Український народний гумор

Жіноча і чоловіча логіка

Причина усіх проблем у Райскому саду – ті двоє, а не яблуко.

Із законів Мерфі про співжиття чоловіків і жінок

Логіка сміху

(Трах/К!/Тат)

Про те, що є чоловіча логіка, я дізнався від батька і діда. Про те, що є жіноча логіка, я дізнався, коли одружився. Жіноча і чоловіча логіка відрізняються тим, що у жінок логіка – жіноча, а у чоловіків логіка – чоловіча.

Сусід

Насампочатку автор дозволить собі уточнити предмет. Ми заперечуємо поняття «залізна логіка» як таке, що проголошується авантюристами, політиками і після п’ятої чарки. Сприймати усі три випадки всерйоз – курям на сміх.

Шляхом спостережень, досліджень, дискусій etc., автор дійшов висновку, що логіка існує у трьох вимірах: чоловіча, жіноча і дитяча.

Дитяча логіка – явище, яке потребує окремого висвітлення, тобто, окремої книги.

У зв’язку з тим, що чоловіча логіка і жіноча щомиті стикаються, споконвіку протистоять одна одній і жити одна без одної не можуть – вони і є предметом розгляду у цій книзі.

Отож, перейдемо безпосередньо до теми. Доказів того, що існує логіка жіноча, а навпроти – логіка чоловіча, навколо настільки багато, що диву даєшся, як досі ніхто не зібрав їх докупи і не захистив по цій темі дисертацію. Ми, звичайно, будемо звертатися до авторитетних персон, але найкраще висвітлять тему приклади побутового, житейського підходу чоловіка і жінки до одних і тих же речей.

Як от:

– жінка хоче одного й того ж від одного чоловіка;

– чоловік хоче одного й того ж від багатьох жінок.

Слід у першу чергу сказати про те, що чоловік (за тлумачним словником, ЧОЛОВІК – доросла людина, особа, протилежна жінці по статі) і жінка (за тлумачним словником, ЖІНКА – істота людського роду, яка є одним із двох природних начал і має властивість відтворювати собі подібних) живуть у постійному спілкуванні, контакті, що призводить до стресових ситуацій, як позитивних, так і негативних.

«Коли люди вступають у тісне спілкування між собою, то їхня поведінка нагадує дикобразів, що намагаються зігрітися холодної зимової ночі, їм холодно, вони притискаються один до одного, але чим сильніше вони це роблять, тим болючіше вони колють один одного своїми довгими голками. Змушені через біль уколів розійтися, вони знову зближуються через холод, і так усі ночі безперервно» (Артур Шопенгауер).

Протягом тисячоліть у жінок виробилися зовсім інші погляди (відмінні від нормальних, тобто чоловічих) на оточуюче середовище, в тому числі і на чоловіків, на їхню поведінку.

Отже, жіноча логіка – це захисний редут касти жінок, а чоловіча логіка – це сприйняття навколишнього світу. Наприклад:

– чоловік бажає бачити жінку: у вітальні – королевою, на кухні – господинею, у ліжку – коханою;

– жінка себе бачить: у вітальні – коханою, на кухні – королевою, у ліжку – господинею.

Або ще такі різні підходи.

Жінка бачить ідеальну секретарку свого чоловіка тільки такою:

– Доброго ранку, шеф!

Чоловік бачить свою ідеальну секретарку такою:

– Вже ранок, шеф!

Коли чоловік і жінка лишаються наодинці:

– жінка думає: «Нарешті ми разом!»;

– чоловік думає: «Нарешті ми одні!»

Жінка думає:

«Ідеальний чоловік не п’є, не курить, не грає в карти, не ходить до чужих жінок, ніколи не сперечається і… не існує».

Жінка інколи воліє:

«Розумного, ніжного, уважного, роботящого, щедрого, непитущого мужчину хоч би раз… побачити».

Чоловік вірить, що ідеальна (любляча, лагідна, роботяща, незрадлива, щедра, тиха, спокійна, покірна) жінка існує, і продовжує наполегливо усе життя (навіть після одруження) її шукати.

Жінка хоче спершу піти з чоловіком до театру та ресторану, аби придивитися, чи вести його в дім.

Чоловік норовить спершу повести жінку в дім (у ліжко), аби визначитися, чи вести її до театру та ресторану.

Слід сказати, що жіноча логіка більш завуальована, хитріша. Як от у такій пригоді:

Ідуть дві студентки. Одна з них цікавилась математикою, а друга вивчала логіку. От друга й каже:

– Ти помітила чоловіка, який вже кілька хвилин іде за нами?

– Так. Цікаво, що йому треба?

– Це логічно. Він хоче нас зґвалтувати.

– О Боже! При такій швидкості руху він наздожене нас за п'ять хвилин. Що робити?

– Єдине логічне рішення – йти швидше.

– Ми йдемо швидше, але відстань між нами скорочується.

– Він теж поступив логічно – пішов ще швидше.

– У такому випадку він може наздогнати нас за дві хвилини.

– Логічно буде нам розділитися. За двома зразу він не піде.

Студентки розійшлися в різні боки, і чоловік пішов за тією, яка вивчала логіку… Зустрілися студентки вже в гуртожитку.

– Слава Богу, з тобою все гаразд! Я тебе дочекатися не могла! Що з тобою сталося?

– Єдиним логічним рішення було – бігти. Я побігла.

– Ну?

– Він теж поступив логічно – побіг за мною.

– І?

– Він мене наздогнав, що, знову ж таки, логічно.

– Господи! А ти?

– Я поступила найлогічніше – задерла плаття догори.

– А він?…

– За логікою, як я й передбачала, він спустив штани.

– Ой!!!

– Скажи, люба, хіба це не логічно? Жінка із задертим догори платтям бігає набагато швидше, аніж чоловік із спущеними штанами!

Дуже часто чоловіча і жіноча логіка сходяться «у рукопашній»:

– Мила моя, ти мене любиш?

– Так.

– А ти будеш плакати, якщо я помру?

– Так.

– А покажи, як ти будеш плакати?

– Ти спочатку помри…

– Так! Дістала! Забирайся до своєї матері!

– Але ж моя матуся три роки як померла!..

– Я те і мав на увазі!

Він:

– Після всього, що сталося, я, як порядний чоловік, повинен з тобою одружитися…

Вона (одягаючись, злякано):

– А що сталося?!

Жінки: «Краще один раз народити, ніж усе життя голитися».

Чоловіки: «Краще все життя голитися, ніж все життя боятися народити!»

Чоловік з дружиною сидять за столом. Дружина уважно вдивляється в обличчя чоловіка. Чоловік:

– Милуєшся?

Дружина:

– Знущаєшся?!

Але локальні виграші не визначають загальної перемоги. Протистояння триває. Воно – вічне.

Усі викладені і не викладені думки мають підтвердження для читача у наступних розділах книги, які ми подаємо без коментарів.

А те, що інколи логіка чоловіча і жіноча не розрізняються, як-от:

– Доню! Ти куриш? З яких пір?

– З того дня, як чоловік повернувся з відрядження і знайшов у попільничці недокурок…

– Синку! Ти носиш сережку у вусі?! З яких пір?

– З того дня, мамо, як дружина знайшла її в нашому ліжку…

– це все тільки підтверджує думку про непередбачуваність логіки жіночої, яка успішно одягає на себе личину логіки чоловічої і тим майже завжди виграє.

РS. Окремими розділами є «ПРИКОЛИ та ЗАЯВИ від тітки КЛАВИ» і «ПРИКОЛИ та ПРИБАМБАСИ від дядька ОПАНАСА». Це подарунок авторам та читачам від прекрасної прикольної пари солідного подружнього віку, які з’їли удвох не один полумисок логіки подружнього життя.

Отож, будьте логічними: якщо ви придбали цю книгу, – дочитайте її до кінця і смійтеся на здоров’я.

З повагою – Олексій Кононенко.

Житейські історії

Логіка жіноча

Офіціант немов ошпарений окропом підлітає до пещеної жіночки, яка обідає за столиком в ресторані:

– Ваш чоловік помер!

Та продовжує спокійно обідати.

– Ваш чоловік помер! Ви що, не дочули?!

– Чую! Чую! Почекайте, ось я закінчу обідати, тоді ви побачите, яка зі мною буде істерика.

Одна пані за столиком пропонує цигарки своїм товаркам. Ті по черзі відмовляються.

– Дякую, не курю. Запропонуйте господині, – підказує їй сусідка.

– Вона курить…

Чоловіка перестріла циганка і настирно напросилася погадати. Взяла його руку і раптом жахнулася:

– Господи! Тобі жити тільки до ранку! – вигукнула і втекла.

Чоловік приплентався додому, зі сльозами на очах розказав жінці. Побідкався, а потім каже:

– Давай вип’ємо, жінко, і будемо кохатися до ранку!

– Ще чого! Тобі добре, завтра не вставати!

Чоловік і жінка вже досить літнього віку якогось вихідного дня після доброї випивки і вечері з приводу свята відпочивають біля телевізора. Жінка:

– А ти ж мені, чоловіче зраджував! Знаю з ким і знаю коли…

– І ти ж мені зраджувала! Тільки не знаю з ким і коли. Признайся, жінко, життя ж бо майже вже прожили…

– Та всього три разочки…

– Коли? Як?

– Пам’ятаєш, як кандидатську захищав і одного голоса не вистачало?

– Угу…

– А пам’ятаєш, як на директора заводу йшов, а секретар райкому був проти?

– Ага…

Мовчанка.

– А третій раз, жінко?

– Ну… Це вже за часів незалежності… Пам’ятаєш, як у депутати балотувався?

– Так. Ну й що?

– Так тобі ж триста трьох голосів не вистачало!

В ресторані на кухню заходить директор, бачить там біля молодої куховарочки пожежника і до нього:

– А що тут пожежник робить?

– Слідкує, щоб м’ясо не згоріло! – швидко знайшлася куховарка.

Проводжає Іван Настю до хати. Стали біля яблуньки.

– Закурю та піду! – каже Іван.

Покурив. Помовчали.

– Закурю та піду! – каже знову.

Потім ще раз…

– А в тебе ще багато сигарет? – врешті питає Настя.

Микита добре випив і вдома насварив Ганю. Ганя кричить малому Василькові:

– Біжи, синку, до сусідів, скажи дядькові Опанасу, що тато маму б’є, а тітці Марії скажи, щоб дала сала, бо нічим борщ засмажити!

Дівчина дзвонить по телефону:

– Я по оголошенню. Це ви хочете познайомитись з молодою гарною дівчиною? Я прийду на побачення. Щоб я вас упізнала, тримайте в руках жіночу хутрянку 48-го розміру…

– Пані! – здивовано звертається офіціант до однієї з відвідувачок, що пильно вдивляється в бік головного входу в зал. – Ваш чоловік тільки-но сповз під стіл!..

– Ви помиляєтесь, добродію! Мій чоловік он стоїть біля входу…

Служба знайомств по телефону у провінційному містечку.

– Алло, дівчино?

– Так.

– А можна з вами познайомитись?

– Звичайно. Тільки опишіть себе.

– Я невисокого зросту, товстенький, лисуватий…

– Василю, це ти?!

Чоловік і жінка посварилися. Жінка дістає з футляра скрипку. Чоловік:

– Ну, добре, добре, не треба! Куплю тобі нову сукню!

У приватне бюро розшуку прийшла молода жінка:

– Мені здається, що мій жених має коханку… Я його так люблю! Я себе без нього не мислю!

– Ви хочете, щоб ми прослідкували?

– Так… Тільки… Скільки це буде коштувати?

– Як для вас – 50 доларів.

– Усього? – жіночка витерла сльози. – Я думала, що це коштує дорожче.

– Ну то як?

– У такому випадку, я дам вам адресу ще одного… мого жениха…

У барі:

– Любий, а ти знаєш, що коханець твоєї дружини, – приятель коханки мого чоловіка?…

На екзамені з економіки симпатична дівчина розповідає про Адама Сміта і не називає його імені. Викладач запитує:

– Як же звали Сміта?

Ніякове мовчання.

– Ну, не хвилюйтеся. Згадайте, як звали першого мужчину, – підказує викладач.

Дівчина червоніє і тихо шепоче:

– Микита…

Кум запросив куму в гості. Наливає одну чарку, потім другу, третю… Через деякий час кума його зупиняє:

– Досить, куме, я вже така, як вам потрібно…

Дві актриси позують перед фотокореспондентом. Одна шепоче іншій:

– Вище підборіддя! І друге теж…

Режисер провінційної кіностудії молодій актрисі:

– Через пару років я гарантую тобі «Оскара»! – А що, коли буде дівчинка?

Молода вихователька дитячого садка в автобусі привітно усміхається чоловікові, який сидить навпроти. Той здивовано піднімає брови.

– О, вибачте, мені здалося, що ви один із батьків моїх діток.

Лежать Іван і Марійка під скиртою сіна за селом. На виду жеребець кобилу покриває.

– Іванку, а як він дізнався, що вона хоче?

– Не знаю… По запаху, мабуть…

Ще полежали…

– Іванку, а у тебе, схоже, нежить…

У готелі поруч із номером шведки поселився іспанець. Увечері він із пляшкою доброго вина стукає до неї у двері:

– Хто там?

– Хуан Карлос Марія Емануель де Сільва.

– Заходьте. Тільки по одному, прошу вас.

Жінка в магазині хутряних виробів до продавця:

– Ви вже вибачте, що гроші такі мокрі, – чоловік так плакав, так плакав, коли їх мені віддавав!

Вечір. Кільцева дорога за містом. Біля дівчини зупиняється авто.

– Скільки?

– Пів на десяту…

Молодята домовились, що кохатимуться у ті дні тижня, в назвах яких є буква «р».

– Люба, який сьогодні день?

– Понедрілок, любий…

Ганя читає збірник любовної лірики. Раптом вона із здивуванням каже чоловікові:

– Любий, ти знаєш, що якийсь Петрарка вкрав у тебе вірша, якого ти мені присвятив два роки тому?

Ревнива дружина щоденно розглядала піджак чоловіка, і як тільки знаходила на ньому хоч волосину, зразу ж влаштовувала сцени ревнощів. Одного разу вона не знайшла нічого і зразу ж зайшлася:

– До чого ти вже дійшов! Навіть лисими жінками не гидуєш!

Приходить жінка на роботу з підбитим оком. Її запитують:

– Хто це вас так?!

– Чоловік.

– Але ж він учора поїхав у відрядження!

– Я теж так думала.

У кімнату гуртожитку, де живуть вахтові робітники, принесли листи. Всі, хто отримав вісточку з дому, читають. Лише один витягнув із конверта чистий листок паперу і сидить, замислено дивлячись у вікно. Його запитують:

– Що це в тебе за чистий аркуш?

– Лист від дружини.

– ?!

– Ми з нею посварилися і не розмовляємо…

Хлопець в автобусі ненароком штовхнув дівчину в груди ліктем.

– Я не хотів! Якщо ваше серце таке ж м’яке, як ваші груди, ви мені пробачите…

– Нічого! Якщо у вас усе інше таке ж тверде, як ваш лікоть, то давайте зійдемо разом на наступній зупинці…

Чоловік привіз із міста відик і порнофільм у село і каже дружині:

– Я зараз піду баню затоплю, а ти дивись і вчися. Коли повернуся, зробиш те саме.

Нарубав дров, наносив води, витопив баню, повертається, а дружина сидить засмучена і тихенько каже:

– Три рази я те кіно подивилася, а так і не зрозуміла, одружаться вони чи ні…

Бізнесмен прилетів на відпочинок. У готелі познайомився із симпатичною дівчиною і поселився з нею в номері. Через тиждень від’їжджає, розраховується.

– Ого! Звідки така сума? Я ж прожив у вас лише тиждень!

– Але ж ваша дружина проживала тут три місяці до вашого приїзду!

Тато у відрядженні. Матуся затримується після роботи. Приходить пізно, вся в обновках.

– Яке у тебе чудове плаття! Які сережки! – захоплюються діти. – Тато купив?

– Тато, тато… – видивляється в дзеркало мама. – На тата надіятися – і вас би не було.

Чоловік проходить повз жіночий гуртожиток. З вікна п’ятого поверху чується грайливий голос:

– Ой, мужчина, я вас боюсь!

– Оце тобі!

– Ви ж мене можете зґвалтувати!

– Як?! Ви ж на п’ятому поверсі!

– А що, вже так важко піднятися?

Адвокат-жінка захищає жінку, звинувачувану у вбивстві свого чоловіка:

– Ми маємо бути до неї поблажливими, адже вона вдова…

Дружина пояснює чоловікові, чому зрадила йому з випадковим молодим чоловіком:

– Він зайшов у квартиру такий худющий, обірваний, брудний… Ну, я його викупала, нагодувала, дала твій старий одяг…

– І що далі?

– А він запитує: «Скажіть, у вас ще немає чогось, чим ваш чоловік не користується?»

Дружина проводжає чоловіка в санаторій:

– Любий! Прошу тебе, не витрачай гроші на ті речі, які ти маєш вдома безкоштовно.

Марійка та Іванко прийшли в зоопарк. Підійшли до клітки левів, а там порожньо. Запитують служителя, в чому справа.

– У левів сексуальна пауза.

– І скільки вона буде?

– Дві години.

– Бачиш, Ваню?!

Йдуть далі. У слонів теж порожньо.

– І скільки це триватиме?

– Три години!

– Бачиш, Ваню?!

– А в оленів злягання триває всього п’ять хвилин, – повідомляє служитель.

– Чуєш, Марійко?

– Ваню, так ти ж на його роги подивися!

Дві жінки розмовляють в театрі під час вистави. Чоловік, який сидить попереду, повертається до них:

– Вибачте, але я нічого не чую.

– А чому б це ви мали чути, про що ми говоримо?!

Після весілля молодята причепили над ліжком скарбничку і домовилися, що кожного разу після любовних занять чоловік буде класти туди по 5 гривень. Пройшов якийсь час, коли накінець скарбничку відкрили, і чоловік був дуже здивований:

– Як це? Я клав туди лише п’ятірки, а тут і по десять, і по сто…

– Ну, не всі ж чоловіки такі жаднюги, як ти…

Художник-абстракціоніст одружився. Через деякий час подружка запитує його дружину:

– Ну як ви живете?

– Чудово. Поки чоловік малює, я готую обід, а потім ми сідаємо і відгадуємо що він намалював і що я приготувала.

Чоловік провів свою дружину в санаторій. Через два дні надсилає їй телеграму: «Люба, де наші ложки і виделки?» Отримує відповідь: «Ночуй вдома!» Нічого не зрозумівши, надсилає їй знову таку ж телеграму, і знову ж отримує відповідь: «Ночуй вдома». Закінчився у дружини курс лікування в санаторії, вона приїхала додому. Чоловік запитує:

– Послухай, люба, де ж наші ножі, ложки і виделки?

– Так я ж тобі писала: «Ночуй вдома», – каже дружина, підходить до ліжка, відкидає покривало, а під ним лежать ножі, виделки і ложки…

Син відчиняє батькові двері й каже:

– Ну, мама й здивується! Годину тому вона почала розмовляти з тобою по телефону і до цих пір не закінчила.

У ресторані дівчина закурює сигарету. Літня жінка, що сидить поруч, ущипливо каже:

– Вам не буде заважати, якщо я буду їсти біфштекс?

– Ніскільки, – відповідає дівчина, – звісно, при умові, якщо ви не будете заглушати оркестр.

Дівчина сидить на лавочці в парку. До неї підходить молодий чоловік і запитує: «Котра година?» Дівчина встає з лавки і починає роздягатися.

– Я ж тільки запитав котра година!

– Та знаю я вас: «Котра година?… Може пройдемось?… Підемо в кафе?… Вип’ємо?… Потанцюємо?» А потім все одно до цього дійде!

Дівчина з увімкненим касетним магнітофоном, пританцьовуючи, стоїть на узбіччі і ловить таксі. Один автомобіль зупиняється.

– Шеф, вільний?

– Так.

– Потанцюємо?

Він і вона лежать у ліжку, курять одну сигарету на двох. Він:

– Слухай, ми з тобою вже давно знайомі, може одружимося?

Вона глибоко затягнулася сигаретою і, повільно випускаючи дим, каже з невимовною тугою:

– Господи, та кому ми потрібні…

Потрапила одна жінка у віці «під п’ятдесят» із серцевим нападом до лікарні. Приключилася з нею клінічна смерть і постала вона перед Господом. Бог поглянув та й каже:

– Помилочка сталася. Вертай назад. Тобі ще років десять спокійно можна жити.

Отямилася вона в лікарні, вичуняла і вирішила прожити лишок років у повне задоволення. Не виходячи з лікарні зробила підтяжку обличчя, прибрала жир, поставила силікон у груди, зробила косметичну операцію – повний абзац. Вийшла з лікарні, поквапилася до таксі через вулицю і її насмерть збила вантажівка. Знову постала перед Богом і плаче:

– Ти ж казав: ще десять років буду жити!

– Ой, святі апостоли! Не впізнав!..

Чоловік довгий час був у відрядженні. Повернувся додому, стукає у двері. Ніхто не відчиняє. Із-за сусідніх дверей сусідка в’їдливо каже:

– А ти рогами, рогами постукай!

Дружина звернулася у міліцію, так як вже три дні немає вдома чоловіка.

– Які-небудь особливі прикмети у нього є? – Знайдете – будуть…

Розгніваний чоловік виявив у подружньому ліжку мужчину.

– Що ви тут робите?

– Ось бачиш, – каже коханцю дружина, – я ж казала, що він недоумкуватий.

Доярка після страшної п’янки приходить на ферму. З останніх сил падає на стільчик біля корови і підсовує відро. Корова жалісливо дивиться на неї:

– Що, знову на похмілля? Ну, берись за дійки, а я пострибаю.

Дружина запідозрила чоловіка у зраді. Найняла детектива. Через тиждень той приносить їй роздрук телефонних розмов. Увечері дружина кидає в лице чоловікові зібганий папір, той блідне і приречено запитує:

– Ну й що ми тепер будемо робити?

Дружина розлючено тикає в папірець:

– Ось це, оце і увесь п’ятий абзац!

На пероні стоїть подружня пара. Поїзд віддаляється, а чоловік нервово каже дружині:

– Коли б ти так не причепурювалася, то ми б не запізнилися на поїзд.

– А коли б ти не квапив мене, то нам не так довго довелося б чекати наступного…

Чоловік повернувся з роботи раніше і застає дружину з коханцем.

– Познайомтесь, – каже дружина. – Це – мій чоловік, а це – Вітя. А поки ви знайомитесь, я піду викличу швидку допомогу.

Чоловік заходить у спальню і бачить там свою дружину із сусідом.

– Боже мій, – каже дружина, – це ж хамство! Вриватися в чужу квартиру! Ми ж мешкаємо поверхом вище!

Приїхала провідниця додому. Увесь день прала, прибирала, варила… І, звісно, стомилася. Тільки до ліжка і – спати. Чоловік до неї з нетерпінням:

– Ну, давай…

Вона (засинаючи):

– Почекай, почекай. Зараз поїзд рушить, тоді…

У зброярню заходить пещена жіночка:

– Мені потрібна зброя!

– Яка?

– Надійна. Щоб не було осічки.

– Для захисту?

– Ні, для захисту я винайму адвоката.

– Може, візьмете двостволку?

– Навіщо? Ви що, думаєте, у мене два чоловіки?

Михась повернувся пізно вночі додому і застав дружину з незнайомим чоловіком.

– Що це таке?! – кричить дружина. – Де ти тиняєшся до півночі?

– А хто цей чоловік? – запитує Михась.

– Не відволікайся від теми, – зупиняє його дружина. – Відповідай на питання!

– Допоможіть! – кричить дружина приборкувача левів, вискочивши на вулицю. – Лев вирвався із клітки і напав на мого чоловіка! Він його зараз розірве! Вхід півтора долари!

У квартирі задзвонив телефон. Жінка бере слухавку.

– Скажіть, господар вдома?

– Немає.

– Тоді передайте йому, що телефонував його друг.

– Друг? – дивується жінка. – Ви, мабуть, помилилися номером, це квартира податкового інспектора.

Петрова дивиться на себе у дзеркало і бурмоче:

– Так йому й треба, цьому Петрову.

Гані не везло вже 20 років. Чоловіки неодноразово знайомилися з нею, прогулювались, ходили до кінотеатру і навіть гостювали в неї. Але… Перший же візит чомусь виявлявся і останнім. А потім, коли вона телефонувала йому на роботу, було противно чути: «Якщо це Ганя, то мене немає…» Бідна дівчина просто не знала, що робити. Макіяж, аеробіка і музичні вправи приносили тільки попередній успіх. Чоловіки западали на неї всюди – в автобусі, в метро, на роботі, на ранковій пробіжці. Квіти, ресторан, навіть поїздка за кордон. Але… Все це до першого візиту додому!.. «Вибач, люба, у мене багато роботи!» Ось і сьогодні, дивлячись як симпатичний Степан Микитович, навіть не роздягнувшись, залишив торт і квіти у прихожій, раптом згадав про якусь термінову нараду і вилетів на сходи. Ганя побігла за ним, намагаючись зрозуміти, затримати, запитати, пояснити… А за нею у прочинені двері побігли усі її тридцять кішечок…

Застав чоловік коханця дружини і б’є його… Дружина у відчаї:

– Що ти робиш, Іване?! Це ж батько твоїх дітей!..

Майор застав дружину з коханцем. Витягує пістолет: «Пішли!» Коли вийшли на вулицю, чоловік пропонує коханцю:

– Я вистрелю два рази – і падаємо. До кого першого моя дружина підбіжить, той з нею і залишиться.

Жінка чує два постріли, дивиться у вікно і кричить:

– Іване, вилазь із шафи, обидва застрелилися!

Після шлюбної ночі Хайм розчаровано дізнався, що Сара – не дівчина. Він гнівно:

– Сарочко, як, ти вже з кимсь була до мене?!

– Слухай, Хайм, ми ж не в пустелі живемо: тут завжди були люди і будуть люди…

Молодий чоловік підшукав собі порядну дівчину. Одружився. Перед першою шлюбною ніччю він виходить із ванної і бачить, що його дружина вже лежить впоперек ліжка.

– Зразу видно, що порядна дівчина, навіть не знає, як лягти…

– А вас хіба зрозумієш, – відповідає та, – один каже – так лягай, інший – так.

У Катерини помер чоловік. Після похорону молоду вдову проводжає подруга.

– Бідна, ти тепер будеш зовсім одна. Чоловік, якого ти чекала щовечора, вже не прийде…

– О, це не вперше. Але тепер я хоч буду знати, де він проводить ніч.

