала.

Ось що пише Фредерік Пірс у книзі «Наш несвідомий розум»:

«Звичайне спостереження показує, що кожна людина, більшою чи меншою мірою, схильний до навіювання. Реакція на навіювання може бути як позитивною, так і негативною. Людина здатна як приймати, так і чинити опір. Тут ми бачимо цензуру. Епідемія однакових злочинів показує, що натхненням для них було докладний опис цих злочинів в газетах, а також їх широке обговорення».

«Примітивні, але сильні бажання прориваються крізь цензуру культури, яка ослаблена в людині зі злочинними нахилами. Ці бажання накопичують енергію через постійний роздум про них. Зрештою, вони стають досить сильними, щоб подолати страх покарання і проявитися у поведінці».

«Залишилося частина суспільства, в якій цензура культури сильніше, реагує на ті ж самі навіювання негативно. Для цих людей, енергія приймає форму гніву і бажання покарати злочинців».

У цьому зв’язку варто зауважити, що деякі заклики до помсти, що є більш примітивне насильство, ніж сам злочинний акт. На думку психоаналітиків, за рахунок цього людина намагається зміцнити свою слабку цензуру неусвідомленного.

Глава 20

Метафізика

Творіння — це мистецтво комбінувати в правильній пропорції сили, які мають взаємну схильність. Коли кисень і водень з’єднані в правильній пропорції, вони утворюють воду. Кисень і водень — невидимі гази, але вода видима.

Бактерії мають життя, і тому вони повинні породжуватися тим, що має життя і свідомість. Дух — єдиний Творчий Принцип у Всесвіті. Думка — єдина духовна активність. Таким чином, бактерії повинні бути результатом ментального процесу.

Виходячи від мислителя, думка зустрічається з іншими думками близькою природи. З’єднуючись, вони утворюють ядро східних думок. Це ядро починає черпати ресурси безформної енергії, де всі думки і речі містяться в розчиненому стані. Незабаром, думка наділяється у форму. Характер форми прямо залежить від характеру думки.

Мільйони людей, які відчувають агонію муки і смерть на полі бою, посилають думки ненависті і відчаю. Незабаром, мільйони інших людей помирають від мікроба, званого «інфлуенца». Тільки досвідчені метафізики розуміють, яким чином цей смертоносний мікроб з’явився на світ.

Подібно до того, як є нескінченна різноманітність думок, є і нескінченна різноманітність мікробів, конструктивних і деструктивних. Але ні конструктивні, ні деструктивні мікроби не будуть процвітати, якщо не знайдуть відповідний грунт, в якій вони можуть вкоренитися.

Всі думки і речі перебувають в Універсальному Розумі в розчиненому стані. Відкриваючи свої ментальні ворота, людина стає сприйнятливим до думок будь-якого виду і характеру. Якщо вона думає, що існують чарівники, чаклуни або відьми, які завдають йому шкоди, вона відкриває двері для приходу таких думок. В результаті, вона може сказати, разом з Іовом:

«Те, чого я боявся, те спіткало мене».

Якщо ж, навпаки, вона впевнена, що є люди, охочі йому допомогти, вона відкриває двері для допомоги. «По вірі твоїй нехай буде тобі». Ці слова справедливі сьогодні точно так само, як і дві тисячі років тому.

«Голос розуму стає все більш і більш чутним для людини. У минулому, люди говорили: «Не думай, тільки вір. Розум обдурить тебе, але тільки віра відкриє справжнє щастя в житті». Людина намагалася вірити. Але відносини з оточуючими незабаром вказували їй на те, що інші люди вірять у щось інше. Перед нею неминуче поставало питання, яку ж віру з багатьох вона вибере. Тільки розум здатний відповісти на це питання», —

пише Лев Толстой.

У наш час, спроби вирішити духовні питання людини за допомогою віри, ігноруючи розум, нагадують спроби нагодувати людину, ігноруючи її рот. Природа підказує людям, що вони мають загальні знання. Вони вже ніколи не повернуться до своїх колишніх помилок.

Глас народу є голос Божий. Заглушити його неможливо, тому що він являє собою не голос окремої людини, а голос усієї раціональної свідомості людства, який виражається в кожній окремій людині.

Розум підказує людині, що Всесвіт є Космос, і що вона управляється законом. Коли ми бачимо, як деякі люди домагаються екстраординарних успіхів за допомогою ментальних чи духовних методів, розум каже, що ми можемо робити те ж саме. У закону немає упередженості, він виконується всюди і завжди. Це ясно для кожної людини, готової познайомитися з фактами.

Всі прояви підкоряються принципам, які ми визнаємо як універсальні закони. Прояв цих законів забезпечує систему, порядок і гармонію.

Якщо Нескінченне є всюдисущим, воно повинно охоплювати всю матерію, проникати в неї і бути нерозривно єдиним з нею.

Наука вчить, що так звана матерія існує в різних проявах — від найбільш грубої видимої форми, до більш тонких невидимих станів. Ці тонкі стани знаходяться в єдності з духом.

Прихована або електрична сила в газах діє через вібрацію на всю матерію, яка знаходиться на більш низькому рівні в порівнянні з газами, за допомогою індукції вона підносить їх до рідкого або газоподібного стану, наділяючи здатністю формувати нові комбінації на більш високому рівні.

Завдяки тому ж самому принципу, мінерал підноситься до сфери електрики, магнетизму або світла. Всі ці три речі являють собою ефір з різною частотою коливань.

Принцип роботи радіо полягає в тому, що певні електричні вібрації, що проходять через ефір, можуть фіксуватися приймачем. Радіо було б неможливо без невидимої субстанції, яку ми називаємо словом ефір. Ця субстанція не має ні кольору, ні запаху. Будучи надзвичайно розрідженою, вона заповнює весь простір. Вона займає не тільки все місце між землею, сонцем і зірками, але також крихітні проміжки між атомами найщільнішої субстанції, такий, як сталь. Електрика, що проходить по дроту, являє собою просто вібрацію ефіру, що циркулює між атомами мідного дроту.

У свою чергу, у нас є безліч доказів того, що ефірна матерія підпорядковується ще більш тонкій силі. Ми називаємо її психічною, або ж ментальною силою.

Таким чином, очищена матерія підпорядковується впливу розуму, служачи каналом для прояву його сили.

Розум передає свою силу за допомогою вібрацій. Доказом влади одного розуму над іншим служить приклад гіпнотизера, що займається ментальним навіюванням. За допомогою цього навіювання, гіпнотизер здатний контролювати організм свого підопічного, і навіть зупиняти роботу деяких органів по своїй волі.

Ми бачимо, що тонкі і очищені елементи матерії, які є в розпорядженні розуму, підкоряються його контролю. Сама по собі, матерія не має свідомості або почуття. Вона активна лише тоді, коли її контролює дух або розум, що діє у згоді з законами, керуючими цією дією. Активна свідомість — джерело втілення. Це відноситься як до розуму людини, так і до безкінечного Розуму.

Подібно до того, як Нескінченний Розум управляє і керує Всесвітом, людина покликана управляти і керувати власним всесвітом, яку вона створила за допомогою еволюції. Цей всесвіт відомий також під ім’ям «храм Бога Живого». Він — мікрокосмос, що відображає Нескінченний Всесвіт.

Мудрість — це правильне використання знання, завдяки якому в життя людини приходять щастя, спокій і здоров’я. Невігластво — це тьма, зникаюча під впливом світла істини. Тільки це світло допомагає нам зрозуміти те, що розум управляє матерією.

Роль метафізики — привести людину до розуміння її справжніх відносин зі світом, в якому вони живе, рухається й існує. Людина покликана знайти владу над усім, що є її законною спадщиною.

Метафізик не дає своєму пацієнтові те, що можна побачити, почути, нюхати або відчувати. Таким чином, метафізик-практик не в змозі досягти об’єктивного розуму пацієнта одним з можливих способів.

Метафізик може займатися ментальним навіюванням, посилаючи пацієнтові думку. Однак, ми не приймаємо думки інших у своїй свідомості. Ми робимо це за допомогою почуттів.

Чи можна досягти свідомості, не вдаючись для цього до матеріальних засобів? За допомогою об’єктивного розуму ми розмірковуємо, плануємо, вирішуємо, проявляємо волю і діємо. Метафізик-практик вселяє досконалість, і така думка неминуче усувається об’єктивним розумом, оскільки вона суперечить розуму. Таким чином, всі спроби виявляються безрезультатними.

Метафізик закликає до дії Універсального Розуму, а не індивідуальної свідомості. Він дотримується формули: «Божественний Розум завжди заповнював, і завжди буде заповнювати кожну потреба людини». Цей Божественний Розум — творчий принцип Всесвіту. Це — Батько, про якого говорив Ісус:

«Отець, що в Мені, Він творить діла».

Очевидно, що сила, яку використовує метафізик, є духовною, а не матеріальною, суб’єктивною, а не об’єктивною. Саме тому потрібно досягти підсвідомості пацієнта, а не його свідомості. У цьому — секрет ефективності методу. Симпатична нервова система являє собою орган підсвідомого розуму. Ця нервова система керує всіма життєвими процесами тіла через циркуляцію крові, переварювання їжі, творення тканин, видалення виділень, і так далі. Всі ці процеси протікають несвідомо. Видається, що вони навмисно були виділені зі сфери свідомості і віддані під контроль сили, яка не підкоряється ніяким змінам і капризам.

Таким чином, суб’єктивний розум, підсвідомість і Божественний Розум — це просто різні терміни, що вказують на «Єдиний Розум, в якому ми живемо, рухаємося й існуємо». Ми вступаємо в контакт з цим розумом за допомогою волі, чи наміру. Розум всюдисущий. Ми можемо встановити зв’язок з ним завжди і скрізь. Ні час, ні простір не грають ніякої ролі.

Дух являє собою Творчий Принцип Всесвіту. Суб’єктивна реалізація цього духовного початку в людині, і подальший розвиток, починається з Божественного Розуму і, потім, виявляється в житті пацієнта і у всіх його переживаннях.

Деякі люди вважають, що стан ідеальної досконалості ніколи не реалізується. Безсумнівно, Великий Учитель був готовий до подібного критицизму, бо зауважив:

«В домі Отця Мого осель багато».

Ці слова вказують на існування багатьох ступенів досконалості. Хоча закон діє з незмінною точністю, людина, яка намагається його використовувати, може бути неосвіченою і недосвідченою. Ентузіаст, який щойно прийшов до розуміння своєї духовної спадщини, ще не може проникнути думкою за межами чуттєвих фактів в не створену сферу, де знаходиться все, що було, є і буде. Він не може надати своїм ідеям кристалізовану видиму форму. Все це — привілей людини, яка навчилася реагувати на найтонші вібрації і слухати Голос Безмовності. Така людина прийшла до жахливого усвідомлення, що оазис, який вона бачить, проходячи по пустелі, являє собою міраж, зникаючий у міру наближення. Така людина більше не дивується, усвідомлюючи, що справжня сила є безособовості, і з одного робить розвинену тварину, а з іншого — надлюдину.

Далеко не всі люди розуміють принцип Метафізики і знають, як застосувати його для власного блага. Вони постійно покладаються на когось іншого, мало здогадуючись, що така практика поступово послаблює духовний чинник в їхній свідомості.

Таким чином, зрозуміти природу істини — необхідно і бажано. У більшості людей, зацікавлених в Метафізикі, були чудові переживання, або ж вони знайомі з тими, у кого були такі переживання.

Філософи, релігійні діячі та вчені знову і знову проголошували, що доказ абсолютної істини неможливо. Іншими словами, єдина можливість для людини переконатися у всесильність і творчої сили істини — практична демонстрація. Це доказ приносить свободу. Ось чому було сказано: «і пізнаєте правду, а правда зробить Вас вільними».

Спостереження за характерною проявленням певної речі, а також висновки, засновані на такому спостереженні, являють собою знання цієї речі. Таким чином, спостереження за характерними проявлення істини, а також висновки, до яких Ви в результаті прийшли, становитимуть знання істини. Помічайте всі схожі риси, які проявляються в проявах речей, особливо, якщо вони складні. Намагайтеся побачити закони, на яких вони засновані — і Ваше знання істини буде повним.

Сто років тому, завдяки ментальному і духовному пробудженню, поклавшому початком сучасної прогресивної думки, були відкриті вищі сили і принципи в розумі людини. Свідомість отримало доступ до нових сфер думки і духовної реальності. Ці дивовижні одкровення наповнили сенсом життя безлічі людей, нескінченно розширивши їх потенціал. На самому початку руху, воно мали двояку мету — пізнати Справжню Людину, і пізнати Справжній Космос. Старовинне бажання, заново народжене з великої енергієї вже в наш час, стало душевною пристрастю в умах мільйонів людей.

Які ж характеристики істини? Усі згодні з тим, що, у філософському сенсі, Істина абсолютна і незмінна. Тому, істина повинна бути фактом. Що є факт? Тричі три — дев’ять. Це факт. Він завжди був, і завжди залишиться фактом. Від нього неможливо піти, навіть шляхом заплутаних міркувань. Цей факт справедливий у Сполучених Штатах, в Китаї і в Японії — всюди і завжди. Факт притаманний природі речей, він не має ні початку, ні кінця, ні обмежень. Він керує всіма нашими діями і комерційними операціями. Люди, які намагаються нехтувати фактом, заподіюють собі шкоду. При всьому цьому, факт недоступний для фізичних почуттів: його не можна побачити чи почути, помацати або понюхати. Чи робить все це факт менш справедливим? У факта немає кольору, розміру і форми. Він не має віку. Тим не менш, він залишається незмінним вчора, сьогодні і навіки.

Ви можете користуватися фактом весь час свого життя. Мільйони людей також можуть використовувати факт — настільки часто, наскільки захочуть. Все це не заподіє фактам ніякої шкоди. Використання факту не змінить його ні на йоту: тричі три завжди буде дев’ять.

Істина — єдино можливе знання, яким може володіти людина. Знання, не засноване на істині, було б помилковим — і, таким чином, зовсім не було знанням.

Підроблені гроші — не справжні гроші. Вони є фальшивкою, скільки б їх не брали за істинні гроші. Таким чином, істина — це все, що може знати будь-яка людина. Те, що не є істиною, не існує, і, тому, недоступно для знання. інколи ми думаємо, що знаємо про речі, які не істинні — але те, що не істинно, не існує, і, тому, ми нічого не можемо про це знати.

Істина, або абсолютне знання — це єдино можливе знання. Будь-яке інше використання цього слова не може бути точним або науково обґрунтованим.

Метафізики Сходу не розкривають свої знання випадково. Вони не повідомляють певних речей молодим людям і дітям — якщо не вважати учнів, які перебувають під безпосереднім контролем і наглядом вчителя, точно так само, як викладачі спостерігають за учнями в наших школах.

