Лі Юн Ха

Гамбіт дев'ятихвостого лиса

Юн Ха Лі

Гамбіт дев'ятихвостого лиса

Розділ 1

На Кел, в академії, інструктор на лекції пояснила класу Черіс, що деструктор це зброя на крайній випадок, і не тільки через його горезвісну славу. Згадана інструктор колись була свідком його примінення. Спогад, що застряг в голові Черіс, не був пов'язаний з тим, що тоді кожна площина в обложеному місці відбивала радіацію, що смажила мешканців, і не з основними принципами роботи зброї або навіть з лівим оком інструктора, пошкодженим під час атаки від жаркого випромінювання деструктора.

Найчастіше Черіс згадувала слова інструктора, що найкращі моменти її життя були тоді, коли вона бачила трупи, які були лише кістяками істот після роботи деструктора — з потрісканими від жари очима на фоні чорних стін зі склоподібними патьоками.

Через п'ять років, п'ять місяців і шістнадцять днів по тому, в оточенні трупів та ям, з яких піднімався дим, на єретичному Ейсі, у системі Дредж, капітан Кел Черіс з сотнею Чаплі, 109–229 члени батальйону, прийшла до висновку, що її інструктор казала повне лайно. Не було ніякого задоволення від мертвих тіл, що випарувалися до кісток. Нічого, крім голих цифр втрат.

Згідно з брифінгом, ейси мали генератор шторму з можливістю направляти вплив по заданому вектору. Ефект був локальний, але йому було важко протидіяти, зона досяжності сягала ста кілометрів, і вплив ставав смертельним, коли концентрувався на якомусь місці планетарної поверхні у межах прямої видимості. Упіймавши ціль, шторм міг повністю розкласти об'єкти без захисту на атомні компоненти. Черіс та інших капітанів запевнили, що пожирачі випромінювання оберігатимуть їх від шторму, і піхоті Кел ставилася ціль захопити генератор.

Це було вісімнадцять годин тому. Ніхто не був здивований невдачею плану. Хоч це була бійня.

Її рота Чаплі залишила окраїну південно-західного лісу вісімдесят три хвилини тому. Мета полягала в тому, щоб просунутися по жахливо звивистій кривій на схід, а потім на північ навколо висоти 117, оскільки розвідка показала, що авангарди ейсів зайняли гори, ближчі до лісу і залишили відкритим маршрут поміж пагорби. Коли група Черіс вийшла з лісу, то побачила те, що сталося з кел, які випередили їх.

Черіс не змогла відразу опанувати себе, коли побачила, що сталося з рештою батальйону. Ноги, вивернуті назовні з чобіт. Чорна з золотим уніформа кел, втиснута в потріскані ребра. Гіпсові черепи з очницями, що дивляться у різні сторони і нитками сухожиль, зав'язлими серед зруйнованих зубів. Книга про профанацію людського життя, написана всіма відтінками червоного з людських тіл, які недавно були живими, сторінки якої лежали розпорошеними на полі бійні від горизонту до горизонту.

Її група вижила завдяки запізненню. Несправність у польовій мережі затримала їхнє просування, тому вони пропустили основний удар атаки. Вона не знала, чи вижили інші групи або інші батальйони. Обрив зв'язку зі штабом не став сюрпризом. Зв'язок не був надійним. Однак наказ був наказом, і найкраще було рухатися вперед. Як тільки рота підійде достатньо близько до позиції ейсів, вони більше не зможуть розгорнути шторм проти них, щоб самим не потрапити в зону його дії.

Вібрація у лівій руці сповістила її про вихід на зв'язок. Горобець-3 повідомив про координати батальйону ейсів, прибуття оцінювалося за дві години. Передача закінчилася спалахом болю: дрон був виявлений і знищений. Було занадто самонадіяно сподіватися, що ейси не виявлять його, і тривожно, що вони дозволили їй взнати, що вони наближаються, перш ніж його знищити. Не було часу оплакувати Горобця-3, який любив музику Кел; цим доведеться зайнятися пізніше.

— Щось від інших розвідників? — запитала Черіс свого зв'язківця, лейтенант-інженера Діненга, по субвокалу.

Пауза.

— Нічого, сер, — сказав Діненг. — Горобець-8 вивчає шторм перед нами.

Черіс нахмурилася, періодично переглядаючи звіти у вигляді візуальних накладок. Вони забирали частину її поля огляду, але вона звикла до цього.