Начальник вмовляє секретарку переспати з ним. Вона відповідає:

– Ні. По-перше, я ще дівчина. По-друге, мені мама не дозволяє, а по-третє, у мене після цього голова болить.

Гарненька секретарка – молодому клерку:

– Я, звісно, могла б вам розповісти, як я добилася прибавки до зарплатні, але не думаю, що вам це допоможе.

Грузин просить дівчину:

– Покажи ніжки вище колін – дам п’ятдесят гривень!

Показала.

– А покажи ще вище – дам сто гривень!

Показала.

– Віддайся! Скільки візьмеш грошей?!

– Як з усіх – десять гривень.

Професор на лекції довірливо каже студентам:

– Жінку дуже важко задовольнити сексуально. Я, наприклад, знаю лише одну.

– Хто вона? – запитують студенти.

– Ви скажіть краще, хто він? – запитують студентки.

Стоїть Іван-царевич на роздоріжжі, напис на камені читає:

«Направо поїдеш – коня втратиш. Прямо поїдеш – голову втратиш. Наліво підеш – додому не повертайся. Василіса».

Їхали у поїзді в одному купе доярка і гарна молода жінка. Доярка в захопленні від прикрас на жінці. Діаманти, перли, золоті каблучки…

– Яка краса!

Красуня із зневагою:

– Дрібниці. Всього дві ночі кохання…

Доярка із заздрістю дивиться на хутро. Краля:

– Всього тиждень кохання…

Після поїздки доярка повернулася до себе в село. Ніч. Хата доярки. Обережний стукіт у двері. Доярка:

– Хто там?

Тихий голос:

– Це я, бригадир Федір!

Доярка:

– Йшов би ти, Федоре, зі своїми карамельками…

Став частенько Адам зникати ночами. Єва запитує:

– Адаме, а до кого це ти весь час бігаєш?

– Єво, так на світі ж немає більше жінок!

Однак Єва щовечора перераховувала його ребра.

В магазині меблів жінка просить показати їй високу шафу. Продавець запитує:

– У вас що, стеля висока?

– Ні, сусід.

Сім’я купує квартиру. Чоловік запитує у дівиці-менеджера:

– Квартира тиха?

– Дуже тиха! Попереднього господаря застрелила дружина, ніхто навіть не почув!

Центр містечка. Клуб. Танці вже почалися. Підходить дівчина. Хлопець до неї:

– Чому запізнюємося, дорога?

– Я не запізнююся. Я працюю тут цілодобово. І зовсім не дорога…

Юнак бачить попереду дівчину із симпатичними сідничками. Наздоганяє її, зазирає в обличчя і розчаровано каже:

– Якби ж ти була така гарна на вид, як іззаду, я б тебе розцілував.

– Цілуй туди, де я гарна!

Розмовляють дві розвідниці:

– Сьогодні я пересплю з цим дипломатом, і він розповість все, що мені потрібно.

– А якщо не розповість?

– Ну, тоді хоч пересплю.

В купе поїзда сидить молодичка. Заходить молодий чоловік, сідає навпроти, дивиться на жінку і жує жуйку. Жінка говорить:

– Даремно ви намагаєтесь зі мною познайомитись, я абсолютно нічого не чую.

Одна дама зажурено повідомляє подрузі:

– Як тільки по телевізору почали демонструвати стару версію «Тарзана», мій чоловік не міг від нього відірватися. І закінчилося все тим, що він утік з дому із якоюсь мавпочкою…

Хлопець підходить до дівчини на танцювальному майданчику:

– Ви танцюєте?

– Танцюю, співаю, малюю, люблю кішок… – Ти що плетеш?!

– Плету, в’яжу, вишиваю хрестиком…

На пляжі чується жіночий зойк:

– Рятуйте, допоможіть, потопаю!.. Та ні, не ви, а он отой блондин у синіх трусиках!..

Вродлива дівчина плаче біля воріт військкомату.

– Що, жениха в армію забрали? – запитує прапорщик.

– Ага… Усіх трьох… – схлипує красуня.

Крутиться дівчина перед дзеркалом:

– Хоч би вже швидше вийти заміж. Так набридло щодня прихорошуватися!

Молодята після тривалого і стомлюючого дня весілля нарешті залишилися удвох. Щасливий жених усівся на ліжку і каже:

– З яким нетерпінням я чекав цієї хвилини!

– У тебе теж тісні черевики?

Молодий чоловік запропонував підстаркуватій багатій дамі руку і серце. У відповідь на це він почув:

– Якщо для пересадки, то я погоджуюся!

Прийшов чоловік з роботи втомлений. Коли вже полягали спати, жінка до нього ластиться, а він їй:

– Дай мені спокій, колосок не визрів.

Так і другої ночі, і третьої. Аж через якийсь час він їй каже:

– Жінко, колосок визрів.

А вона:

– Ото буду я ради одного колоска увесь комбайн заводити!

Чоловік зустрічає дружину із пологового будинку. Медсестра запитує його:

– Як ви назвете дитину?

Дружина:

– А ми ще не придумали ні імені, ні по-батькові!

В медінституті професор на екзамені:

– Який орган у людини може збільшуватися в 10 разів?

Студентка:

– Хі-хі!

Професор:

– Ну, взагалі-то, це печінка, а хі-хі збільшується всього лише у два рази…

Господиня розраховує служницю. Та з викликом:

– Тепер я можу сказати все, що про вас думаю. Ви зажерлива, зла і дурна жінка. А в ліжку ви гірша, ніж я.

– Хто це вам сказав? Мій чоловік?!

– Ні. Ваш водій!

Чоловік з дружиною дивляться бокс по телевізору. Чоловік зітхає і каже:

– Я розчарований. Все закінчилося за три хвилини.

Дружина:

– Чудово! Тепер ти знаєш, що в подібних випадках я відчуваю!

Звичайна історія: повертається чоловік з відрядження, застає свою дружину в ліжку з коханцем. Він здивовано дивиться на них, нічого сказати не може. Дружина піднімається з ліжка.

– Ну то що, ти будеш вірити своїм безсовісним очам чи моєму чесному слову?

Жінка співає у вітальні. Раптово вона змовкає і кричить служниці:

– Катю, не дозволяйте собаці завивати, коли я співаю!

– Це не собака. Це ваш чоловік.

Зморений чоловік повернувся додому з роботи і каже дружині:

– Хто б не телефонував, мене немає вдома!

Дзвінок. Дружина бере слухавку:

– Чоловік удома!

– Я ж тебе просив…

– Телефонували не тобі!

Господиня наймає домашню робітницю і говорить їй:

– Я дуже люблю папуг! А ви?

– О, не турбуйтесь, я їм все.

Дружина фотокореспондента розглядає фотографії, які він зробив у відрядженні. Поглянула на знімок із зображенням Пізанської вежі:

– Ти й там напився!

Чоловік повернувся із відрядження і запитує у сусідки:

– Як жила без мене дружина? Мабуть сумувала?

– Та ні. Увесь час була весела, тільки останні два дні засумувала…

В одеському порту біля причалу виплила русалка з дитиною на руках і звертається до гурту: – А де тут живе водолаз Жора?

Чоловік з дружиною дивляться фігурне катання. Чоловіку сподобалася одна фігуристка. Він і каже дружині:

– Гарненька дівчина. Я б з нею прокатав довільну програму!

– Господи, ти обов’язкову виконай!

Чоловік повернувся з відрядження. Дружина гола в ліжку читає книгу.

– Ти що, знову з романом?

– Ромцю, виходь! Він все знає!

Матушка до монашок:

– Якщо, не дай Боже, ви будете на межі того, щоб впасти у гріх, зарубайте собі на носі, що одна година задоволення не вартує життя під гризотою совісті!

Одна з монашок, опустивши очі:

– Даруйте, матушко, а як так зробити, щоб це тривало цілу годину?

– Прошу вибачення, – звертається до дівчини молодий чоловік, – коли б ви тільки знали, як я страждаю. Через вас я загубив спокій. Цілими ночами я ходжу сам не свій.

Дівчина почервоніла, опустила очі.

– Краще б ви сказали це моєму батькові.

– Як?! То це він вмикає ночами на повний звук цей проклятущий магнітофон?!

Іван з Марійкою граються у хованки.

– Якщо я тебе знайду – будеш моєю! – нахваляється Іван.

– А якщо ти мене не знайдеш, то я… стоятиму за дверима.

Дама протягує чек в касу банку і ніяково каже: – Вибачте, що підпис чоловіка трохи нерозбірливий… Я й не передбачала, що він так злякається, побачивши в моїх руках пістолет…

Жінка з дитинчам приходить до лікаря. Лікар оглянув дитину і запитує:

– Він на грудному годуванні чи на штучному?

– На грудному, – відповідає жінка.

Лікар:

– Роздягайтесь… Зніміть бюстгальтер.

Довго розминає груди і видає:

– Гм… Так у вас же молока немає! Не дивно, що дитина голодна!

– Взагалі-то я його тітка. Але я дуже рада, що зайшла до вас…

Дама жалілася лікареві на свого старого чоловіка, який не виконував своїх чоловічих обов’язків. Лікар виписав їй таблетки і попросив повідомляти, як подіють ліки. Через тиждень:

– Лікарю! Ваші пігулки просто чудо! Чотири дні поспіль він робив це вранці і увечері. А вчора зумів навіть три рази! І раптом… помер…

Бабця веде корову до бугая, аж повз неї їде ветеринар на велосипеді з усім причандаллям у валізі.

– Бабцю, не мучся і худобу не муч! Давай, я зараз її штучно осіменю!

Приставив велосипед до дерева, дістав усе необхідне, осіменив корову, сів на велосипед і був такий. А бабця вслід:

– Господи Боже! Вперше таке бачу, що бугай на велосипеді їздить, а отую штуку в чумайдані возить!

Дама заходить у вагон метро. Мужчина піднімається із свого місця, але вона кладе руку йому на плече:

– Сидіть, будь ласка.

Він хоче встати на наступній зупинці, але вона знову:

– Я кажу вам, сидіть.

Через пару зупинок чоловік ніяково запитує:

– А коли можна буде піднятися і вийти? Я пропустив уже чотири зупинки…

Жінка телефонує до пожежників і кричить:

– Допоможіть! Мій будинок горить! Швидше!

Диспетчер:

– А як до вас їхати?

– Як, як?! На великій червоній машині!

Юнак довго ходив до дівчини, але ніяк вони не могли домовитись.

– Або ти виходиш за мене заміж, або я ось на цьому місці застрелюсь! – сказав він їй одного вечора.

– Мені це вже казали десятки чоловіків, а їм усім я відповідала – «ні»!

Почувся звук пострілу, хлопець упав з простреленою головою. Дівчина дістала записничок і написала: «З двадцяти п’яти чоловіків один сказав правду!»

Відкритий космос. На орбіті космічна станція. Біля люка на тросі висить космонавт, лупить руками і ногами об метал і репетує:

– Відкривай, глушпето! Що за ідіотська звичка запитувати: «Хто там»?!

Пароплав тоне. Люди борсаються, чіпляються хто за що може. Жінка підпливає до чоловіка, який тримається за двері з написом «Бар»:

– Я знала де тебе шукати, негіднику!

Журналіст запитує у відомої актриси:

– Чому ви розлучилися із своїм чоловіком, ви ж дуже кохали його?

– Цього разу просто за звичкою.

– Жінко! Приснилося мені, що прийде до мене опівночі смерть і забере з собою!

– А ти попробуй її обдурити. Перевдягнися, пострижися, кінець кінцем, піди з дому…

Чоловік купив джинсовий одяг, поголив голову і пішов у бар. О 12-й ночі заходить у той же бар смерть, розглядається:

– Якщо не знайду цього жлоба, заберу он того, лисого!

Купили дід і баба свиню. Вигодували. Вирішили, що пора її до кабана. Помили, почесали, посадили у візок і повезли. Проходить час – нічого по свині не видно. Знову повезли. І так кілька разів. Одного разу дід каже:

– Піди, бабо, подивись, може вона вже того…

Подивилась баба, повертається:

– Не знаю того вона чи ні, але вже помилася і у візку сидить…

Їде чоловік на вантажівці, коли це при дорозі «голосує» циганка. Вирішив підвезти, може правду яку скаже. Вже виходити їй, аж вона:

– Слухай, чоловіче, твоя жінка з сусідом Іваном тобі зраджує…

Приїхав чоловік додому, обідають із жінкою, розказує він їй про циганку:

– Багато чого вона торохтіла, але ж таку ціка-винку про Івана, сусіда нашого, сказала… Тільки то чоловіче, тобі може й не треба…

– Та ми ж не чужі, скажи! – випитує жінка.

– Добре… Сказала, що у Івана пацюрка маленька і тоненька, як олівчик…

– Ото вже збрехала!

Весна. Сонечко. Подружжя гуляє в парку. Чоловік увесь час крутить головою, озирається на всіх дівчат-студенточок. Дружина терпить, а потім шепоче:

– Нагулюй, нагулюй апетит, їстимеш все одно вдома…

Їдуть на возі Іван та Марійка.

– Ой, боюся я з тобою їхати, – каже Марійка.

– А я такий! – каже Гриць.

– Ти дівчат дуже любиш…

– А я такий!

– Ще мене зґвалтуєш…

– А я такий!

Доїхали до села. Марійка й каже:

– Якби я знала, що ти такий, так труси б вдягнула, а то комарі всю задницю покусали!

Гінеколог заповнює формуляр і говорить, не піднімаючи голови:

– Роздягайтеся.

– Як?

– Ну, як вдома.

– Я роздягнулася…

– Лягайте на тапчан.

– Як?

– Ну, як ви вдома спите.

Лікар піднімає голову від паперів:

– Господи! Де ж це ви так спите?!

– Вдома. У нас кімната два на два…

Повернувся чоловік з Парижа і каже жінці:

– У Парижі жінки у ліжку з чоловіком голосно кричать!

– Тьху на тебе! – каже Ганя. – Я не гірше кричати вмію!

– Покажи!

Лягли. Ганя питає:

– Кричати?

– Чекай.

– Кричати?

– Та зачекай!

– Кричати?

– Кричи вже…

– Ой, лишенько! Грошей немає! Діти голодні! Чоловік п’є-гуляє!!!

Подружжя гуляє у скверику увечері. Раптом з кущів виходить огрядний парубійко, дає ляпас чоловікові:

– Давай гроші!

Чоловік дістає гаманець і віддає грабіжникові. Не встиг той зникнути, як дружина заліплює чоловікові ляпас в другу щоку:

– Як для нього – ти гроші знайшов, а мені на колготи пожалів!

Жінка піднімається сходами:

– Це другий поверх?

– Ні, третій.

– А де другий?

– Подумай: він ще не знає мене, а вже хоче зі мною одружитися.

– Погодься, доки він тебе ще не знає.

Випадково жіноча думка залетіла в чоловічу голову. Скрізь понишпорила – нікого! Раптом бачить – назустріч місцева думка летить.

– Стій! А де всі?

– Як де? Усі наші вже внизу!

Прапорщик з дружиною дивляться передачу «Здоров’я». Показують хворого на апараті з якоюсь рідиною з організму.

Прапорщик:

– Якщо я коли-небудь захворію і буду так лежати, ти, будь ласка, не давай мені так лежати і виключи кнопку!

Дружина встала, відібрала пиво і виключила телевізор.

Щоб зрозуміти і поцінувати смак шоколадної цукерки, чоловік їсть її цілою, а жінка підкусює і дивиться, що всередині.

– Нібито все гарно склалося: на роботу влаштувалася, купила чудовий автомобіль, грошей зібрала для поїздки за кордон, а тут тобі раз – і 70 років…

Зайшла я після роботи до подруги поплакатися на життя… Всю ніч не спали – реготали до самого ранку!

Логіка чоловіча

Дід і баба вечеряють. Раптом дід – лусь! – бабку по лобі ложкою. Баба аж підскочила:

– Ти здурів, старий?!

– Як згадаю, що не дівчиною тебе взяв, серце кров’ю обливається!

Стоять Петро і Настя біля плоту.

– Глянь! – каже Петро. – Яке небо зоряне! Он та зірка, то – ти!

– Гарно, Петре… – зашарілася Настя.

Постояли. Петро покурив.

– Аж дивись, Настю, а он та зірка, поруч, то – я!

– Так, Петре…

Ще Петро покурив. Помовчали.

– А бачиш, зірочка на зірочку впала? Бачиш, бачиш, зірочка на зірочці?!

– Бачу!

– То я на мопеді.

Чоловік зробив жінці сюрприз – наварив картоплі. Зустрічає її на кухні. Жінка підходить ближче, принюхується:

– А чому це твоя картопля горілкою тхне?

Чоловік відступив два кроки:

– А зараз?

Оженився Іван на рудій некрасивій Мотрі.

– Іване, – запитують хлопці, – навіщо ти таку некрасиву жінку вибрав?

– Е-е-е, хлопці! Якби вам мої очі, то вона б вам сонцем світила б!

Заховав Опанас від Марійки троячку. Вранці кинувся – нема. Взяв гуску, продав, увечері приходить напідпитку.

– Чоловіче, а де наша гуска? – з підозрою до нього Марійка.

– Полетіла у теплі краї! А як будеш по кишенях шастати, і коза в ліс піде…

Провів Микита Оксану додому. Постояли, помовчали.

– Піду я, – каже дівчина.

– Почекай ще. Я тобі дещо скажу, ти мені щось скажеш… Може, й вийде якась кумерція…

Після одруження:

– Обережно, моя ластівко, тут каміння!

Через три роки:

– Чому ти туди пішла? Там каміння!

Через десять років:

– Куди тебе несе? Сліпа, чи що? Не бачиш там камінюччя!

Іде Іван додому. Перед носом кладка через річку. Постояв, подумав і пішов убрід.

– Здурів чоловік! Кладка ж поруч! – дивується сусід.

– Ага! З кладки впаду – увесь вимокну. А так – тільки до колін…

Секс по телефону в провінційному містечку:

– Я виконаю всі ваші бажання…

– Галю, це ти? Купи хліба додому…

Батько проводжає сина до інституту в місто:

– Чуєш, Іване, не западай там на дівчат!

– Ну що ви, тату, як можна!

– Як можна, я тобі вчора розказував, але ти не западай!

Чоловік був у відрядженні два тижні. Повернувся. Дзвонить сусідові, той відчиняє.

– Петре, до моєї Насті ніхто не приходив?

– Ні.

– Що, так геть ніхто і не приходив?

– Та ні ж бо!

– Чотирнадцять днів – і ніхто?!

– Не було нікого, Петре.

– Ну, тоді і я не піду.

Горить лазня. Примчала пожежна машина. Біля лазні стоїть чоловік і сміється:

– Запізнилися, хлопці! Запізнилися!

– Чому це запізнилися? Зараз погасимо!

– Е-е-е! Погасить погасите, але голі жінки вже розбіглися!

На пероні стоїть чоловік і дивиться вслід поїзду. До нього підходить інший і запитує:

– Що, запізнився?

– Ні. Наполохав.

Дівчина «голосує» на узбіччі. Парубок спиняє авто. Їдуть. Він:

– Яка ж ти гарна! Очі глибокі, руки засмаглі, пальчики…

– Спиніть, будь ласка, я піду пішки!

– Чому?

– Бо ви зараз почнете залицятися, цілуватися полізете…

– Цього ніколи не буде!

– А чому ж ви так мене розхвалюєте?!

– Просто я з гарних дівчат більше грошей беру!

Відслужив Василь, приїхав додому. Тато з мамою вже й думають про невістку, а він і вухом не веде. Якось сидів він під вікном, щось розповідав і вмить змовк. Мати киває батькові: «По вулиці дівчата йдуть!» Василь довго дивився, а потім:

– Ну, не вміють, не вміють! Ота, четверта не в ногу йде!

Дівчині сниться, що за нею біжить страшний чоловік. Вона вибивається з сил, прихиляється до дерева. Він підбігає. Вона шепоче:

– Що вам від мене треба?!

Він:

– Звідки я знаю? Це ж ваш сон!

У чоловічій компанії всі веселяться, випивають, лише один сидить мовчки.

– Петре, чому сумуєш?

– Та у дружини СНІД виявили…

Через півхвилини:

– Та пожартував я… А чому ви всі зблідли?

Викладач університету пояснює студентці перед черговим заліком:

– За все своє життя я любив лише свою маму, власну дружину і, вибачте, як ваше ім’я?

Актор прийшов на знімальний майданчик і бачить незнайомого чоловіка.

– Ви хто?

– Я ваш дублер. Це саме я заміняю вас у всіх небезпечних моментах.

– Так? У такому випадку ось вам адреса, поїдьте і поясніть моїй дружині, де я був учора вночі.

Режисер театру молодій актрисі:

– У новому спектаклі вам доведеться зіграти роль невинної дівчинки. Сподіваюсь, у вас є хоч який-небудь досвід?

До художника взимку прийшла на сеанс посиніла від холоду студентка-натурниця. Він запропонував їй каву з коньяком, щоб зігрітися. П’ють каву, розмовляють. Художник дивиться у вікно, раптом здригається і схвильовано звертається до натурниці:

– Йде моя дружина! Швидко роздягайтесь, а то вона казна-що подумає…

– Юначе, що ви собі дозволяєте? – кричить господар на зніяковілого студента-квартиранта. – Вриваєтесь у ванну, навіть не постукавши у двері!

– Вибачте, Семене Семеновичу, я думав, що тут ваша дружина…

У картярській компанії один увесь час програє.

– Нічого, – кажуть партнери, – не щастить у картах, пощастить у коханні.

– Як?! – дивується той. – Мені вже п’ятдесят років, а я все ще неодружений!

– Ну, от бачиш…

У двері капітанської каюти хтось грюкає. Не-задоволений капітан відчиняє двері і бачить перед собою розлючену буфетницю.

– Чорт забирай! Боцман, скотина, сказав, що шторм починається!

– Ну й що з того?

– А я, як остання дурепа, дозволила йому себе до мачти прив’язати!

У професора молода дружина. Якось він приходить додому посеред дня, а у дружини – коханець, його студент.

– Юначе, ну нехай вже я, бо зобов’язаний. А вам навіщо?!

Дівчина заходить до офісу:

– Я з приводу роботи, по оголошенню…

Менеджер дістає з шухлядки купальник-бікіні:

– Заповніть цей формуляр…

Сидить чоловік у ресторані. Раптом туди забігає парубок і кричить:

– Вася, там твою дружину ображають!

Той вибігає з ресторану і в цей момент його збиває автомобіль. Очуняв на лікарняному ліжку й думає:

– Це ж треба, такий нервовий став. Я ж не Вася, і не жонатий…

Юнак і дівчина в квартирі одні. Юнак намагається спокусити юнку. Вона:

– Давай залишимось просто друзями.

– Добре. Тоді ходімо купимо горілки і запросимо на вечір дівчаток!

Клієнт за столиком у ресторані п’яний намертво. Йому подають на десерт виноград. Він:

– Дякую! Але я не п’ю вино у пігулках!

На екзамені у медичному інституті професор запитує студента про ознаки вагітності. Тому підказують: «Ноги криві, волосся випадає, великий живіт…». Студент повторює. Професор просить студента залишитися після екзамену. Студент заходить до нього у кабінет і бачить голого професора. Той запитує:

– Ноги у мене криві?

– Криві…

– Волосся випадає?

– Випало…

– Живіт у мене великий?

– Великий…

– От коли у мене будуть пологи і з’явиться дитинча, тоді вважай, що ви здали екзамен.

Кум і кума в ліжку. Кума:

– Ой! Чоловік повертається!

Кум:

– Уф! Нарешті!

Старенький дід прийшов до знахаря з проханням зняти з нього старовинне закляття, якому вже сорок років.

Знахар:

– Добре. Пам’ятаєте, як звучало заклинання, яким вас зурочили?

Дід:

– «…оголошую вас подружжям!»

Одружується програміст. Товариш запитує:

– Ну, як молода, гарна?

– Як топ-модель!

– 90-60-90?

– Ображаєш! 128-64-128!

Чоловік запросив на обід двох приятелів. Готуючись до візиту, він збирає у передпокої парасольки. Дружина запитує:

– Навіщо ти їх ховаєш? Невже наші гості можуть їх вкрасти?

– Ні, не вкрадуть, але можуть впізнати.

Дружина до чоловіка, який читає газету:

– Васю! Перестань, накінець, «такати». Я вже десять хвилин, як мовчу…

Приходить чоловік додому і з подивом каже дружині:

– Дорога! Ти знаєш, доня випадково мабуть поклала мені в кишеню піджака свій «Тамагочі». Я глянув, а він вагітний!

– Як це?!

Чоловік виймає «Тамагочі» з кишені і демонструє дружині. На екрані написано: «Я вагітна». Дружина:

– Ідіот! Це ж твій пейджер!

Літак стоїть на смузі, усі на борту, немає тільки командира, за хвилину до зльоту він з’являється в кабіні, падає у своє крісло:

– Налива… Ой, роздяга… Блін, від гвинта!

Жінка присіла в парку на лавку. Підходить бомж з початою пляшкою:

– Любасю, можна тебе чим-небудь пригостити?

– Як ви смієте?! Нахаба! Я не яка-небудь шлюшка!

– Тоді що ви робите в моєму ліжку?

Дівчина роздягається у своїй квартирі. Зняла плаття, бюстгальтер, трусики. Стала дивитися на себе в дзеркало, повертається то лівим боком, то правим, погладжує себе по животі, по стегнах, підняла груди. Раптом повертається і з жахом бачить, що за розчиненим вікном висить люлька і в ній штукатур. Від несподіванки дівчина розгубилася і ошелешено дивиться на штукатура. Штукатур:

– Ну, що ти витріщилася? Штукатура ніколи не бачила?

На лавці у парку сидить «тургенівська» дівчина і з насолодою читає томик Буніна. Із кущів вивалюється обірваний і брудний, з неприємним запахом бомж. Підсідає до дівчини на лавку і дістає з-за пазухи почату пляшку портвейну:

– Випити хочете?

Дівчина з жахом відмовляється. Через деякий час бомж дістає із кишені надгризене яблуко.

– Будете?

– Ні, ні!

Бомж:

– Ну, про інтим, здається, говорити зайве…

Переповнений автобус різко загальмував, і літній чоловік випадково схопився за плече жінки, яка стояла поруч.

– Послухайте, – сердиться вона, – чи не могли б ви взятися за щось інше?

– Пані, не спокушайте мене!