Коли в Індії молодий чоловік бажає пізнати духовну сферу, він проходить семирічний курс навчання під керівництвом майстра. Спочатку, він навчається самим основам. Його попереджають про небезпеки, які можуть виникнути. Учитель спостерігає за його поступовим розвитком з найбільшою увагою, щоб не дати йому спіткнутися на ранніх етапах.

Якщо духовна метафізика стане популярною в нашому Західному світі, той же метод повинен розвинутися і тут. Учні не повинні братися за складні питання перш, ніж добре познайомляться з простими формами знання. Досягнення увазі обов’язок. Якщо Ви піднялися сходами культурного розвитку і увійшли в школу розуміння, якщо Ви побачили світ духовної істини, це накладає на Вас велику відповідальність у порівнянні з людиною, яка знає менше Вас. Ваша нервова система організовується на більш високому рівні. З цієї причини, Ви повинні жити в більшій близькості до закону Вашого буття, а також швидше переживати страждання. Цей закон не знає винятків.

Воскресіння з мертвих — це не процес вилучення трупів з могили. Це — піднесення ментальності від матеріального рівня до духовного. Це — перехід через річку Йордан і вступ до «Обітовану Землю». Поки людина не познайомиться з законами, керуючими духовним світом, він не буде по-справжньому жити. Тому, люди, які все ще функціонують в матеріальному світі, є «мертвими». Вони не були «відроджені». «Маючи очі, вони не бачать, маючи вуха, вони не чують».

Коли люди підносяться до духовної сфери, вони приходять до висновку, що повинні залишити багато звичок своєї поведінки. У більшості випадків, це не викликає жодних проблем. Звички йдуть самі по собі. Однак, коли людина наполягає на життя в старому світі, вона на особистому досвіді переконується, що «дім, що розділився у собі, не встоїть». Йому доводиться серйозно постраждати, щоб переконатися, що не можна безкарно порушувати духовні закони.

Глава 21

Філософія

«Сам по собі, розум — це статична форма тонкої енергії, в якій виникає активність, звана думка. Думка являє собою динамічну форму цієї енергії. Розум статичний, думка динамічна, але разом вони являють собою частини єдиного цілого».

Уолкер

Безмовність

У безмовності всесвіт народжувався,

В мовчанні безсмертна душа до любові прагне,

Щоб знайти спокій.

Душа природи

Серцевий поклик прагне втамувати.

Своїх шалених дітей,

Що грають поза домом,

Природа знову бажає привести до спокою,

Що таїться в глибині.

Бажаєш ти знати Природу?

Бажаєш ти чути її серце?

І якщо так — закрий ж свої вуха,

І заспокой прагнення душі.

Бажаєш відчути її обійми?

І якщо так — то їй віддай себе,

І сміливо довіряйся її волі,

Щоб вона змогла відкрити тобі,

Яке це щастя — бути спокійним.

Зупинись, і з Безмовності прийдуть

Спогади про давно забуті таємниці,

Спокій, що наповнює душу,

Тебе до світів далеким поведе,

Пізнати таємниці ти землі і неба,

Секрет народження зоряного вогню.

Пізнаєш радість, що твоя по праву,

Що народилася від пенья.

Птахи Життя,

Надлишок почуттів, душевних випивів,

І гармонійну єдність з Вищим,

С безмовним утішником — з Любов’ю.

Френсіс Пойле

Фізика розщепити матерію на молекули, молекули на атоми, атоми на енергію. За твердженням містера Дж. А. Флеммінга, яке він зробив у виступі на зборах Королівського Інституту, лишилося розщепити енергію на розум. Ось що він стверджував:

«В остаточному сенсі, енергія буде залишатися незрозумілою для нас — якщо ми не побачимо в ній безпосередньої дії того, що можна назвати Розумом або Волею».

Все це свідчить про те, що між наукою і релігією немає конфлікту. Вони знаходяться в повній гармонії. Цю істину підкреслив містер Ліленд у своїй статті під назвою «Створення світу»:

«Існує Мудрість, яка спланувала і розташувала всі частини Всесвіту в такій рівновазі, що між ними немає тертя. І оскільки Всесвіт нескінченний, Мудрість, яка її спланувала, також повинна бути нескінченною».

«Є Воля, яка визначила дію різних сил Всесвіту і зв’язала їх незмінними, вічними законами. Всюди, Всюдисуща Воля затвердила обмеження і напрямки, за якими мають діяти певні енергії і процеси. Вона зафіксувала їх вічну стабільність і однообразність».

«Подібно до того, як Всесвіт є нескінченним, Воля також повинна бути нескінченною».

«Нарешті, є Сила, яка підтримує і рухає все. Ця сила ніколи не вичерпується. Вона контролює всі інші сили. Оскільки Всесвіт нескінченний, ця Сила також повинна бути нескінченною. Яке ж ім’я ми дамо цій нескінченній трійці — Мудрості, Волі і Сили? Наука не знає більш простого імені, ніж ім’я Бог. Воно охоплює все».

Хоча ми не здатні зрозуміти Бога до кінця, ми можемо оцінити його значимість. Буття, про яке йде мова, є внутрішньо присутнім і остаточним. Воно — джерело Закону, Життя та Сили. Воно — Дух всесвіту, який підтримує і наповнює енергією все.

Кожна жива істота має отримувати підтримку від Всюдисущої Свідомості. Різниця між індивідуальними життями в значній мірі визначається різницею в розумності, яку вони проявляють. Більш високий рівень свідомості поміщає тварину на вищий рівень буття в порівнянні з рослиною, а людину — на вищий рівень порівняно з твариною. Зростаюча свідомість проявляється у здатності людини контролювати свої манери, дії, і, таким чином, пристосовуватися до оточення. Саме це пристосування привертає до себе увагу найвидатніших умів. За своєю суттю, пристосування означає визнання існуючого порядку в Універсальному Розум. Відомо, що цей розум буде підкорятися нам в тій мірі, в якій ми підкоряємося йому.

У міру того, як ми стаємо більш розвиненими і досвідченими, наш інтелект зростає. Разом з ним, зростають наші почуття, наша здатність вибирати, сила волі, вміння діяти і усвідомлювати себе. Наша приватна свідомість збільшується, розширюється і стає все значніше. Самосвідомість розвивається тому, що воно являє собою духовну активність. Ми набуваємо нові духовні якості в тій мірі, в якій використовуємо їх. Всі матеріальні речі, навпаки, поглинаються в процесі використання. Використанням матеріальних і духовних речей управляють діаметрально протилежні закони.

Життя являє собою активність Універсальної енергії, яка проявляє себе в органічних формах як зростання і свідомі дії. Певною мірою, вони співіснують з втіленням принципу розумності в Універсальну Енергію. Є тільки один Вищий Принцип, розуміння природи якого вислизає від нас. Цей Принцип — Абсолют. Людина здатна думати лише у відносних термінах. Ось чому вона іноді визначає його як Універсальна Свідомість, Універсальну Субстанцію, Ефір, Життя, Розум, Дух, Енергію, Істину, Любов, і так далі. Прояв Абсолюту в конкретний момент визначається конкретними відносинами явищ Буття.

Розум присутній в самих нижчих формах життя, наприклад, в протоплазмі або клітці. Протоплазма або клітина сприймає своє оточення, рухається і вибирає для себе їжу. Все це свідчить про її розумності. Організм розвивається і стає все більш складним, у клітин з’являється спеціалізація, деякі з них займаються однією активністю, а інші — інший, але всі вони проявляють свідомість. Завдяки зв’язку, сила їхньої свідомості зростає.

Спочатку, всі функції життя і дії являють собою результат свідомої думки. Звичні дії стають автоматичними або підсвідомими для того, щоб свідомий розум міг займатися іншими речами. Нові дії, в свою чергу, також будуть ставати звичними, потім автоматичними і підсвідомими — щоб розум звільнився від них і перейшов до інших занять.

Ще донедавна стверджувалося, що матерія за своєю суттю є вічною, хоча її форма змінюється. Ми чули, що якщо будівля руйнується вогнем, і після нього залишаються тільки невеликі частинки попелу, змінилася лише форма його існування — будівля пішла в атмосферу, перетворившись на дим і чадний газ. Матерія, з якої воно складалося, як і раніше існує в різних хімічних сполуках.

Стверджувалося, що всі форми матерії існують у вигляді молекул, і ці молекули можна розділити на ще більш дрібні елементи, звані атомами. До самого недавнього часу вважалося, що атом — найдрібніша частинка матерії. Вчені припускали, що всю матерію можна розділити на атоми, і цей поділ є остаточним.

Однак, відкриття радію дозволило встановити, що атом складається з великої кількості елементарних частинок, таких, як електрони і протони. Кількість електронів залежить від того, частиною якого атома вони є. Атом водню має одну кількість епектронів, атом кисню — інше.

Атоми всередині молекул розташовані на значних дистанціях в порівнянні з їх діаметром. У свою чергу, електрони розташовані один від одного на дистанціях, порівнянних з дистанціями між планетами в Сонячній системі. Найбільша молекула настільки мала, що її неможливо розгледіти в найпотужніший мікроскоп. Мільйони таких молекул можна помістити на кінчик наперстка. Подумавши про це, Ви можете уявити, наскільки малий електрон — найменша частка матерії.

Вчені відкрили, що атоми радію постійно випромінюють свої електрони в навколишній простір, викликаючи те, що було названо радіоактивністю. Ці частинки попросту губляться і зникають.

Пізніше, було встановлено, що й інші форми матерії, крім радію, також випромінюють електрони в космос, таким чином, втрачаючи ці частинки. Ми можемо зробити висновок, що атоми матерії постійно виснажуються. Сучасний фізик вже не стверджує, що матерія є непорушною. Матерія знаходиться в стані постійної мінливості. Вона безперервно змінює свою форму.

Що ж керує діями електрона і вказує йому, яку форму він повинен прийняти? За цей творчий процес відповідає розум.

Все це дозволяє зробити висновок, що розум, або дух, є підстава для всієї матерії. Дух якої-небудь речі являє собою саму цю річ. Дух речі привертає з ефіру електрони, необхідні для її розвитку. Він збирає їх згідно закону зростання. Це дозволяє нам ще раз переконатися в справедливості слів апостола Павла: «Видиме тимчасово, а невидиме вічно».

Ось слова, написані багато років тому Джоном Боуі Додсом:

«Ми піднялися від сфери свинцю до сфери електрики. У міру нашого руху ми знаходили, що кожна наступна субстанція легше, ніж попередня. Але ми ще не знайшли матеріал, який володів би рухом як своїм внутрішньо притаманним атрибутом. Свинець, камінь, земля і вода рухаються, підкоряючись імпульсу. Повітря рухається в область низького тиску. Електрична енергія рухається за рахунок різниці між позитивними і негативними полюсами. Отже, ми дісталися до електрики — але навіть воно не рухається, якщо її не приводять в рух позитивні і негативні сили».

Електрику можна порівняти з вкрай тонкою і розрідженою рідиною. Вчені вирахували, що для того, щоб скласти одну піщинку, потрібно чотири мільйони молекул повітря. Але електрику в сімсот тисяч разів тонше, ніж повітря. Воно являє собою практично матерію, позбавлену частинок. Наскільки ми можемо судити, електрика не тільки невидимо, але й невагома.

Електрику не можна не тільки побачити, а й зважити. Ми можемо поставити на найточніші ваги тисячу порожніх Лейденського банок, кожна об’ємом один галон, і ретельно їх зважити. Потім, ми можемо наповнити ці банки електрикою — але вони, наскільки це доступно людським вимірам, ніяк не змінять своєї ваги. Тисяча галонів електрики нічого не важать.

Електрика виникає завдяки різниці між позитивним і негативним зарядом, які врівноважують один одного. Можна легко припустити, що якщо ми піднімемося на одну сходинку вище, ми прийдемо до субстанції чия природа полягає в русі, результатом якого є думка і сила. Це — розум. У світлі доводів, які ми зараз пропонуємо, філософи не зможуть розглядати рух як вищу і найбільш тонку субстанцію в бутті. Це висновок незаперечний, і він кидає виклик будь-яким спробам його спростувати.

Коли ми в процесі споглядання проходимо через різні форми матерії, ми бачимо, що вони стають все яскравішою. Нарешті, ми приходимо до піднесеної субстанції, яку не можна побачити або зважити. Вона рухається зі швидкістю дванадцять мільйонів миль за хвилину і може обігнути земну кулю за одну восьму частину секунди. При думці про це, ми дивуємося і відчуваємо подив. Але навіть ця субстанція — не остання ланка в ланцюзі. Ми змушені йти далі, до тих пір, поки не дійдемо до самої тонкої і сяючою субстанції у всьому бутті. Ця субстанція володіє атрибутами, внутрішньо притаманними самостійного руху і живій силі, від якої отримують свій імпульс всі інші рухи і сили у Всесвіті. Це — Нескінченний Розум. Він володіє втіленої формою і є живою істотою. Нескінченний Розум вступає в контакт з електрикою, надає йому рух і озброює його силою. Він змушує рухатися всесвіт і відповідає за численні прояви сил природи.

Всі рухи, від обертання небесних тіл до падіння листя, беруть свій початок у Вічному Розум і відбуваються це за допомогою електрики. Таким чином, Розум є абсолютна досконалість всіх субстанцій буття. Він володіє самостійним рухом як своїм вищим атрибутом. У цій якості, він повністю протилежний іншим речовинам, які, самі по собі, є нерухомими. Розум або дух контролює все. Розум є непроникним, невидимим і вічним.

Глава 22

Наука

За своєю природою, наука є природною. Вона не може бути ідеалістичною спіритуалістичною, або матеріалістичною. Наука прагне дізнатися факти і логічні слідства, які з них випливають, заздалегідь не віддаючи переваги тій чи іншій системі поглядів. «

У науки не повинно бути бажань чи забобонів. Головною її метою має бути істина», —

стверджує Гроув.

Можна також навести висловлювання Гекслі:

«Сучасна наука наша дорогу в твори наших кращих поетів, і навіть трудівники пера неусвідомлено вловлюють її дух. Наукові методи допомагають їм створювати свої найкращі роботи. Я вірю, що, завдяки дії науки, на наших очах поступово відбувається велика інтелектуальна революція — більш велика ніж все, чого бачив світ. Наука вчить нас, що вищі докази, на які ми можемо покладатися — це спостереження і експеримент, а не авторитет, і що ми повинні робити висновки про цінність свідчень. Наука створює міцну і живу віру в існування незмінних моральних і фізичних законів. Можливо, що підпорядкування цим законам — вища мета для кожної інтелектуальної істоти».