Вона неуважно слухала переговори у групі, порівнюючи старі карти та нову розвідку. Певні слова вискакували з звукового потоку знову і знову: ейси, сон, шторм, фрактальний коефіцієнт, де ці прокляті пожирачі шторму. І, на жаль, Кел Інон знову розповідав про свої сексуальні походеньки.

Зі свого боку Черіс теж хотіла би згорнутися в тіні скелі і поспати хоча б тиждень. Тиждень був одним із небагатьох вимірів, які гекзархат не регулював. У її старому домі, у місті Бенкетуючих Ворон, використовували восьмиденний тиждень. Коли вона була втомлена, їй легко було сплутати військовий десятиденний тиждень зі старим восьмиденним. Згідно традицій народу її матері, сьогодні був День Померлих, як нагадування про важливість прибирання трупів. Важко не погодитися.

— Сер. — Старший лейтенант Кел Вераб повернув її з задуми. — Мені не подобається силует на Пагорбі 119 — це було на південному заході від 117. Вона подивилася на дисплей і нахмурилася на складний силует. — Напевне якась артилерія, і я не впевнений, що там немає очей. Ризикну сказати, що ейси почнуть стріляти, як тільки подумають, що зафіксували нас усіх. Можливо, ми повинні продовжувати рухатися на схід.

— Ми не можемо ухилятися від єретиків весь час, — сказала Черіс. — Нам доведеться сподіватися, що захист буде триматись, якщо вони почнуть обстріл. — Вона звернулася до групи. — Формування, — наказала вона, — клин Піра. — це було скорочене ім'я, але ніхто не мав часу на повні імена на полі бою.

Клин Піреллі був однією з простих побудов. Як випливало з назви, він нагадував клин. Так було найпростіше для Черіс: вона мала першу позицію — на чолі, і кожен зміщував свою позицію відносно неї.

Особливістю тактики кел була зміна формацій при боротьбі. Комбінація геометричних формацій та дисципліна кел дозволяла їм досягати екзотичних ефектів від теплових списів до силових щитів. На жаль, як і всяка екзотика, ця здатність залежала від подібності місцевого Високого Календаря до ВК гекзархату. А ВК включав в себе не лише систему хронометражу. Він включав в себе вплив свят, поминальних днів і ритуальних катувань єретиків у зв'язку з нестабільністю суспільного ладу.

Черіс зрозуміла, що ефект формування почав поширюватися, коли зовнішній світ змістився у синій відтінок, а чорне стало сірим. Клин Піра пропонував захист від генератора. Як правило, вони покладалися на пожирачів, але Черіс вже втратила віру в те, що вони будуть ефективними у цій місії. На жаль, ця формація не захистить групу від прямого удару. Вона сподівалася підійти до генератора раніше, коли його примінення стане проблемою.

Якщо ситуація зміниться, існували інші формації. Бібліотека для піхоти містила тисячі формацій, хоча лише сто з них, (Первинний Лексикон), були обов'язковими для вивчення кадетами. Також було потрібно враховувати час на модуляцію і перехід, особливо до менш знайомих формацій. Черіс могла згодувати своїм солдатам формацію через мережу, але це не могло замінити практичних навичок.

Коли вони повернули на північ, Черіс трохи заспокоїлася. Тут росли некрасиві суккуленти, занадто низькі, щоб бути надійним захистом, які лише чіплялися за ноги. Рослини розповсюджували їдкий аромат, який був липкий і солодкий. Розвідка регіону не позначила його як токсичний. Можливо рослини були посаджені ейсами, Черіс цього не знала. Вона напевне залишить Дредж, якщо взагалі залишить, так і не з'ясувавши цього.

Лейтенант Вераб тепловими імпульсами сповістив її про виявлення противника. По субвокалу Черіс чула, як молодший сержант відчитував когось, хто загубив зброю, це був один з новобранців.

Польові укріплення ейсів оточували один з найбільших пагорбів, який виглядав як груба скеля серед моря хвиль-пагорбів, і їхні патрулі носили зброю з певною недбалістю. Але незабаром віддалені фігури захвилювалися і забігали: Черіс могла закластися, що до цього вони вважали себе у безпеці.

Вона роздивилася прапор Ейсів, зелений вогонь на фоні туманної тіні з завитками. Ейси називали себе Товариством розквіту, хоча гекзархат не користувався цією назвою. Зміна назви забирала у ейсів їхню силу — урок психології, про який Черіс намагалася не думати.