Приїхав мандрівник у незнайоме місто. Захотів у бордель зайти, а адресу запитати соромиться. Підходить до перехожого і запитує:

– Скажіть, будь ласка, де проживає ваш священик?

– Зелена вулиця, будинок 20.

– Як?! Священик живе напроти борделю?…

– Та ні! Що ви? Бордель на три квартали далі.

– Дякую…

У суді слухається справа про розповсюдження наркотиків. Свідком виступає сусід звинуваченого. Адвокат:

– Давав вам звинувачений наркотики?

Сусід:

– Ні.

– А дружина сусіда давала?

Сусід:

– Пробачте, мова все ще йде за наркотики?

Портьє показав молодій парі їхню кімнату в готелі і запитує:

– Вам ще що-небудь потрібно?

– Ні, – відповідає молодий чоловік.

– А вашій дружині?

– Дякую, що нагадали. Принесіть мені конверт з маркою.

У відділення міліції вбігає жінка і кричить:

– Цей чоловік переслідує мене увесь вечір!

Я думаю, що він, мабуть, п’яний!

Міліціонер подивився на жіночку пильно.

– Напевно дуже п’яний…

Закінчився сеанс, у залі загорілося світло. Жінка звертається до чоловіка, який сидів біля неї:

– Чому ви весь сеанс тримали мою руку?

Чоловік подивився на неї оцінююче:

– Зараз я теж задаю собі це питання…

Пізно вночі грабіжник на вулиці зупиняє жінку:

– Давайте ваші гроші без крику і шуму! Подумайте лише, що буде, коли струмінь води із водяного пістолета розмиє косметику на вашому обличчі…

У загсі молодий чоловік звертається до завідувачки:

– Я хотів би одружитися!

– Дуже раді за вас, а скільки вам років?

– Двадцять два.

– Чудово, а нареченій?

– П’ятнадцять!

– П’ятнадцять?! Це неможливо! Це суперечить закону!

– А чи не могли б ви це сказати її татусеві, який стоїть за дверима із обрізом?

Йде судовий процес. Виступає адвокат захисту. Суддя і засідателі – всі чоловіки.

– Шановне панство! Невже ми дозволимо цій прекрасній, самотній, з фігурою, мов у богині, двадцятирічній дівчині провести залишки її життя у темній, сирій, смердючій камері… чи дозволимо їй повернутися в її тиху квартиру у містечку Приморське, Океанський бульвар, 10, кв. 101, телефон 55-45-35?

Одеса. Суд. Розлучається пара.

– Чому ви вирішили розірвати шлюб?

– Вона мене не задовольняє! – заявляє чоловік.

Чоловічий голос із залу:

– Всю Пушкінську задовольняє, а його, бачиш, ні!

Чоловік приходить з роботи, дружина читає книгу.

– Тобі не нудно?

– Ні, любий. Я провела цей вечір у товаристві Вільяма Шекспіра.

– Я бачу, він забув тут свій капелюх.

Хлопець заходить в дівочий гуртожиток. Вахтерка зразу ж:

– Ви до кого, молодий чоловіче?

– А до кого ви мені порадите?

Професор до студента на екзамені:

– Які види пологів ви знаєте?

Студент:

– Передчасні, запізнілі, неправильні.

Професор:

– Детальніше, будь ласка.

Студент:

– Передчасні – за рік до весілля; запізнілі – через три роки після смерті чоловіка; неправильні – коли замість дружини дитину народжує сусідка.

Чоловік серед білого дня приходить додому. Із спальні чути голос його начальника і його дружини. Чоловік навшпиньки йде до дверей, примовляючи:

– Не вистачало ще, щоб начальство в робочий час мене вдома побачило. Так і з роботи витурять.

Чоловік гуляє по парку з дівчиною. Назустріч йому йде дама, з якою він церемонно розкланюється.

– Хто це така? – запитує дівчина з ноткою ревнощів.

– І не запитуй, – гірко зітхає кавалер. – У мене буде купа неприємностей, коли вона запитає, хто така ти.

Після двох тижнів медового місяця молодята зайшли до ресторану.

– Любий, ти знаєш, чого б мені хотілося?

– Знаю, кохання моє, але непогано було б і перекусити…

Перед першою шлюбною ніччю молодята сидять на дивані.

– Любий, – ніжно шепоче вона, – я повинна тобі признатися, що до тебе я палко кохала двох хлопців і зробила татуювання їхніх облич у себе на грудях…

Лице молодого чоловіка гірко скривилося, а потім він почав божевільно сміятися.

– Що, тобі так прикро?

– Та ні, я просто уявив собі їхні пики років так через двадцять…

У Іваненка міліція знайшла самогонний апарат.

– Самогон гониш?

– Ні.

– Пиши сержант, гонить самогон – бо апарат є.

– Тоді пишіть мені ще й зґвалтування!!!

– Коли? Кого?

– Ще нікого! Але ж апарат є!

Старий уважно дивиться, як танцюють ламбаду. Через деякий час каже старій:

– Нічого у них не вийде, поки не ляжуть…

Петро на похмілля спозирає, як худющий півень бігає за зачуханою куркою. Потім кидає на землю хлібні крихти. Півень різко гальмує і починає швидко-швидко клювати крихти. Петро:

– Не дай Боже так зголоднітися!

Розмова двох приятелів. Чоловік, у якого дружина гінеколог, пояснює співбесіднику особливості контрацепції:

– Найнадійніша – спіраль. Сперматозоїд біжить по спіралі, біжить, голова закрутилася – брик, і готовий…

Чоловік намагається зґвалтувати жінку.

– Рятуйте! Допоможіть! – кричить жінка.

– Та не поспішай репетувати, – белькоче підпилий чоловік, – може, я ще сам справлюсь…

– Моя – просто диво, побачите – переконаєтесь, – розповідає юнак друзям про свою дівчину.

Тут вона підходить: вуха стирчать, очі косують, зуби криві, волосся щіткою…

Пауза. Друзі ніяково перезираються. Юнак те бачить.

– Ну… Звичайно… Якщо ви не любите Пікассо…

– У мене дружина – шлюха! – з гіркотою виливає душу Петро Іванові в барі.

– Чому ти так думаєш?

– Уявляєш, приїжджаю з відрядження, телеграму надіслав, а вона з коханцем!

Іван сьорбнув пива, подумав:

– А може й не шлюха. Може, просто, телеграму не отримала…

Йдуть двоє рядових по казармі. Назустріч їм прапорщик. Один каже іншому:

– Миколо, давай над прапорщиком приколемось!

– Досить! Вже над деканом прикололись…

Фокусник розповідає за чаркою:

– Колись я робив сенсаційний номер! Я розпилював свою дружину надвоє! Я робив це на всіх сценах світу! Так… А зараз ми розлучились…

– А де дружина живе зараз?

– В Парижі і в Лондоні.

Пасажир запитує провідника у вагоні:

– Вистачить у мене часу, щоб попрощатися з дружиною?

– Це залежить від того, як дaвнo ви одружені…

Молода дружина старому генералу у першу шлюбну ніч:

– Що ж це ти, негіднику, брехав, що у тебе все в порядку?!

– Я говорив про порядок у ввіреному мені гарнізоні, люба.

Чоловік повернувся додому о п’ятій ранку.

– Де ти був? – грізно запитує дружина.

– Бачиш, люба, ти часто запитуєш мене, куди б я ходив, коли б не був з тобою одружений… Так от, звідти я і йду.

Нетверезий чоловік приходить додому з коханкою. Двері відчиняє дружина.

– Т-с-с! – каже він їй по-змовницьки пошепки. – Скажи, що ти моя сестра…

Чоловік повернувся додому дуже пізно. Не вмикаючи світло, крадькома йде до ліжка. Раптом лунає грізний голос дружини:

– Котра година?

– Десята.

– А мені здається, що вже перша ночі!

– Чому ти так думаєш?

– Я чула, як на брамі в цей час пробив годинник один раз.

– Звісно, люба. Люди ще не винайшли годинника, який би відбивав нуль.

Чоловік повернувся додому під ранок. Дружина в істериці:

– Такий, сякий…

– Тихіше, тихіше, – заспокоює її чоловік. – Переведи стрілки годинника на вісім годин назад і разом відсвяткуємо твій день народження!

Програміст пізно вночі відчув дотик. Повертається – гола-голісінька дружина і дивиться на нього ніжно-ніжно. Програміст:

– Вибач, люба, але комп’ютер зайнятий…

У взуттєвому магазині подружжя вибирає черевички.

– Подивись любий, – каже дружина, – які симпатичні «лодочки»!

– Ти подивися краще на їхню ціну, – відповідає чоловік. – За такі гроші можна катер купити…

Чоловік із дружиною розгублено стоять біля будинку. Сусід запитує:

– Що трапилося?

– Біда! Ключі від гаража у квартирі, ключі від квартири – в автомобілі, а машина – в гаражі!

У доісторичні часи збирається чоловік з дружиною до сусіда на вечірку – жерти забитого мамонта. Дружина запитує:

– Як ти думаєш, милий, який листок мені одягнути, – дубовий чи фіговий?

– Одягни краще з кропиви, там будуть хулігани.

Гра у преферанс затягнулася до ранку. Невиспана дружина сердито запитує чоловіка:

– Та коли ж скінчаться ці ігри у нашому домі?

– Вибач, люба, не знаю, що тобі й сказати. Але цей дім вже не наш…

Чоловіка не було вдома, і до його дружини прийшов Карлсон – її новий коханець. Раптом дзвінок у двері. Що робити? Тут Карлсон знайшовся:

– У мене ж пропелер! – і гайнув у вікно.

Зайшов чоловік.

– Хто у тебе був?

– Нікого не було.

– Я запитую – хто?

– Та нікого!

– А чиї ж це штани з пропелером на стільці?

Після операції чоловік лежить у палаті – відходить від анестезії. Поруч сидить дружина. Чоловік відкриває очі:

– Ти прекрасна!

Потім закриває очі й засинає. Через деякий час прокидається й каже:

– Ти симпатична.

– А чому вже не прекрасна?

– Дія наркотиків слабішає.

Приборкувач:

– Ще раз, Клаво, прошу тебе: не влаштовуй мені ніяких сцен перед левами! Який я матиму авторитет у них?

Заходить чоловік з пилкою на плечі в магазин цигарок купити. Тиснеться до прилавка, а в магазині стоїть жіноча черга за продуктами. Одна кричить:

– Куди ти лізеш з пилкою?!

– Що ти таке кажеш? Це не пилка, це – годувальниця! А пилка вдома сидить.

Жив-був собі один чолов’яга. І була в нього дружина. А в сусідньому будинку жила його коханка. Одного разу він сказав дружині, що їде у відрядження: зібрав валізу, свіжі сорочки, бритву. Попрощався з дружиною і дітьми та й поїхав на три дні. Увечері він вийшов винести сміття з квартири своєї коханки. Вийшов, як і був: у домашньому халаті, капцях… І автоматично повернувся до себе додому. Подзвонив у двері…

Жінка викликала столяра.

– Що трапилося?

– Як тільки вулицею проїздить трамвай, шафа тріщить і розсипається.

– Що ж, подивимось ізсередини…

Столяр знімає взуття і залазить в шафу. В цю хвилину заходить чоловік.

– Що ви тут робите? – запитує він столяра.

– Ви не повірите, але я чекаю трамвай…

У холі пологового будинку сидить схвильований чоловік. Зрештою медсестра виносить йому новонародженого чорношкірого малюка.

– Іншого я від своєї Нюсі і не чекав! – сплеснув руками батько. – Вічно у неї все пригорає!

Чоловік і жінка пішли до театру. В антракті чоловік заходить у буфет і випиває 150 грамів коньяку. Дружина до нього:

– Ти ж мені обіцяв, що не будеш пити рік!

– Звісно, обіцяв. Але ж тільки що зі сцени оголосили, що між першою і другою дією пройшло три роки!

Приходить чоловік додому і бачить, що дружина приміряє нові черевички.

– Уявляєш, – каже вона йому, – приходжу додому, дивлюся – коробка. Відкриваю – там черевички, якраз мій розмір!

Чоловік задоволено усміхається. Через деякий час чоловік помічає, що дружина приміряє нову сукню.

– Заходжу я в під’їзд, а там коробка лежить, – каже дружина. – Відкриваю – там лежить ця сукня, приміряла – якраз мій розмір!

– Тобі більше везе, – каже чоловік, зітхаючи. – Вчора під нашим ліжком я знайшов труси, та й то не мого розміру…

– Петре, – запитує Надійка, – а скільки у тебе було жінок до мене? Ну признайся!..

Петро надовго замовк. Надійка почекала, почекала, та й заснула. Вранці прокидається, а чоловік сидить за столом.

– Ти вже не спиш, Петре?

– Я всю ніч не спав!

– Що сталося?!

– Та…рахую ж…

Чоловік повернувся з відрядження із Японії, заходить в дім і до жінки:

– Марійко, швиденько ходімо в спальню! Затемни вікна!

Вона зраділа. Бігом у спальню, вікна затемнила, роздягнулася і чекає в ліжку. Чоловік заходить, зачиняє двері:

– Дивись, Марійко, як годинник «Сейко» у темряві світиться!

У дворі чоловіки забивають «козла». Раптом відчиняються двері і з під’їзду виходить симпатична «ляля» – ноги від зубів, міні-спідничка, кофтинка напівпрозора – і повз чоловіків повихляла стегнами. Вони довго дивилися вслід, аж потім один:

– А є ж хтось, кому вона вже в печінках сидить!

Чоловік з дружиною гуляють у парку. Раптом чоловік говорить дружині:

– Прошу тебе, постарайся виглядати щасливою!

– Навіщо?

– Жінка, яка йде нам назустріч, – моя перша дружина.

Сидять в купе поїзда два прапорщики. Тільки дістали пляшку і зібралися випити, заходить третій. Побачив пляшку і думає: «Зараз мене відправлять за склянкою і, поки я буду ходити, самі все вип’ють». Дійсно, один каже:

– Принеси собі склянку.

Третій прапорщик тільки вийшов у коридор, зачинив двері і відразу ж їх відчинив. А ті двоє сидять, вуса витирають:

– Тебе тільки за смертю посилати.

Юнак проводжає дівчину додому.

– Може проведеш мене до квартири?

– Звичайно!

Дійшли.

– Може зайдеш чаю попити?

І тут хлопець зривається вниз по сходах.

– Куди ж ти?

– В аптеку! До чаю дещо прикуплю!

Пізно вночі після бурхливого ресторанного вечора подружжя дісталося домівки.

– А знаєш, любий, – каже дружина, – я так нічого й не їла, принеси мені що-небудь, будь ласка.

Як не важко було підніматися чоловікові, а довелося. Потім їй захотілося пити, і він знову приніс.

– Дякую, рідненький, – повеселіла дружина, – а тепер мені хочеться чоловічої ласки…

– Ну ти думаєш, що кажеш?! – скипів чоловік. – Де я тобі мужика знайду у три години ночі?

Молодик побачив у ресторані астрономічні ціни і запитує свою подругу:

– Ну що, моя товстушечко, щось будеш замовляти?

Директор – секретарці:

– Це недопустимо! Головний бухгалтер постійно скаржиться, що ви приходите на роботу в дуже короткій спідниці. Я цього не потерплю! З сьогоднішнього дня бухгалтера звільнено!

До керівника підходить співробітник і повідомляє:

– Я хотів би вас попередити, що одружуюсь у суботу.

– Це чудово! Сімейні охоче залишаються попрацювати після роботи!

До Грицька на роботу прибігає сусід:

– У тебе вдома наш начальник ЖЕКу кохається з твоєю дружиною!

Гриць летить додому, дивиться у замкову шпарку і полегшено зітхає:

– Слава Богу! Це не наш начальник ЖЕКу!

Молодий чоловік купує шлюбну обручку:

– Будь ласка, викарбуйте напис: «Галі від Івана».

Ювелір похилого віку:

– Я б вам порадив написати коротко: «Від Івана». Мало що…

Головний лікар робить обхід у лікарні і знаходить одного хворого голим-голісіньким.

– Ну і ну! На вас же зовсім нічого немає. Ви не знали, що я повинен прийти?

– Взагалі-то, я, як звичайно, чекав медсестру.

Лікар після огляду повії каже їй:

– У вас перевтома. Я настійно рекомендую вам відмовитися на пару днів від постільного режиму.

На питання: «Де генерал?» ад’ютант відповідає:

– Генерал сказав, що поїхав до дівчат і, якщо зможе, затримається…

Репортер запитує відомого актора:

– Чим ви можете пояснити свій неймовірний успіх у жінок?

– Перш за все тим, що завжди писав їм любовні записки на стодоларових купюрах.

Журналіст запитує проститутку:

– Скажіть, а як ви розважаєтеся після роботи?

У набитому метро:

– Юначе, може ви в інше місце свою руку прилаштуєте?

– Та я б з радістю, але соромлюсь…

Діалог Адама з Богом:

– Боже, навіщо Ти сотворив жінку такою гарною?

– Щоб ти любив її.

– Боже, навіщо ж Ти сотворив жінку такою ніжною?

– Щоб ти кохав її.

– Боже, а навіщо Ти сотворив жінку такою дурною?

– Щоб вона любила тебе.

Бог тільки-но сотворив Єву, вдихнув у неї життя, повертається до Адама, а той сидить сумний та невеселий. Господь запитує Адама:

– Чому сумуєш? Радіти треба! Чи, може, тобі ребра шкода?

– Ні, Боже, не шкода. Тільки передчуття якесь погане.

Поїзд почав втягуватися в тунель. В купе сидять юнак і молода, але дуже сувора й негарна черниця. Вона говорить:

– Якщо ви мене спробуєте поцілувати, я закричу!

– Я теж, – відповів хлопець.

Священик – жениху:

– На питання «Згоден ти стати її чоловіком?», потрібно відповідати «Згоден», а не «Будь що буде»!

Священик читає недільну проповідь:

– Браття і сестри! Нехай у того, хто зраджує своїй дружині, язик відні…

Суддя виказує подружній парі, яка подає на розлучення:

– Розумієте, люди ж зустрічаються, мов у морі кораблі…

– Але вся справа в тому, що мені трапився міноносець, – перебиває чоловік.

Виходячи із церкви після вінчання, новоспечений чоловік каже багатій молодій дружині:

– Буду з тобою відвертий, люба. Давно я так вдало не одружувався.

Пастор на проповіді:

– Алкоголь – це ваш ворог номер один! Нап’єтеся, полаєтеся з дружиною, схопите револьвер і сп’яну обов’язково схибите!

Професор приїздить з відрядження і… застає дружину в ліжку зі своїм аспірантом.

– І що ти, як інтелігентна людина, можеш мені сказати?! – у гніві запитує професор.

– Інтелігентні люди про приїзд попереджають!

Дама гарної зовнішності захоплюється страусами в зоопарку:

– Скажіть, будь ласка, – звертається вона до служника, – вони коли-небудь гублять своє пір’я?

– Звичайно – ні, але за кілька доларів можуть зронити…

Сідає дама в таксі і їде додому. Біля дому з’ясовує, що загубила гаманець, і каже таксистові, що їй немає чим розрахуватися. Таксист мовчки розвертає машину, їде в ліс і мовчки розстеляє на траві килимок.

– Що ви! У мене ж троє дітей! – кричить дама.

– А в мене сорок кроликів! Рви траву і клади сюди!

Екскурсовод у зоопарку:

– Оце стерв’ятник, він живиться стервами. Дівчино у короткій сукні, відійдіть від клітки!

Професор читає лекцію по філософії:

– Чоловік, який поступається тоді, коли він не правий, – мудрий чоловік. А чоловік, який поступається, коли він правий…

Голос із залу:

– Одружений.

Молода дружина каже своєму чоловікові:

– Любий, я повинна тобі признатися, що вмію готувати лише дві страви: пшоняну кашу та компот із яблук.

Чоловік подивився на страву в каструлі:

– А це яка з них?

Чоловік повернувся додому із відрядження, застав коханця, який тут же кинувся навтіки.

– От невихований! Ні мені «добридень», ні тобі «дякую», ні нам – «до побачення»…

У квартиру Іваненків увірвався злодій в масці.

Зупинився перед Іваненком і його дружиною:

– Гроші або життя!

– Але ж у мене немає ні копійки! – знизав плечима Іваненко.

– Цього не може бути. Тобі повинні були відвалити за неї купу грошей.

Сидить Опанас в хаті і грає на гармошці. Заходить Микита і давай його соромити:

– Як тобі не совісно! Сидиш у теплі, горілку п’єш, на гармошці граєш, а Марійка твоя на морозі дрова рубає.

– А хто їй винен, що вона горілки не п’є і на гармошці грати не вміє?

Опанас влип в телевізор, дивиться футбол. Марійка роздягнулася, підійшла до нього, ніжно обняла:

– Любий, пішли покохаємося.

– Гаразд. Іди починай, я зараз прийду.

У грузина дружина в пологовому будинку. Він приходить туди й запитує:

– Скажітє, моя жена уже роділа?

– Так.

– Мальчік?

– Ні.

– А кто?!

У пологовому відділенні акушерка виносить молодому батькові трійню. Трохи повагавшись, він каже:

– Якщо ви не проти, я, мабуть, візьму середнього…

Лежить чоловік на дивані – відпочиває після трудів праведних. Дружина ж готує вечерю і допікає:

– Лежебоко, діти голодні, брудні, зроби хоч що-небудь.

– Оце ж я думаю: чи цих помити, чи нових зробити…

В одному купе їдуть молода дівчина і літній чоловік. Спідничка у дівчини задерлася до неподобства.

– Дівчино, – каже чоловік, – будь ласка, опустіть спідничку… І вам буде тепліше, і я перестану тремтіти.

– Сидіть, сидіть, не вставайте, – сказав старенький професор, заходячи до жіночого туалету.

Роздратований чоловік кричить дружині, яка довго збирається до театру:

– Коли ти нарешті будеш готова? Назви хоч дату!

Чоловік і жінка після смерті потрапили в рай – тамтешні умови їм дуже сподобалися. Але чоловік не стримався:

– Я міг би тут бути ще два роки тому, коли б не твоя дієта з вівсяною кашею!

Батько застав свою дочку, яка цілувалася з сержантом на лавці в парку, і вичитує їй:

– Я тебе навчу, як цілуватися з солдатами!

– Я її вже навчив, – каже сержант.

Султан зібрав своїх 358 дружин і рішуче сказав:

– Іду від вас! Я покохав інший гарем!

У старого чоловіка померла дружина, молода і гарна жінка. На похороні він вів себе мужньо і стійко. А коханець його дружини плакав і голосив про свою втрату, не соромлячись. Чоловік спостерігав за ним, а після поховання підійшов до молодика і співчутливо каже:

– Не побивайтесь дуже, мій друже, я збираюся оженитися знову…

Чоловік, збираючись у гості, запитує дружину:

– Як ти думаєш, дорогенька, яку сорочку мені одягнути: без двох ґудзиків чи з брудним комірцем?

Молода самотня жінка дала в газету оголошення: «Буду доброю дружиною освіченому, чемному, роботящому, непитущому і некурящому чоловікові з атлетичною фігурою, який любить проводити відпустку, подорожуючи різними країнами». Через декілька днів вона відкриває на дзвінок у двері і бачить дивну картину: біля дверей хитаючись стоїть із недопалком в руці неголений чоловічок, від якого несе задавненим перегаром. Мужичок затягнувся смердючим димом, вистрілив сигаретою в чисто прибраний, навіть «вилизаний» коридор, обдивився господиню з ніг до голови і каже:

– Ну що витріщилась? На мене можеш не розраховувати!

Дівчина прийшла до лікаря на прийом. Він запропонував їй роздягнутися, і вона, роздягнувшись за ширмою, вийшла, прикриваючи руками все, що можна прикрити. Лікар:

– Не турбуйтесь, я ж професійний лікар. Саме тому мене зовсім не турбує ваше тепле, пишне, солодке тіло…

Чоловік, ледве дибаючи, заходить у кабінет лікаря. Той оглянув його:

– У вас застарілий перелом, чому ж ви не прийшли раніше?

– Так дружина радила: кинь курити і все минеться…

Біля пологового будинку чоловік зустрічає свою дружину. Нянечка виносить йому трійню:

– Це все ваші.

– Чудово!

– А ви раді?

– Звісно!

– І берете всіх?

– Звісно, беру.

– Тоді тримайте поки що цих, а я ще винесу!

Один ув’язнений каже іншому:

– Ех, до чого приємно ми з дружиною проводили час на морському узбережжі! Бігали, стрибали, грали в м’яч, закопували одне одного в м’який білий пісочок… Мабуть, коли вийду звідси, поїду на те місце і відкопаю її…

Чоловік потрапив до в’язниці. Понудився трохи та й каже співкамерникам:

– Нудно тут у вас. От мене проводжали дві дівахи, – одна з ось такими грудьми, а друга – з ось таким задом…

– Не показуй на собі, – погана прикмета, – сказав, піднімаючись, огрядний парубійко.

Приїхав чоловік з відрядження і застав дружину з втомленим коханцем у ліжку. Наміри у чоловіка явно не мирні.

– Любий! – кричить жінка до коханця. – Докажи йому, що ти справжній мужчина!

– Як? І йому теж?! – жахається коханець.

Горить готель. Постояльці в паніці вигукують:

– Води! Води!

Тут із вікна третього поверху висовується чолов’яга:

– А в 32-й номер – шампанського!

Двоє давніх знайомих зустрілися в санаторії:

– Я тут все з тією ж язвою.

– А я свою дружину цього разу залишив удома.

Лицар одружився з дуже багатою донькою герцога. Через три місяці він подався у військовий похід зі своїм другом. Друг його запитує:

– Слухай, скажи мені відверто. Навіщо ти на свою дружину надів пояс вірності? Між нами кажучи, вона ж страхолюдна. Ну хто її захоче?

– Так в тому ж вся справа! Повернемося з війни, а я їй: «Люба моя, а ключика я загубив!»

Зустрілися два приятелі:

– Як життя?

– Ти знаєш, жахливо! Дружина хворіє, я без роботи, донька – повія, теща паралізована…

– Ну, нічого. Потерпи трохи. Життя – штука смугаста: сьогодні смуга чорна, а завтра буде біла…

Через деякий час вони знову зустрілися:

– Ну, як життя?

– Як?! Ти пам’ятаєш, я тобі бідкався? Так от – та смуга була білою!

Чоловік з дружиною в ліжку. У жінки оргазм, потім ще раз… Чоловік продовжує, як заведений. У жінки третій, четвертий, п’ятий… Жінка знеможено запитує:

– Любий, що з тобою сьогодні?