Франческо Реді не обтяжував себе спекулятивними міркуваннями. Він експериментально атакував конкретні приклади того, що вважалося «спонтанним зародженням життя». Ось що він стверджує:

«Я беру мертвих тварин або шматки м’яса, і залишаю їх на відкритому повітрі в жарку погоду. Через кілька днів, вони вже кишать хробаками. Ви стверджуєте, що їх виробляє мертва плоть. Але якщо я залишаю точно таке ж м’ясо в щільно закритій посудині, там не з’являється жодного черв’яка, хоча мертва субстанція розкладається точно таким же чином. Очевидно, що хробаки не виникають через розкладання м’яса. Причина їх появи — щось, чого не дає проникнути кришка. Але кришка не закриває доступ для повітря або вологи. Щось, про що йде мова, має існувати у формі твердих частинок — занадто великих, щоб проникнути через кришку. Я недовго залишався в подиві з приводу того, що це за частинки. Залучені запахом м’яса, мухи рояться біля закритої судини. Вони відкладають яйця, з яких негайно з’являються черв’яки. Отже, ми приходимо до неминучого висновку: м’ясо не створює черв’яків. Черви з’являються з яєць, які мухи переносять по повітрю».

Ці експерименти виглядають по-дитячому простими. Залишається тільки дивуватися, чому ніхто не подумав про них раніше. Будучи простими, тим не менше, ці експерименти гідні самого ретельного вивчення. Всі експериментальні роботи, проведені на задану тему, слідували моделі, запропонованої італійським філософом. Результати цих експериментів були тими ж самими, незалежно від природи матеріалів, які він використовував. Не чудово чи припущення Реді про те, що і в інших випадках удаваного зародження життя з мертвої матерії справжнє пояснення — це попадання живих мікроорганізмів в мертву матерію ззовні. Таким чином, гіпотеза про те, що жива матерія з’являється в результаті дії раніше існуючої живої матерії, приймає певну форму і отримує право на існування.

Постійним характером володіють не конкретні живі форми, а процес, за рахунок якого і утворюється космос. Форми мають тимчасовий характер. Що стосується тваринного світу, одна з найбільш характерних особливостей цього космічного процесу — боротьба за існування, змагання всіх з усіма. Результатом цієї боротьби є відбір — тобто, виживання форм, найбільш пристосованих до умов конкретного моменту. Вони виходять з боротьби переможцями. Виживаючи, вони доводять свою пристосованість для виживання.

Незважаючи на різноманітність, яке може бути присутнім в організації, в житті розуму повинні проявитися якості абсолютної єдності. Безсумнівно, закони мислення залишаються тими ж самими у всьому Всесвіті.

Ми можемо продемонструвати безперервну шкалу поступового фізичного розвитку органу думки, від самого нижчого тваринного до самого вищого людини. Те ж саме можна сказати про розвиток психічних і ментальних якостей. Ні морфологія, ні хімія, ні інша дисципліна не виявила суттєвої різниці між мозком людей і мозком тварин. Якими б значними не були відмінності, вони, по суті, являють собою різницю в ступені. Цим пояснюється невдача всіх спроб вчених, навіть у наш час, відкрити характеристики або відмінності, що дозволяють людині претендувати на особливе місце або особливу класифікацію в природній історії.

Ось фрагмент виступу Вільяма Макдугла, професора психології з Гарварду, яке він виголосив на засіданні Британської асоціації сприяння прогресу науки в Торонто:

«Тридцять чи сорок років тому, коли я тільки почав займатися наукою, потрібно було мати значну моральну мужність, щоб наполягати на тому, що природа людини служить певній мети. У той час, грандіозна хвиля наукового матеріалізму тільки що минула свою вищу точку. Це були дні Спенсера і Гекслі, Кліффорда і Тіндейла, Ланга і Вейсмана, Верворма і Бейна. Вчені описували нам світ і все живе як одну величезну і детерміновану механічну систему. Здавалося, що у людини лише два вибори. З одного боку — наука і універсальний механізм, з іншого — гуманізм, релігія, містицизм і забобони».

«Проте, наші уявлення змінилися. Всесвіт, який перш представлявся сферою чистої механіки, з вічними і твердими атомами і універсальним еластичним ефіром, зараз представляється нам плутаниною і плутаниною різних явищ, які змінюються і зникають, подібно фігурам в калейдоскопі. Атоми в колишньому розумінні зникли, ми звели матерію до енергії. І жодна людина не може сказати, що являє собою енергія, крім того, що вона дає можливість зміни і подальшої еволюції».

«У сфері психології, механічна впевненість дев’ятнадцятого століття йде, по мірі того, як ми все повніше усвідомлюємо складність живого організму і його здатність до компенсації, саморегуляції, відтворенню та ремонту».

«У сфері загальної біології, ми бачимо банкрутство механічного неодарвінізму перед обличчям проблем еволюції, походження варіацій і мутацій, домінування розуму на пізніших стадіях еволюційного процесу, а також вказівки на цілеспрямованість розвитку життя навіть в нижчих формах. Види володіють чудовою стійкістю в поєднанні з пластичністю, що переважає в сфері життя, природний аналог якої — цілеспрямованість рішучої особистості».

Сер Олівер Лодж каже, що з усіх вчених, тільки фізики займалися вивченням ефіру. Його ігнорували хіміки, про нього ніколи не замислювалися фізіологи або біологи. Тим не менш, ефір являє собою реальність нашого Всесвіту. Він може мати свої хімічні та біологічні функції, крім тих функцій, які відомі фізикам. Ми знаємо про взаємодію ефіру з такими явищами, як світло, електрику і магнетизм. Ми починаємо бачити його зв’язок з еластичністю, зчепленням і гравітацією. Ми поступово усвідомлюємо, що значна частина енергії у Всесвіті (і, безсумнівно, вся потенційна енергія) належать йому, а зовсім не матерії. Матерія атомів — це одне, ефір — інше. Вони можуть бути пов’язані, і сполучною ланкою виступає електрика. Але якщо ми коли-небудь об’єднаємо їх і почнемо розглядати як різні прояви однієї і тієї ж сутності, немає ніяких сумнівів в тому, що є більш фундаментальним. Ефір є фундаментальним. Можливо, що електричні заряди складаються з модифікацій ефіру.

Можливо, біологи в цілому відчувають ворожість і відразу до самих фактів тому, що вони не розуміють, про що йде мова. До честі професора Річета, він готовий прийняти факти, незважаючи на свою відразу. Але мені здається, що в його наполегливому твердженні, що реальна тільки матерія, видно нерозуміння всієї складності світу. Строго кажучи, залишаючись на рівні матеріального світу, ми нічого не зможемо зрозуміти повною мірою. Концентруючись на матерії, ми усуваємо з наших думок значну частину Всесвіту. Крім матерії, у Всесвіті є безліч речей. У ній є магнетизм і електрика, світло і ефір, життя і думка. У ній є розум, свідомість, пам’ять, персональність і характер. Все перераховане вище не є матеріальним. Тим не менше, ці речі знайшли реальність в матеріальному світі через дивовижний біологічний процес втілення.

Ось що пише Альберт Едуард Віггам:

«У наш час, ми наткнулися на Бога в його майстерні — в електроні атома, клітці мікроорганізму, в живій протоплазмі. Подивившись на свою майстерню, механік вигукнув: «Все це — механізми». «За всім цим стоїть дихання Бога», — сказав спірітуаліст. Перший знайшов Всесвіт, який працює. Другий знайшов Всесвіт, в якому є сенс. Один знайшов інструменти, інший — діяча. Але як механіки, так і віталісти, як матеріалісти, так і спірітуалісти, згодні з тим, що співпраця з природним законом — це воля Божа. Тільки вона є джерело органічної моралі. Тільки вона забезпечує прогрес».

Я не знаю, яка саме філософія є істинною. Але я знаю, що до істини нас може призвести лише філософська думка, звільнена від кайданів. І я виступаю за важливість і вплив істини, щоб вона могла в наш час підняти всіх людей.

Але якщо я довірюся моєї скромній інтерпретації слів професора Джона Дьюі, я можу зробити висновок, що наука і критичний метод, які прийшли у світ разом з новою філософією, мають велику важливість для науки державного управління.

По-перше, філософія змінила підхід до теорії знання і природи пізнавального процесу в розумі. Свій внесок у це внесла біологія. У минулому панувала думка, що знання твориться на основі незалежних почуттів, тобто, що почуття являють собою врата до знання. Біологія запропонувала новий підхід, згідно з яким знання являє собою реакцію живого організму на його оточення. Таким чином, знання стає активним і діючим переживання організму, який виконує багаті можливості внутрішньо властивої структури. Не вдаючись у технічний жаргон, можна сказати, що емпіричний підхід не залишає каменя на камені від колишнього раціоналізму.

По-друге, змінився підхід до природи знання також змінив наш підхід до природи істини, і наше розуміння того, що є істина. Ми приходимо до висновку, що істина і спосіб набуття знання взаємопов’язані. Стародавня ідея про те, що десь в Небесах існує сфера незмінної істини, змінилася концепцією істини як жива і діюча реальності. Таким чином, стара битва між реальним і ідеальним, суб’єктом і об’єктом, досвідом і розумом, феноменом і ноуменом, виглядає вкрай застарілої. Вона, як легко переконатися, не призводить ні до яких практичних наслідків.

В першу чергу, суспільство страждає не від незбалансованого бюджету і порушення угод, а від неправильних ментальних процесів. Багато з цих процесів стали соціальними інститутами, які, за твердженням Матріна, є просто стереотипні соціальні звички. Характер мислення людей призводить до виникнення правильних або неправильних, мудрих або ж нерозумних соціальних інститутів. Деякі з цих інститутів мають вікову давнину. Вони служать перешкодою на шляху внутрішнього життя, заважаючи їй розширюватися і задовольняти всі нові потреби, дихати свіжою атмосферою духовного ранку, яким наука готова висвітлити світові. Ці ментальні звички не називаються злими, бо вони лежать далеко за межами того, що прийнято вважати злом. Ці звички не побачиш в якості заголовків газет. Колегії юристів не розглядають їх як причину соціального розбрату, оскільки колегії юристів знаходяться в полоні тієї ж мережі звичок. Але до тих пір, поки ми не звернемо на них увагу і не виправимо їх, суспільство ніколи не стане розумним. І до тих пір, поки суспільство не стане розумним, воно ніколи не стане щасливим і вільним.

Ось що пише Вільям Елсворт Херманс в своїй книзі «Неортодоксальна концепція буття»: «Ми змушені розглядати матерію на двох рівнях, матеріальному і духовному. Одиничний атом є не матеріальним, а духовним. Іншими словами, він являє собою певну кількість Сили, і ця сила повинна мати абсолютно нематеріальну природу».

Припущення про те, що атом володіє свідомістю, жодним чином не узгоджується з твердженням, що матерія має свідомістю. Атоми матерії не володіють свідомістю на матеріальному плані.

Одна з помилок матеріалізму — це припущення, що матерія в певних формах може володіти такою ж свідомістю, як мозок. Матеріалісти вважають що, оскільки ми володіємо свідомість, повинна існувати якась матеріальна частина людини, що володіє свідомістю. Але нема абсолютно ніяких доказів того, що свідомість було створено або виникла завдяки руху і формам. Ми не можемо погодитися з твердженням деяких матеріалістів, що свідомість виникла в результаті особливої комбінації матерії.

Чи буде нелогічно або нерозумно говорити, що рух має бути в першу чергу спрямованим до молекули і атому? Якщо так, що атом являє собою місце знаходження свідомості.

Армія являє собою щось більше, ніж зібрання людей, з яких вона складається. Особовий склад натовпу може бути таким же, як і особовий склад армії Різниця полягає в тому, що армія організована, а натовп — ні.

Моя гіпотеза полягає в тому, що Універсальна Сила володіє свідомістю і розумом, а також кожна її частина має свідомість і розумом, але всі частини не рівні цілого. З цієї причини, жоден атом дорівнює свідомості цілого. З іншого боку, я вважаю, що ціле не може бути краще органічної єдності частин, і, таким чином, кожна частина важлива для цілого в тій пропорції, як вона ставиться до цілого.

Я не вважаю, що атоми мають щільність. Щільність — це матеріальний атрибут, атоми ж не матеріальні, а духовні. Таким чином, атоми позбавлені матеріальних атрибутів. Між моєю концепцією і концепцією матеріалістів є істотна відмінність. Якщо атом водню не проникає через пергамент так само, як атом кисню, чому це відбувається? Якщо атоми кисню трохи менше за розміром, чому ж вони проникають краще?

У живому організмі є щось більше, ніж фізичні сили або хімія мертвої природи. Є життєво важливий стан, в якому молекули володіють силами, провідними до створення структур, що відрізняються від неживої природи і стоять на більш високому рівні. Є сила еволюції, яка не тільки забезпечує необхідні хімічні реакції але і викликає появу якостей, непояснених в рамках матеріальної природи.

Ось що пише Огюст Комте:

«Позитивний дух полягає в тому, щоб в рівній мірі дистанціюватися від двох небезпек, містицизму і емпіризму».

Під містицизмом він має на увазі непідтверджені пояснення і трансцендентні гіпотези. Уява людини отримує задоволення від подібних речей. Але ми повинні базувати всі реальні знання на загальних або конкретних фактах. Таким чином, позитивна наука утримується від пошуку субстанцій, цілей і навіть причин. Вона має справу виключно з феноменами і їх взаємозв’язком.

Коли вчений, за допомогою спостереження та дедукції, приходить до розуміння законів, він залишається задоволений. Знання законів дозволяє йому, в певних випадках, втручатися в явища і замінювати природний порядок штучним порядком, який краще підходить для його вимог. Механічні, астрономічні, фізичні, хімічні і навіть біологічні явища — це предмети, якими займається сучасна позитивна наука.

Але як тільки питання заходить про процеси в людській свідомості, соціального життя або історії, починає домінувати протилежна тенденція. Замість того, щоб шукати властиві цим явищам закони, наш розум бажає пояснити їх, знайти їх сутність.

Сум’яття і занепокоєння серед людей, які створюють численні проблеми і, за відсутності гармонії, загрожують руйнуванням світу, що не пояснюються виключно політичними причинами. Вони походять від морального розладу, який, у свою чергу, пояснюється інтелектуальним розладом — відсутність загальних для всіх людей принципів, концепцій і переконань. Щоб людське суспільство могло існувати, недостатньо мати серед його членів певну гармонію почуттів і навіть спільних інтересів. Над усе, людям потрібно інтелектуальну згоду, яка виражається в загальних переконаннях.

Кількість людей, які володіють достатнім рівнем культурного розвитку і мають вільний час для подібних досліджень, завжди буде невеликим. Інші повинні бути налаштовані на підпорядкування і повагу. Не відрізняючись від релігійної догми, яку людство знало досі, нова віра буде пропонувати практичну демонстрацію. У всіх своїх аспектах, вона буде управлятися науковими методами і містити раціонально доказові твердження.

Подібна форма «віри» вже існує в тому, що стосується більшості наукових істин. Всі люди в наш час вірять в теорію Сонячної системи, якій ми зобов’язані Копернику, Галілею і Ньютону. Але чи багато хто з нас здатні зрозуміти демонстрації, на яких заснована ця теорія? Те, що для одних людей — питання науки, для інших — питання віри. Але якби віруючі зайнялися самостійним вивченням, вони прийшли б до тих же висновків.