Черіс скомандувала,

— Розвернути прапор Кел! В атаку, залити їх вогнем! Я хочу, щоб все, що рухається, померло.

Прапороносець вистрілив ракетницею, і в небі з'явився птах. В центрі золотого круга був попелястий яструб Кел — емблема їх батальйону — птах, який палав в ореолі своєї слави, крила якого внизу закінчувалися гострими шипами. Незважаючи на те, що Черіс дивувалася, якими чутливими були кел до різних дизайнерських штучок — звичайно емблемою був попелястий яструб, і безумовно, не обходилося без вогню — вона відчула жаль у глибині свого серця і сльози на очах.

Кілька новобранців з групи Вераба почали стріляти — надто швидко і не дуже прицільно. Сержант відволікся на якесь інше питання, і не скомандував цілитися точніше, але лейтенант вже зайнявся цим питанням. Тим не менше, краще було стріляти, ніж не стріляти.

Шторм піднявся навколо них, уникаючи укріплення ейсів з незрозумілою точністю. Світ став сумою силуетів. Запах землі був різким, з солодким присмаком. У глибині свідомості вона розуміла, що це солодкість від цвітіння суккулентів.

Їм доведеться дістатися ближче до табору ейсів, тільки там вони могли розраховувати на укриття від непогоди. Черіс замислилася, чи зможуть ейси піти на власні жертви, щоб мати можливість спрямувати повну лють шторму проти Кел.

— Лейтенант, ви контролюєте своїх людей? — запитала Черіс у Вераба.

Для бойових формацій кожен солдатський розум мав значення, інакше екзотичні ефекти слабішали. Це був макросвіт, де відчувалася важливість Доктрини в суспільстві гекзархату. Формування відбувалося на рівні інстинкту — кожен кел навчався цьому в академії, що забезпечувало необхідну згуртованість. На практиці у когось виходило краще, у когось гірше.

— Вони будуть служити, мем, — сказав Вераб, розділяючи кожне слово.

— Прослідкуйте за цим, — сказала Черіс.

Дисплей показав, що інші десятки трималися стійко. Кулі потрапляли в зону захисту та рикошетом відлітали під абсурдними кутами. Дощ періщив по них, але жодна краплина не торкнулася Черіс чи солдатів, що стояли поруч з нею.

Дивним чином дощ незабаром перейшов у сніг, а сніг у град. У неї був Горобець-14, який приніс їй схоплену кришталеву градину. Вона поблискувала сріблом, розбиваючи світло на веселки, якщо тільки веселки мали би холодний, сумний відтінок синього та фіолетового кольорів. Вона не торкалася кристала, незважаючи на те, що носила рукавички. Горобця вже почала роз'їдати корозія, і вона жалісно ахнула з цього приводу. Горобець востаннє цвірінькнув у відповідь.

Клин Піра повинен був захистити їх від шторму без додаткових трансформаційних ефектів. Але Черіс хмурилася. Вона провела значну частину свого п'ятирічного академічного навчання, вивчаючи математику формаційної механіки. Коли вона обирала формацію, то повністю усвідомлювала її слабі і сильні сторони.

Проблема полягала в тому, що її розрахунки залежали від ВК у даній області простору. Тепер вона мала вказівку на те, що генератор направленого шторму спрацював тут так ефективно, тому що він спирався на зміни у ВК з супутньою єретичною механікою, яка могла перешкодити належному функціонуванню її формацій. Вона злилася на себе, що не передбачила цього раніше. Велика частина зброї єретиків використовувала технологію, яка була сумісною з будь-яким ВК, але розробка чисто єретичних технологій завжди була можлива.

Її керівники мали знати про це, але вона не очікувала, що вони скажуть нижчому офіцерові про справи, що стосуються технологій єретиків і змін у ВК. Тим не менш, інші групи Кел не повинні були померти таким чином, як вони померли, розмазані до невпізнання. Як і Черіс, капітани груп покладалися на пожирачів шторму, на формації, на екзотичні ефекти, від яких цивілізація стала залежною після їх відкриття. Черіс зневажала небагато речей, але однією з них була марна втрата людей/

Відхилення від стандартного ВК можна було виміряти, і її підрозділ давав їй інструмент, за допомогою якого можна було виконати вимірювання. Вона підібрала нову формацію, слухаючи переговори. Шторм і смерть, колір неба і натерті ноги. Ворог, сніг та трахані кристали. Просто зачепило, ні — Кріф мертва. Це була Кріферафа, яку завжди дразнили, тому що її ім'я було важко запам'ятати.