– Що? Ой, пробач… задумався.

Потяг Париж – Ліон. Пізній вечір. Темно. У купе він і вона.

– Мадам заміжня?

– Так.

– У мадам діти є?

– Двоє.

– Скільки років старшій?

– Двадцять сім.

– Доброї ночі, мадам!

Чоловік приходить додому з двома пилососами. Молода дружина здивовано запитує:

– Любий, навіщо ти все купуєш у двох екземплярах?

– На випадок нашого розлучення.

Микола йде на роботу, а малого сина просить понаглядати за матір’ю. Повертається втомлений і питає малого:

– Дивився за матір’ю?

– Дивився. Дядько Петро прийшов, вони зайшли в кімнату і зачинили двері…

– Ну, а далі що?

– Та піджак дядько Петро почепив на ручку дверей, і нічого більше не було видно.

– От і знову ніякої ясності…

Під час балу-маскараду дружина шепоче чоловікові, вказуючи на типа в мушкетерському мундирі:

– Он той тип мені просто проходу не дає. Не знаю, як від нього відкараскатися.

– Ти просто зніми маску біля нього.

Чоловік напився в барі. Попробував іти – падає. Зціпив зуби і повзком дістався дому. Вранці жінка репетує:

– Алкоголік! П’яниця! Вчора нализався!

– Звідки ти дізналася?

– Ти знову в барі свою інвалідну коляску забув!

На безлюдний острів потрапили два чоловіка. Сидять під пальмою, нудьгують. Один запитує:

– Слухай, а тобі які жінки подобаються, худенькі чи товстенькі?

– Та ти не хвилюйся, розберемось…

Несе Петро в пакеті зо три десятки яєць і пляшку горілки. Прикурює, в цей час із пакета випадає яйце і не розбивається. Петро нахиляється, щоб яйце підняти, пляшка вислизає і розбивається. Петро з розмаху лупить пакетом об дерево:

– Та на біса мені ці яйця!!!

Батько прийшов у дитячий садок за сином. Сидить на лавочці і чекає, коли вийдуть діти. До нього підходить вихователька:

– Ви чекаєте дитину?

– Ні… Це я пиво люблю…

Ранок в добропорядній англійській родині. Сер в кріслі з газетою за ранковою кавою. Леді сходить по східцях із спальні і каже:

– Погана новина, сер. Я, на жаль, не вагітна…

– Так що, леді, у нас не буде спадкоємця?

– На жаль, так, сер…

– Боже мій! Знову ці недоладні рухи!

– Лікарю, ми з дружиною такі запальні, увесь час сваримось. Що робити?

– У вас надлишок енергії. Попробуйте кожного дня ходити мінімум по десять кілометрів. Через два тижні подзвоніть, розкажіть, як ідуть справи.

За два тижні дзвінок:

– Лікарю, не знаю, як вам дякувати!

– Вже не сваритесь з дружиною?

– Як я з нею сваритимусь, якщо я вже кілометрів за 170 від дому?…

Хлопець із села познайомився з міською дівчиною. Зайшли в кафе.

– Мені, будь ласка, пачку сигарет і «викрутку» з апельсиновим соком, – замовляє дівчина.

– А мені склянку горілки і молоток з кокосовим горіхом!

Чоловік не прийшов додому ночувати. Дружина переживає, місця собі не знаходить. І вдень немає. Вже зібралася телефонувати в лікарні, в міліцію, в морг. Раптом дзвінок. Відчиняє – на порозі чоловік! Краватка замість кашне, штани розстебнуті, на щоці слід від помади… П’янючий – жах!

– Невже ти думаєш, що я тебе у такому вигляді пущу в дім?! – виривається у жінки.

– Л-люба моя… ги-ик… я по гітару…

Чоловік в поїзді падає з верхньої полиці. Сусід з нижньої переймається:

– Живий?! Що сталося?

– Та… Брітні Спірс наснилася!

– Чому ж ти падаєш?

– Та… попросила, щоб я посунувся!

На медкомісії призовників перед хірургом стоїть голий парубок. Хірург щось пише в журналі, кидає оком на нього, запитує:

– Що, вже одружений?

Хлопець дивиться вниз на свій… Червоніє. Мовить:

– А що, так видно?

– Так, обручка ж на пальці…

Похоронна процесія. Купа людей. В домовині сидить чоловік і печально смалить цигарку. Перехожий до нього:

– Що відбувається, взагалі?! Ти ж у домовині живий!

– Уявляєш, тут нікого це не обходить…

Глибока ніч. Телефонний дзвінок. Жінка бере слухавку.

– Мила моя, це я. Іду додому. Я не дуже затримався?

– Ні, коханий.

– А можна, зі мною хлопці зайдуть?

– Які питання, любий…

– Посидимо, трохи вип’ємо…

– Звичайно ж.

У трубці тиша. Потім:

– Вибачте, я мабуть помилився номером…

Біля бару стоїть геть п’яний чоловік. Підходить трохи тверезіший:

– Чому не заходиш?

– Мене бармен виштовхав.

– За що?

– А його жінку того… мацав…

– Чому тоді не йдеш звідси?

– Він обіцявся і її вигнати.

Старий дід одружився на 16-річній. Шлюбна ніч. Дід запитує:

– Дівчинко моя, твоя матінка мабуть тобі пояснила, що зараз має відбутися?

– Ні…

– А подружки розказували?

– Ні…

– Так ти… зовсім-зовсім нічого не знаєш?

– Ні!

– Господи! Як же бути? Ти не знаєш, а я забув!

Товариство анонімних алкоголіків. Вечір. Тиша. Спокій. Раптом гуркіт на сходах, двері відчиняє головою п’янючий тип. Секретарка здивовано запитує:

– Ви що, записатися хотіли?

– Ні… ги-и-к… виписатися!

Розводиться чоловік з жінкою. Товариші його розраджують:

– Навіщо ти це робиш? Дружина у тебе і гарна, і розумна, і діток у вас двоє!

Чоловік зняв черевик, показує:

– Гарний черевик?

– Гарний…

– А хто знає, де він мені тісний?

Майор Клячкін:

– А я свою вагітну Машуню увесь час смішив, анекдоти їй розказував. А вона мені: «Ой, не сміши, ради Бога, а то їжака можу народити!»

– Ну, й чим діло закінчилось?

– Так, все нормально… До речі, не знаєш, чим їжаків годують?

Під вікном пологового будинку чоловік кричить дружині:

– Катю! Катю! Народила? Скільки? Троє?! Мої є?

Чоловік і жінка заходять до готелю і замовляють номер. Адміністратор запитує:

– Ви одружені?

– Так, – відповідає чоловік. – Я – чотири роки, а пані – два.

Подружжя дивиться по телевізору детектив.

– Я впевнений, – каже чоловік, – що вбивця – Ален Делон.

– Але ж він у цьому фільмі взагалі не грає!

– Я так і знав, що у нього чудове алібі.

Пара молодят сидить в кінотеатрі. Впродовж всього сеансу молодий чоловік ніжно обіймає і цілує дівчину. Жінка, яка сидить позаду, каже йому:

– Слухайте, ви не могли б це все робити вдома?

– Ні, не міг би, вдома – дружина.

Чоловік звертається в міліцію:

– Пропала дружина!

– Опишіть її детальніше.

– З однією умовою: ви не покажете їй той опис, коли вона знайдеться!

Петро читає газету. Марія миє підлогу. Раптом Петро помічає, що на газеті дата – 8 березня.

– Маріє, облиш, сьогодні восьме березня, завтра домиєш…

Обідає подружжя. Раптом влітає розхристаний синок:

– Мамо, мене у дворі називають козлом рогатим!

– Ну то й що?

– А в кого я такий рогатий, у тебе чи в татка?

– Ну, звичайно… в татка…

«Добре, що не в мене», – подумав чоловік.

Пізнім вечором на безлюдній вулиці за жінкою погнався якийсь чоловік. Жінка від несподіванки забігла в під’їзд без ліфта, піднялася по сходах на останній поверх. Кроки наближалися. Вона закрила очі і приготувалася до найгіршого. Чоловік підійшов, торкнувся її руки:

– А тепер ти мене доганяй!

У однієї жінки чоловік поїхав у відрядження. Через день приходить його товариш. П’ють каву, товариш каже:

– Ти мені давно подобаєшся… Можна, я залишусь у тебе на ніч… Отримаєш 500 гривень.

За тиждень повертається чоловік. Після перших обіймів запитує:

– Я просив товариша отримати мою зарплату… Приносив?

В столиці пограбування. Злодії вкрали 20 мільйонів гривень і не залишили ніяких слідів. На закритій прес-конференції міністр внутрішніх справ звертається до журналістів:

– Панове! Напишіть, будь ласка, що вони вкрали 40 мільйонів.

– Навіщо? Чому так?

– А щоб тим вар’ятам хоч дружини їхні скандал влаштували!

Лютий. Друга година ночі. Залізничний вокзал в Жмеринці. Колотун! Двоє чекають електропоїзд: дядько в кожусі, в шапці, у валянках і інший чоловік у плащику – зуб на зуб не потрапляє. Дядько дістає пляшку, хліб, сало. Відпиває кілька добрячих ковтків самогону, смачно закусює і до негра:

– Випити хочеш?

– Дуже хочу!

– І сала хочеш?

– Ага!

– Ну, так напиши своїм, хай вишлють!

Інструктор перевіряє готовність до стрибків з парашутом:

– Все нормально?

– Так?

– Лямки яйця не затисли?

– Ні…

– Як звати?

– Надя…

Дзвінок на «Швидку допомогу»:

– Допоможіть, у моєї дружини починаються пологи!

– Не хвилюйтесь і заспокойте дружину. Це її перша дитина?

– Ідіотка, це її чоловік!

Іван довго обирав собі дружину із трьох дівчат, з якими зустрічався. Потім вирішив дати кожній по 1000 доларів і побачити, як вони їх потратять. Одна потратила на косметику, парфуми і наряди для себе і сказала: «Я тебе дуже люблю і хочу, щоб усі знали, що в тебе найкраща дружина». Третя накупила Іванові одягу і усіляких прибамбасів і сказала: «Хочу, щоб усі знали і бачили, що ти для мене – все». Третя пустила гроші в діло, заробила ще 1000, все повернула Іванові і сказала: «Хочу, щоб ти зрозумів, що ми разом з тобою розбагатіємо». Іван подумав і оженився на тій, у якої були більші груди.

У однієї подружньої пари довго не було дітей. Їм порадили поїхати до Риму і запалити в соборі святого Петра свічку… Через декілька років порадник випадково потрапив у те містечко, де жила пара, і, маючи час, зазирнув до їхнього дому. На подвір’ї його зустріла купа дітлашні.

– А де ваша мама? – запитав чоловік.

– У пологовому будинку.

– А тато?

– Поїхав до Риму… Якусь свічку прокляту задмухати!..

Прапорщик Задкін працював наглядачем у в’язниці і часто крав у зеків з передач їжу. Але одного разу йому не пощастило: він украв пиріг і три дні після цього не вилазив з туалету. Захована в пирозі мотузяна драбина виявилася дуже довгою…

Прапорщик Говдя:

– Життя жінки ділиться на три етапи: під час першого вона псує нерви батькові, під час другого – чоловікові, під час третього – зятю або невістці.

– Товаришу старший прапорщик, а що таке логіка?

– Ну, як тобі пояснити, товаришу прапорщик. Бачиш, он два мужички йдуть, один брудний, один чистий. Який з них піде у лазню?

– Брудний…

– Правильно. Він брудний, тому йде митися. Оце і є логіка.

– А що таке діалектика?

– Ну… Бачиш, два мужички топають. Один брудний, другий чистий. Який з них піде в лазню?

– Брудний…

– Неправильно! Чистий. Брудний – він тому і брудний, що у лазню ніколи не ходить… Оце і називається діалектика.

– Ну… А що ж тоді філософія?

– Та от ідуть два мужички. Обидва брудні. Який з них у лазню піде?

– А біс його знає…

– Правильно! Це якраз і є філософія!

Прапорщик Говдя:

– Не буває некрасивих дружин, якщо вони чужі.

Прапорщик Говдя:

– Якщо жінка перестає піклуватися про чоловіка, то він або опускається, або починає піклуватися про себе сам. Невідомо, що краще…

– Товаришу майор, вам потрібно буде зустрітися в ресторані з інформатором. Пароль – силікон. Інформатор – глухоніма білявка.

– Як же вона скаже пароль?

– Вона не скаже, вона покаже!

Прапорщик Говдя:

– Дурня якась! Кожної ночі сниться, що рахую пачку доларів. І щоразу однієї купюри не вистачає!

– А ти попробуй рахувати щось інше, наприклад, слоників.

– Пробував! До дев’яноста дев’яти рахую – все нормально. А приходить сотий слоник і каже: «А однієї купюри все одно не вистачає!»

Одна молода жінка люто знущалась із свого чоловіка, а оскільки він виявився людигою смиренною, то цим, звичайно, ще більше розлютив дружину.

Звичайно, дружина завжди і в усьому вважала винуватцем тільки свого чоловіка. Одного разу, коли в неї увірвався терпець, вон гарячково спитала:

– Чи молишся ти Богові коли-небудь?

– Молюся, – відповів він, – особливо відтоді, як одружився.

– Ах, ось як! – злорадно зауважила дружина. – Про що ж ти молиш Бога відтоді, як одружився?

– Щоб він дарував мені терпіння, – відповів чоловік.

– Таню, чому ти така засмучена?

– Знайшла характеристику свого чоловіка з дитячого садочка, написано: «Добре їсть, спить, гуляє». Уявляєш, минуло 30 років… нічого не змінилося…

Дві подруги обговорюють важку жіночу долю. Одна умовляє другу:

– Та ти хороша хазяйка.

А та відповідає:

– Ну яка я хороша хазяйка – заставити чоловіка щось зробити не можу.

Дружина завжди поставиться з розумінням, якщо чоловік приходить додому п'яним. Але ніколи, якщо ситим. Напитися можливо де завгодно. А от наїстися – тільки у жінки.

Якщо чоловік ревнує, значить – любить, а якщо не ревнує, значить – поки що нічого не знає.

Лягати спати в 21.00:

– в дитячому садку – ти крутий,

– в школі – ти лох,

– в інституті – ти герой.

– Несподівано мене охопила незвичайна легкість, тіло стало мов пушинка, і я перепливав від однієї стінки до другої, злегка відштохуючись… Нічого не сковувало моїх рухів. і тільки в голові крутилася набридлива думка: «Ну коли ж в нашій країні навчаться робити міцні канати для ліфтів?»

– Хто зрозуміє цих чоловіків! У неділю із задоволенням їв моркву, в понеділок – теж, у середу – теж. Раптом у п'ятницю сказав, що морква – це свинство.

– Ви холостий чи одружений? – запитує кравець замовника, знімаючи мірку для костюма.

– Одружений.

– Тоді запишемо: «Потайна кишеня в підкладці піджака».

Журналіст бере інтерв’ю в старого морського капітана.

– Скажіть, капітане, яка буря з усіх, пережитих вами, найбільше запам’яталася?

– Я думаю, що це був той день, коли я ступив у брудних черевиках на підлогу, яку тільки що помила моя дружина.

– Моя дружина знаходить гроші, куди б я їх не сховав.

– А моїй дружині це ніколи не вдається. Я ховаю їх у шухляду з моїми брудними шкарпетками.

Мужчина поступається місцем жінці. Та із вдячностю сідає. Він ще й припрошує:

– Будь ласка! Жінки в автобусах мають сидіти. Дехто з чоловіків поступається місцем тільки гарненьким, а я ж, як бачите, поступаюся всім…

Товариство стійких чоловіків, члени якого одружені 25 років і більше, погодилися відповісти на запитання холостяків. Перше запитання:

«Які жінки найвірніші та найвідданіші: блондинки, брюнетки чи руденькі?»

Відповідь: «Сиві».

Відвідувач ресторану, марно прочекавши півгодини офіціантку із замовленням, кличе господаря ресторану і просить його:

– Ось вам гроші, купіть квіти для офіціантки.

– Звісно, пане, із задоволенням, – розкланюється втішений хозяїн. Вона так вам сподобалася?

– Зовсім ні. По-моєму, вона померла.

Відомого композитора, який жив у невеликому містечку біля столиці, відвідав приятель із іншого міста. Вони гуляли вулицею, і гість, здивований тим, як шанобливо вітаються із композитором молоді люди, вигукнув:

– А ти і справді знаменитий! Тебе знає навіть молодь.

– Ну звичайно! Адже мій син – центр нападу в шкільній футбольній команді! – відповів композитор.

Диалоги

Логіка жіноча

– Ви повинні стрибнути з цієї вишні.

– Дуже високо! А якщо я розіб’юся?

– Нічого, це ж останній кадр фільму.

– Що, більшість чоловіків такими вже віруючими стали? Увесь час кланяються.

– Та то вони недопалки збирають!

– Знаєш, я мушу тобі де в чому признатися… Я – одружений…

– Тьху! Як ти мене налякав! Я вже було подумала, що в тебе вкрали машину!

– Як твоє сімейне життя?

– Останнім часом паскудно! Жінка хоче зі мною розійтися, бо я не пасую до нових гардин у вітальні!

– Мій чоловік – ангел! – сповіщає подруга подрузі після недавнього весілля.

– Мій теж не мужчина, – відказує, зітхаючи, подруга.

– Твій чоловік продовжує ревнувати тебе безпричинно?

– Ні, тепер є причина.

– Коли ви зателефонували моїй дружині, і сказали, що я сьогодні залишаюсь допізна на роботі, як вона відреагувала?

– Вона запитала: «Чи можу я на це твердо розраховувати?»

– Ну чому так везе різним ідіотам і дурням? Їм завжди дістаються найгарніші жінки!

– Дякую, любий!

– Скільки років твоїй дружині?

– Якщо їй вірити, то вона молодша від нашого старшого сина…

– Як часто твій чоловік ходить на стриптиз?

– Не дуже й часто… Але за рік п’ять біноклів зношує…

– Галю, я ж просила, щоб ти нікому не говорила, що Василь до мене посватався!

– А я й не говорила! Я тільки запитала Катю, чи вона про те знає…

– Ви недавно одружилися і ось звертаєтесь до суду із заявою про розлучення… Чому?

– Та… чоловік примушує мене їсти те, що я йому готую!

– Як же ви там нині живете, в партизанських краях?

– Вночі сидимо в засідці. Чуємо – поїзд… Ну, думаємо, підпустимо ближче… І тільки він з нами порівнявся, ми вискакуємо: «Пиво! Горілка! Пиріжки!»

– Що це ви, Маріє, на мою білизну так дивитесь? Хіба ви свою ніколи не розвішуєте?

– Розвішую, звичайно… Але я її перед тим перу.

– Сонечко моє, минув лише один день, як ми побралися, а ти вже зі мною сваришся!

– Але ж я чекала цього з дня нашої першої зустрічі!

– Клаво, я чула, що твій Опанас став жертвою медицини. Невже рентгенівське проміння? – Ні. Відбитки пальців.

– Шеф підвищив мені зарплатню, коли дізнався, що я назвала сина його іменем.

– Мені теж прибавив, правда, за те, що я не дала своєму синочку його прізвище.

– А до мене у вас були хлопчики?

– Ні… Були дві дівчинки, але вони зараз у баби.

– Алло! Леся вдома?

– Якщо ви Іван – більше не дзвоніть! Якщо ви Тарас – приходьте завтра після шостої… Якщо ви Василь – Леся в кав’ярні за рогом.

– Маріє, перш ніж лупцювати дитину, треба було мене покликати!

– З тобою я увечері розберусь!

– Слава Богу, додзвонилася!

– Яка ще Слава?

– Слухай, подруго, учора йду через парк. Раптом бачу – чоловічий силует! Ну, я, значить, бігом!

– Догнала?

Чоловік увечері: «Попідстрибуй трохи на ліжку, нехай сусіди подумають, що ми кохаємося».

Дружина вранці: «Постукай ложкою по тарілці, нехай сусіди думають, що ти їси».

– Уяви собі, Вітас застрелив свою невірну дружину!

– О Боже! Як добре, що я не вийшла за нього заміж!

– Дівчино, ви так чудесно сьогодні виглядаєте!

– Це сьогодні я ще хвора і з температурою.

– Ви підтверджуєте, що звинувачений живе з цією жінкою, як з дружиною?

– Ні, набагато краще.

– Я бачу, в тебе пришиті всі ґудзики. Зразу видно, що чоловік одружений!

– Так. Це перше, чому навчила мене дружина під час медового місяця…

– Миколо, твоя дружина щось кепсько виглядає.

– Вона страждає за свої переконання. Переконана, що може носити взуття 34-го розміру.

– Це правда, що Олена Іванівна погано живе із своїм чоловіком?

– Так. Але дуже гарно із чужими.

– Сельто Соломонівно, як ваш головний біль?

– Ой! Пішов грати в карти!

– Яка ж ви чарівна, пані! А де ж той дрібний дефект, про який ви писали в шлюбному оголошенні?

– Як де, в школі…

– Галю, чому це ти із синцями під очима ходиш?

– А що, хіба в мене вже чоловіка немає?

– Марійко, скажи будь ласка, чи вийшла б ти заміж за ідіота заради грошей?

– Гм… Як тобі сказати… До речі, а скільки у тебе грошей?

– Я вам дякую за танець!

– Який танець?! Я просто намагалася проштовхатися до роздягальні.

– Спи, стара! Спи і мовчи!

– Спати буду, а мовчати – ніколи!

– Любко, а що ти робиш сьогодні увечері?

– Всьо!

– Дівчино, дозвольте запросити вас у турпохід.

– Яка я вам дівчина? Я вже два рази була в турпоході.

– Сьогодні бачила твого чоловіка. На його руці «висіла» гарненька блондинка, – повідомляє подруга подрузі.

– А ти що, хотіла, щоб у нього на руці висіло відерце з пісочком і лопаткою?

– Уявіть собі, мій чоловік помер на п’ятий день після весілля.

– Ну, що ж, недовго мучився.

– У тебе такий гарний малюк! І так схожий на твого Гриця!

– Я й сама дивуюсь…

– Я від свого чоловіка вимагаю лише зовсім дещицю: щоб він кохав мене і розумів…

– Так, правильно, – погоджується подруга, – що ще можна взяти з мільйонера?

– Ти знаєш, я проти легковажних зустрічей у відпустці.

– Я теж. Мені дуже хочеться завести серйозні стосунки, наприклад, до кінця відпустки…

– Мій жених усім хороший, от тільки завжди приходить на побачення неголений.

– А ти попробуй не запізнюватися…

– Твій жених вродливий?

– Дуже! Від матері він має голубі очі, а від батька дачу і «мерседес».

– Ти знаєш, нині прожитковий мінімум – один раз на тиждень.

– О, тоді я живу за межею бідності!

– Ти розлучаєшся з чоловіком? Я можу порекомендувати тобі пристойного адвоката.

– Дякую, я вже знайшла собі чудового бізнесмена.

– Ти чула новину – Клава вийшла заміж по любові?

– Так. Вона обожнює коштовності.

– Марійко, он Василь посилає тобі повітряний поцілунок!

– Ет! Він завжди уникає справжньої роботи!

– Чи можу я вас запросити на вальс?

– Так, але прошу вас танцювати повільно, бо я три тижні, як овдовіла…

– Я зустрілася з ним в двадцять, а пішла від нього в двадцять три…

– Так, трьох годин досить для заміжжя…

– Кохана, я тебе з’їм…!

– Тільки не плямкай!

– Чому ви не доливаєте сметану?

– Як вам не соромно?! Я вам і так більше всіх налила!

– Ти знаєш, я кинула Михайла! Вже третій тиждень п’є – не просихає!

– Ну, це занадто навіть для свята!

– Привітай мене! Мені дали майора!

– Вітаю. І що ти з ним зробив?

– І вдень познайомилася, увечері вийшла заміж, а вранці розвелася!

– Ранок мудріший від вечора…

– Оксано, я читаю твої думки, ти – наче відкрита книга…

– Але ж не мацай так грубо обкладинку!

– Тебе хоч раз чоловік заставав у ліжку із незнайомими чоловіками?

– Ні, завжди лише з приятелями та знайомими.

– Чи не думаєте ви, що зараз у кіно ми бачимо дуже багато сексу та насильства?

– Не знаю! Я ходжу у кіно, щоб дивитися на екран, а не на те, що коїться в залі.

– А як ти відучила свого чоловіка пізно повертатися додому?

– Дуже просто. Одного разу, коли він пізно прийшов, я запитала: «Це ти, Іване?» Це при тому, що його звати Петром.

– Це просто чудо! Яка гарна картина! І композиція, і колорит! Цікаве кольорове вирішення!

– Вам це подобається? Гм… Я об це полотно, як правило, витираю пензлі…

– Я вирішила до тих пір не виходити заміж, поки не виповниться 25 років.

– А я вирішила, що до тих пір мені не виповниться 25 років, поки я не вийду заміж.

– Які чудесні грибочки, люба! Де ти взяла рецепт?

– Із одного детективного роману, коханий.

– Вчора ти мені віддалася, а сьогодні навіть не вітаєшся!

– Ліжко ще не привід для знайомства!

– Любцю, мені не подобається твій капелюшок!

– Але ж я не можу одягнути на голову пляшку горілки!

– Клаво, у нас із тобою секс є?

– Не пам’ятаю, – сонно відповідає Клава, – піди подивися у холодильнику.

– Люба моя, чому ти плачеш? Я ж від’їжджаю у відрядження не на десять років, а всього лише на місяць.

– Знаю я тебе! Кажеш на місяць, а повернешся через три дні.

– Скоро ви познайомитеся з красивим офіцером-брюнетом і будете з ним щасливо жити, – каже ворожка молодиці.

– А як до цього поставиться мій чоловік?

– Візьму вас секретаркою, але вам потрібно знати, що у підлеглих ми перш за все цінуємо ініціативу.

– Чудово, пане директоре! Куди підемо сьогодні увечері?

– Клавко, ти вийшла заміж? А прізвище чоловікове взяла?

– Досить того, що я взяла його самого!

– Обов’язково купіть цю сукню! Це останній крик моди!

– Не можу… Боюсь, що це буде останній крик мого чоловіка.

– Щось я, жінко, сьогодні якийсь не такий!..

– Ага. Я теж помітила покращення.

– Який подарунок ти хотіла б отримати на десятиріччя нашого шлюбу: хутро чи поїздку в Грецію?

– Поїдемо в Грецію. Кажуть, там хутро дешевше…

– У нашому селі, люба, є лише один чоловік, якому дружина не зраджувала!