Народжена від знання віра знаходить свій об’єкт у вічному порядку. Вона спостерігає постійні зміни в нескінченному часі і просторі. У втіленні космічної енергії чергуються фази потенційності і фази активності.

Божество і Всесвіт складаються з єдиної субстанції. Вони являють собою як дух, так і матерію — проявлену думку. Це — єдині атрибути Божества, які відомі нам. Немає жодних причин сумніватися в тому, що в інших світах є високоорганізовані живі істоти. Будучи раціональними істотами, вони повинні нагадувати за своїм інтелектом земних людей — оскільки у всьому Всесвіті є тільки одна свідомість, яка єдине всюди. Завдяки цій свідомості, всі фізичні закони виглядають як інтелектуальні закони.

Ось що пише Олександр Томас Орманді, професор філософії Прінстонського університету:

«Є різновид популярного знання, яке не є наукою, але все ж володіє цінністю, як показує приклад простої людини. Це знання швидко досягає своїх меж і в цілому є ненадійним, за винятком самих грубих наближень. У сфері досвіду людей існує розрив, уникнути якого можна тільки через впровадження науки і точних методів. Безсумнівно, що сучасне життя була б неможливе без науки. Наука не просто забезпечила практичну допомогу — вона відкрила для людей нове небо і нову землю. Вона принесла нам нові погляди, вдосконалила наші методи, і, в значній мірі, розширила горизонт наших уявлень про реальність. Не буде великим перебільшенням сказати, що сучасний світ — мрія людей давнини. Більше того, він здався б їм переважаючим найсміливіші мрії».

«Істина полягає в тому, що коли ми розуміємо найважливішу роль, яку виконала наука у формуванні сучасного життя, небезпека лежить не в недооцінці значення науки. Небезпека — в тому, що наука отримає монополію. Цю тенденцію можна виправити лише визнанням ролі науки у філософському синтезі, а також розумінням того факту, що існує й інша точка зору, згідно якої свідомості належить вища роль. Філософський синтез починається з науки і досягає свого завершення в метафізиці».

«Припустимо, у нас є підстави стверджувати, що в світі існує Абсолют. Чи є в нашому досвіді ресурси, що дозволяють нам якимось розумним чином представити цей Абсолют?»

«Ідея Бога покликана гармонізувати і об’єднати всі справжні інтереси та ідеали в житті. Наше становище незавидне, якщо наша культура вказує на схід, наука — на північ, а релігія — на південь. Коли різні аспекти людських переживань розрізнені, не дивно, що люди не надають ідеї Бога великого значення. Але давайте припустимо, що наші культура та наука єдині в тому, що стосується істини, а політичні ідеали спрямовані виключно до блага. Якщо ми представляємо Бога як істоту, в якій істина і благо єдині, так, що між ними немає конфлікту, в цьому випадку, наша релігія стане принципом, що об’єднує всі елементи нашого життя. Ідея Бога стане центральною силою в нашому досвіді. Зараз ясно, що роль ідеї Бога полягає в об’єднанні. Ідея Бога ідеально піднімає і доповнює всі елементи нашого переживання. Природно, що ідея Бога покликана наповнити наші переживання усіма елементами відносин об’єднаного принципу. Таким чином, реальність ідеї Бога залежить від ступеня, в якій він життєво пов’язаний з нашим досвідом. Якби вона була чистою абстракцією, що не має близького зв’язку з життям людини, вона не могла б претендувати на реальність. На реальність може претендувати те, що зачіпає всі аспекти життєвих переживань, а також ідеал в якості об’єднуючого принципу».

У висловлюваннях найвидатніших учених сучасності ми бачимо підтвердження того, що чиста наука і чиста релігія знаходяться в повній гармонії Ось що стверджує на цей рахунок професор Дж. С. Халдейн, видатний британський вчений:

«Лише догматична наука відкидає існування духовної реальності. Догматизмом подібного роду повні підручники та популярного викладу, але його вкрай мало в роботах великих учених».

Глава 23

Релігія

Взирай на цей день,

Бо він є саме Життя.

У його короткому шляху лежить вся Істина

І вся Реальності нашого буття:

Сяйво Зростання,

Слава дії,

Блиск Краси.

Вчора — лише мрія,

Завтра — невиразне бачення,

Але сьогоднішній день, прожитий повно,

Робить кожне вчора мрією про щастя,

А кожне завтра — баченням мрії

Дивися ж з надією на цей день!

Переклад з санскриту

Доля народів і окремих людей визначається фундаментальними факторами і силами — такими, як відношення людей один до одного. Ідеали і мотиви мають велику силу надавати форму історії, ніж події. Думки людей про свої життєві турботи мають більше значення, ніж політичні перевороти або вся сучасна агітація.

Кілька століть тому вважалося, що ми повинні зробити вибір між Біблією і Галілеєм. П’ятдесят років тому вважалося, що ми повинні зробити вибір між Біблією і Дарвіном. Але ось що говорить В. Р. Інг, настоятель кафедрального собору Св. Павла в Лондоні:

«Кожена освічена людина знає, що основні факти органічної еволюції доведені, і що вони значно відрізняються від легенд, які стародавні євреї запозичили у вавилонян. Ми не повинні гвалтувати наш розум і відкидати багаторазово підтверджені результати сучасних досліджень. Ми повинні спростити і одухотворити сучасне християнство. Зараз, воно занадто захаращене ненауковими ідеями, а погані економічні ідеї перетворюють його в карикатуру. Ми не повинні робити нашу віру заручницею забобонів. Забобони — це релігія для далеких від релігії і наука для далеких від науки».

Жалюгідний стан сучасного світу і викликане цим невдоволення — симптоми глибоко вкоріненої і руйнівної хвороби. Законодавчі постанови, прийняті щоб впоратися з цими проблемами, можуть тільки пом’якшити симптоми. Вони не зціляють саму хворобу, яка проявляється в інших, набагато гірших симптомах. Якщо ми ставимо латки на старий і обдертий одяг, ми не робимо цей одяг краще. Ми повинні застосувати конструктивні заходи до самих основ нашої цивілізації. Саме в цьому і полягає наша думка.

Філософія життя, що має в своїй підставі сліпий оптимізм, а також релігія, не працююча сім днів на тиждень, не звертаються до інтелекту. Вони непрактичні. Нам потрібні результати. Лакмусовий тест будь-якого методу — це відповідь на питання: «Чи працює він?»

Речі, які зовні здаються неможливими, допомагають нам усвідомити можливе. Нам належить пройти по второваній дорозі думки, перетнути пустелю невігластва, пробратися через трясовину забобонів, подолати гори ритуалів і церемоній. Лише в цьому випадку ми зможемо увійти в обіцяну землю одкровення. Розум панує. Спрямовуюча розумом думка являє собою творчу силу, автоматично викликає прояв свого об’єкта на матеріальному плані. Хто має вуха, щоб слухати, нехай слухає!

Оптимізм — один з характерних принципів загального пробудження. Він сяє посеред сумнівів і занепокоєння. Оптимізм приймає форму просвітлення. У міру того, як просвітлення стає загальним, страх, гнів, сумнів, егоїзм і жадібність йдуть. Ми очікуємо більш повного усвідомлення істини, яке принесе людям свободу. Чим більше людей будуть свідчити про Істину, тим швидше маси зможуть пробудитися до світла освіти.

Все, що перебуває в нашій свідомості тривалий час, впливає на нашу підсвідомість і стає зразком, за яким творча енергія буде бачити наше життя і оточення. У цьому — секрет сили молитви.

Дія цього закону була відома небагатьом людям в усі віки, і жоден послідовник однієї з великих шкіл езотеричної філософії не ділився ним без дозволу. Люди, що володіли владою, боялися, що розум більшості людей не готовий належним чином використовувати силу, яку розкривало застосування цих принципів.

Ми знаємо, що Всесвіт управляється законом. У кожного слідства є причина. Та ж сама причина в тих же самих умовах неминуче призведе до тих самих результатів. Таким чином, якщо на молитву коли-небудь приходила відповідь, це означає, що на неї завжди буде приходити відповідь, якщо дотримані відповідні умови. Це має бути справедливо, в іншому випадку, Всесвіт був би хаосом, а не космосом. Відповідь на молитву підкоряється закону, і цей закон володіє суворою науковою точністю — подібно до законів, керуючим силами гравітації і електрики. Розуміння цього закону виводить підстави християнства зі сфери забобонів, ставить його на тверду скелю наукового розуміння.

Творчий Принцип Всесвіту не знає жодних винятків. У його дії немає капризу, гніву чи ревнощів. Його не можна вмовити, на нього неможливо вплинути за допомогою пестощів. Але коли ми розуміємо нашу єдність з Універсальним Принципом, ми починаємо виглядати так само, як найвищою мірою успішні люди. Ми знаходимо джерело всієї мудрості і всієї сили.

Кожна мисляча людина повинна погодитися з тим твердженням, що відповідь на молитву свідчить про перевершення і всемогутню силу свідомості, яка внутрішньо присутня у всіх речах і всіх людях. Раніше, ми персоналізували цей всемогутній розум і називали його Богом. Але ідея персональності асоціюється з формою, а форма — продукт матерії. Всюдисуща свідомість або розум повинні бути Творцем всіх форм, розпорядником всієї енергії, і джерелом всієї мудрості.

Не так давно, «Уолкер Траст» запропонував приз в сто доларів за краще есе на тему: «Молитва, її сенс і реальність. Роль і значення молитви для людини, церкви і держави. Сила молитви у вирішенні повсякденних питань життя, зцілення хвороб, запобіганні національної небезпеки і прискорення всесвітнього прогресу».

У відповідь на це оголошення, було отримано 1667 робіт, які прийшли з різних куточків землі і були написані на дев’ятнадцяти мовах. Приз в сто доларів дістався доктору богослов’я, преподобному Самуелю Маккомбу з міста Балтімор. Компанія «Макміллан» з Нью-Йорка опублікувала порівняльне дослідження цих есе. Ось враження містера Девіда Расселла з «Уолкер Траст»:

«Практично для всіх учасників конкурсу, молитва — це реальність, що володіє неоціненним значенням. Але, на жаль, лише небагато знають, яким чином її закон приводиться в дію».

Сам містер Расселл згоден з думкою, що відповідь на молитву повинна бути дією природного закону. Ось що він каже: «Ми знаємо, як використовуємо природний закон. Але наша свідомість має також розуміти його різні фази, а також направляти і контролювати його послідовності. Чи можна сумніватися, що якщо свідомість досить масштабно, щоб охопити дух, для нього відкриється сфера духовного закону?» Складається враження, що ми швидко наближаємося до розуміння цього закону і контролю над ним.

Цінність молитви визначається законом духовної активності. Дух є Творчий Принцип Всесвіту — всемогутній, всезнаючий і всюдисущий. Мислення являє собою духовну активність і складається з взаємодії індивідуального і універсального розуму. «Я мислю, значить, я існую». Коли я перестаю думати, я перестаю існувати. Мислення — єдина активність, на яку здатний дух. Дух має творчої природою, отже, мислення — це творчий процес. Однак, значна частина процесу нашого мислення є суб’єктивною, а не об’єктивною. Велика частина нашої творчої роботи виконується суб’єктивно. Оскільки ця робота — духовна робота, вона не менш реальна. Ми знаємо, що великі вічні сили природи частіше невидимі, ніж видимі, частіше мають духовний, ніж матеріальний характер, і найчастіше суб’єктивні, ніж об’єктивні.

Оскільки мислення являє собою творчий процес, більшість з нас самі створюють для себе руйнівні стани. Своїм мисленням, ми створюємо смерть, а не життя. Ми створюємо нужду, а не достаток. Ми створюємо хвороба, а не здоров’я. Ми створюємо дисгармонію, а не гармонію. Наші переживання і переживання улюблених нами людей, в кінцевій мірі, відображають настрій Розуму, який ми звично приймаємо. І якщо ми можемо допомагати ближнім нашими молитвами, ми також можемо завдавати їм шкоди, дотримуючись руйнівних думок. Ми — вільні моральні агенти, і можемо самостійно вибирати, що думати. Але результат наших думок керується незмінним законом, який являє собою сучасне формулювання духовного висловлювання:

«Не обманюйте, Бог осміяний бути не може. Що посіє людина, то вона і пожне».

Молитва — це думка у формі прохання, а аффірмация — це позитивне висловлювання істини. Коли молитви і афірмації посилені вірою (ще однієї могутньою формою думки), вони стають непереможними.

«Віра є здійснення (субстанція) очікуваного, доказ небаченого».

Мова йде про духовну субстанції, яка містить в собі Творця і Творіння, Елохіма, який проявляється і стає єдиним з об’єктом.

Однак, молитви і афірмації — не єдині форми творчої думки. Коли архітектор збирається побудувати нову чудову будівлю, він усамітнюється в своїй студії і закликає в уяву образи, що втілюють зручність чи користь. Він рідко залишається розчарований результатами.

Коли інженер проектує міст через річку, він представляє всю споруду перш, ніж робить будь-які спроби втілити його в конкретній формі. Ця візуалізація являє собою ментальний образ, який передує структурі і зумовлює її характер. У кінцевому рахунку, спорудження знаходить форму в об’єктивному світі.

Хімік усамітнюється в лабораторії і стає сприйнятливим до ідей, завдяки яким світ пізніше отримує користь — нові зручності, новий комфорт.

Фінансист усамітнюється в своєму кабінеті або кімнаті для консультацій, концентруючись на проблемі в організації або фінансах. Незабаром, світ дізнається про нові промислові підприємства, для яких потрібно капітал в мільйони доларів.

Уява, візуалізація і концентрація — це творчі духовні якості. Дух являє собою єдиний Творчий Принцип Всесвіту. Коли людина знаходить секрет творчої сили розуму, вона знаходить секрет всіх століть. У наукових термінах, закон стверджує: «думка буде відповідати її об’єкту». На жаль, багато людей дозволяють своїм думкам зосередитися на нужді, обмеженості, бідності та інших формах руйнівного мислення. Оскільки закон неупереджений, всі ці речі знаходять матеріальне втілення.

Любов також являє собою форму думки. У любові немає нічого матеріального — але ніхто не буде заперечувати, що вона дуже реальна. «Бог є любов», — говорить нам святий Іоанн. «Всі ми діти Божі». Це означає, що любов є творчий принцип Всесвіту. «У ньому ми живемо, рухаємося й існуємо», — говорить святий Павло.

Любов являє собою продукт емоцій. Емоції управляються сонячним сплетінням і симпатичною нервовою системою. Будучи підсвідомою, ця активність повністю підпорядковується контролю мимовільної нервової системи. З цієї причини, її мотиви часто не підкоряються розуму або інтелекту. Політики-демагоги і проповідники релігійного відродження користуються цим принципом у власних інтересах. Вони знають, що якщо їм вдасться порушити емоції, результат буде гарантований. Демагог завжди волає про пристрастя і забобони своєї аудиторії, і ніколи не звертається до розуму. Проповідник відродження звертається до природи любові, але ніколи не стосується інтелекту. Обидва вони знають, що розум не діє в стані емоційного збудження.