Кулі та вогонь прилетіли до них, як складова частина шторму. Черіс здригнулась, коли поряд з нею пролетіло вогняне щупальце, відхилене формацією.

Її солдатам це не сподобається, але мало значення лише їхнє виживання.

— Зміна формації, - сказала Черіс по субвокалу. Її подих у повітрі став сріблясто-білим. Вона ледь відчувала холод, погана ознака. — Групи з третьої по шосту, змінити формування. — Вона написала тип пальцем однієї руки по іншій, дозволяючи кінетичним датчикам сформувати їх для передачі.

Спочатку невеликий тест. Потім, на основі отриманих результатів, додаткові тести, щоб побачити, які відхилення корисні і чи приводять вони до покращення. У роботі з єретичною механікою існувала певна доля невизначеності, але їй сказали використовувати усі доступні ресурси, які вона мала, тому вона дозволила собі поекспериментувати.

Формація здригнулася. Вона не могла бачити чітко з свєї позиції, але іконка формування стала яскравою і колючою, попереджаючи її, що цілісність формації під загрозою. Скриплячий звук у вухах означав, що вона повинна дати наказ відступити, або її солдати будуть побудовані в альтернативну формацію, щось таке, що відповідало Доктрині. Її зір забарвився червоним по краях.

— Це частина плану, — промовила вона і заборонила появу подальших попереджень.

Це не було реальною проблемою. Справжньою проблемою була нерішучість солдатів. Групи Три, П'ять і Шість виконали наказ, хоча Шоста втратила забагато людей. Черіс попросила знімок місцевості у сержанта. Направлений шторм розрізав групу навпіл, залишаючи жирні плями та частини трупів, які розпливалися у рожеві калюжі. Черіс внесла уточнення, але сержантові доведеться впоратися з рештою самостійно.

Четверта група не підкорилася наказові. Клин Піра вони знали і розуміли, модифікацію, яку вона надіслала їм — ні. Сержант видав формальний протест, цитуючи ледь не весь кодекс поведінки Кел. Формація не належала до Лексикону Кел. Нетрадиційне мислення було небезпекою для добре перевіреної ієрархічної системи. Її накази відкидають найкращі формації гекзархату. І так далі.

Буря тепер атакувала пластами хвилеподібного світла, зміїстими і гострими. Черіс і Діненг відправили ще одного Горобця, щоб переконатись, що світло викликає фатальний наслідок. Дрон ухилився від стрічки світла занадто пізно і перетворився на масу паралельних шматочків і металевих стержнів. Він падав до землі, а світло розсікало його знову і знову, поки він не став нічим іншим, як купою нерівних черепків. Черіс зітхнула, вже нічого не можна було зробити.

Вона відкрила канал і з долею поблажливості сказала неслухняному сержантові:

— Подивись. — Було краще забезпечити його співпрацю. В іншому випадку їй доведеться адаптувати формацію з непевними результатами.

Вона багато років їла з ним за одним столом, слухала анекдоти зі служби на Забутому Марші і на Пернатому Мості між двома великими континентами світу Махту. Вона знала, що він любить робити два ковтки з загальної чаші, або накладати маринованого салату чи шпинату з кунжутом поверх його порції рису. Вона знала, що він акуратний, і любить, щоб речі знаходилися на власних місцях. Це було зрозуміло. І ця риса характеру тепер збиралася його вбити.

Вона вже переписала рівняння, бо знала, якою буде його відповідь.

Сержант знову повторив свій протест, ледь не звинувативши її саму в єресі. Формаційний інстинкт повинен був змусити його підкоритися їй, але той факт, що він вважав її дії глибоко не-кельськими, дозволяв йому опиратися.

Черіс розірвала контакт і надіслала нову формацію. Підтвердження від лейтенанта Вераба прозвучало похмуро. Черіс позначила Четверту вигнанцями, вони більше не кел. Вони не підкорилися їй, і були викреслені.

Незграбно перебудувавшись, нова формація зблизилася і пішла вперед. Вони тепер витримували сильніший вогонь. Два дерева просто вибухнули, коли п'ятий загін проходив повз них. Капрал був пришпилений до схилу пагорба завдяки результуючому потоку трісок. Солдат за три кроки ліворуч від Черіс випав з формації і зник в парі крові і лайна. Кел Нікара, який так гарно співав.