– Що ти кажеш? А хто це?

– Софіє, не буди в мені звіра!

– Ой боюсь я твого зайця!

– Що сталося, Клаво? Ти завжди клала в суп два куски м’яса, а сьогодні – один…

– О, вибач, любий, я забула його розрізати.

– Привіт, друзяко! А що це ти не в пивбар, а на автобусну зупинку? Кудись їдеш?

– Ні… Дружина просила ґудзиків назбирати.

– Моя дружина часто розмовляє сама із собою.

– Моя теж, але, бідолашна, навіть не підозрює про це – думає, що я її слухаю.

– Якщо тобі подобається його увага, то чому не виходиш за нього заміж?

– Бо мені подобається його увага!

– Жінко, уночі так гриміло!

– Чому ж ти мене не розбудив? Ти ж знаєш, що я не можу спати, коли гримить!

– Ми одного разу посварилися з чоловіком, а потім на згадку про примирення посадили яблуньку…

– Ото ми недогадливі з Іваном! До цього часу вже під хатою був би яблуневий садок!

– Від мене пішла дружина і не залишила ні копійки!

– У мене справи ще гірші: дружина теж нічого не залишила, але нікуди й не пішла…

– Кажуть, що сімейній парі, щоб попередити сварку, потрібно порахувати до десяти, перед тим, як заперечити одне одному.

– Так. Наші сусіди, наприклад, до цих пір впевнені, що ми цілими днями вчимо з дітьми математику.

– Ти задоволена своїм чоловіком?

– Так, звісно, але він такий пещений… Завжди, коли починає прати пелюшки, хоче, щоб я читала йому газети!

– Чому ти так поспішила вийти заміж? Траур по першому чоловікові ще не закінчився…

– Дякую, що сказала. Наступного разу буду уважніша.

– У чоловіків роки мчать значно швидше, ніж у жінок…

– Знаєш, я теж це помітив. Коли ми побралися з Надійкою, то були однолітками, а нині мені вже п’ятдесят, а їй учора стукнуло лише сорок…

– Може поговоримо?

– Що ти! Я так заморилася, давай краще потанцюємо.

– Ви любите геніального Брамса?

– Взагалі… Я його любила… Але ми були просто друзями.

– Скільки років ви заміжня?

– Взагалі, чи у даному випадку?

– Жінко, я помираю. Признайся хоч тепер: ти зраджувала чи була вірною мені?

– Ага… А якщо ти не помреш?

– Чому ви хочете розлучитися із своїм чоловіком?

– У мене більше не залишилося жодної зачіпки, щоб з ним лаятися.

– Викладіть причини, що призвели до розлучення.

– Мій чоловік веде подвійне життя, і жодне з них мене не задовольняє.

– Будьте ласкаві, скажіть, цей носоріг чоловічої чи жіночої статі?

– Вибачте, але до цих пір я вважав, що це може цікавити тільки іншого носорога…

– Ти знаєш, подруго, я читала, що страус дуже погано бачить, а його шлунок може переварювати все, що завгодно.

– Який був би ідеальний чоловік!

– На твоєму місці, Клаво, я б вийшла заміж за Петра. Він точно знає, чого хоче.

– Ні, краще вийду заміж за Панька. Він точно знає, чого хочу я.

– Якби ти мене попередила, що ти ще дівчина, я б хоч не так поспішав!

– Якби ти не так поспішав, я б хоч колготи зняла!

– Люба, що би ти зробила, якби була мужчиною?

– А ти?

– Дівчино, скільки годин?

– Одна година – п’ятдесят баксів.

– Я наче в раю… – шепоче під час танцю кавалер, пригортаючи до себе партнерку.

– А я – наче в автобусі… – крізь зуби відповідає краля.

– Так ти кажеш, що твоя сестра чекала на мій візит?

– Ну звісно! Вона пішла з дому буквально за п’ять хвилин до твого приходу.

– Чому ти вирішила, що у тебе склероз?

– Тому, що я завжди пам’ятаю, навіщо лягаю в ліжко, але тепер стала забувати, за скільки…

– Дівчата, вас підвезти?

– Ми не дівчата, нас вже підвозили.

– Пані! Дайте, будь ласка, мені свій телефон! – Може вам ще й телевізор подарувати?

– Красуне, ви не дасте мені інтерв’ю?

– Ой! Які слова гарні придумав! Дам!

– Ви заміжня?

– Ні, це я просто без косметики…

– Дівчино, ви заміжня?

– Цікаво! Ви хочете, щоб я була і дівчина, і заміжня?

– Жінко, сьогодні йдемо в гості!

– Постарайся не вдарити в олів’є лицем.

– Дівчино, вам дев’ятнадцять років? А зразу й не даси.

– Ну чому ж… Дам.

– Подруго, ти що, кожного дня носиш таку дорогу білизну?

– Ні, тільки на вихід.

– У царя Соломона, жінко, було 900 жінок! Цікаво, чим він їх годував?

– Мене більше цікавить, що він сам їв…

– Ну, їду я в далекі краї. Що привезти тобі, люба?

– А ти не міг би не так пафосно по хліб сходити?

– Любий, пам’ятаєш колись під Новий рік ти, ще тоді лейтенант, проводжав мене додому, а мій собака зірвався з ланцюга і покусав тебе?

– Пам’ятаю. Краще б він мене загриз!

Доня до тата:

– Тату, я заміж вийшла.

– Нічого не знаю, стемніє – додому!

– Мамо! Мій чоловік мене образив… Я їду до тебе!

– Ні, моя донечко! Зло повинно бути покаране! Я сама їду до тебе!

– Тату, я заміж не буду виходити, я з вами жити буду.

– Не смій погрожувати батьку!

– Ти не міг би мучити когось іншого?

– Ні. Я вже вибрав тебе.

– Ти чай налив, не забудь покласти цукру і собі, і мені.

– Так, поклав і собі, і мені.

– Коли ти був нареченим, ти обіцяв носити мене на руках…

– Ти забула, кохана, що важила ти тоді удвічі менше.

– Я вчора була у лікаря, – сказала дружина чоловікові. Він порадив мені змінити клімат.

– О, чудово, – відповів чоловік, – за прогнозом це станеться завтра.

Чоловік. Чи знаєш ти, що жінки витрачають на парфумерію вдвічі більше грошей, ніж держава витрачає на утримання армії?!

Дружина. Цілком можливо, зате у жінок і перемог удвічі більше!

В і н. Ти мене зведеш з розуму!

В о н а. Тим краще: божевільних не судять за розтрату!

– Мені було б дуже приємно, якщо б у розмові ви дали зрозуміти, що про цю новину ви дізнались від мене, але, заради Бога, не говоріть цього відверто.

– Не хвилюйтеся, моя пташко. Я просто скажу: це говорять наклепники. Тоді всі зрозуміють, що це могли бути тільки ви.

Схвильований вчений забіг до кімнати.

– Мені пощастило встановити зв'язок з марсіянами!

– Дуже мило, – сказала дружина. – А білизну до пральні ти так і не відніс?

Він. У твоєму листі багато орфографічних помилок.

Вона. Нічого дивного, у мене пощерблена ручка.

Вона. Любий, чи є на світі насправді щось, крім кохання?

Він. Ні, рідна. Крім кохання, нема нічого на землі… А обід готовий?…

Логіка чоловіча

– Як ти міг вихвалятися, що скористався моєю слабкістю?!

– Я не вихвалявся. Я каявся.

– Ти хоч що-небудь умієш робити швидко?

– Так, я швидко втомлююсь…

– Чуєш? У нас під ліжком миша пищить! – дружина вночі будить чоловіка.

– Так що мені тепер? Нявчати?!

– Дорогий, ти мене любиш?

– Що треба купити?

– За алкоголь, куріння, переїдання, гультяйство ви розраховуєтесь власним здоров’ям!

– Якби ж тільки здоров’ям! Ви не уявляєте, яких грошей це все коштує!

– Ти все-таки на футбол?! Ти своє «Динамо» любиш більше, ніж мене!

– Я і їхній «Шахтар» люблю більше…

– Люблю, коли квіти стоять на столі.

– Ти що, вегетаріанець?

– Ми одружимося?

– Я б із радістю з тобою одружився, але боюся, люба, ти не зійдешся характером з моєю дружиною…

– Юначе, що це ви п’єте молоко прямо з пакета посеред магазину?

– А на пакеті ось написано: «Відкривати тут».

– Любий, був час, коли ти запевняв, що з’їв би мене!

– Жалкую, що не зробив цього…

– Пробач, чоловіче…

– Оце, жінко, за те, що ти пішла від мене, можу пробачити, а за те, що повернулася, – ніколи!

– Ну, і як вона тобі?

– У неї все, що вище колін, – груди!

– У мене така шафа мала, ледве одяг поміщається…

– А у мене шафа-купе. Повертаюся одного разу з відрядження, відкриваю – а там чотири чоловіки у відрядження їдуть…

– Коли вже тобі хоч двадцять гривень накинуть?!

– Жінко, цього разу директор твердо пообіцяв: якщо Різдво і Великдень випадуть на один день – він мені подвоїть зарплату!

– Чоловіче, що ви до мене принюхуєтесь?

– Дівчино, від вас так приємно пахне! Що ви пили сьогодні?

– Найкраще, що ви можете зробити у цьому випадку, це – повернутися до своєї дружини, – радить адвокат своєму клієнту.

– Цікаво, а що ж, по-вашому, тоді найгірше?

– У вас є тест на вагітність? – запитує дівчина в аптеці.

– Вам позитивний чи негативний?

– Де ти ходив цілу ніч?! Я, між іншим, увесь цей час не спала!..

– Можна подумати, що я спав…

– Микито, ти мене не любиш… Ти навіть собаку любиш більше, ніж мене!..

– Заспокойся, Ганю! Я однаково люблю вас обох.

– На жаль, ви вже не зможете… – трагічно каже лікар до пацієнта.

– Господи! Якщо ти зробив так, що я не можу, – то зроби ж так, щоб я і не хотів!

– Ну й чим, Іване, така вже супер твоя Клавочка Шифер? Ну, зніми з неї перуку, змий мазюку, одягни в халат… Ага – ще дістань силікон з цицьок! І на кого ж вона буде схожа?

– На тебе.

– Батюшко, а спати з дівчиною – це великий гріх?

– Звичайно, ні. Але ж ви, юначе, не спите…

– Іване, зараз я закінчу прати, потім приберу квартиру, викупаю дітей, зготую обід, нагодую вас… Потім хочу випрасувати твої сорочки, білизну, пришити ґудзики і лише тоді ми зможемо піти в театр.

– Зіночко, а коли ж ти за квитками збігаєш?

– Кажуть, ти одружився… Ну і як? Задоволений?

– Ні. Вікна у двір.

– Іваненко, ви повністю оправдані. Ви вільні, бо те, що ви пограбували банк, не доведено… – оголошує суддя.

– Ну, слава Богу! Значить, гроші я можу залишити собі?

Прапорщик Говдя:

– Я собі жінку невеличку взяв. І розмір ноги у неї маленький. Щоб ближче до плити стояла…

– Пане художнику, ви можете намалювати мій портрет в оголеному вигляді?

– Звісно! Зараз я роздягнуся…

– Професоре, це правда, що ви лупцюєте свою дружину?

– Неправда. Я не професор.

– Чоловіче, брав би приклад з сусіда, він дружині на день народження норкове хутро подарував!

– Подумаєш! Я їй подарував золоту каблучку.

– Ти чому заснув?! – застукав бригадир вахтера.

– Мабуть, на дощ…

– Надзвичайно підступні люди ви, чоловіки! До шлюбу носите нас на руках, а потім…

– …а потім ми вас возимо на шиї!

– Ярославе, ти як собі хочеш, а я тобі більше не буду давати грошей, – каже батько синові. – Після того, як ти одружився з тією кікіморою, ти для мене помер.

– Тату, дай тоді на похорон.

– Пам’ятаєш, Іване, ми вперше зустрілися з тобою он в тому лісочку. А зараз його вирубують. – І навіщо? Тепер вже пізно…

– Мій син з кожним днем все більше стає схожим на мене!

– І що, з цим вже нічого не можна зробити?

– Тату, а чому ти оженився на мамі?

– Ось бачиш, – звертається чоловік до дружини, – навіть дитина цього не розуміє…

– Ось я вам відрізала і зважила 300 грамів ковбаси…

– Якщо ви вже зважили і свій палець, то відріжте мені і його.

– Якби ви подивились, як на ній лежить ця сукня, купили б відразу!

– Ат! Щоб дивитись, як вона лежить без сукні, я вже плачу втричі більше!

– А я вчора з Галиною цілувався!

– Бачиш, а казав – не п’єш!

– Скажи чесно, Михайле, чому ти приймаєш на роботу лише одружених чоловіків, а холостякам відмовляєш?

– Все діло в тому, що одруженим не звикати, коли на них кричать, а я дуже нестриманий…

– Василю, а скільки тобі років?

– Перехідний вік: пенсію ще не дають, а жінки вже не дають…

– Дивись, яке бабине літо! Краса!

– Які баби! А яке літо!

– Мені повезло, дружина чудово готує! – каже одружений холостякові.

– Я радий за тебе, але запам’ятай: їжа холостяка різноманітніша за їжу одруженого, тому що одружений їсть те, що готує йому одна жінка, а холостяк – те, що готують різні… і плюс він сам!

– Петре, чому ти такий сумний?

– Та слова переплутав, а дружина на розлучення подала… Уявляєш, вона мені сніданок у ліжко, каву, а в мене як вирветься: «Ти мені все життя споганила!»

– Свідок! Ви бачили, що дружина б’є свого чоловіка праскою по голові, і не вжили ніяких заходів!?

– Навпаки. Я зателефонував своїй нареченій і сказав, що наше весілля відміняється!

– Ти чому не обідаєш, казав же, що голодний, як вовк?

– А де ти бачила, щоб вовки картоплю їли?

– Ти де, гультяю, був учора вночі?

– Це брехня! Хто тобі сказав?!

– Чому ваш син до цих пір парубкує?

– Він не такий ідіот, щоб одружитися на тій дурепі, яка погодилася б вийти за нього заміж.

– Іване, поглянь, яка сумна курочка ходить.

Може, зварити з неї суп?

– Ти думаєш, це її розвеселить?

– Любий, якби ти знав, як мені хочеться чорної ікри!

– Купи кабачкову, вона зверху завжди чорна.

– Слухай, Петре, я переспав із твоєю жінкою і вона завагітніла… Тепер ми з тобою родичі?

– Ні! Тепер ми з тобою квити!

– Любий, здається, ти скоро будеш татусем!!!

– Голубонько, точніше, – «здається, будеш» чи «здається, ти»?!

– Рідненький, хіба тебе зовсім не цікавить чому я плачу? Хочеш, скажу?

– Ні! Ні в якому разі! У мене немає таких грошей!

– Іване, ти мене любиш?

– А що ж я роблю, по-твоєму?

– Милий, наша нова служниця спалила яєчню. Ти не задовольнишся поцілунком?

– Що поробиш… Клич її сюди.

– Моя сестра з глузду з’їхала. Вона переодягнулася чоловіком і пішла служити в армію. Але ж їй доведеться ходити в лазню з чоловіками. Хто-небудь обов’язково здасть.

– Та хто ж здасть?!

– Милий, давай зустрінемося з тобою о п’ятій? – Гаразд. А коли ти прийдеш?

– Як дорого тобі обходиться відпустка на морі?

– Коли як. Якщо їду з дружиною, то доларів 500–700. А коли один, то вдвічі дорожче.

– Любий, що ти скажеш, якщо ми справимо весілля на Різдво?

– Ах, облиш, люба, навіщо псувати свято?

– Коханий, ти яких дівчат більше любиш, розумних чи красивих?

– І тих, і інших. Я й тебе люблю…

– Ти любиш мене? – ніжно запитує Єва в раю у Адама.

– А що робить… – приречено зітхає Адам.

– Я не п’ю, не курю, добре заробляю і для мене не існує дівчат, окрім вашої доні!

– Юначе, я зроблю все можливе, щоб ви на ній не одружились. Ще не вистачало, щоб моя дружина ставила мені вас у приклад!

– Де ти провів відпустку?

– Першу половину в Ялті. А другу… у венди-спансері…

– Нині в моді цнотливі дівчата.

– Та хіба ж за модою встигнеш…

– Як ви можете у ваші вісімдесят років одружуватися з шістнадцятилітньою?

– Ви праві. Почекаю ще зо два роки.

– Тату, скільки коштує одруження?

– Не знаю, синку, я ще досі сплачую.

– Лікарю, за всяку ціну, врятуйте йому життя!

– Про ціну ми поговоримо окремо.

– Перш ніж вийти за тебе заміж, я хочу піти до ворожки, щоб дізнатися, чи будеш ти мені вірний.

– Піди, люба, дізнайся. Мені це й самому цікаво.

– Твоя дружина така ж чарівна, як і раніше?

– Так, тільки зараз це займає у неї на дві години більше.

– Тобі не надокучило холостякувати, Грицю?

– Ні! Те, що годилося моєму дідові та батькові, подобається і мені.

– Ну як, любий, смачно?

– Непогано! Але наступного разу, сонечко, не забудь до солі додати трохи супу.

– Коли я піду до іншого чоловіка, ти будеш жаліти?

– З якого це переляку мені жаліти чужого чоловіка?

– Милий, скажи, а скільки жінок було у тебе до мене?

– Клянусь, люба, ти моя перша жінка! Інші всі були дівчатами.

– Нарешті, любий, ми виплатили борги нашій акушерці.

– Так значить, малий тепер наш назовсім?

– Вас турбують з пологового будинку. Повідомте, будь ласка, Іваненку, що у нього народилася трійня. Три дівчинки.

– Гаразд, скажу, тільки пізніше. Він зараз голиться…

– Підніми ноги, я витру підлогу.

– Ти без моєї допомоги навіть підлогу вимити не можеш!

– Любий, що тобі привезти з моря?

– Вези, що хочеш, дорога моя, зараз все лікують…

– Якщо ти будеш кожного вечора йти з дому грати в карти, я заведу собі коханця!

– Будь ласка! Але тільки не з моїх партнерів по грі!

– Все, чоловіче, я подаю на розлучення!

– Я обома рогами за!

– Коли ти відчув, що любиш мене?

– Коли почав сердитися на тих, хто казав, що ти пустоголова і негарна.

Дружина шле телеграму чоловікові з курорту: «За шість тижнів я схудла наполовину. Можна, я ще трохи тут побуду?»

Чоловік відповідає: «Залишайся ще на шість тижнів».

– Щоразу, як ти бачиш симпатичну жінку, ти забуваєш, що одружений.

– Навпаки, рідненька, саме тоді я про це згадую.

– Мені зараз здається, що коли я буду багато співати і грати на піаніно, наша дитина напевно коли-небудь стане музикантом. А ти знаєш, скільки вони заробляють?!

– Можливо, тоді тобі краще пограти у футбол?

– У мене ніколи не було роману на стороні. А ти можеш сказати те ж саме?

– Романів не було. Були Каті, Наталі, Зіни…

– Алло! Ромчику! Приходь сьогодні увечері. Батько вдома, але він учора пошкодив ногу і не піднімається з ліжка…

– Я не можу прийти! Я теж лежу в ліжку. У мене дуже болить те місце, об яке твій батько учора пошкодив ногу!

– Коханий, ти що, мене вже не любиш? Я тобі вже не подобаюся? – каже дружина у ліжку з гіркотою в голосі.

– Ти помиляєшся, моя люба, я тебе кохаю пристрасно, так як і раніше. Але поруч немає попільнички, і я, щоб випадково не зронити попіл із сигарети, повинен рухатися дуже повільно.

– Любчику, ну поцілуй же мене!

– Дорогенька моя, ми вже десять років як одружені, а ти знову розпочинаєш ці оргії.

– Рідненька, вимкни телевізор, приготуй мені ліжко, принеси чашку чаю, піжаму і сигарети.

– Це неможливо, – шепоче дружина, – ми в театрі.

– Голубчику, ти вже не так гарно одягаєшся, як до нашого шлюбу.

– Помиляєшся, дорога, на мені той же костюм, що і в день нашого весілля 20 років тому.

– Чому ви в такій пізній час тиняєтеся вулицею? – запитує міліціонер перехожого.

– Якби у мене було хоч яке-небудь пояснення, я давно б уже повернувся додому!..

– Чому ти в такий пізній час тиняєшся містом?

– Розумієш, не можу додому піти. У дружини зараз коханець, а він завжди з ідіотськими розмовами чіпляється!

– Ти знаєш, як важко втратити дружину!

– Знаю… Практично неможливо…

– Знаєш, що я думаю про одруження?

– Якщо ти одружений – то знаю.

– Моя дружина любить котів і собак.

– А моя соболів, норок і песців…

– Знав чим досадити, ти знову насмітив!

– Голубко, прошу тебе, не влаштовуй нову сцену. У моєму віці немає вже сили миритися по три рази за вечір…

– Вночі ти такі страшні речі про мене вигадував!

– Помиляєшся, я взагалі не спав!

– Що з тобою, друже? Сам на себе не схожий…

– Мав сьогодні зустріти на вокзалі дружину з відрядження, а її не було. Боюся, що вона від учора вдома…

– Чому ти не одружишся, Іване?

– Боюсь втягнутися у цю справу. Раз оженишся, два оженишся, а там уже і піде, і піде…

– Слухай, друже, твоя жінка гуляє!

– Нехай собі. Вона тепло вдягнена.

– Чим закінчилася твоя сварка з дружиною?

– Компромісом. Я визнав, що вона права, і вона з цим погодилась…

– Уяви собі, любий, вчора я вичитала десь, що на острові Борнео дружина виконує всю домашню роботу, обробляє город, доглядає за дітьми, годує чоловіка і взагалі майстер на всі руки. І таку дружину можна придбати за двадцять доларів! Це – жах!

– Чому – жах, люба? Хороша дружина і коштує дорого.

– Ми з дружиною дуже часто лаємося. Вона така дратівлива, така дратівлива, що заводиться через найменшу дрібницю.

– Тобі везе. А моя сама себе заводить.

– Як живеш, друже? Як справи? Як сім’я?

– Живемо дружно. Спочатку били одне одного, а тепер лупцюємо дітей.

– Звідки у тебе синець під оком?

– Та… вчора зустрів свого приятеля, який повернувся із шлюбної подорожі. Ну… це я його вмовив одружитися.

– Якщо ти думаєш, що я віддамся тобі за гроші, голубчику, то ти помиляєшся!

– Ну, що ти! Я й не збирався тобі платити!

– А чому, любий, ти просиш, щоб я тримала тебе за вуха, коли ми цілуємось?

– Тому що одного разу у мене в такій ситуації гаманець поцупили.

– Дружина зовсім знахабніла: мало того, що не спить зі мною, ще й за стіл з нею сідати не дозволяє!

– Так ти ще і їсти не вмієш…

– Ну, вітаю, Никодиме! Помирився з дружиною? Сам бачив, як ви з нею дружно дрова вчора пиляли.

– Е-е-е, старий, то ми меблі ділили!

– Цікаво, ваша донька схожа на матір?

– Звідки мені знати? Вона ще не розмовляє.

– Заздрю тобі, Юрку! Ти обох дочок заміж видав.

– Але ж дружину ще ніяк не прилаштую!

– Ой миленький! Так все набридло. Хочеться чогось новенького… незвичайного… такого, що ще в житті не пробувала!

– А ти попробуй випрати мої шкарпетки.

– Учора у тебе всю ніч горіло світло, гості були?

– Ні. Завтра дружина повертається з відпочинку, і у неї може виникнути питання, чому так мало накрутив електролічильник…

– Іване, вибач… я вчора… переспав з твоєю Галиною…

– Нічого, Василю, я з нею щоночі сплю.

– Слухай, які жінки темпераментніші, блондинки чи брюнетки?

– Про це краще запитати у Петра, його дружина була і брюнеткою, і блондинкою…

– Скільки у вас дітей?

– Не знаю. Я вже два місяці вдома не був.

– Діду, а ти знаєш, у нас, здається, діти будуть…

– Звісно. Завтра ж пенсію одержимо…

– Петро співає цілий день, навіть не підозрює, що в його Наталки є коханець.

– Саме тому він і співає…

– Любий, я тільки-но дізналася, що таткові не дали кредит!

– Я завжди відчував, що він ні перед чим не зупиниться, щоб нас розлучити…

– О, як я ненавиджу всіх жінок!

– Ось тобі й на! А хто ж їх усіх любить?

– Звинувачений, поясніть, чому ви вбили свою дружину, а не її коханця?

– Я розмірковував так, що доцільніше вбити одну жінку один раз, ніж кожного тижня убивати по одному мужчині…

– Я до шлюбу зі своєю дружиною взагалі не мав статевих стосунків. А ти?

– Не знаю. Яке, до речі, в неї було дівоче прізвище?

– Я ще не мав задоволення познайомитися з твоєю дружиною.

– А з чого ти взяв, що це принесе тобі задоволення?

– Мені сьогодні троє чоловіків звільнили місце.

– І тобі вистачило?!..

– Навряд я перша жінка, яку ти поцілував, дорогенький. Ти так уміло це робиш…

– Можливо. Але ти звідки це знаєш?

– Який у вас, Опанасе Никодимовичу, елегантний костюм!

– Подарунок дружини! Що дивовижно – несподівано! Повертаюсь учора вночі з відрядження і бачу – на стільці, прямо поруч з ліжком висить костюм… Мій розмір… Уявляєте, який сюрприз!

– Вам шістдесят один?! Що ви кажете? А я б вам не дала…

– І не треба. Я вже три роки як не прошу…

– Краще б я вийшла заміж за чорта!

– Нічого б у тебе не вийшло. Шлюби між близькими родичами заборонені.

– Святий отче, я грішна. Ніяк не можу відірватися від дзеркала, – така я гарна, така я гарна… – Заспокойся, дитя моє, це не гріх – це омана.

– Ого! Оце краля!

– Троє дітей!.. Та не у неї! У тебе, бовдуре!

– Ось уяви собі: ти повернувся додому пізно і в тебе на спині дружина помічає сліди губної помади. Як ти будеш виправдовуватися?

– Я скажу: «Люба моя, ти ж сама бачиш, що я ухилявся, як тільки міг!»

– Друже, чому ти такий сумний?

– У мене син народився… Але про це дізналася моя дружина.

– Чому ви бажаєте розлучитися з дружиною? – Тому що вона будить мене серед ночі і шепоче: «Тобі вже час іти, любий».