Ми бачимо, що той же самий результат досяжний через звернення до різних емоційних станів. Політик волає про ненависть, мстивість, ревнощі і класові забобони. Проповідник волає про любов, доброзичливість, надію і радость. Але принцип залишається тим же самим.

Одні емоції приваблюють, інші відштовхують. Одні є конструктивними, інші руйнівними. Та ж сама сила приводиться в дію однаковим чином, але в різних цілях. Любов і ненависть являють собою різні полюси однієї і тієї ж сили. Точно так само, електрику та інші сили можуть бути використані як для творення, так і руйнування.

Деякі люди задаються питанням: Якщо Бог є всемогутній і всюдисущий Дух, як може Він бути відповідальним за руйнівні стани. Бог не може приносити нещастя, нужду, хвороби і смерть. Звичайно ж, ні. Але ми можемо накликати ці стани самі на себе, якщо не живемо в злагоді з духовними законами. Не усвідомлюючи творчого характеру думки, ми можемо приймати думки дисгармонії, потреби і хвороби. У кінцевому рахунку, вони приведуть до станів, для яких ці думки є насінням. Однак, ми можемо повернути назад процес через розуміння закону — і, таким чином, отримати інший результат. Відносність добра і зла вказує на результат наших думок і дій. Якщо ми приймаємо тільки конструктивні думки, результати будуть корисними як для нас самих, так і для інших людей. Цю користь ми називаємо добром. Якщо ж, навпаки, ми приймаємо руйнівні думки, це викликає дисгармонію в нас самих і в інших людях. Ми називаємо дисгармонію злом. Однак, в тому і іншому випадку, ми маємо справу з однією і тією ж силою. Є тільки одне джерело сили. Ми можемо використовувати цю силу на добро або на зло, точно так само, як ми можемо використовувати електрику для отримання світла, тепла або енергії через розуміння законів, керуючих електрикою. Але якщо ми ставимося до законів, керуючим електрикою, неосвічене або недбало, результати можуть бути самими неприємними для нас. Ми не можемо говорити, що в одному випадку сила є доброю, а в іншому злий. Добро і зло залежать від проходження закону.

Багато людей задаються питанням: «Чи узгоджується ця думка зі Святим Письмом?» Багато мільйонів Біблій продаються щороку. Усі відкриття хімії, фізики чи філософії повинні бути узгоджені з життєвою істиною релігійної думки.

Що думав Ісус про Творця? Згадайте, що саме це питання задав йому один законник: «Учитель, що мені потрібно зробити, щоб успадкувати життя вічне?» Ісус не пішов від питання. Він не став цитувати древніх авторитетів. Він не рекомендував звернутися до кредо або богословської догми. Він дав просту, але дуже точну відповідь:

«Люби Господа Бога твого всім серцем твоїм і всією душею твоєю, всією думкою твоєю і всією силою твоєю, і свого ближнього як самого себе».

Де знаходиться Бог, Якого наказано любити? Ісус називав Його Отцем. «Хто бачить Мене, бачив і Отця». «Я і Отець одно». «Не Я творю справи, Отець у Мені, Він творить діла». Ісус дав учням заповідь молитися «Отче наш». Коли Ісуса запитали, де знаходиться небо, Він відповів: «і не скажуть, тут воно або там, бо Царство Небесне всередині Вас».

Завдяки єдності з Творцем і Отцем, влада виходить від Учителя і Цілителя. Таким чином, ми бачимо, що між наукою і релігією немає конфлікту. Усередині церкви і поза її ми бачимо, з одного боку, ухил у бік традиційних догм, і, з іншого боку, повернення до ідей Великого Вчителя.

У Старому завіті багато сказано про Бога Якова та Мойсея. Але концепція антропоморфного Бога цікавить нас лише як історія поглядів людей, які ще вірили в плоску землю. У той час, наука була магією, а релігія — догмою.

Старі релігійні ідеї були результатом дедуктивного методу міркування. Цей метод відштовхувався від ідей, які вважалися універсальними і абсолютними, але які було неможливо підтвердити. Будь-які факти вважалися похідними від початкових аксіом. Якщо деякі з спостережуваних фактів суперечили висновкам з аксіом — тим гірше для фактів. Їх існування ставилося під сумнів. Факти вважалися нічим у порівнянні з «висловами істини» з вуст схоластів. Для людей, які наполегливо вказували на незручні факти, завжди знаходилися цикута, багаття або хрест.

Новий заповіт в корені міняє це положення. Він вчить доктрині іманентного Бога. Об’єктивний Бог перетворюється в суб’єктивного Бога.

«У Ньому ми живемо і рухаємося й існуємо».

«Царство Небесне всередині нас».

Ми можемо припустити, що Бог завжди перебуває в «Царстві».

Назарянин радикально змінив процес мислення, який був популярний в його час. Він використав не дедуктивний, а індуктивний метод. Для нього, догмати не грали ніякої ролі. Замість того, щоб йти в міркуваннях від речей невидимих до видимих, від речей вічних до тимчасових, поводився Він інакше. Ідея іманентного Бога спочатку опановувала свідомістю людей, і вони усвідомили, що «Він ближче, ніж дихання, ближче, ніж руки і ноги». Це призвело до славного усвідомпенню, недоступному людям раніше.

У цьому зв’язку цікаво зауважити, що знайома нам Біблія являє собою колекцію манускриптів, які були написані різними людьми, в різний час і в різних місцях. Спочатку, ці манускрипти існували порізно, і тільки пізніше вони були зібрані в один том. Серед стародавніх іудеїв і отців церкви довгий час йшли дебати з приводу того, які манускрипти повинні бути частиною цієї священної книги. До недавнього часу існувало безліч рукописів, яким не знайшлося місце в сучасній протестантській Біблії. Книги Старого завіту в оригіналі були написані по-єврейськи, книги Нового завіту — по-грецьки. Жодного оригінального манускрипту якої-небудь книги не збереглося, до нас дійшли рукописи, які відстають від оригіналів на сотні років. Все, що у нас є — це копії копій, які зроблені з інших копій.

Люди, які бралися за переклад цих манускриптів на англійську мову, щоб зробити їх доступними людям, зустрічали серйозний опір. Їх часто гнобили, виганяли з країни і відлучали від церкви. У різних перекладах цих манускриптів, які зараз називають Біблією, або «словом Божим», мало єдності.

Переклад Біблії короля Якова, який, в кінцевому рахунку, став найбільш популярним, виконали п’ятдесят служителів церкви. Вони прийшли до висновку, що всі розбіжності з приводу переказу необхідно вирішувати на спеціальних зборах, які необхідно проводити час від часу. Ймовірно, на визнання цього перекладу вплинув той факт, що його санкціонував король. Переклад користувався великою повагою серед схоластів через красу свого поетичного слова. По всій видимості, голова групи перекладачів пожертвував точністю заради милозвучності.

Зараз, ми маємо в своєму розпорядженні чисто «американський» переклад Біблії Він являє собою роботу особливого комітету. Знайомі нам слова святого Павла, «віра ж є субстанція речей, на які сподіваються, свідоцтво про речі невидимих», в новому перекладі звучать так: «віра ж є впевненість в речах, на які сподіваються, переконаність у реальності невидимих речей». Складається враження, що у Павла не було розуміння та інтуїції, які йому приписували. Новітній переклад обнуляє і руйнує саме чудове визначення віри з усіх, які тільки були дані світу.

Якби ми на практиці застосували індуктивний метод, ми прийшли б до висновку, що всі релігії покликані співпрацювати заради однієї великої мети: дарувати «мир на землі і серед людей благовоління». Представники різних шкіл і богословських течій повинні працювати разом, щоб поширювати радісну новину про Спасителя, який прийшов, щоб «ми мали життя, і над-достаток». Життя з надлишком, про яке йде мова, може бути знайдена через звернення всередину, а не назовні. Об’єктивний світ являє собою результат суб’єктивного світу. Гармонія в світі випливає з внутрішньої гармонії. З терну не збирають виноград, а з будяків — смокви. Характер людини свідчить про цінність його релігії: «по плодах їх пізнаєте їх». Справжня релігія приносить задоволення не тільки серцю, але і мозку. Релігія — в тому, щоб любити справедливість, істину, свободу і милосердя, забувати про зло і пам’ятати про добро. Релігія — в тому, щоб бути щирим, культивувати розум і бути знайомим з впливовими ідеями, які висловили генії Релігії — в тому, щоб підтримувати в собі мужність і радісний настрій. Релігія спонукає нас дарувати іншим щастя, з радістю засвоювати нові істини, зберігати надію, бачити за всякої бурею спокій, а за всякою ночью — новий день. Така релігія розуму, що має суворе наукове підґрунтя.

Глава 24

Порівняльна релігія

Примітивні раси ніколи не розвивалися в достатній мірі, щоб втілити свої ідеї в літературі. Знання про дикунів і варварів старовини і сучасності зберігаються завдяки живучості їх ідей і звичаїв, а також завдяки письмовими свідченнями їх цивілізованих нащадків.

Психологічна єдність усіх людей не може не дивувати. Хоча стародавні народи мають свої конкретні особливості, ці відмінності набагато менше, ніж можна було б припустити. Дивовижний факт полягає в тому, що розум людей в різних частинах світу працюють дуже схоже. Вони порізно приходять до розуміння одних і тих же основних фактів буття.

Психологічна схожість ментальних процесів різних людей — одне з найбільш вражаючих сучасних відкриттів.

Значна частина стародавніх релігій — НЕ вірування, а практика. Люди ще не розвинули свій розум в достатній мірі, щоб зважувати і порівнювати свої думки. Їм була потрібна дисципліна для тренування тіла і емоцій, і релігійні обряди служили цій меті. Боротьба за існування, яку вела примітивна людина, змушувала її звертатися за допомогою до надприродних істот, яких вона називала богами. Щоб уникнути гніву богів, вона повинна була приносити жертви. Вважалося, що богів потрібно боятися.

Ще одне універсальне вірування — життя після смерті. Люди здавна вірили, що деякі душі відправляються в підземний світ, деякі — на небеса. Ще один різновид давньої віри отримала назву анімізму. Відповідно до неї, всі явища природи мають дух або душу — не тільки рослини, але і дерева, грім, вода, земля, вогонь, і так далі.

Духи можуть розгніватися на людину через її вчинки, тому їх також належало боятися.

Ця система страху була необхідна, тому що з її допомогою людина вчилася коритися наказам. Представники багатьох племен вважали, що неживі частини тварин, такі, як кістки, щелепи, хвости, ноги, і так далі, до певної міри зберігають силу життя. Ці вірування були названі фетишизмом.

Поклоніння ідолам було близько пов’язано з фетишизмом. Отже, ми бачимо, що соціальні організації аж до нашого часу відчувають вплив стародавніх концепцій, сформованих завдяки вірі в богів.

У той час, людина вважала землю богинею, матір’ю невичерпної родючості — або ж громоподібні ударів блискавок.

Легко побачити, що ці концепції забарвлюють всю нашу літературу і є джерелом виникнення багатьох забобонів.

Назва тотемізм було дано системі поділу на племена, де кожному племені відповідав певний тотем. Тотемом служили природні об’єкти, такі, як тварини, дерева і рослини. Вони служили емблемою клану, чи племені.

Слово тотем прийшло з мови американських індіанців. Воно перекладається як «предок», або «сімейна історія». Однак, практика тотемізму існує в багатьох частинах світу. Точно так само, у всіх частинах світу приносять жертви.

Всі так звані цивілізовані релігії мають своє коріння в примітивних релігіях. Дерево отримує їжу як від коріння, так і від листя. Цивілізовані релігії багато чому зобов’язані своєю спадщиною з минулого.

Вірування примітивних народів часто виглядають ірраціональними, а їх звичаї — відразливими. Однак, вони відкрили шлях вперед і вгору.

Людство ніколи не досягало досконалості, тому жодна з релігій була досконалою релігією. Релігія завжди страждала від спроб надати їй застиглу форму. Однак, всі релігії єдині в своїй основі. Вони являють собою тривалу подорож людської свідомості до глибокої віри через додавання нового знання. За своєю природою, люди завжди були релігійними. У них завжди жило сильне бажання, яке просувало їх вперед, до більш повного розкриття внутрішнього потенціалу. У цьому полягає Принцип Життя. Таким чином, ми можемо назвати релігію способом розкриття Життя.

Зараз ми живемо в період часу, який деякі дослідники вищого мислення називають «арійським періодом». Це — п’ятий період в історії світу. Протягом чотирьох інших періодів, людина була зайнята розкриттям і придбанням своїх якостей. Для цієї мети їй було потрібна релігія, відповідна скромному рівню розуміння.

Людина — спадкоємець століть. У кожний примітивний період існували вчення, які передавалися новим поколінням і ставали частиною більш пізніх вірувань. Ось чому у нас є легенди та фольклорні історії, що дійшли з глибини століть. Читаючи про давні традиції і легенди, а також порівнюючи їх, легко помітити, що в них багато спільного: наприклад, історії про змія, про поділ першої людини на Адама і Єву, про Едемський сад, про яйце, яке до цього дня є емблемою життя. Багато подібних історій в сучасних релігіях служать вказівкою на істину.

У всіх стародавніх релігіях є історія про всесвітній потоп. Це повністю відповідає науковим даним, згідно з якими наша Земля була затоплена безліч разів.

Цивілізації Вавилона, Ассирії і Єгипту залишили інтелектуальну і філософську спадщину, яке до сіх пір впливає на уми і серця людей.

Хто ж не читав про чудовій землі Єгипту?! Хто, прочитавши про неї, не відчував єдності з давнім Єгиптом і не відчував містичного прагнення опинитися там, щоб відчути це єднання ще глибше? Ця велика земля з далекого минулого була створена з пустелі чудовою річкою під назвою Ніл.

У Єгипті, можливо, знаходиться одна з найстаріших цивілізацій Землі. Її історія починається задовго до 5000 років до Різдва Христового, коли в тій місцевості жили численні племена, у кожного з яких був свій тотем.

Коли нація з’єдналася в одне ціле, найпопулярнішими божествами стали бог родючості Осіріс і його сестра Ізіда. Символом Осіріса був Ніл, а символом Ізіди — земля Єгипту. У певні сезони, Ніл розливався,і напувала зазвичай пустельну землю, яка, в результаті, давала щедрий урожай. Символом цієї жнив був Гор, Син Божий.

У Єгипті поклонялися багатьом богам. З часом, уявлення про цих богів змінювалися. Вони з’єдналися в групи, і їх стало дев’ять.

Релігія Єгипту допомогла сформувати чутливу соціальну свідомість. Вона відкрила епоху філософських досліджень і роздумів.

Однак, в Єгипті розвинувся скептицизм. У давнину вважалося, що тільки царі можуть сходити на небо. «Чому цього не може робити звичайна людина?» — Запитували люди. Так з’явилися перші насіння демократії.

В Єгипті з’явився глибоко релігійний цар, який спробував донести до людей велику ідею про Єдиного Бога. Втіленням цієї ідеї був бог Ра, або бог сонця. Але Єгипет виявився не готовий для такого нововведення. Він продовжував триматися старих богів.

Під час правління Размзеса IІ і Сета I, Єгипет випробував на собі сильний азіатський вплив. Але такі божества, як Ваал і Астарта не залишили серйозного сліду у віруваннях єгиптян.

Глава 25

Великі релігійні групи

Іудаїзм

Палестина являє собою вузьку смужку землі, що лежить на схід від Середземного моря і на південь від Аравійської пустелі. В ній є як високі гори, так і родючі долини. Палестина має 70 миль в ширину і 125 миль у довжину, і за розміром приблизно відповідає штату Міссурі.

У Палестині знаходиться Мертве море, що лежить на 1300 футів нижче рівня моря, і гора Ермон, що височіє на 9166 футів вище рівня моря. Ця гора покрита снігом з листопада по серпень.

Ця дивовижна земля з різноманітними кліматичними умовами зіграла головну роль в народженні релігії, яка справила найважливіший вплив на світ.

Перші книги Біблії були написані значно пізніше того часу, до яких їх відносять. Зібрання історій про єврейських патріархів у книзі Буття являє собою традиції більш пізньої племінної історії.

Традиція вказує на те, що стародавні євреї складалися з чотирьох племен, які, за переказами, походять від чотирьох матерів. Двоє з цих матерів, Лія і Рахіль, вважалися найважливішими. Ім’я «Лія» перекладається як «дика корова», а «Рахіль» — як «вівця».

Є різні погляди з приводу того, на що вказують ці імена — на тотеми, або на господарську діяльність. Плем’я Лії могло розводити корів, а плем’я Рахілі — овець. Все це відбувалося приблизно в 1300 році до Христа. Можливо, що в Єгипті жило тільки плем’я Рахілі, і саме його вивів звідти Мойсей.

Не виключено, що до того, як ці племена увійшли до Палестини, їхня релігія не відрізнялася від релігій оточуючих племен. Такі характерні семітські звичаї як пам’ятні камені, обрізання і гарем зберігалися і в пізніші часи. Розумно припустити, що релігія цих народів була схожа на релігію їх оточення. У кожного племені було своє божество. Так наприклад, богом Гада міг був бог племені Ашер. Богом кенеев був Єгова, або Яхве. Давньоєврейські автори стверджують, що поклоніння цьому богу сходить до самої глибокої давнини.

Цей Бог був схожий на інших богів тієї епохи. Його шанували як Бога родючості. Стверджувалося, що він викликає пристрасну любов. Йому приписували всю активність, включаючи виверження вулканів, перемогу над ворогами, і так далі.

Є вказівки на те, що божественне ім’я Яхве було відомо в північній Аравії за тисячі років до Мойсея. Переселенці з цього регіону принесли поклоніння своєму богу в Вавилон і Палестину.

Можливо, найбільшою фігурою давньої історії був Моісей. Він був народжений і вихований в Єгипті в той час, як єврейський народ перебував у рабстві. Він був прийомним сином принцеси, яка виростила і навчила його всією премудрості Єгипетської. Однак, бачичи пригнічення свого народу, він одного разу вбив єгиптянина — і, побоюючись помсти, втік з Єгипту в країну мадианитян і кенеев, де жив багато років.

Перебуваючи в цій країні, Моісей одружився на дочці Іофора. Іофор був священик Яхве. У палаючого куща на вулканічній горі, Моісей настільки перейнявся силою і величчю Яхве, що вирішив стати його послідовником. Він повернувся до Єгипту, щоб проповідувати своїм поневоленим одноплемінникам про можливість результату за допомогою сили Яхве.

Після того, як результат успішно відбувся, Яхве і ізраїльський народ уклали заповіт у Палаючій гори. Пізніше, Моісей і його брат Аарон стали священиками. Скрижалі Заповіту поклали в ковчег заповіту, щоб їх можна було легко переносити з місця на місце. Ці скрижалі були священними символами, що вказують на присутність Яхве з народом.

Обов’язки народу були підсумовані в кодексі з десяти законів, які зараз називаються «десять заповідей». Більшість людей думають, що цих законів було десять тому, що представники напівдикаї раси вміли рахувати тільки по пальцях. У цього кодексу моральних законів був жорсткий математичний базис. Найдивовижніше те, що даний кодекс витримав випробування століттями і досі діє. Він втілений в законах більшості сучасних країн.

Безумовно, релігії сучасників Моісея і більш ранні релігії мали більшість тих же законів. Але заповіді Моісея зуміли виділитися на цьому тлі і стали підставою для законодавства всіх народів. Першим етичним вченням була вказівка на Яхве як на єдиного Бога, або монотеїзм. Подальші заповіді стосувалися правильних відносин між людьми. Ранні пророки також говорили про необхідність жертви і справедливості. Пізніше, пророки говорили про любов Яхве до Ізраїлю, порівнюючи Ізраїль з невірною нареченою. Невдячність народу глибоко засмучувала серце Яхве.

Подальші пророки говорили про Месію — про нового вчителя, який повинен прийти, а також про зміну серця і внутрішньої релігії. Навчання таких пророків, як Ісайя і Єремія, зробили багато чого для звільнення релігії від постарілих кайданів.

Розвиток релігії Ізраїлю від примітивних семітських вірувань до іудаїзму являє собою одну з найзначніших глав в історії людства. В інших країнах, таких як Єгипет, тільки деякі люди брали релігію монотеїзму. Лише в Ізраїлі вона стала надбанням народу. Саме з цієї причини, єврейська релігія стала матір’ю трьом великим монотеїстичних релігій світу — іудаїзму, ісламу та християнства.

Єрусалим був «священним містом Яхве», і залишається ним донині. Але у нас немає мети простежити всю довгу історію євреїв, яких пізніше назвали іудеями, з усіма їх злетами і падіннями, з полоном і поверненням з полону, національної еволюцією і остаточним «розсіюванням серед народів».

Люди завжди були бродячими тваринами, і контакт з іншими народами приводив до національних проблем. Ми читаємо про конфлікти між іудеями і самарянами, а пізніше — про тертя між Персією і Вавилоном, Грецією та Римом, і так далі. Різні потоки життя і думки додали форму світу, в якому ми живемо. Мудреці і провидці, філософи і поети різних народів мали кожен свою вагу. Ми бачимо їх вплив в таких книгах, як Притчі Соломона і Псалми Давидові. Книга Екклезіаст створена під впливом грецької думки.

Іслам

Місто Мекка служив місцем проживання могутнього племені курайшитів. Люди з усієї Аравії щорічно приходили в це місто, щоб відзначати свята або зайнятися торгівлею.

Така була обстановка в Мецці в 570 році, коли народився Мухаммед.

Ще до його народження, одна з сект відокремилася від представників старої релігії і почала стверджувати, що шукає віру Авраама.

Наскільки ми можемо судити, Мухаммед був глибоко занурений у містичні та релігійні пошуки. Він жив у Мецці до тих пір, поки йому не виповнилося 50 років. До того часу, він був одружений, і у нього народилося шестеро дітей: два сини і чотири дочки. Одного часу, його почали мучити глибокі сумніви. Залишивши свою сім’ю в Мецці, він провів два роки в печері, де віддавався молитвам і медитацій. Зрештою, він вийшов звідти з твердим переконанням, що Бог визначив йому бути пророком для свого народу. Він проповідував десять років, і за ці роки привернув до себе небагатьох послідовників. Але вони зберігали вірність Мухаммеду, і їх кількість з часом зростало.

Найважливішою доктриною Мухаммеда була єдність і «самотність» Бога. Він називав Бога Аллах, що в перекладі означає «Бог».

Мухаммед представляв Бога як велику і трансцендентну Людину. У неї були руки, ноги, очі і інші людські атрибути.

Бог був абсолютним деспотом світу, всемогутнім і Всемудрий.

Людина була не в змозі осягнути Його. Однак, якщо людина підкорявся волі Бога, Він являв її милосердя.

Наступним важливим вченням було твердження, що Мухаммед — пророк Бога. «Після Мухаммеда, не повинен прийти жоден пророк». Релігія була повинна принести людям мир, що на арабській мові звучить «салма». Від цього походить слово «іслам», що в перекладі означає «покірність». Мухаммед назвав свою релігію ісламом, бо проповідував доктрину підпорядкування.

У міру того, як минав час, він додавав до цих навчань нові, в тому числі — вчення про нагороди і покарання. Віруючі будуть нагороджені в матеріальному раю, отримавши власний гарем, у той час, як невіруючі повинні будуть мучитися в матеріальному пеклі. Ось два уривки з Корану, які ілюструють цю думку:

Віддають чи за добро інакше, ніж добром?

Яку ж з милостей Вашого Господа Ви вважаєте брехнею?

А перед тими двома є ще два сади.

Яку ж з милостей Вашого Господа Ви вважаєте брехнею?

Вони обидві — темно-зелені.

Яку ж з милостей Вашого Господа Ви вважаєте брехнею?

У них обох вирують два джерела.

Яку ж з милостей Вашого Господа Ви вважаєте брехнею?

У них обох є фрукти, фінікові пальми, гранати.

Яку ж з милостей Вашого Господа Ви вважаєте брехнею?

Там є діви хороші, прекрасні.

Яку ж з милостей Вашого Господа Ви вважаєте брехнею?

Вони — чорноокі і великоокі, утримувані в шатрах.

Яку ж з милостей Вашого Господа Ви вважаєте брехнею?

З ними раніше не мали близькості ні людина, ні джин.

Яку ж з милостей Вашого Господа Ви вважаєте брехнею?

Сура 55

Тут перераховані нагороди. А ось що сказано про покарання:

Для тих, що не увірували, викроять шати з Вогню, а на голови їм лити окріп.

Від нього будуть плавитися їх нутрощі і шкіра.

Для них уготовані залізні палиці.

Кожен раз, коли вони захочуть вибратися звідти і позбутися смутку, їх повернуть назад.

Скуштуйте муки від палючого Вогню!

Сура 22

Вчення про ангелів і сатану була запозичена з іудаїзму.

Оскільки жителі Мекки були незадоволені Мухаммедом, він утік звідти в Медину. Цей момент вважається поворотним в історії ісламу, і від нього ведеться відлік часу. У Медині Мухаммед став правителем, і іслам зазнав деяких змін.

Якийсь час Мухаммед молився поверненим до Єрусалиму. Він плекав надію на те, що іудеї, багато з яких жили в Медині, побачать у ньому наступника їх пророків. Але його спіткало розчарування.

Мухаммед наказав змінити напрямок молитви з Єрусалиму на Мекку. Ідеї Аравії незабаром стали впливовішими, ніж ідеї Єрусалиму та Ізраїлю.

Зороастризм

Читаючи про стародавні релігії з бажанням дізнатися, у що вірили представники тієї чи іншої релігії, ми можемо прийти до неправильних висновків. Час і місцевість грають не менш важливу роль в релігії, ніж зміст вчення.

Зороастризм народився в Персії — у величезній плоскогірних країні, площа якої становить приблизно одну п’яту частину площі Сполучених Штатів. Персія оточена високими горами, шлях через які проходить по кам’янистих перевалах. У цій країні трохи річок, і річки губляться серед піщаного грунту.

Зороастр вважався великим богом сільського господарства. Легко побачити, чому сільськогосподарська діяльність стала частиною релігійного обов’язку.

Боротьба з суворими природними умовами високогір’я загартувала людей, які жили в цій країні, зробила їх умілими і практичними, значно відрізняються від римлян за своїм характером. Жителі Персії також відрізнялися від своїх одноплемінників в Індії де був більш м’який клімат. індуси були більш схильні до роздумів і містичного досвіду — але жителі Персії були бадьорими і активними Їх більше цікавили об’єктивні речі, а не метафізичні питання. Ось чому до них був посланий Учитель, послання якого виявилося зрозуміло для їх умів і сердець. Вчення Зороастра в значній мірі відрізняється від інших релігійних вчень.

Книга «Авеста», або «Знання», була написана набагато пізніше життя Зороастра, вона викладає його вчення та ідеї у формі поем, схожих на псалми. Ця книга — ядро зороастрійської релігії.

Стародавні іранські релігії і раніше залишалися популярними. Хоча Зороастр і виступав проти них, бог Ахура при ньому став Ахура Маздой — , або вогнем Бога. Він навчив народ астрономії, проповідуючи про вогонь Сонця як про джерело життя для всіх істот.

Спочатку, Зороастр називався Заратустрой. Безсумнівно, обидва цих імені більше вказують не на конкретне ім’я, а на положення, яке займає людина, подібно словами «президент» або «суддя». Але безсумнівно, що в історії був один великий Зороастр з системою великих ідей. Приблизно у віці двадцяти років, він залишив свою сім’ю і відправився на пошуки власної віри, почавши формулювати її основні положення. У тридцятирічному віці він, подібно до Ісуса, почав отримувати бачення і одкровення.

У баченні, яке три рази повторилося в один і той же день, він був піднесений на небеса в присутність Ахура Мазди — , самої Вищої істоти, і прийняв Його повчання.

Після повернення Зороастра на землю, він знову почав проповідувати священикам його власну релігію. Він учив про поклоніння Мазді, прославлянні архангелів, боротьбі з демонами, і так далі.

Пізніше, йому були дані ще шість видінь. У кожному з цих видінь, перед ним поставав архангел, що уособлював певні якості, такі, як «добрі думки», «благі слова», «благі справи», і так далі.

На практиці, Зороастр був монотеїстом. Для нього, Ахура-Мазда був єдиним Вищим Богом.

Зороастр дипломатично давав нове тлумачення старим релігійним ідеям, щоб пом’якшити шок для новонавернених і не відштовхнути їх.

Згідно з його вченням, у людей є дві природи — тваринна і божественна. Завдяки практиці «досконалої праведності» і благих думок, людина має можливість після смерті бути разом з Маздою. Мазда готовий допомогти людині, яка попросить його про це.

Зороастр вчив, що тільки сама людина визначає власну долю і може чинити правильно, якщо цього хоче.

Правильна поведінка включає в себе чесність, справедливість і заняття сільським господарством.

Неправильне поведінка включає в себе брехню, злодійство, а також знищення іригаційних систем, худоби та посівів.

Нагороди та покарання, які отримує людина — результат його дій.

Релігія Вед

Індія займає простір від Гімалайських гір на півночі до індійського океану на півдні. В Індії є велика різноманітність кліматичних умов. Ця величезна країна, що має форму трикутника, простягається на тисячу миль з півночі на південь, і майже настільки ж — зі сходу на захід.