– Ти знаєш, друже, за статистикою кожна друга жінка зраджує своєму чоловікові.

– Та навіщо мені статистика! Мені потрібні імена, прізвища, адреси, телефони…

– Мені треба вибрати подарунок…

– Вам для дружини чи щось дорожче?

– Скажіть, ви, випадково, не син Іваненка?

– Син. Але про те, що випадково, чую вперше.

– Ти своїй дружині допомагаєш по господарству?

– Ні. Я все роблю сам!

– Мені потрібна робота! У мене п’ятеро дітей!

– А що ти ще вмієш робити?

– Чудове містечко, хоч і невеличке. А населення тут швидко росте?

– Не росте зовсім. Коли народжується одна дитина, один чоловік втікає з міста.

– Милий, веди себе достойно, не роздягай поглядом кожну студентку. Ти ж одружений!

– Ну то й що? Коли ти на дієті, це ще не значить, що ти не маєш права читати меню в ресторані.

– Знаєш, любий, в одному африканському племені чоловіки продають своїх дружин. А ти продав би мене?

– Ну, що ти, люба… Я б тебе подарував!

– Любий, чому ми так пізно прийшли в магазин за хутром?

– Не балакай багато! Краще ґрати пиляй на вікні…

– Любий, я тобі дуже дякую за нове шкіряне пальто, що ти мені подарував. Але знаєш, мені так жаль тварину, з якої здерли шкуру, щоб одягнути мене за дві тисячі гривень.

– Дякую за співчуття…

– Любий, чому твоя дружина на мене так підозріло дивиться при зустрічах? – запитує у шефа секретарка.

– Тому що вона теж колись була моєю секретаркою.

– Ми знайомі всього лиш десять хвилин, а ви вже хочете заволодіти моїм серцем!

– Люба, повірте, я не цілюсь так високо…

– Чому ти не носиш шлюбну обручку?

– В таку спеку?

– І ти думаєш, що я буду носити цю норкову шубку все життя?

– А чому б і ні, люба? Норки ж носять…

– Чому ти носиш обручку не на тому пальці?

– Тому що одружився не з тою…

– Як записати? Вона вам дружина чи хто?

– Чи хто…

– Мені зрозуміло, чому касир нашого банку втік з касою у Південну Америку, але хоч убий мене, не розумію, навіщо йому там дружина нашого директора?

– Він поступив розумно. Тепер може бути впевненим на сто відсотків, що директор ні за яких обставин не буде його шукати.

– Найкращий спосіб заспокоїти дівчину, коли вона в істериці, – пояснює психіатр студентам-медикам, – це швиденько поцілувати її…

– А як найшвидше довести її до істерики?

– Петре, бачиш он ту копицю сіна? Так от, на ній вчора Іван твою Клаву «того»!

– Так що, це тепер моє сіно?

– Ну буває ж таке! Іван на другий день після весілля виграв у лотерею триста тисяч!

– Йому завжди не везло!

– Хто тебе познайомив з твоєю Клавою?

– Ні, ні… Ми випадково зустрілися. Ніхто не винен…

– Хіба може жінка з такими очима вбити? Хіба може жінка з таким розкішним бюстом піти на вбивство?! Хіба може жінка з такими ніжками, з таким станом відібрати життя?… Я кінчив, пане суддя! – блиснув очима адвокат.

– Я теж! – опустив очі суддя.

– Ти щасливий у шлюбі?

– Так… Але не дає спокою одна думка. Мені здається, що вона більш вдало вийшла заміж, ніж я оженився…

– Чоловіче, у неділю – двадцять років, як ми побралися! Може у суботу кабанчика заріжемо?

– З якого переляку?! Кабанчик у чому винен?

– Яка буря, Микито! Таке саме було, коли ти до мене сватався.

– Так… То був жахливий вечір!

– Петре! Ти давно вже позичив у мене 50 гривень і все не віддаєш!

– Виходь за мене заміж і гроші будуть нашими.

– І чому ж це я живу з дурнем ось уже двадцять років?!

– Та з дурнем можна жити і сорок! Спробувала б ти хоч рік прожити з розумним!

– Що тут мій милий поробляє?

– То се, то те, рідненька, то ще щось, то чарку сполоснув…

– У вас, чоловіків, одне на умі!

– Чому одне? А закусить?

– Замовкни, бо я цю пляшку на твоїй голові розіб’ю!

– Налякав! Думаєш, мені твоєї пляшки шкода?

– Хто не працює – той не їсть!

– А пити можна?

– Як сталося, що ти до неї посватався?

– Сиділи ми, говорили, говорили, про се, про те… А я вже й не знав, про що далі говорити…

– Ні, ні! Василю, цілуватимеш мене після весілля!

– Добре вже… А коли ти виходиш заміж?

– Я прочитала, що на якихось південних островах можна купити собі дружину за п’ять доларів.

– І там спекуляція…

– Ти одружився ради вигоди чи з любові?

– Жінку я взяв ради вигоди, а гроші з любові…

– Якби ж ти, чоловіче, кожного дня не був п’яний!

– Якби-якби… Думаєш, на тверезу голову я б на тобі оженився?

– Чому ти такий осел?

– Мабуть, тому, що оженився на тобі…

– Знову нажлуктився пива учора. Подивись, скільки пляшок на кухні!

– Через кожну нещасну пляшку пива ти влаштовуєш скандал. Але ти й слова не сказала, коли за здані пляшки купила собі норкову шубу!

– Любий, здається, ти скоро будеш татусем!!!

– Господи! Вона тобі все-таки розповіла…

– Васю, ти чому вночі кричав?

– Та… приснилося, що я віддав тобі заначку замість получки.

– Василю, чому ти господарство занехаяв, на роботу не ходиш?

– А раптом війна?! А я зморений…

– Можна вашу даму запросити на танець?

– Ні! Я її годував, я її поїв, я її й танцювати буду!

– Що краще, капітане, «фанта» чи пиво?

– А ти спробуй за вечір випити п’ять літрів «фанти»!

– А що спільного у міні-спідниці і паранджі?

Прапорщик:

– І те і друге допомагає негарним дівчатам приховати обличчя.

Дружина чоловіку:

– Вставай! Будильник дзвонить!

– Передай, що я передзвоню.

– Молодий чоловіче, купіть квіти!

– Ні, мені не треба. Дружина не заслуговує, а коханка віддає перевагу грошам.

В єврейській сім'ї чоловік ділиться новинами з дружиною:

– Ти знаєш, у нашому драмгуртку ми ставимо нову п'єсу, і мені в ній дають роль єврейського чоловіка.

– Зараз же дзвони режисеру, відмовляйся і вимагай роль зі словами!

Жінка питає у чоловіка:

– Яка з мов найскладніша для вивчення, китайська чи івріт?

– Українська. Тому що навіть половина українців до цього часу не можуть її вивчити.

Прапорщик Петренко в черговий раз готувався стати батьком. Він зняв нову квартиру і поміняв номер мобільного телефону.

– Знаєш, люба, наш лексикон пестливих слів, здається, такий різноманітний, що можна облишити зоологію і не величати мене йменням тварин.

– Зрозумій, адже це з любові до тебе, ослику мій!

– Хіба ти не розумієш, що дружина – це свято в житті чоловіка?

– Ох, голубонько, я прихильник святкового відпочинку.

Молодого чоловіка запитали:

– Коли закінчився медовий місяць?

– Коли я перестав допомагати мити посуд і почав робити це сам.

– Коли ми були нареченими, ти завжди мене возив додому на таксі, а тепер вважаєш, що й трамвая досить…

– Куріпочко моя! Я так пишаюся тобою, що хочу, щоб тебе бачило якнайбільше народу.

Учений пише статтю «Про шкідливість тілесного покарання».

– Татусю, що ти там пишеш?

– Петю, якщо ти від мене не відчепишся, я тебе відшмагаю!

Розмови

Логіка жіноча

– А ти мою весільну відеокасету дивилася?

– Дивилася… Порнографія якась!

– Треба було на початок перекрутити – там ЗАГС, поцілунки…

– Іван казав, що як не вийду за нього заміж – збожеволіє.

– Таке кажеш! Він учора покликав заміж мене!

– От бачиш! Вже збожеволів!

– Василю, а ти віриш у любов з першого погляду?

– Ні, Марійко.

– Тоді подивись на мене ще раз.

Подруги розмовляють:

– Ти сон про бегемота і кішку бачила?

– Ні.

– Подивись обов’язково!

– Тобі неодмінно треба піти до мого гінеколога!

– Але навіщо? У мене все в порядку.

– Він прекрасний лікар, обов’язково що-не-будь виявить.

– Ти знаєш, любий, мене всю дорогу переслідував якийсь тип.

– І що?

– Ти навіть не уявляєш, як повільно він ішов…

– Ви знаєте, я вдова…

– Я теж удівець.

– О, як це мило з вашого боку!

– Уявляєш, цей гультяй обізвав мене шлюхою!

– Жах! І що ж ти зробила?

– Я відразу ж виставила його із моєї спальні! І всіх його дружків теж!

– Ти куди, любий?

– На іподром, на перегони.

– Ну-ну, поспішай, а то твоя кобила вже двічі дзвонила.

– Скільки буде коштувати намалювати мій портрет?

– Пані, для вас – безкоштовно!

– О, ні! Це дуже дорого!

– З тих пір, коли мені сказали, що чоловік зраджує, мене мучить лише одна думка…

– Ти думаєш про те, з ким він тобі зраджує?

– Ні. Я навіть не можу уявити, як це йому вдається.

– Ви не можете дати мені адресу художника он того портрета?

– Ви хочете замовити йому портрет?

– Ні, я хочу дізнатися, у кого шиє зображена ним дама.

– Ти знаєш, мій чоловік любить мене не так, як раніше…

– Чому ти так думаєш?

– За останні три роки він так і не з’явився вдома…

– Вас цікавить, куди я несу торт? Хочу подарувати його секретарці мого чоловіка.

– У неї день народження?

– Ні, вона занадто струнка.

– Розлучаюсь!

– Чому?

– Не хочу бути дружиною рогоносця.

– Я кохаю і мене кохають.

– Вітаю!

– Нема з чим. Це різні хлопці.

– Як ти думаєш, що цікавого знаходили жінки у чоловіках раніше?

– Коли це «раніше»?

– Ну, коли ще не винайшли гроші і не було автомобілів…

– Я завжди казав, що жінки страшенно балакучі. Ось прочитав, що жінка за день вимовляє 2200 слів, а чоловік – лише 1100.

– А це тому, що жінкам доводиться все повторювати двічі!

– Га?

– Нікуди зі мною не ходиш! Скоро сусіди про нас будуть говорити, як про Петренків.

– А що вони говорять про Петренків?

– Що вони з хати єдиний раз вийшли разом – коли була пожежа.

– Швиденько лізь у шафу! Чоловік іде!

– Але ж там я задихнуся!

– Не мели дурниць! До цих пір ніхто не задихнувся.

– Коли ми одружуємось, любий?

– 21 червня… Якраз ніч найкоротша…

– Боягуз!

– Я збираюся залишити чоловіка!

– А що трапилось? Він же в тебе економіст!

– Отож! Тільки стоїть біля ліжка і розповідає мені, як все буде гарно…

– Діти, який зараз урок? – запитує молода вчителька, тримаючись за голову.

– Математика!

– Пишіть умови задачі: дві молоді симпатичні жінки випили увечері дві пляшки горілки. Питання: на який ІКС їм була потрібна ще пляшка вина?

– Подаю на розлучення!

– Але ж у вас троє дітей!

– Діти? При його постійних поїздках, я не впевнена, що це його діти!

– Де та симпатична офіціантка, що розносила коктейлі?

– А ви, пані, хочете щось випити?

– Ні, я хочу знати, де зараз мій чоловік?

– А у мене сусід холодною водою обливається!

– Він що, морж?

– Хуліган він!

– Любий, сходи, будь ласка, в магазин.

– Але ж, моя рідна, там зараз такий дощ, що собаку надвір не виженеш…

– Господи, ну йди без собаки!

– Подивися, які криві ноги у цього хлопця.

– О, та це ж мій жених!

– Як йому те личить!

– О-о-о, яка на тобі гарна сукня!

– Отож!

– А що, твого розміру не було?

– Коли ви робили мені пластичну операцію, обіцяли, що всі будуть на мене озиратися!

– Ну?

– Озираються! З жахом!

– Ніна – дуже вірна жінка.

– Ти що?! Вона ж втретє вийшла заміж.

– Зате коханець у неї залишається один і той же.

– Через місяць я виходжу заміж.

– Мабуть, твій жених божеволіє від щастя?

– Ні, він лютий, мов демон. Я виходжу заміж за його батька!

– Любчику мій, ми будемо сьогодні…

– Сонечко, я би щось поїв…

– Ну яка ти все-таки тварюка!

– Ти мені купиш намисто чи ні?!

– Це ультиматум?

– Ні, перли…

– Мій пив, пив, пив, пив і спився! – сумно каже одна.

– А мій курив, курив, курив, курив і скурився! – журиться друга.

– А мій… скінчив своє життя… – плаче третя.

– Чоловіче, я купила шовку, щоб зшити тобі новий галстук.

– А навіщо так багато?

– Нічого, із залишків вийде мені плаття.

– Нічну сорочку мені пошийте так, щоб поділ у неї був метрів шість завдовжки.

– Навіщо?

– Мій чоловік науковий співробітник, для нього головне не результат, а пошук.

– Вирішила повернутися до чоловіка.

– Чому так?

– Не можу дивитися, як цей негідник живе собі на втіху.

– Подивись, вже ранок! Ну, й що ти скажеш? Де тинявся?

– Вибач, моя дорогенька, але вчора я зустрів таку жінку, що забув про все на світі.

– Знову всю ніч у преферанс грали!

– Наші діти в ідеальному віці!

– Як це?

– Нічним плачем вже перестали будити, нічним поверненням – ще не почали…

– Кілька років я мовчки дивився, як моя тиняється по кухні то з каструлею, то з ополоником… І думав, що якби вона носила в руках кілька речей, сніданок би готувала набагато швидше.

– Чому ж ти їй не скажеш?

– Сказав… Раніше вона готувала сніданок за двадцять хвилин, тепер я роблю це за десять…

– Я вагітна. Скоро у мене буде третя дитина від Петра.

– А чому ж ти за нього заміж не ідеш?

– Не подобається він мені. Не по-до-бається!

– Подивися, он там, в кафе, чи не Юрій це Нікулін?

– Та ти що, моя дівчинко, він же помер!

– Ні, ні, дивися, він ворушиться!

– Милий, ти любиш мене?

– Так само, як і ти мене, люба.

– Ну, знаєш, – це вже занадто!

– Щороку у мене з’являється дитина!

– А ви пробували рік-два не зустрічатися зі своїм чоловіком?

– Пробувала – не допомагає…

– Дощ на вулиці… Чим займемося?

– Давай кинемо монетку: якщо випаде орел, то ти будеш робити все те, що захочеш, якщо решка, – то все, що я захочу.

– Ну, ти кидай, а я піду приготую ліжко!

– Я не заміжня. Мій чоловік помер п’ятнадцять років тому.

– Але ж у вас є маленькі діти!

– Помер мій чоловік, а не я.

– Петрові дружина народила чотирьох синів і всіх назвала одним іменем – Іван!

– А як же вони їх розрізняють?

– Кажуть, що по батькові…

– Моя дружина постійно порівнює мене з Аленом Делоном.

– Так між вами немає ж нічого спільного!

– Вона так і каже.

– Зогрішила я, батюшко. Вперше в житті.

– Постав свічку, покайся. Бог простить.

– А про всяк випадок ще зо три свічки поставити можна?

– У мене було чотири чи п’ять чоловіків…

– Небагато…

– І не кажи, не вдався тиждень…

– Оце на базарі була. Новини слухала.

– І що цікавого?

– Та хіба ж доступишся. Я далеко стояла, нічого й не почула.

– Любий, у мене для тебе дві новини, гарна і погана…

– Почни з гарної.

– У мене дев’ять місяців не буде місячних…

– Є для вас один цікавий варіант. Молода вдовичка. І при тому – цнотлива!

– Вдова – і цнотлива?

– Та вона так давно була заміжня, що вже все забула!

– Мені доведеться на деякий час відкласти весілля з Іваном.

– Чому?

– Я виходжу заміж за Петра.

– Про що ти думаєш, любий?

– Про те, що й ти.

– Який же ти негідник!

– Любий, здається, ти скоро будеш татусем!!!

– Оце так! Чудова новина!

– Чудова?! Про це тільки що повідомила мені твоя секретарка.

– Любий, правда, що мої очі голубі, як небо?

Милий, а вуста мої червоні, мов троянди?

– Угу.

– О, як я люблю, коли ти кажеш мені такі слова!

– Ви випадково не бачили тут мого чоловіка?

– А як він виглядає?

– Думаю, увесь зелений від злості…

– Васю, тобі добре?

– Мені прекрасно!

– Добре тобі, Васю…

– Не вірю я, Клаво, у любов з першого погляду!

– Чому?

– Ну як ти дізнаєшся з першого погляду, скільки він заробляє?

– Ох і весілля ж було минулого тижня! Так гуляли, так гуляли… Аж на третій день розійшлися!

– Гості?

– Та ні! Молодий з молодою!

– Марійко, скільки ти важиш?

– З окулярами – сто п’ять кілограмів.

– А чому з окулярами?

– Без них я не бачу цифр.

– Вчора гостювали у Кабацьких.

– Що ж ти там робила?

– Цілий вечір грала на піаніно.

– Правильно! Я теж не люблю цю сім’ю.

– Мій чоловік, здається, з’їхав з глузду!

– Тобто?

– Уявляє себе президентом!

– Треба до лікаря.

– Воно то й треба… Але так хочеться побути дружиною президента…

– Алло! Міністерство?

– Ні. Це взуттєвий магазин.

– Вибачте, я переплутав номер…

– Нічого, приходьте – поміняємо.

– Пані, ви хочете розвестися з чоловіком?

– Так!

– В чому ви його звинувачуєте?

– В плагіаті!

– Тобто?

– У ліжку він в точності повторює рухи зовсім іншого чоловіка!

– Чому це Василь учора так кричав на свою дружину?

– То вона не хотіла йому казати, на що витратила гроші.

– А сьогодні чому він так репетує?

– Сьогодні вона йому сказала…

– Ти зрадила мені!

– Це неправда!

– Ти зрадила мені з таксистом!

– А це вже дійсно брехня!

– Марусю, що б ти стала робити, якби я тебе зараз поцілував?

– Закричала б: «Мамо! Мамо!»

– І що?

– А вдома нікого немає…

– Любий, мені окуляри зняти чи залишити?

– Краще без окулярів…

– А блузку?

– Знімай, кохана…

– А спідницю?

– Знімай, кохана…

– А бюстгальтер?

– Знімай, кохана…

– А трусики?

– Знімай, кохана…

– А тампакс?

– От невезуха! З цього треба було і починати!..

– Не знаю, як і сказати батькам, що я розлучилася.

– Чого ж ти боїшся?

– Так вони ж навіть не знають, що я була одружена.

– Навіщо ж їм взагалі щось говорити?

– Обманщик! Я знаю, що ти мене зраджуєш!

– Заспокойся, любонько, дай вимовити хоч слово.

– Хочеш виправдатися?! Знаю, що зможеш, але внутрішній голос мені говорить протилежне!

– Так у тебе є ще голос і внутрішний?! В такому разі я здаюсь!..

– Чому ж Катерина не виходить заміж?

– Вона чекає мужчину своєї мрії.

– А яким же він повинен бути?

– Він повинен захотіти одружитися з нею.

– Мій чоловік спить по двадцять три години на добу!

– Він працює пожежником?

– Ні, рекламним агентом.

– І що він рекламує?

– Снодійне.

– Галю, а скільки ви отримуєте за своє секретарство?

– Дві тисячі.

– Ви знаєте, я б із задоволенням платив вам чотири тисячі.

– Із задоволенням я отримую у п’ять разів більше!

– Кажуть, ти дуже щаслива. Як ти цього добилася?

– Дуже просто. Я познайомилася з багатим чоловіком. У нього були гроші, у мене досвід.

– А тепер?

– У нього є досвід, а у мене гроші.

– Лізо, твій чоловік пам’ятає дату вашого весілля?

– На щастя, ні.

– Чому «на щастя»?

– Я нагадую йому про це кілька разів на рік і щоразу отримую подарунок.

– Остапівно, як твій старий пень поживає?

– Так… Помер на днях… Пішов на город нарвати петрушки в салат і… інфаркт!

– О Господи! А ти ж як?

– А що я? Довелося салат укропом заправляти…

– Ваню, скажи, що ти мене любиш.

– Люблю, кобро.

– Ваню, скажи, що ти мене хочеш.

– Хочу, моя мавпочко.

– Ой, Ваню, ти й мертвого вговориш.

– Ваше ім’я?

– Марія Іванівна Іваненко.

– Заміжня?

– Так.

– Чим займається чоловік?

– Виробничник.

– Діти?

– Ні! Меблі.

– Що з тобою? Ти так схудла…

– Я дуже страждаю, мій чоловік мені зраджує.

– Так розведися з ним!..

– Поки ще не можу. Хочу скинути ще п’ять кілограмів.

– Чому так сталося, що ви вирішили розлучитися?

– Бачите, чоловік має дуже велике коло знайомих жінок, і кожного разу називає мене різними іменами.

– Ну, це несерйозна причина.

– Так, але ж я не знаю, на яке з них обзиватися.

– Ти двері замкнув?

– Так.

– На верхній замок?

– Ага.

– А на нижній?

– Угу.

– А на защіпку?

– І на защіпку.

– А на ланцюжок?

– На ланцюжок? Забув.

– Ну, ось! Заходьте, люди добрі, беріть все підряд, виносьте, бо мій нетіпаха двері не замкнув!

– Ти не даси мені простий олівець?

– Будь ласка.

– Це ж червоний!

– А що, червоний для тебе вже дуже складний?

– Ганю!

– Що?

– Ходи сюди!

– Га?

– Сюди іди!

– Не чую!

– Я гроші приніс!

– Так би й казав. А то розкричався – глуха я, чи що?!

– Алло! Куди це я потрапила?

– Це баня. – Точно баня?

– Та баня ж! А вам куди потрібно?

– Це точно баня?!

– Та баня, баня! Не заважайте працювати!

– Ну то добре. Просто я знайшла в чоловікових штанях цей номер телефону…

– Кралечко! А чи можна зателефонувати вам сьогодні увечері?

– Можна.

– Дайте, будь ласка, ваш телефончик.

– Ви знайдете його у телефонній книзі.

– А як ваше прізвище?

– Його ви теж там знайдете!

– Катю, ти досі не вийшла заміж? Ти що – ще дівчина?

– Як це?

– Ну, ти з чоловіками спала?

– Таке скажеш! Хіба ж з ними заснеш?

– Марусю! Де це ти колготи порвала?

– Та… за танк зачепилася…

– За який танк!?

– Та… на погонах…

– Знаєш, я вирішила продати свій диван.

– З якого дива? Він дуже симпатичний.

– Він нагадує мені про зраду чоловікові.

– Ну, ти даєш! Якби я продала все, що мені нагадує про зраду чоловікові, у мене у квартирі окрім праски і люстри більше б нічого не залишилося!

– Жінко, корова теля з’їла!

– Ой лишенько, я знала, що так буде!

– Ну й, дурна! Хіба ж корова може теля з’їсти?

– Бачиш, я знала, що ти з мене дурну зробиш!

– Хто це у вас розбив шибку?

– Мій чоловік, цей боягуз нещасний!

– Яким чином? Він же такий тихий…

– Пригнувся якраз в той момент, коли я пожбурила в нього вазу.

– Пані, скільки вам років?

– Тридцять років і кілька місяців…

– Скільки конкретно місяців?

– Сто двадцять шість…

Майор:

– Як вас звати?

– Роза.

– А де ви працюєте?

– В банку.

– Як звучить: «Роза в банку»…

Майор до дружини:

– Мені приснився чудесний сон: ніби я ще холостий і прошу тебе вийти за мене заміж…

– І чому ти такий задоволений?

– Ти мені відмовила!

– Дівчино, який у вас гарний светрик!

– Це справжня верблюжа шерсть!

– Я відразу здогадався по двох горбиках…

Дві блондинки:

– У тебе який зір?

– Мінус п’ять.

– Холодно, мабуть…

Телефонна розмова:

– Ти де?

– У пеклі!

– Як вийдеш зі школи, подзвони.

Дзвонить хлопець своїй дівчині:

– Що робиш, сонечко?

– Скучаю за тобою, плачу, хвилююся за тебе. А ти?

– Сосиску їм!

– Ти образилась?

– Ні.

– Дуже?

– Так.

– Ти де?

– Я під’їжджаю.

– Я ж тобі на домашній дзвоню!

– Де ти був? – питає дружина чоловіка, який прийшов додому пізно.

– Я птаха вільна, де хочу там і літаю.

Наступного дня дружина приходить додому ще пізніше.

– Де ти була? – гнівається чоловік.

– Це ти – птиця вільна, а я – підневільна: як відпустили, то й прилетіла.

– Ти куди зібралася?

– Іване, – я на п’ять хвилин збігаю до сусідки, а ти ж дивися, через кожні півгодини помішуй оцю кашу, щоб не пригоріла.

Чоловік вранці збирається на рибалку. Дружина:

– Ти куди?

– На рибалку.

– Піймай, будь ласка, одну щуку, кіло карасів, мішок картоплі і пакет молока.

Дівчинка-першокласниця прийшла додому ввечері першого вересня.

– Як тобі сподобалось у школі? – спитала мама.

– Це просто трата часу, мамо. Читати я вмію, писати – теж, а розмовляти вони мені там не дозволяють.

У їдальні.

– Це не суп, а якась вода!

– Не якась, а кип’ячена!

– Скажіть, чоловіче, як пройти в баню?

– Заходьте! Тут роздягальня, а через дорогу – баня.

Логіка чоловіча

– Не розумію, як Микита міг оженитися на такій страхолюдині?!

– Ну, ти даєш! Та він же з неї пилюку здуває! – Господи! Вона ще і в пилюці!

– Що ти крутишся перед дзеркалом?

– Хочу талію роздивитися…

– Так ти груди підніми!

– Усі радять мені поміняти роботу!

– А ти?

– А на що її міняти, якщо я не працюю?

– Люба моя, у нас є що випити?

– Зараз принесу води.

– Я випити хочу, а не помитися!

– Марійко, налий сто грамів!

– Пити?! Зранку?!