Місце народження ведичної релігії знаходиться між долинами двох великих річок, Інду і Гангу. У верхів’ях Інду, де цю річку живлять танучі сніги Гімалаїв, клімат нагадує клімат в центральних штатах США. Долина Гангу розташована південніше. Її родючість багато в чому залежить від дощів, які приносять мусони. Клімат несприятливий для людини, яка змушена відчайдушно боротися за виживання.

Деякі з племен арійського походження прийшли у верхів’я Інду через перевал Гіндукуш. Розселившись у всій північній частині долини Інду, вони жили там кілька століть. Там вони склали Веди — свого роду Біблію, або Епос Божественної Мудрості. Пізніше, окремі представники цієї раси прийшли в долину Гангу. На думку деяких авторів, що послідувало поділ релігій було наслідком пригнічуючого ефекту клімату цієї долини.

Веди включають в себе більше сотні книг. Найголовніші з них — Ріг-веда, Яджур-веда і Сама-веда. Слово «Веда» означає «мудрість» або «знання». Ріг-веда, найстаріша книга, включає в себе близько тисячі гімнів. У ній є гімни вихваляння богів, сімейні книги, книги благословень і прокльонів, і так далі.

Передбачається, що ці гімни були складені різними поетами і провидцями. Деякі з Вед були покладені на музику.

Брахмани — це богословські трактати в прозі, що мають відношення до жертовних церемоній. За ними часто видно мислячий дух, не задоволений простим принесенням у жертву тварин. Цей дух прагнув до єднання з духовною Сутністю.

У близькому інтелектуальному зв’язку з Брахманами знаходяться Упанішади, які являють собою нову, відмінну енергію. Книги Упанішад за своєю важливістю займають таке положення після Ріг-веди.

Прийнято вважати, що Упанішади були написані безпосередньо перед періодом життя Будди Гаутами, який помер в 487 році до нашої ери. Це висловлювання виглядає переконливо, оскільки вся буддійська система думки припускає філософські концепції Упанішад. Розумно припустити, що Брахмани і Упанішади з’явилися між 800 і 500 роками до нашої ери.

Ріг-веда в першу чергу стосується питань соціального порядку. Вона описує просте патріархальне суспільство під управлінням вождів, яких називали раджа.

Згідно Ріг-веде, сім’я являє собою основу суспільства. Батько сімейства — не тільки пан вдома, але і священик, який приносить жертви. Хоча дружина і підкорялася чоловікові, вона користувалася великою пошаною, ніж в епоху Брахманів. Дружина брала участь у жертвоприношеннях і була господинею всього будинку. Вона керувала дітьми та рабами, а також неодруженими братами і незаміжніми сестрами чоловіка.

Моральні стандарти були високими.

Оскільки суспільство було аграрним, основною мірою цінності була корова, хоча Веди також згадують золото і бронзу. Пізніше, вихідці з інших країн відвоювали частину долини Гангу, і в ході боротьби з’явився поділ праці. Суспільство розділилося на клас священиків, клас воїнів і клас хліборобів. Так було покладено початок кастової системі.

Стверджувалося, що Веди кажуть про тридцять три божества — що є важливим числом в людській еволюції. Але найважливішим Богом вважався Індра. Будучи племінним Богом, він бився в битвах за народ, і ніколи не втрачав свого войовничого характеру. Він був Богом землі і земним за природою. Він вбивав драконів і монстрів. Він був ненажерою і п’яницею,і любив хвалитися. Ще одним Богом був Агні — Бог вогню.

Давайте зараз зупинимося і задумаємося над дивним фактом: практично у всіх ранніх релігіях говориться про шанування чотирьох елементів: землі, повітря, води і вогню. Це універсальне вчення в незмінному вигляді присутня у всіх частинах світу. Жителі стародавньої Індії були схильні множити кількість богів через персоніфікацію сил природи — таких, як ранкові та вечірні зорі, сонце і місяць, мати Земля, і так далі.

Ріг-веда називає творіння актом природного породження (Ріг-веда 4, 2).

Цар смерті носив ім’я Яма. Він керував місцями, де перебували мертві — як хороші, так і погані.

Індуси мали дуже туманне уявлення про безсмертя, хоча пізніша література, Упанішади і Махабхарата, показують сильне прагнення до нього. Ми знаходимо ясні сліди того, що індуси вірили в небеса і пекло.

Брахмани представляла собою книгу ритуалів, які говорять про жертвопринесення і поклоніння. Ця книга також описувала обов’язки різних каст: брахманів, або священиків, кшатріїв, або воїнів, вайшьев, або хліборобів, і шудр, або слуг.

Буддизм

Подібно до Ісуса з Назарета, Гаутама, засновник буддизму, не залишив після себе написаних ним книг. Тим не менш, у нас є достовірні описи його доктрини.

Він народився неподалік від Бенареса, приблизно в 567 році до нашої ери. Його батько був раджею по імені Шуддходана.

Коли настав час пологів, мати перебувала в дорозі до будинку батька, і тому її син народився під кількома високими деревами в гаю Лумбіні. Мати померла через тиждень після пологів, і дитину виховувала сестра.

Гаутама не цікавився своїми обов’язками принца. Він залишив свій дім, дружину і дитину, щоб присвятити себе вивченню і практиці релігії. Цей вчинок не був чимось незвичайним. Після створення Упанішад з’явилася група аскетів, які залишили світ і жили в бідності в горах і лісах, здобуваючи прожиток милостинею.

Чотири картини підштовхнули Гаутаму до цього кроку. Він побачив старого, потім хворого, потім розкладающийся труп, і, нарешті, відлюдника. Перш ніж піти з дому, він прокрався в кімнату, де спали його дружина і дитина, щоб поглянути на них востаннє.

Буддисти називають це розставання «Великим відправленням».

Гаутама вирушив на південний схід, в місцевість, розташовану на південь від річки Ганг. Там він провів якийсь час, вивчаючи філософію Брахманів під керівництвом двох поважних вчителів. Але це не принесло йому задоволення, і він відправився в джунглі, де шість років віддавався суворому аскетизму і цим придбав популярність у всій Індії.

Гаутама так і не знайшов душевного спокою — до тих пір, поки одного разу, практикуючи строгий пост, він не втратив свідомість, так, що учні визнали його мертвим. Але він прийшов в себе і усвідомив, що настільки ревне умертвіння плоті не приносить ніякої користі. Він почав регулярно вживати їжу й відмовився від жорсткого аскетизму.

У житті Гаутами настав другий криза. Всі вчення індуіської філософії підвели його, і він майже зневірився досягти своєї мети.

Мандруючи та медитуючи, він сів під фікусових деревом. Там він обмірковував роки свого життя і бився зі спокусами, які багато в чому були схожі на спокуси Ісуса. Коли день закінчився, перед ним виникло бачення нового шляху. Він став Буддою, що в перекладі означає «просвітлений».

Дерево, під яким сталося це переживання, було названо деревом Бодхі, або деревом просвітлення. Секрет Будди полягав у тому, що світ набувається завдяки владі над людським серцем, внутрішнього спокою і любові до інших.

Дерево Бодхі шанується серед буддистів точно так само, як хрест серед християн. Протягом століть, у людей завжди були символи для невидимих речей і метафізичних якостей.

Будда вчив про Вищого Бога. Деви, або боги старої релігії, також існували — але вони, як і людина, були у владі матеріального світу.

Будда обучав кармі і реінкарнації, або доктрині причини і наслідки.

Йога

Неможливо завершити розмову про Індію і її впливових школах думки, не кинувши погляд на сучасний розвиток. Нам також необхідно звернутися до історії, щоб побачити, як змінювалися стародавні вірування.

Буддизм і виникла пізніше єресь джайнізму не замінили ні релігію Вед, ні Упанішади. Кожне з цих течій продовжило існувати і далі, зазнаючи численні зміни з ходом століть.

В Індії відбувалися багато бурхливих подій. У різні періоди,її підкорювали різні народи, в тому числі сирійці, парфяне, мусульмани, і так далі. Але найбільш важливим було завоювання Індії Великобританією, яке відбулося в 1803 році нашої ери.

Багато філософських системи, що виникли на підставі Упанішад, дотримувалися ідеї згідно з якою є дві Вічні істоти. Цю теорію висунув великий мислитель Капила, збунтувавшийся проти монотеїзму Упанішад. Він визнавав тільки матерію та індивідуальну душу, заперечуючи Бога.

Система Йоги була заснована пізніше, і її творцем був Патанджалі. «Йога» в перекладі означає «тягар» або «союз», що має на увазі союз з Богом або з вищим «Я». Йога акцентує переживання і знання, а не аскетизм, пост та інші засоби умертвіння плоті, які довгий час практикувалися в Індії, Йога дала цим практикам філософське пояснення і застосувала їх для ізоляції душі від матерії з тим, щоб вона змогла з’єднатися з Богом.

Серед крайнощів практики йоги була така: стояти нерухомо, з купою бруду на голові, до тих пір, поки в цьому бруді не почнуть гніздитися птахи, в той час, як душа перебуває в стані статичної абстракції.

Подальшим розвитком Упанішад стала система Веданати. Початок їй поклав один з коментаторів Вед, який жив приблизно в восьмисоті році нашої ери. Веданта стверджує, що матеріальний світ феноменів в реальності не існує, він — не більше, ніж ілюзія. Поганий сон народження і переродження буде тривати до тих пір, поки кожна душа не визнає, що в реальності не існує нічого, крім Брахмана і Атмана. Це знання стає порятунком.

Брахмана називають Верховний Бог, або Верховний Особистий Бог. У цій філософії кореняться деякі з наших ідеалів, таких, як нереальність матерії і віра в те, що Верховний Бог може бути особистістю, як вважають деякі з наших традиційних церков.

Махабхарата — великий індійський епос, який являється роботою багатьох авторів, які обробили історії та легенди, висхідні до найдавніших часів. У цьому епосі розповідається історія численних воєн, інтриг, проявів любові, ненависті, і так далі. Історія зосереджена навколо героя на ім’я Крішна, який пізніше придбав статус бога і перетворився на об’єкт поклоніння. Його стали називати «Бхагавата», що означає «обожнюваний».

Бхагавад-Гіта, або «Божественна пісня», викладає теорію, яку ми щойно згадали. Ця історія, і донині популярна серед дослідників істини, являє собою епізод з шостої книги Махабхарати. Книга вказує на дві природи людини — нижче «я» і вище «Я». Вони знаходяться в стані постійної війни один з одним. Вчення представлено у формі діалогу між Арджуной і Крішною. Арджуна задає Крішні безліч питань, на які той відповідає з глибокою мудрістю і проникливістю.

У Крішни, пантеїзм набуває особистісний відтінок. Велика боротьба життя являє собою між вищою і нижчою частиною нашого «я». В Індії відомі й інші епічні поеми, такі, як Рамаяна. У них викладені возвишенні ідеали, в той час, як окремі твори опускаються до аморальності.

В даний час, релігія індуїзму має майже 200 мільйонів послідовників. Вона включає різноманітні вірування і практики. Дані відмінності пояснюються численними впливами, як внутрішніми, так і зовнішніми, яким Індія піддавалася починаючи з епохи Вед. Деякі ідеали виглядають прекрасними і благородними. Але ці ідеали представляють релігію скоріше ментальною, ніж духовної.

Конфуціанство

«Завжди і у всіх справах, нехай буде благоговіння. Поводитися слід важливо. Коли людина мислить, вона правильно і красиво говорить».

Ли Кі І.

Ця цитата належить одному із стародавніх китайських письменників. Розмірковуючи про прояв китайського характеру останнім часом, ми приходимо до висновку, що подібні ідеї глибоко проникли в китайський характер. Не існує іншої раси, що володіє природним гідністю, спокоєм і благоговінням.

Китайська цивілізація зародилася на північному заході Китаю, в провінціях, які розташовані у жовтої річки в теплих кліматичних умовах. На родючій землі ростуть яблука, груші, виноград, горіхи і пшоно.

Сучасна метафізика усвідомлює, що у кожного предмета у Всесвіті є своя прихована сторона. Посвячені високого рангу в минулому, можливо, не вважали, що ця сторона містить Божество, якому потрібно поклонятися. Але вони навчали тому, що невидима духовна сила присутня в найчисленніших явищах — точно так само, як це робимо ми в даний час.

Згідно з поглядами стародавніх китайців, Всесвіт виник завдяки двом душам, або «дихання», названими Ян і Інь. Ян представляв теплоту, світло і життя, а також небеса, звідки виходить все благо. Інь представляла темряву, холод, смерть і Землю. Ян поділявся на певну кількість хороших духів, які називалися Шен. Інь поділялася на злих духів, які називалися Квеле. Ці духи давали життя людській расі.

Народження представляло собою злиття цих душ, смерть — їх розділяє. Якості Шен поверталися до Ян, а якості Квеле — до Інь.

У людей був один Верховний Правитель, і в духовному світі також був один Верховний правитель. Таким правителем вважався Шан ді — незважаючи на те, що китайці приносили жертви багатьом другорядним правителям.

Стародавня релігія Китаю заснована на п’яти канонічних книгах, які Конфуцій, за переказами, врятував від загрози зникнення: історична книга, книга гімнів і пісень, книга благочестя, книга змін, книга ритуалів. Ці навчання, значною мірою, зробили китайський характер таким, яким він є сьогодні.

Імператор шанувався як «син Неба». Основною рисою релігії було шанування предків. Храми були розкидані по всій землі. Основні релігійні свята припадали на дні зимового та літнього сонцестояння — що показує, що стародавні китайці знали про езотеричне значення цих днів.

Конфуцій був найбільш впливовою в китайській історії людиною. Він жив у період між 550 і 480 роками до нашої ери. За свідченнями історичних хронік, його життя не відрізнялася від життя звичайної людини в будь-якому сторіччі.

Коли Конфуцію виповнилося п’ятнадцять років, він налаштував себе на оволодіння знанням. Пізніше він одружився, у нього народилася дитина — але сімейне життя його не влаштовувало, і тому він розлучився з дружиною і став вчителем, знайшовши час для навчання і медитації. Тільки це було дорого його душі, розташованої до містицизму.

У віці тридцяти років, Конфуцій вже володів популярністю. Він організував власну школу і привернув до себе в якості учнів багатьох молодих людей з благородних сімей. Повідомляють, що в один час у нього було три тисячі учнів. Конфуцій був строгим формалістом, а не реформатором. У кінцевому рахунку, його релігія була релігією його предків.

Конфуцій вважав віддалене минуле золотим століттям, і ставив мету підтримувати цей стан незмінним.

Найблагородніший вислів Конфуція звучить так: «Не роби іншим того, що не бажаєш собі».

Золоте правило було підставою його релігії. Він учив, що вища мета на небесах і на землі — «чеснота заради чесноти»,і що «порядок є єдиний закон неба».

Другим великим учителем і містиком Китаю був Лао Цзи, що жив приблизно за шістсот років до нашої ери. Він багато років займав високе положення при дворі імператора. Однак, коли він вже почав старіти, він добровільно пішов у відставку і відправився в усамітнення, де написав свою знамениту книгу мудрості, «Дао Де Цзін».

Відповідно до системи вірувань Лао Цзе — ,великим і гідним шанування було Дао. Це поняття можна перекласти як «Шлях», «силу», «природу», і навіть як «Бог».

У розумінні Лао Цзи — , світ був невичерпним і нескінченним. Він висловлював цю думку такими словами:

Той, хто знає, не говорить. Той, хто говорить, не знає.

Його не можна наблизити для того, щоб з ним зріднитися;

його не можна наблизити для того, щоб ним нехтувати;

його не можна наблизити для того, щоб ним скористатися;

його не можна наблизити для того, щоб його підняти;

його не можна наблизити для того, щоб його принизити.

Ось чому воно шановані в Піднебесній.

У цих словах можна побачити сердечне устремління до Бога, про який пише апостол Павло. Ось ще уривок з Лао Цзи:

Вища чеснота подібна воді.

Вода приносить користь усім істотам і не бореться [з ними].

Вона знаходиться там, де люди не бажали б бути.

Тому вона схожа на дао.

У книзі Лао-Цзи можна побачити певну різновид самознищення і фаталізму, характерну для буддизму в його північній формі. Буддизм Махаяни прийшов у Китай приблизно в 75 році до нашої ери, але знання про буддизм було доступно набагато раніше. Кілька століть, нікому з китайці не дозволялося ставати ченцями. Проте, з часом, китайські учні вирушали в паломництво до Індії для того, щоб краще дізнатися про свою віру.

Конфуціанство завжди знаходилося в опозиції до буддизму. Але буддизм залишався привабливим, тому що багато людей знаходили в ньому внутрішнє задоволення. В даний час, китайський буддизм в чомусь схожий на буддизм Тибету. Буддисти вірять в молитви, в небеса і Пекло як місця притулку в проміжку між втіленнями, і так далі. Конфуціанство, даосизм і буддизм в Китаї не відокремлені один від одного. Кожна з цих релігій впливає на іншу. Підсумовуючи все сказане, можна зробити висновок, що конфуціанство звертається до питань моралі, даосизм зосереджений на духовних силах, що впливають на життя людини в сьогоденні, а буддизм робить наголос на майбутньому житті. Конфуціанство має справу з видимим справжнім, даосизм — з невидимим справжнім, а буддизм — з невидимим майбутнім.

Синтоїзм

Японія являє собою групу островів, що нагадують дугу, неподалік від східного узбережжя Азії. Ці острови Простягаються від 31 до 45 градусів північної широти. Ранніми мешканцями Японії, можливо, були племена айнів і ямато.

Їх традиції були схожі на традиції довколишніх народів. Ямато завоювали велику частину території Японії але розвиток рухалося повільно. Люди жили в хатинах, не існувало ні міст, ні храмів. Люди жили в основному за рахунок полювання і рибальства, роблячи перші спроби вирощувати рис і використовувати залізні знаряддя. Шлюб і сімейні стосунки були тільки частково організовані. Однак, пізніше еволюція прискорилася завдяки китайському впливу. У Японії прийшли писемність, буддійські релігійні вчення, а також конфуціанство, яке завжди було більше філософією, ніж духовної релігією. Все це поклало початок державної релігії Японії.

Згідно з ученням синтоїзму, японські імператори — це нащадки богів, від яких відбулися всі інші боги Японії. Згідно з поглядами примітивної релігії, люди, тварини і боги складали єдину спільність. Божество Позначалося словом «Камі», що перекладається як «верховне істота». Божествами були сонце, небеса, і навіть вітер і змія. Божественними якостями володіли дорогоцінні камені і всі речі, які викликали подив. Для японців, як і для семітських народів, вищим чудом було диво походження життя — і це спонукало їх покпонятися фалічним символам. Але в їх поклонінні не було нічого низького — вони почитали Божественне в найбільш чудовою і доброзичливої формі. Сучасним психологам слід назавжди викинути з голови помилкову ідею, що деякі з цих наочних посібників свідчать про дегенеративні практики.

Відповідно до поглядів японців, світ був породжений богом і богинею, позитивними і негативними силами. У них не було уявлень про душу або гріх, хоча вони і вірили в небеса і підземний світ. На щастя, це ніяк не було пов’язано з ідеєю нагороди і покарання. Філософія конфуціанства з благоговінням ставилася до предків, особливо тим, які були імператорами. Коли релігія синтоїзму зміцнилася в Японії, це призвело до більшого шанування сім’ї та шлюбу — точно так само, як і в Китаї. Згідно з ученням синтоїзму, людина в своїй нинішніх життя близька до богів, і після смерті відправляється до людей, які шануються після смерті. Ця думка дуже близька сучасній ідеї про братерство всіх людей, які є дітьми Божими.

Про японцях кажуть, що вони моляться не про прощення гріхів, а про приємне життя, щастя і блаженство. Вони вчать, що якщо поклоняюща людина «усвідомлює, що в його серці бракує божественних якостей або божественної чистоти, вона може навмисно здути з нього пил і змити всі плями, щоб повернути чистоту». У цьому ми знаходимо прекрасну паралель з твердженнями сучасної психології.

В даний час, Японія — сама передова нація Сходу. Серед японців є окремі християни, але в цілому переважає буддизм. Найбільш прогресивні явища в японській культурі пояснюються китайським впливом, через вчення Конфуція. Це ще раз доводить, що людина успадковує всі багатства різних народів.

Філософія Греції

Грецька релігія була релігією музики, літератури, скульптури та живопису. Релігійне життя більше нагадувала філософію, ніж власне релігію. У грецькій релігії, розум людини почав свою величезну аналітичну роботу з аналізу навколишнього всесвіту.

Ранні мешканці Греції, що жили приблизно за три тисячі років до нашої ери, за часів Кам’яного віку, пройшли той самий шлях розвитку, що й жителі Вавилона, Єгипту та Китаю. Індоєвропейці прийшли з півночі і розселилися у всій долині Дунаю на початку бронзового століття. Всі ці групи змішалися і утворили єдине ціле.

Пантеон являв собою зібрання всіх божеств. Найбільш великими богами вважалися Аполлон і Гермес.

У Милете, іонічному місті в Азії, в шостому столітті до нашої ери жили філософи Фалес, Анаксимандр і Анаксимен. Сприймаючи єдність навколишнього світу, вони були зайняті пошуками єдиного елемента, який був би джерелом усього, що є у світі.

Фалес називав таким елементом воду, Анаксимандр — повітря. Піфагор, який, можливо, навчався в Аравії і Вавилоні, вважав, що поясненням всіх речей є чисельні співвідношення. Цього погляду досі дотримуються прихильники вищого мислення.

У Греції проявилися й інші великі уми, висували великі ідеї Філософ на ім’я Ксенофан стверджував, що бог єдиний, і він не схожий на людину. Всі речі єдині, і ніщо не може коли-небудь з’явитися або ж зникнути.

Сократ (469–397 рр до нашої ери) був критично налаштованим філософом свого століття. Демонструючи хиткість більшості знань, він намагався залучити людей до пізнання себе. Його неперевершений метод навчання полягав у задаванні питань. Сократ вірив, що ним керує дух, який в ньому живе. Він прагнув знайти найкращий шлях життя тут і зараз. Сократ вів просте життя, і, коли його засудили на смерть, він зустрів свій кінець сміливо і радісно.

Платон був учнем Сократа впродовж восьми років. Він вважається одним з найбільших вчителів та авторів у світі. Згідно з його вченням, всі речі в зовнішньому світі схильні до невпинних змін, і лише ідеї є незмінними і вічними. Видимі прояви являють собою спроби висловити вічну ідею. З точки зору Платона, душа розташована між світом ідей і плотським світом, і пов’язана з обома світами. Душа належить до світу, який понад почуттів. Тільки в ньому вона може знайти справжнє існування.

Аристотель був учнем Платона. Він знайшов реальність не в ідеях, а в речах. «Конкретні речі завжди змінюються, але ЇХ різновиди залишаються». Згідно з його поглядами, Правителем Всесвіту є вічний Розум. Після цих великих мислителів, Греція дала світові філософські школи стоїків і епікурейців.

Християнство

Ісус народився в Палестині — в країні, яку іудеї вважали «святою землею».

У той час, ця частина світу була окупована римським урядом. Рим панував над усім світом, і багато єврейських лідери були в підпорядкуванні у римлян. До їх числа належить Ірод Великий, під час правління якого і народився Ісус.

Марія, мати Ісуса, була дружиною тесляра по імені Йосип. Ісус вивчився цьому ремеспу і займався ним до тих пір, поки йому не виповнилося приблизно тридцять років.

Незабаром після того, як Ісусу виповнилося тридцять років, його двоюрідний брат Іоанн Хреститель почав проповідувати, що «Царство Боже наблизилося». Він хрестив всіх людей на знак їхнього бажання приготуватися до цього пришестя. Ісус також захотів хреститися у Івана. Коли він виходив з води, голос з неба проголосив, що він — «син Божий» і очікуваний Месія. Ісус виріс серед людей, які вірили в прихід Месії — не тільки духовного рятівника, але царя, покликаного відновити колишню славу єврейського народу.

Ісус був переповнений думками про своє Призначення, і він пішов у пустепю, щоб як слід все обдумати.

Розповідь про душевні муки Ісуса переданий як історія про диявольські спокуси. Із цієї боротьби, Ісус вийшов із новими уявленнями про Месію і царство Боже.

Він рішуче відмовився від політичних цілей, які включали панування над тілами людей за допомогою сили зброї.

Ісус вибрав шлях самопожертви й любові.

Він займався месіанським служінням, але це служіння було духовним, а не політичним.

Говорячи про Царство, Ісус учив, що у кожної людини є можливість підкоритися безпосередньому керівництву Бога всередині себе. «Хіба не говорив Я Вам, що Ви боги?» «Царство небесне всередині Вас». Це царство більше не було монархією, де Бог є віддаленим правителем. Царство являє собою сім’ю, в якій Бог — люблячий Батько, а всі люди — брати. Основний зміст цього послання викладено у Притчі про блудного сина.

Ісус обрав своїми учнями і супутниками дванадцять людей, які були зайняті звичайними професіями. Він більше року провів з ними, мандруючи, проповідуючи, і лікуючи хворих. Коли ж він розкрив їм власне месіанство, учні не могли зрозуміти безкомпромісної відмови від обману і акцент на персональній праведності.

Ісус не надавав великого значення церемоній. Це налаштувало проти нього людей, що володіли вищою владою. У кінцевому рахунку, вони домоглися його страти через розп’яття.

Ісус нічого не написав — але неперевершені історії та Притчі, які Він залишив, показують його неперевершене розуміння природи Бога і людини. Ці історії були пізніше записані Його учнями. Вони — частина Нового завіту.

Незабаром після відходу Ісуса, апостоли заснували християнську церкву. Ця історія є довгою, і ми всі з нею знайомі, більшою чи меншою мірою. Віруючі та апостоли були місіонерами-ентузіастами. За триста років, які минули після смерті Ісуса, вони змогли успішно розповсюдити його вчення в багатьох країнах Середземномор’я.

Найбільшим християнським центром став Рим в Італії. Саме там була заснована католицька церква, яка зараз претендує на більшу частину християн.

У Середні століття, церква затвердила свою владу над державою і користувалася практично необмеженою владою.

Приблизно до 1300 року, люди стали потребувати нових ідей, у тому числі і в більшій релігійної свободи. Ця свобода прийшла через велику релігійну реформацію, на чолі якої стояли Мартін Лютер і Джон Кальвін. Саме від них пішли протестантські церкви. У XVIII і ХІХ століттях, через ще більшу політичну і релігійну свободу, в Північній Америці народилися і стали процвітати такі церкви, як пресвітеріанська, методистская, баптистська, та інші.

Релігії в наш час

Конфуцій вчив про ідеал фізичного розвитку — і немає більш витривалих народів, ніж ті, які зазнали впливу його вчення.

Зороастр, який жив майже в один час з Конфуцієм, в значній мірі вплинув на розвиток сільського господарства. Він учив про вплив планет на людину і природу, а також про те, що природа повинна піднестися у міру піднесення людини.

Пізніше виникла єврейська раса з її ідеєю жертви. Єгиптяни вперше зайнялися пошуками істини і безсмертя, а також розробкою етики нової цивілізації. Послання Будди не просто володіло глибокою духовної природою. Він учив, що повсякденне життя може бути засобом досягнення кінцевої мети людини.

Греки осягали Бога через любов до краси і створення краси. Греція досі вважається матір’ю мистецтва.

Рим дав світові національний уряд.

Коли людство стало готове до нового ідеалу, з’явився Ісус Христос. Не випадково сказано: «Коли учень готовий, приходить Учитель».

На початку ХІХ століття, релігії західного світу стали визнаним установами. Більшість християн належали до католицизму або протестантизму. Під «західним світом» ми маємо на увазі не тільки американський континент, а й Європу.

До цього часу, завдяки впливу «століття розуму», багато людей стали прагнути до кращого розуміння роботи невидимих сил природи.

У Європі, філософські та наукові дослідження піднялися на небачену висоту. В Америці, багато дослідження почалися приблизно в 1850 році.

Прагнення на практиці переконатися в безсмерті душі привело до виникнення руху, який отримало назву спіритуалізм, і організації церкви з такою ж назвою. Але, як і всі релігії, спіритуалізм страждав від збочення своєї справжньої мети.

Одночасно зі спіритуалізмом, виникли і багато інших ідей. Стало відроджуватися християнське зцілення. Ральф Уолдо Емерсон, великий американський поет, провидець і пророк, почав впливати на уми і піднімати їх на висоту, про яку вони не могли мріяти раніше.

Пізніше, з’явилися такі рухи, як Християнська наука і Нове Мислення. Вони являють собою засоби духовного і ментального розкриття. Нова хвиля духовного пробудження настала, коли мадам Олена Блаватська принесла своє послання про «Таємній доктрини» буддійської віри. З її допомогою було утворено Теософське суспільство, яке справило глибокий вплив на Нове Мислення.

Content

Енел Чарльз Нова психологігя

Чарльз Енел Нова психологія

Глава 1 Психологія успіху

Глава 2 Закон достатку

Думки — це речі.

Глава 3 Повелевающий розум

Глава 4 Закон тяжіння

Глава 5 Вселенський розум

Глава 6 Свідомість

Глава 7 Творчий процес

Глава 8 Вюрацї

Глава 9 Причинність

Глава 10 Рівновага

Глава 11 Фізіологія

Глава 12 Психологія медицини

Глава 13 Ментальна хімія

Глава 14 Ментальна медицина

Глава 15 Ортобіозу

Глава 16 Біохімія

Глава 17 Нова психологія

Глава 18 Навіювання

Глава 19 Психоаналіз

Глава 20 Метафізика

Глава 21 Філософія

Безмовність

Глава 22 Наука

Глава 23 Релігія

Глава 24 Порівняльна релігія

Глава 25 Великі релігійні групи