– Пити, пити… Ліки хотів запити!

– Надокучило сидіти на шиї у жінки!

– Підеш працювати?

– Ні… Поїду до батьків.

– Ох, Опанасе, дістала мене моя Ганя! Замучила! Пиляє і пиляє!..

– Та заспокойся. Головне, щоб гармонія була в ліжку.

– А в ліжку – повна гармонія. Вона не хоче, а мені й не треба…

– Кинув я пити! І курити! І жінку кинув!

– А жінку чому?

– Не заслужила вона такого щастя!

– Кажуть, що ти дуже вдало одружився?

– Де там «вдало»? Наречена не прийшла на весілля!

– Я це й мав на увазі.

– Ти чув, Петро кинув пити…

– Сила волі?

– Ага, у його дружини Олі сила є!

– Давай вип’ємо за мою дружину, першого космонавта нашої Гусівки!

– Куди ж вона полетіла?

– Сказала, що їде від мене аж на місяць!

– П’ять років тому ми з чоловіком поїхали відпочивати окремо.

– Ну і як? Чоловікові сподобалося?

– Не знаю. Він ще не повернувся.

– Алло, Галю, я купив квитки в театр!

– Чудово! Я вже починаю збиратися.

– Правильно робиш. Треба встигнути, бо квитки на завтра.

– Навіщо ти втік із в’язниці?

– Та ж хотів оженитися…

– Ну в тебе й уява про волю!

– Ох і шия ж у тебе, Митю!

– Так я ж сало їм!

– Та все одно ж мити треба!

– Іване, ти коня на ходу зупиниш? В палаючу хату зайдеш?

– Ні-і!

– От за те я тебе, Іване, і люблю, що ти не баба!

– Опанасе! А якби ти бабою був, ти б у «Плейбої» голим знявся?

– Ну… дивлячись за які гроші…

– Отож! Усі ви, баби, такі!

– Життя починається в момент народження.

– Ні, життя розпочинається в момент зачаття.

– Ні! Життя розпочинається, коли дружина з донькою їдуть на курорт!

– Вчора за мене дві жінки билися!

– Не може бути!

– Може! Одна кричала: «Забирай його собі!», а друга: «А навіщо він мені здався?»

– То твій хлопець стоїть біля під’їзду? – запитує батько.

– Звідки ти знаєш, тату?

– Він палить мої сигарети!

– Ти була одна? – накинувся батько на доньку, яка пізно вночі прийшла додому:

– Одна.

– А з ким ти була одна?

– Вчора приходжу додому – а у мене у ванній страус!..

– Ну!

– Потім придивився – все нормально, дружина прання влаштувала.

– Дівчино, а можна ваше фото попросити?

– Можна. А навіщо?

– Поставлю вдома на шафці, щоб діти боялися за цукерками лазити.

– Марійко! Вставай! Світи лампу!

– Чого тобі?!

– Оце, лежав, лежав, думав, думав, якби зібрати в селі всі сокири, зв’язати докупи і гехнути в ставок – ото булькнуло б!

– Знаєш, люба, як мені сьогодні повезло?!

– ?!

– Той синій костюм, що ми купили за 400 гривень, як програв, як за вісімсот!

– Я поселю вас в номер, у який ми селимо молодят.

– Навіщо? Ми одружені вже десять років.

– Ну й що? По-вашому, якщо вас поселять у приміщенні дискотеки, то треба всю ніч танцювати?

– Опанасе, а чому в жіночих рукавичок розріз зверху?

– Ну, це здавна так повелося. Відгорнув кінчик, поцілував ручку…

– А! Тепер я знаю, чому в нашого директора розріз на піджаку ззаду!

– Що це ти бороду відпустив? Навіщо?

– Та… надокучило. Всі мені кажуть, що, мовляв, обличчя у тебе гарне, але дуже жіночне. А тепер як?

– Ну, як тобі пояснити? Уяви собі бабу з бородою…

– Мене вчора жінка вигнала.

– Ти що, одружений?

– А хіба я сказав «моя жінка»?

– Жінко, не показуй мені язик, бо захворієш!

– Та невже? Чим?

– Переломом щелепи і струсом мозку!

– Я мабуть, скоро розлучуся з дружиною…

– Чому? Вона у тебе така симпатична, господарює добре.

– Так, але вона надмірно любить порядок. Встану вночі випити води, повертаюсь, а ліжко вже прибране!

– Скажу тобі відверто, друзяко, я ніколи не мав сумніву щодо вірності своєї дружини, аж поки ми не переїхали із Фастова до Харкова.

– А в чім справа?

– Я побачив, що молоко нам приносить той же молочник, що і у Фастові.

– Через три дні після весілля дружина сказала, що коли я не кину випивати, вона піде від мене.

– Мабуть, тобі буде дуже важко?

– Так… Я за нею дуже сумуватиму.

– Моя дружина втекла з моїм найкращим другом!

– Та ти що! А з ким?

– Я його не знаю, але все одно він – мій найкращий друг!

– Бачиш он те вікно?

– Бачу.

– В минулому році я посилав туди тисячі повітряних поцілунків, а в цьому році кожного місяця по триста гривень…

– За вашою заявою, ваш чоловік сказав, що ви рідкісна дурепа. Це правда? – запитує суддя. – Чистісінька правда.

– Тоді чому ви скаржитесь?

– Ти знаєш, а від кохання з першого погляду є прекрасні ліки.

– Які?

– Подивитися ще раз.

– Лікарю, у мене щось з головою…

– А що трапилося?

– Раніше, коли я був молодим, збуджувався навіть лише при думці про жінку, а зараз думаю-думаю… і нічого.

– Твій товариш – просто нахаба!

– Це ж чому?

– Уяви собі, коли вчора я сказала йому, що не хочу його бачити, він узяв і вимкнув світло.

– Ті пігулки «Віагри», що ви виписали мені два тижні тому, – чудодійні! Я почуваю себе двадцятирічним!

– Прекрасно. Я дуже радий. А що думає про це ваша дружина?

– Не знаю… З тих пір я ще вдома не був…

– О, пані, я дуже багато чув про вас від свого друга.

– Справді? А хто він?

– Ваш гінеколог…

– Лікарю, переведіть мене у чотиримісну палату.

– А з ким ви хотіли б лежати?

– З медсестрами.

– Алло, Клаву можна?

– А хто питає?

– Та всі питають…

– Алло! Комутатор? З’єднайте мене з дружиною.

– Який номер?

– Я що, турок, щоб їх нумерувати?

– Куди сьогодні підемо, люба?

– Я пропоную в музей.

– В музей?! Ми що – інтуристи?

– Я не знаю, зателефонуйте у бюро погоди, – відповідає чоловік по телефону:

– Хто це? – запитує дружина.

– Не знаю. Мабуть помилився номером. Запитує, як там на горизонті…

– Який мерзотник! Який нахаба!

– Хто?

– Та цей Петренко! Він посмів мою дружину обізвати повією! Був би у мене револьвер, я б заліпив йому ляпас!

– Люба моя, хіба тобі не жаль своїх нових джинсів?

– О, невже я посадила пляму?

– Ні, але ти так багато їси, що вони скоро тріснуть по швах.

– Ти знаєш, який зріст у тебе повинен бути, щоб відповідати вазі? – каже чоловік дружині, яка стала на ваги.

– І який?

– П’ять метрів!

– Вчора ми гарно випили в одній компанії, я відвів Івана додому, і так тихо вклав його у ліжко, що дружина навіть не прокинулася!

– Нормально! Оце по-нашому!

– А сьогодні я дізнався, що Іван ще позавчора полетів у відрядження до Вірменії…

– Майже рік я не розмовляв з дружиною…

– Чому?

– Не хотів її перебивати.

– Я, куме, вже трьох жінок поміняв, тепер точно знаю, чого їм треба – мужика доброго!

– А ти ж наче не хворий?

– Та я ж свій.

– Я вчора із Світланою ходив до ресторану. Просадив двісті доларів!

– Ти з глузду з’їхав!

– Та ні! Просто у неї більше не було.

– Ти знаєш, Опанас перед смертю все своє добро заповів дитячому будинку.

– О! Яка безкорисливість! І що ж він їм залишив?

– П’ятеро дітей!

– Фотографе, дякую вам за чудове фото. Ви знімаєте миттєво!

– ???

– На фото у моєї дружини закритий рот.

– Я, мабуть, від жінки піду…

– Чому?

– Мало платить…

– Ну, як відпочив, куме, де був?

– Непогано. На півдні був – море, фрукти, дівчата… А ти?

– Те ж саме… На дачі – калюжа, огірки, баби…

– Ми з дружиною зустрілися у клубі на танцях…

– Як романтично!

– Нічого собі романтика! Я думав, що вона сидить вдома з дітьми…

– Славцю, можна зайти до вас сьогодні увечері?

– Зробіть мені честь…

– Якщо чесно, у мене прямо протилежні наміри…

– Закохався я в житті лише один раз, але й це кохання виявилося для мене нещасливим.

– Вона тебе кинула і вийшла заміж за іншого?

– Ну що ти! Ця проноза таки вийшла заміж за мене!

– Ти прийдеш на моє весілля у п’ятницю?

– А з ким ти одружуєшся?

– З тобою…

– Святий отче, чи може душа простудитися?

– Що ти, сину мій! Душа – вона як повітря.

– А я йшов учора попри келію ігумена і чув, як він казав: «Душа моя, не ходи босою – застудишся».

– Люба моя! Я привіз тобі дефіцит!

– Який?!

– Імунний…

– Алло! Клаву можна?

– Її немає вдома.

– Знаю, – вона у мене. Так можна Клаву?

– Послухай, якби у нас продавали жінок, скільки б ти дав за мою Марусю?

– Ні копійки!

– Вже домовились!

– Прикинь, друже, вчора вирішили зіграти у підкидного дурня!

– Ну?!

– Партнери напоїли мене і підкинули до власної дружини.

– Ти спав з моєю дружиною?!

– Ні!

– Що, гидуєш?!

– Дівчино, можна з вами познайомитися?

– Не можна! (Озирнулася).

– Ну й слава Богу!

– Я звільнив свою секретарку. У неї дуже неприємний сміх.

– Дивно. Ніхто цього не помічав.

– Ще не вистачало, щоб хтось був присутній, коли я роздягаюсь!..

– Красуне, ви танцюєте?

– Ні.

– Тоді не будемо гаяти час…

– Дайте, будь ласка, пляшку пива.

– Вам із собою?

– Ні, ні! Без вас!

– Допоможіть підібрати подарунок дружині… Бюстгальтер…

– Ну, а які за формою у неї груди? Яблучка, грушки, маленькі диньки?

– Вуха спанієля…

– Є дуже багато дівчат, які просто не хочуть виходити заміж!

– Звідки ти знаєш?

– Я їм пропонував.

– Вино робить вас просто чарівницею!

– Але ж я ніякого вина не пила…

– Я пив…

– Дівчино, а де ви такі гарні ніжки взяли?

– В магазині.

– А обличчя вам у навантаження дали?!

– Ти виглядаєш, як картинка з журналу мод, який ти гортаєш.

– Я тобі така гарна?

– Ні. Така ж зім’ята…

– У суботу іду на весілля… Якби ти знав, як мені не хочеться йти! Але ж мушу!

– Чому?

– Бо я – наречений.

– Клаво, придивись гарненько, який прекрасний день сьогодні!

– Бачу… Ну то й що?

– А пам’ятаєш, ти казала, що одного прекрасного дня від мене підеш?…

– Дайте мені зарплату по гривні!

– А чому не по п’ять чи по десять?

– Е-е-е, голубко, тут своя тактика. Віддаю я своїй Марусі гроші: поки вона їх порахує, а я вже за порогом!

– Проти моєї вроди жодна дівка не встоїть!

– Невже?

– Атож! Стане, гляне, плюне і йде далі.

– Двадцять років з моєю Марійкою ми були щасливі…

– А потім?

– Потім одружилися…

– Оксано! Я кохаю тебе до нестями!

– Василю! Я ж учора тобі чітко сказала «ні»!

– Ой, так це була ти?!

– Марійко, я тебе так кохаю, виходь за мене заміж!

– Добре, я подумаю.

– А Іванка погодилась не думаючи!

– А що ви робите сьогодні увечері?

– Я чекаю дитину!

– А якщо вона не прийде?

– Я давно мрію про велосипед. Кожного вечора розказувала чоловікові, як корисно крутити педалі на свіжому повітрі.

– Ну і як?

– Вчора він виніс на балкон ножну швейну машину…

– Ти нарубала дров?

– Ні…

– Рубай, жінко, поки я живий, бо як помру, то сама будеш рубати.

– Хочу розлучитися з жінкою! Щовечора вештається по кафе та барах!

– Так п’є?!

– Ні… Мене шукає…

– Ну, все, ще по чарці і спати, бо завтра рано вставати.

– Чому б то рано вставати? Завтра – неділя. – Воду пити!

– Петре!.. Я твою дружину!.. Того…

– Що, гад…?!

– Та ні! Я її… трактором переїхав…

– А-а-а… Ну, вибач за підозру…

– Хто там?

– Марійко, це я!

– Я не Марійка!

– Ну, Клава…

– Я не Клава!!!

– Слухай, як тебе там, може ми ще в міста пограємось?!

– Микито, дивись, що це за страхопуд?

– Та це моя дружина.

– О, вибач, я зробив дурницю!

– Та ні. Це я зробив дурницю.

– А ти б поїхав до Іспанії?

– Так!

– А до Англії?

– Так!

– А до Швейцарії?

– Ніколи в світі!

– Чому?

– Ти що, не знаєш, що моя дружина з швейцаром зустрічається?

– Як почуваєш себе у сімейному колі?

– Погано. Палити не смію, пити не смію, у бар ходити не смію.

– Жалкуєш, що одружився?

– Навіть цього не смію.

– Микито, що це ти такий сумний? Щось трапилося?

– Розумієш, моя дружина заприсяглася не розмовляти зі мною упродовж тижня.

– Ну, знайшов чим перейматися. Радій.

– Так, але сьогодні цей термін закінчується.

– Тату, а коли ти був молодим, то кого більше всього любив?

– Звісно, твою маму.

– А зараз?

– Цить, поганцю!

– Я риболов. Рибу не люблю, але сам процес…

– А я мисливець. Ні, дичина мені не потрібна, а от сам процес…

– А у мене 12 дітей…

– ???

– Ну… сам процес…

– Петре, купи корову!

– Ні! Куплю баян!

– Дурню! Баян не видоїш!

– Сама дурна! На корові не зіграєш!

– Васю, ну, ти як колода!

– А ти спортивну гімнастику бачила?

– Ну…

– Згадай, що там дівчата на колоді витворяють.

– Батьку, ходімо в цирк! Там слони, тигри…

– Не маю часу!

– А Микола казав, що на тиграх дівчата в бікіні їздять…

– Добре вже… Ходімо. Дійсно, давно я тигрів не бачив.

– Я чула, що ти вийшла заміж, вітаю!

– Пізно вітати, він вже кинув мене і одружився на іншій.

– Чому ж він тебе покинув?

– Після того, як дізнався, які суми я виплачую кравчині.

– І на кому ж він оженився?!

– На тій кравчині.

– Чому ти вже не зустрічаєшся з Ольгою?

– Поцілував її, а від неї тютюном несе.

– Ну, це не серйозна причина.

– Вона ж не курить!

– Чому ви хочете розлучитися?

– Моя дружина хропе.

– Але це не причина для розлучення.

– Але вона хропе за стінкою у сусіда…

– Петько, ти Анку любиш?

– Так, Василь Іванович, люблю. Учора вночі з нею спав.

– Молоде-зелене! Я про справжню любов!

– А… Ну, це коли ворогів розіб’ємо!

– Любий, ну хоч би раз ти сказав мені перед сном щось сердечне, щире… Наприклад: «Кохана моя!»

– Кохана моя…

– Скажи ще: «Моя найдорожча!»

– Моя найдорожча…

– А зараз скажи щось сам.

– На добраніч!

– Що з тобою? Чому ти такий сумний?

– Я застав свою дружину з коханцем.

– Боже правий! Ти їх повбивав?

– Ні. Але я так хряснув дверима, що вони певно зрозуміли, який я розгніваний!!!

– Як найшвидше навчити жінку плавати?

– Треба все робити ніжно. Ніжно взяти рукою за талію, ніжно…

– Я маю на увазі свою жінку.

– А! Зіштовхни її у воду на глибину.

– Скільки мені років? Відгадайте.

– Навіть не можу уявити…

– Я вам підкажу. Моя доня ходить у дитсадок…

– Вона там завідуюча?

– Пане Микито, коли почалися сварки у вашій сім’ї?

– 14 лютого 1980 року.

– Звідки така точність?

– Така дата запам’ятовується на все життя! Це день реєстрації нашого шлюбу!

– Микито, де зарплата?

– На ощадкнижці.

– А де ж ощадкнижка?

– Та… ще друкується…

– Вирішив я зі своєю Марійкою розлучитися.

– Іване! Вона ж і турботлива, і гарна в тебе…

– То тільки здається… Таке причеплива!

– А що ж таке?

– Та вже півроку гризе, щоб я виніс ялинку з хати!

– Зайдеш до мене? Чаю поп’ємо…

– Ага!

– У мене батьки на дачі. Залишайся…

– Ага!

– Що ти все «ага» та «ага»?

– Язик встав…

– Громадянка Чуйкіна, ваші претензії до відповідача?

– Не можу я так більше жити! Познайомились ми рік тому. Зійшлися. Спочатку він хотів мене раз на місяць, потім раз на тиждень. Одружились – він захотів мене кожного дня! І все йому мало! Вранці – хоче, на обід прийду – хоче, увечері – хоче, вночі – хоче!!!

– Відповідач Чуйкін, що ви на це скажете?

– А що говорити?… Я і зараз її хочу…

– Хто у вас вдома господар, ти чи дружина?

– Ну, звісно, я.

– А чому ж ти, коли вп’єшся, спиш під дверима?

– Я господар, де хочу, там і ночую.

– Ти знаєш, від мене пішла дружина…

– Тоді візьми пляшку горілки і втопи у ній своє горе.

– Нічого не вийде.

– Що, грошей немає?

– Гроші є. Горя немає.

– І звідки ж це ти о такій порі?

– З лекції.

– Лекція продовжувалася до четвертої ранку?

– Так, люба, лектор загикувався.

– Що це в тебе за годинник? Дешевше не міг купити?

– Та… я його знайшов… на вулиці.

– Скільки він коштує?

– Не знаю. Кажу ж – знайшов.

– Хоч приблизно.

– Приблизно? Дев’яносто гривень і тридцять копійок…

– Петре, ти б хотів з Мадонною переспати?

– Ні-і.

– Чому?

– Я футбол не люблю, а чоловіків – тим більше…

– Купив учора пральну машину. Вона пере, віджимає і висушує. І головне – не шумить.

– А в мене сама воду наливає, сама пере, віджимає, розвішує білизну і прасує. От тільки шумить… Інколи навіть дуже.

– Так вона в тебе що, імпортна?

– Хто, Марійка?

– Василю, а які дівчата тобі подобаються? – Високі, довгоногі…

– Та ти ж сам такий низенький!

– Так мені ж стелю потрібно пофарбувати хоч раз на рік!

– Чому ти такий смутний?

– Та син запитує, звідки діти беруться.

– Вони всі про це запитують…

– Воно так, але він вже п’ять років одружений.

– Йдіть, будь ласка, з подвір’я негайно, бо покличу чоловіка.

– А вашого чоловіка немає вдома.

– Звідки ви знаєте?

– Чоловік, який одружився з такою жінкою, як ви, приходить додому лише поїсти.

– Ти де вчора був?

– Любиш мене?

– Люблю.

– І підеш на смерть заради любові до мене?

– Ніколи! Моя любов безсмертна!

– Любий, ти мене дійсно…

– Так, я тебе кохаю!

– Ти прямо відгадуєш мої думки. Мабуть, ти дійсно мене кохаєш…

– При чому тут думки?! Ти сьогодні четверта, хто мене про це запитує!

– Мені б у рай до вас…

– А що доброго ти зробив?

– Та ось дівчину від п’яних хуліганів захистив…

– Давно?

– Ні… Хвилини дві тому…

– У тебе діти є?

– Немає і не буде.

– Чому?

– Хотів у метро безкоштовно проїхати…

– І?

– Не вийшло.

– Ти мене розлюбив.

– Чому ти так вирішила?

– Коли ми тільки-но одружилися, ти завжди клав у мою тарілку великий шматок м’яса…

– Але ж, люба, ти, накінець, навчилася готувати!

– Коли я помру, ти одружишся вдруге?

– Ну, звісно, ні.

– Тобі що, не подобається бути одруженим?

– Ну звісно, подобається… Добре, одружусь.

– І що, будете спати у нашому ліжку?

– А де ж нам ще спати?

– Ти і мою фотографію заміниш?

– Угу.

– Ти їй і мою швейну машинку віддаси?

– Ні. Вона не вміє шити…

– Якого дідька ви тут робите?

– Чекаю поїзд…

– Який ще поїзд ви чекаєте у моїй шафі?

– Той, яким ви поїдете у відрядження.

– Вчора познайомився з такою чудовою негритянкою! Ніжки, фігурка…

– Ну…

– Привів додому, випили шампанського, потанцювали, поцілувались…

– А далі?

– Я її повільно роздягнув, вимкнув світло…

– Ну, не втомлюй!

– У темряві я її не знайшов…

– Чим же закінчилася твоя вчорашня сварка з дружиною?

– Вона приповзла до мене на колінах!

– І що вона тобі сказала?

– Вилазь із-під ліжка, боягузе…

– Чому ви вирішили розлучитися?

– Більше двадцяти років дружина кидає в мене все, що попаде під руку!

– Довго ж ви терпіли!

– Вона тільки зараз почала влучати…

– Золотце, зроби мені каву.

– З якої це радості? Не зроблю…

– А за гарні оченята?

– Ні-і…

– А за цілі зубки?!

– Мій дід жениться!

– Так йому ж скоро дев’яносто!

– Уяви, він бере двадцятирічну!

– Що йому, так кортить?

– Правду кажучи, він змушений…

– Любий, я хочу тобі в дечому признатися. – Признавайся.

– Я від тебе весь час приховувала, що я – дальтонік.

– Я тобі теж зізнаюся, я – негр.

– Де ти шлявся, п’яний осле?!

– Не повіриш… Спочатку з-за рогу на мене налетіла машина! Тільки отямився – кінь копитом по лобі бабах! Голова болить, я її ледве підняв, а тут літак крилом…

– Що ти брешеш?!

– Не віриш, – запитай у карусельника!

– Милий, ти мене любиш?

– Люблю.

– Тобі добре зі мною?

– Дуже. Ще пивця б…

– Витримка – це коли ти приходиш додому, бачиш там у ліжку дружину з коханцем і кажеш: «Вибачте, що позаважав».

– Ні. Витримка – це коли ти в подібній ситуації вибачаєшся і кажеш: «Продовжуйте, будь ласка».

– Ні, хлопці. Уявіть собі ту ситуацію, про яку кажете. Ви застаєте дружину з коханцем у ліжку, вибачаєтесь, пропонуєте продовжити… І він продовжує! Оце і є справжня витримка!

– Можеш прийти завтра до мене на вечерю?

– Можу.

– А післязавтра?

– Ні, не можу.

– Ну то приходь післязавтра.

– Щось моя почала брехати на кожному кроці!

– З чого ти взяв?

– Ось вчора сказала, що цілий вечір просиділа у своєї подруги Марії.

– Ну?

– Так у Марії цілий вечір був я!

Хлопця розпитують про стосунки з його дівчиною:

– Матуся: «У тебе з нею серйозно?»

– Програміст: «Ви з нею вже які-небудь ресурси ділите?».

Системний адміністратор: «Які права доступу на неї вже маєш?».

Дружина. Допоможи мені прибрати кімнату.

Чоловік. Не можу. Щось нездужаю та й руки тремтять.

Дружина. От і добре: витруси цю ряднину.

Чоловік ніяк не може вибрати подарунок. Він звертається до продавщиці:

– Якби ви були моєю дружиною, що б ви хотіли вибрати?

– Іншого чоловіка.

– Дозвольте мені піти сьогодні з роботи раніше. Дружина хоче піти зі мною за покупками.

– Ні в якому разі!

– Дуже-дуже вам дякую!

– Я б попросив у вас жіночий светр.

– Якого розміру і кольору?

– Це байдуже. Дружина все одно прийде його замінювати.

– За кращі години свого життя я вдячний фільмам.

– А я й не знав, що ти такий любитель кіно.

– Я – ні! Це моя дружина.

– Любий, ти завжди щось бурмочиш собі під ніс, коли спиш. Я не можу цього терпіти!

– Ну гаразд, постараюся говорити розбірливіше, щоб задовольнити твою цікавість.

– До вас, я чув, ревізор приїхав.

– Ну, який він?

– Дуже суворий! Коли ми підсунули йому в кишеню тисячу гривень, так, не повірите, кожен папірець ретельно перевірив.

Дідусь 80-ти років говорить іншому, 60-літньому:

– Сором, молода людино!

Важливі справи, що їх має зробити жінка у своєму житті:

– Загубити телефон, гаманець, ключі від авто, квиток на літак.

– Втратити контроль над собою на якихось 5 – 10 хвилин.

– Зробити найбільшу в житті помилку.

– Запам’ятати ту єдину кнопку на фотоапараті, на яку треба натискати під час зйомки.

– Схуднути на 3 кг.

– Уважно вивчити мобільний телефон чоловіка і вирахувати, хто така Іван Сергійович.

– Випрати паспорт.

– Хоч раз відпочити від усього цього.

– Пожити в родильному домі.

– Відкрити очі подрузі.

– Хто був цей юнак, який назвав тебе ослом?

– Не знаю, вперше його бачу.

– Дивно, як швидко він тебе розкусив!

– Ти чого такий сумний?

– Робота… Робота… Робота з ранку до вечора, і нічого, крім неї…

– І давно ти працюєш?

– Завтра починаю.

Відвідувач – офіціантові:

– І ви це називаєте біфштексом?

– Я – ні, але шеф-повар – так.

Приколи

Приколи i заяви від тітки Клави

На лавці біля під’їзду:

– Я коли виходжу на вулицю – усі на мене звертають увагу. Знайомляться, пристають. Я так подобаюсь чоловікам. Сама собі заздрю. Очі б собі видряпала!

Біля сусідського вікна:

– Нічого не розумію! Чи вони цілуються, чи шибки немиті…

У поліклініці:

– Не такий страшний грип, як ускладнення після нього. Це я точно знаю із власного досвіду. Якраз після грипу я вийшла заміж за дільничного лікаря.

У черзі в магазині:

– Не можна дивитися в дзеркало, коли їси, бо щастя можна проїсти. І пити перед дзеркалом не можна, бо щастя проп’єш. А в туалеті взагалі дзеркало краще не чіпляти…

В суді:

– Про поведінку своїх сусідів нічого поганого сказати не можу. Билися вони завжди мовчки, не шуміли…

Перед дзеркалом:

– Як я люблю свою філігранну фігуру моделі, тонку талію, гарні стрункі ноги, плаский живіт… І як я ненавиджу шар жиру, який усе це приховує!

За чашкою кави з сусідками:

– Хто ж такі мужчини? До 20 років – кларнет. Грає без настройки, але той, хто розуміється в музиці, не має в ньому потреби. Від 20 до 40 років – скрипка. Найкращий інструмент. Настроюється дві-три хвилини. Від 40 до 50 років – віолончель. Настроюється годину, а грає дві-три хвилини. Від 50 до 60 років – рояль: один грає, інший настроює. Від 60 до 70 років – тромбон: не грає, а лякає. Від 70 років – футляр для зберігання інструмента.

Виходячи з кінотеатру:

– Ось, усі кажуть, що цей фільм для простаків. А мені сподобався!

На лавці біля під’їзду:

– Жінка любить вухами, а чоловік – очима. Наша з Опанасом улюблена еротично-сексуальна поза номер 77 – він дивиться мені у вухо.

– Я хотіла піти в Оперний театр, а він затягнув мене у ліжко… І правильно зробив – ніякий Шуберт і поруч не валявся!

– Взагалі, собаки такі нерозбірливі у виборі статевих партнерш – не дарма їх кобелями називають!

– Він мені дома рота розкрити не дає! А ще стоматолог…

– Я вирішила почати своє статеве життя спочатку!

– Вже яку ніч мені сниться один і той же чоловік. Він іде по вулиці – без штанів, але у капелюсі… Я вже почала було думати, що я – збоченка. Хоч, якщо розібратися, збоченець – він.

– За цілий вечір він не сказав мені жодного лайливого слова. Та й ударив усього три рази…

– До одинадцятої години ми сиділи з начальником у його кабінеті, перевіряли якісь цифри, а потім роз’їхалися по домівках. Я так і не зрозуміла, навіщо він мене після роботи залишав…

– У нього звичайно, купа дрібних недоліків, зате є одне крупне мужське достоїнство!

– Не розумію, як до винаходу телефону люди домовлялися, зустрічалися, одружувалися, мали дітей?

– Це не любов зла… Це козлів дуже багато…

– Кожна жінка з нічого може зробити чотири речі: зачіску, салат, трагедію і скандал.

– Як за кордоном – так Снігова Королева, а як у нас – так Снігова Баба.

– Ніщо так не дратує жінку у зовнішності мужчини, як відсутність грошей.

– Наша з Опанасом дружба непомітно переросла в мою вагітність…

– Козеріг, Тілець, Овен… На небі, як на землі: одна Діва, а трьом наставила роги!

– Якщо у кінотеатрі останні місця для поцілунків, то чим же тоді займається кіномеханік?

– Все-таки, по-дурному влаштоване життя. Все, що мені подобається, – або аморальне, або від нього повніють…

– Наш начальник ЖЕКу надарував своїй секретарці таку кількість дорогих речей, що врешті-решт змушений був на ній одружитися заради грошей.

– Одного разу в моєму житті дружня вечірка зовсім не вдалася! Я так впилася, що прокинулася біля свого чоловіка!

– Три роки я навіть не мала уяви, де мій чоловік буває вечорами. А коли одного разу прийшла додому раніше, – виявилося, що вдома…

– Якщо ваш кавалер хоче з вами одружитися, перш ніж дати свою згоду, гарненько подумайте, бо своїм шлюбом, ви прив’яжете себе до одного чоловіка на багато місяців.

– Мій Панас такий дивний чоловік. Сьогодні веселий і привабливий, а завтра вже без копійки…

– Я завжди виходила заміж в один і той же день. Так простіше запам’ятати…

– Мене зустрічали по одягу, а проводжали… хто ближче живе…

– Усе життя я просила Панька: «Прошепочи мої улюблені слова: «Я куплю тобі це…»

– Коли я приходила до ворожки, мене зовсім не цікавило майбутнє, я завжди запитувала: де він був учора вночі?

Про сусідку:

– Коли б вона голою проїхала верхи на коні, то усі казали б: «Який гарний кінь!»

– Запам’ятай раз і назавжди, Опанасе, коли я кажу «мій милий», то я маю на увазі тільки нашого собаку.

– В житті справжнього мужчини є два етапи: на першому він виявляє свою чоловічу гордість, а на другому розповідає про це.

– Сучасне життя: коли можеться, то дітей не хочеться заводити; а коли хочеться дітей, то вже не можеться.

Подрузі:

– Мій коханець став просто нестерпним, і коли так буде тривати й далі, я зраджу йому зі своїм Опанасом!

– Еротика – це мистецтво, порнографія – це проза життя.

– Призначення жіночого одягу: показувати те, чого під ним немає.

– Якщо чоловік дарує дружині квіти без причини, значить, він тільки що від цієї причини.

– Ніколи не слід брати чоловіка на показ мод. Це невигідно для обох: ти починаєш думати про нову сукню, а він про – нову жінку.

Про сусідку:

– І де вона купує такі криві колготки?

– Секс – це те, що займає найменше за все часу, але завдає чимало клопотів.

– У нас із Опанасом правило: одного дня продукти купує він, наступного – я. Ось і виходить: день п’ємо, день закушуємо.

– Дипломат – це той, хто ніколи не забуде дату народження дами, але ніколи не згадує скільки їй виповнилось.

– Коли дівчина виходить заміж, вона міняє увагу багатьох на неувагу одного.

Розказує казку онукові:

– Зупинився богатир перед каменем, а там написано: «Наліво підеш?»

Після весілля молода і молодий, Опанас і Клава, проводжають гостей. Молода:

– Може що було не так, люди добрі, то вже не судіть. Я ж уперше заміж виходжу. На другий раз буде краще…

– Ну чому ти увесь час хочеш чути від мене, що я тебе люблю? Давай краще поговоримо про те, як варити борщ…

– Мужчин після шістдесяти років умовно можна поділити на три категорії. Перша: садисти – ті, хто садить квіти і овочі; друга: гладіатори – ті, хто тільки гладить; третя: вовки – ті, хто на запитання: «Як давно ви були з жінкою?» відповідають: «У-у-у!».

– Одного разу в Криму офіціант приніс мені сніданок у ліжко… і так в ньому й залишився…

Про те, як полюбила Опанаса:

– Ми приїхали до нього. Він почастував мене горілкою. Від горілки я втратила над собою контроль і прополола йому увесь город…

– Я його зачарувала, а він мене розчарував.

– Жінка за три кутки хату держить, а чоловік – за один.

– Ні в одну революцію не лягло стільки народу, скільки у сексуальну.

– Муза ніколи не прийде до всіх бажаючих – вона порядна жінка.

– Чоловік іде від жінки, коли помічає її недоліки, а жінка помічає недоліки чоловіка, коли він від неї іде.

– 90х60х90 – це зріст, вік і вага?

– Буває, що чоловік вгадує бажання своєї дружини, проте на цьому все й закінчується.

– «Милий» – найпоширеніше звертання до представника чоловічої статі, ім’я якого на даний момент випало з пам’яті.

– Коли чоловік одружується тому, що вже пора, значить, – вже пізно.

– Ця фотокартка зроблена тоді, коли я була набагато старшою.

– Я так часто дивлюся телевізор, що мене вже диктори впізнають…

– У мене три дорослих доньки. Всіх трьох виховала, заміж видала і допомогла їм, як могла, розвестися. Більше від матері, думається, і не можна вимагати…

– Жінка не кидає чоловіка, вона ставить його на місце.

Мій Опанас мені каже:

– Кохана, я тебе з’їм!

А я його попередила:

– Дивись, не вдавись!

– Коли немає натхнення – ничого не попишеш.

– Наш магазин має велику бібліотеку – книги скарг.

Приколи та прибамбаси від дядька Опанаса

– Якщо жінка трохи нахиляє голову вправо – значить, у неї є коханець. Якщо жінка трохи нахиляє голову вліво – значить… у неї теж є коханець. Взагалі, якщо у жінки є голова – у неї є коханець.

З промови на весіллі доньки:

– Сьогодні від нас іде не тільки наша кохана дівчинка. Разом з нею ідуть Шура, Децл, «Дискотека Аварія», Вітас, «Сексмісія», «Стрєлки» і багато інших…

– Жіноча психіка оброблює чотири логічних значення: «Ні – так, ні – ні»; «І так, і ні»; «Ні, ні, ні!»; «Ні, і не проси!»

Повідомлення на пейджер:

«Клаво, я хочу повернутися до тебе і до дітей. Відчини двері, на балконі холодно!»

– З точки зору Дон Жуана усі засоби добрі, коли мета гарненька.

З листа дядька Опанаса до тітки Клави з курорту:

«Люба моя, кращої за тебе немає. Вчора я знову в цьому переконався…»

– Мені завжди важко було приводити жінку додому – спочатку через батьків, тепер через Клавку…

– Коли я холостякував, то дуже боявся подружнього життя. А тепер я впевнився, що боявся не марно… Хоч не таке вже й погане діло – шлюб. Лише перші 20–30 років важко, а потім звикаєш…

– Дружина мого друга для мене не жінка… Але якщо вона гарненька… він мені не друг!

– Ох, з якою жінкою я вчора познайомився! З такою жінкою!!! Аж мурашки по спині до цих пір… О, до речі, – ось ще одна йде!

– Я недавно став імпотентом, і виявилося, що навколо стільки нового! Світ такий цікавий: існують театри, кіно, цирк, бібліотеки…

– Багато холостих чоловіків мріють про красиву, розумну і турботливу дружину. Багато одружених чоловіків мріють про те ж саме.

– Моя Клава вдома сидить, все пиріжки пече. Цілими днями пече пиріжки, уявляєте?! Я повертаюсь з роботи – пече. Йду на роботу – пече! І хтось же їсть ті пиріжки! Особисто я навіть не куштував…

– Ні, все-таки бідні ми, чоловіки! Скільки живу на світі, всього побачив, а жінок ніяк не можу зрозуміти. Ось я хотів розлучитися із Клав-кою. Чесно признався їй про свої гріхи та недоліки… Думав, усе, піде. Чорта з два! Вона була в захопленні від моєї чесності, пробачила все і заявила, що відтепер кохає мене ще більше.

– Як легко вчаться малі дівчатка говорити! А як тяжко навчити потім їх мовчати!

– Одного разу я переконався, що цілуватися дуже шкідливо. За те, що поцілував дружину директора, позбувся роботи і двох зубів.

– Часто вечорами, коли я вдома наодинці, переглядаю відеокасетні записи свого весілля у зворотному показі. І скупа чоловіча сльоза кожного разу котиться по моїй щоці, коли я бачу, як виходжу із загсу вільною людиною…

– Добре морякові – в порту його чекає дівчина! Добре водієві дальніх рейсів – на АЗС його чекає дівчина! Добре пілотові – в аеропорту його чекає дівчина! А дівчині клопіт – то в порт, то на АЗС, то в аеропорт…

– Медовий місяць – це коли ти, нарешті, розумієш, що влип, як муха в мед, перебираєш лапками, а вибратися вже ніяк не можеш…

– Гарний сім’янин, палкий коханець, невтомний працівник, прекрасний чоловік – і все це не я…

– Коли жінка носить обручку, це значить, що вона заміжня. Коли у жінки звичайний перстень, це нічого не значить. А коли жінка носить обручку і перстень, це значить, що вона заміжня, але це нічого не значить.

– Коли ми з Клавою лаємось, зазвичай вона кидає в мене помідорами. Все було б нічого, якби вона не забувала діставати їх із банки…

– Що нам, чоловікам, не подобається у домашній роботі, так це її одноманітність: прибрав ліжко, витрусив попільничку, пропилесосив… А через півроку починай все спочатку…

– Коли я приходжу додому рано, я думаю: «Що б почитати?», коли пізно: «Що б вигадати?».

– Телефоную, запитую: «Це ти, кохана?»… «Ні, це я», – відповідає Клава…

– На танцях з такою молодичкою познайомився! Вона мені: «Давай дитину заведемо! Давай дитину заведемо!» Я погодився: «Ну, давай. Чого ж їй мерзнути надворі?»

– Частенько думаю: якби мені запропонували вибрати між моєю дружиною і супермоделлю, кого із супермоделей я б вибрав?

– В одному питанні чоловіки і жінки доходять згоди: і ті, й інші не довіряють жінкам.

Дружині Клаві:

– Це просто зневага! Чому ти завжди приходиш за мною у пивний бар? Чому ти ніколи не шукаєш мене, наприклад, у музеї?

– Холостяк – це людина, яка не одружується, не подумавши про наслідки одруження, а подумавши… все одно не одружується.

Синові:

– До того, що ти береш мої штани, я вже звик. І до того, що ти береш мої сорочки… І навіть машину… Але ту актрису залиш, будь ласка, у спокої.

– Порада перша: синку, відразу ж після одруження домовся з дружиною, що один день у тиждень ти будеш проводити у колі друзів-чоловіків. Порада друга: ніколи не витрачай цей день на чоловіків.

– Ох і не везе ж мені, не везе… Потім як не повезе!!! І знову не везе, не везе, не везе…

– Коли ми вперше зустрілися з Клавою, вона дивилась на мене так, ніби у неї батьки на дачу поїхали…

– Ех, не треба було мені одружуватись! Клава не може мене терпіти, коли я п’яний, а я її – коли тверезий.

– Можеш мені не повірити, Клаво, але цей суп я спік сам!

Тітка Клава під час сварки дала дядькові Опанасові ляпас.

– Подумати тільки! Колись же я просив цієї руки!

– Своїх неприємностей хоч відбавляй, а тут ще сусід машину виграв!

– Від жінки лише три прикрості: вона може впасти в око, стати поперек горла і вилізти боком.

– Любов – це так прекрасно! Тільки люди одружуються і все псують!

– У чому вигода проституції? Проститутка має дещо, вона його продає, і потім у неї знову є оте саме дещо…

– Дуже мені жаль Памелу Андерсон! Вона ніколи не зможе зіграти на баяні!

– Програв усі гроші і зробив останню ставку… На Клаву! І знову не повезло! Я виграв…

– Клавка мені каже: «Принеси води» – терплю. Каже: «Нарубай дров» – терплю. Каже: «Дай теляті» – терплю. Каже: «Ходи обідати» – і тут мені терпець уривається…

– Мою Клаву примусити помовчати хоч п’ять хвилин можна тільки статевим способом!

– Іду я вчора, дивлюся – така краля стоїть! Волосся, груди, ніжки, губки… Очі – втопитися можна, ніс – повіситися…

– Як жінку не поважай, а вона все одно дивиться на сусіда.

– Скупий платить двічі, одружений – завжди!

– Є багато способів, як управляти жінкою, але ніхто їх не знає.

– Немає вірнішого приятеля, як добра жінка.

– Безалкогольне пиво – перший крок до гумової жінки.

– Я називаю Клавочку ніжно: «мій скарб», бо усі запитують, де я її відкопав.

– Якщо ви запросили дівчину на танець, і вона погодилася – не радійте. Спочатку все-таки доведеться танцювати.

– Макіяж – це спроба намалювати на своєму лиці обличчя іншої, гарнішої жінки.

– Коли до дівчини пристає лише загар, то це вже трагедія.

– Дівчино, ходімо в ліс, я вам місто покажу…

– Циганка наворожила, що випаде щастя… Випав зуб.

– Клаво, скільки тобі треба часу, щоб ти одяглася за п’ять хвилин?

– За допомогою пляшки горілки табуретка легко перетворюється в крісло-качалку.

– Основна причина розлучень – шлюб.

– Що у жінки на умі, те чоловікові часто не по кишені!

– Кожного разу, коли я виходжу з перукарні, мене мучить одне й те ж питання: «Навіщо мене запитували, як я хочу підстригтися?»

– Розмова з продавщицею мене підбадьорила: я зрозумів, що моя дружина – не найдурніша…

– Спочатку я хотів, щоб вона залишилась. Але раптом зрозумів, що вона всього-на-всього жінка, і мені її ні за що утримувати…

– Цікаво, на що вона надіялась, коли виходила за мене заміж?

– І не така вже погана справа шлюб. Тільки перші 20–30 років важкі, а потім людина звикає.

– Не можна визначити вік жінки та музики.

– Чим більше я дивлюся на свою тещу, тим більше вірю Дарвіну!..

Коротше кажучи…

Запитання – відповіді

– В раю чоловіки живуть окремо від жінок?

– Безумовно! Інакше, який же це рай?

– Хто такий фінансовий геній?

– Це чоловік, який заробляє більше, ніж встигають витратити його дружина і діти.

– Чим можна пояснити те, що всі детективи переважно пишуть чоловіки?

– Дуже просто – переважна більшість жінок не може до кінця роману зберегти у таємниці, хто вбивця.

– Який найбільш відомий і визначний продукт подарувала нам хімія на сьогоднішній день?

– Блондинок!

– Що буде, якщо одночасно прийняти віагру і димедрол?

– Любов, схожа на сон…

– Яка різниця між коханкою і дружиною?

– День і ніч.

– Яка різниця між коханцем і чоловіком?

– 45 хвилин…

– Яка різниця між дружиною і коханкою?

– 45 кілограмів.

Де найкраще провести час із жінкою?

Британець:

– У неї вдома – легка музика, чудовий коктейль, свіжа білизна…

Француз:

– На природі – збуджуючий спів птахів, шерех трав, пляж, море…

Українець:

– На сходах – низенька стане на сходинку вище; висока – зійде вниз. А коли надокучило – можна завжди сказати: «Ой, здається сусідка двері відчиняє!».

– Правда, що жінки живуть довше за чоловіків?

– Правда, але не всі, а тільки вдови.

– Куди дівається лелека після того, як принесе маля?

– Туди, де й був… У теплі краї, знов у теплі краї.

– Чи не заважає протигаз в інтимному житті?

– Навпаки. По-перше, дружина мовчить. По-друге, не видно її обличчя. А по-третє, коли перекривати клапан, вона починає трохи ворушитися.

– Хто розумніший, жінки чи чоловіки?

– Звісно, жінки. Хоч коли-небудь хто-небудь бачив жінку, яка вийшла заміж лише тому, що у її обранця красиві ноги?

– Яке кохання найчистіше?

– Після лазні.

– Як діє «Віагра» на жінок?

– У них ще більше головного болю.

– Чому дівчата дивляться вниз, коли хлопці кажуть про кохання?

– Щоб перевірити, чи правду вони кажуть.

– Чим різняться чоловіки?

– Зарплатнею.

– Чим відрізняється жінка від таксі?

– Жінка з вогником ніколи не буває вільна.

– Чи можна на зарплату мати коханку?

– Можна, але один раз на всю зарплату…

– Як зробити так, щоб чоловік в ліжку знавіснів?

– Відібрати у нього пульт від телевізора.

– Це правда, що коли закопати під повним місяцем чорну кішку на цвинтарі, то бородавки повідпадають назавжди?

– Правда. У кішки дійсно пропадуть усі бородавки…

– Одягай мерщій пальто, адже нас чекають.

– Коли нас чекають, то навіщо ти поспішаєш?

– Чи можна вийти заміж за гарного, розумного, турботливого і багатого?

– Можна, але доведеться виходити заміж чотири рази.

– Коли нарешті ви перестанете запізнюватися? У вас є будильник?

– Так, але він завжди дзвонить, коли я ще міцно сплю.

Юнак, який не знає, що купити своїй дівчині на день народження, запитує в матері:

– Мамо, якби тобі було 17 років, який би ти хотіла подарунок?

– Нічого більше.

– Це правда, що одружені живуть довше, ніж холостяки?

– Ні. Це їм життя здається довшим.

– Ваш сімейний стан?

– Багатосімейний.

– Чим різняться хлопчики і мужчини?

– Тим, що у мужчин іграшки коштують дорожче.

– Коли жінка говорить найменше?

– У лютому, бо в ньому найменше днів.

Два приятелі при зустрічі:

– Кажуть, у тебе на тому тижні була пожежа?

– Тссс…! На наступному!

– Чому це ваш чоловік такий похмурий?

– Виграв на лотерею власну квартиру.

Оголошення, об'яви тощо

Новорічний вечір за погодженням з дирекцією перенесено на 8 березня.

Шукаю інтим. Роботу не пропонувати.

Свідоцтво про шлюб № АТ 28752 вважати недійсним. Зрозуміла, дурепо?!

Незрівнянна блондинка з чудовою фігурою познайомиться з бридким чоловіком для підкреслення власної краси.

Дівчино на ймення Клава, яку я зустрів 8 березня біля стадіону! Твоє біляве волосся і червоне пальто – все, що у мене залишилось. Прошу відгукнутися. Опанас.

Астронома, що мешкає по вулиці Садовій, 5, 4-й поверх, дівчина з будинку навпроти просить через газету повідомити, чи не помітив він, куди я вчора поклала свій бюстгальтер бузкового кольору?

Якщо ви хочете, щоб ваше весілля запам’яталося вам на все життя, – до ваших послуг картавий тамада із загикуванням.

Молодий чоловік літнього віку, без особливо шкідливих звичок пропонує руку і серце симпатичній і душевній дівчині, яка одягається в магазині «Дитячий світ», а бюстгальтер купує в магазині «Богатир».

Дівчата 90-60-90! Не шукайте пригод на свої 90!

Шукаю супутницю життя. Перший і останній поверх не пропонувати!

Оте після цього у вікно не кидати! Бо гуси давляться! (Попередження в районному готелі).

Познайомлюсь із симпатичним хлопцем чи дівчиною. Про себе: симпатичний хлопець чи дівчина.

Познайомлюся з жінкою для серйозних стосунків. Дам відповідь на лист з фотокарткою. Пейзажі не надсилати.

– І звідки вони беруться?! Я ж ніколи не купую порожніх пляшок!

– Якщо в шафі з верхнім одягом зовсім тісно, пробуйте заховатися в іншому місці!

Підполковник Мудрий:

– Доки бачитиму Березовського лисим, не повірю жодній рекламі засобів проти облисіння.

– Пані, які гарні у вас ноги! Одна гарніша від іншої!

– Тільки жінка здатна незрозуміло повести стегном!

– Закінчуючи приставання вибаченням, ви можете образити будь-яку жінку!

– Самотність – це коли втомлений, з роботи, піднімаєшся сходами, відчуваєш смачний запах приготовленої вечері і розумієш – не з твоєї квартири.

– Немає такої сімейної цінності, через яку не можна було б полаятися.

– Новий рік пройшов вдало – нікому нічого не подарував!

– Жінки у Давній Греції цінувалися дуже високо. Інколи за одну жінку можна було пити цілий тиждень.

– От тільки вдягаєш діряві шкарпетки, відразу в гості запрошують!

– У чесного мужчини завжди має бути гаряче серце і холодне пиво!

– Мужчина – дичина, яка думає, що він мисливець, а жінки – слабкі і беззахисні створіння, від яких ніде немає порятунку.

– Джентельмен ніколи не викличе іншого джентельмена на дуель, якщо можна просто пристрелити.

– Простим каменем можна підбити жінці око. Дорогоцінним – серце.

– Характер у мене ангельський! Це просто нерви у всіх, хто мене оточує, слабкі.

– Мене постійно переслідують розумні думки… Але я бігаю швидше!

Відповідно до останніх досліджень, ноги годують не тільки вовка, але і манекенниць.

– Як тільки знаходжу ключі від щастя – хтось міняє всі замки.

Сімейне життя – це постійна боротьба різних домагань із недомаганнями.

Легше домовитися із голодним тигром, ніж із ситим бараном.

Сходячись разом, чоловіки один одного слухають, а жінки – оглядають.

Ми ніколи не забуваємо тієї послуги, якої нам не зробили.

Якщо ми хочемо, щоб нам вибачили наші позитивні якості, ми не повинні приховувати наші недоліки.

Прямолінійні, будьте дуже обережні на поворотах!

– Я бачу – ви напрочуд охайні. Ви навіть говорите винятково чистісіньку брехню.

Хто рано вранці прокидається…, той може піти, не посварившись із дружиною.

Епітафія по коханому чоловікові: «Він був тричі одружений. Крім того, він пройшов крізь дві світові війни».

Є песимісти, що одружилися, і оптимісти, що зробили це двічі.

Очі у кошенят розплющуються на восьмий день. А в одруженого чоловіка вже після першої шлюбної ночі.

У кімнаті було так тихо, наче розбили дорогий сервіз.

Давно похвалявся, що покине курити, але і досі розкаюється.

Життя подібне до універмагу. В ньому знаходиш все, крім того, що шукаєш.

Туризм – найкращий відпочинок. У поході можна навіть не голитися і не вмиватися!

Сентиментальне оголошення: «Продається кізочка, молоденька, гарненька…»

Жінка живе тільки тоді, коли кохає, а кохає вона все життя.

Вік живи – вік учись, а так і помреш недоуком.

Були випадки, коли дівчата, гуляючи добре знайомими доріжками, ставали на хибний шлях.

Якби можна було людську мову перетворити на електричну енергію, то п’ятьох сусідок вистачило б на освітлення цілого міста.

Жінки у коханні подібні до смерті: вони з’являються непроханими і не приходять тоді, коли їх кличуть.

Коли чудові жіночі очі затуманені слізьми, чоловік перестає ясно бачити.

Героєм цієї кінокомедії став глядач, який додивився її до кінця.

Оптиміст знає, що двічі по два чотири, песиміст знає те ж саме, але вважає, що цього замало.

Є два способи поширювати світло: бути свічкою, що горить, або люстрою, що відбиває світло.

Якщо у жінки в руках качалка, – це ще не факт, що будуть пиріжки.

Content

Український народний гумор
Жіноча і чоловіча логіка

Логіка сміху

(Трах/К!/Тат)

Житейські історії

Логіка жіноча

Логіка чоловіча

Диалоги

Логіка жіноча

Логіка чоловіча

Розмови

Логіка жіноча

Логіка чоловіча

Приколи

Приколи i заяви від тітки Клави

Приколи та прибамбаси від дядька Опанаса

Коротше кажучи…

Запитання – відповіді

Оголошення, об'яви тощо