Група Чотири вже розчинялася, їй не потрібно було навіть дивитися туди.

Черіс керувала переміщенням від пагорба до пагорба. Вона знову підкоригувала формацію, відправивши накази окремим солдатам, вирішуючи проміжні переходи в голові, щоб зберегти геометрію в межах допустимих граничних значень. Шторм слабішав: вони були вже близько до ейсів. Наступна проблема полягала в тому, щоб швидко перейти на формацію, яка дасть їм захист від інваріантної зброї ейсів, яка працювала в будь-якому ВК, коли шторм уже не був основним фактором.

Вони перевищували їх чисельністю п'ять до одного, але ейси не мали доступу до формацій, тому у них був шанс. Черіс поспішала, тому просто скористалася мультиплікатором. Ще одна модифікація. Солдати, що залишилися живими, тепер повністю довіряли їй. Звуки битви підтвердили це. Ейси, сморід трупів, вибухи боєзапасів у вогні, барабанний дріб. Вона знову звернула увагу на важливіші речі.

До її удачі мультиплікатор, адаптований до формації "Один шип — тисяча рук", міг бути лінеаризований для використання з її теперішньою формацією. Вона і її солдати були озброєні світловими мечами, які звичайно використовувалися для дуелей. Не її улюблений тип зброї, але вони знаходилися поблизу генератора штормів, який повинні були захопити, і загальний наказ був зрозумілим. Мечі не різали неживі об'єкти, що було головним при їх виборі.

— Активувати мечі, - скомандувала Черіс.

Кел витягнули свої мечі, кожен пофарбований світловою гаммою. Меч Черіс починався з синього біля руків'я до червоного на вістрі. По мірі зближення з ворогом по лезах пробігали цифри: день і час власної смерті, як любили говорити кел.

За винятком того, що дата і час на мечі Черіс були неправильними. Вона була не єдиною, хто був здивований. Техніку, скоріше за все, вразила єресь. Цифри були не лише невірними, вони дрижали і розпливалися, виходячи з зони фокусу. Швидке опитування її групи показало, що мечі кожного бійця мають ту ж саму проблему. Це було досить погано, навіть мечі були розсинхронізовані.

— Мем, може, іншу зброю, — сказав лейтенант Вераб.

— Продовжувати, — сказала Черіс. — Подивимося. — Якщо мечі вийдуть з ладу, їм доведеться перейти на щось інше, але їх слід було випробувати. Вони давали їй надію, якщо це можна було так назвати.

Спочатку все йшло добре. Від кожного змаху меча лягали десятки ейсів. Вони падали вниз, коли силові лінії креслили їхні ряди. Власний меч Черіс методично і діловито працював таким же чином. Один замах вбивав до восьми солдатів в рядах ейсів. Вона завжди була гарною у виборі кута атаки.

Формація Кел трималася, коли вони торували свій шлях через ряди ейсів. Залишки туману на пагорбі забарвилися червоним відтінком. Черіс почала вдивлятися в обличчя ейсів. Вони не сильно відрізнялися від облич її власних солдатів: молодші і старші, темніша шкіра і блідіша, очі переважно коричневі, іноді сірі. Один з них міг би бути близнюком Діненга, якби не його бліді очі. Але вплив штормового випромінювання швидко робив їх розмитими тіням невизначеного кольору, які розсіювалися, коли вони помирали.

Вони зіткнулися з несподіваною проблемою, коли підійшли до генератора шторму. Він стояв на боці вершини крутого пагорба, видний через прозору завісу. Генератор не нагадував нічого іншого, як маленький деформований танк. Черіс запросила дані і отримала аналіз його приблизної маси від одного з Горобців. Відповідь змусила її прикусити губу. Що ж, він не міг плавати.

Ще більш химерним було те, що генератор був незахищений, крім чотирьох сервіторів. Вони були озброєні лазерами, але їх вогонь не проникав через захист Кел.

Черіс зрозуміла, що її формація втрачає ефективність, коли повітря стало холодним і сірим. Їй стало важче дихати, хоч вона мала аварійне постачання повітря, як і всі інші, і вона запідозрила, що це лише початок. І справді, їм ставало все важче і важче рухатися.

Її перші спроби змінити формацію призвели до ще холоднішого вітру, а світ навколо потемнів. Стиснувши зуби — зима, ентропія, прийшов час помирати, але вони так близько — вона спробувала ще одну конфігурацію. Важко було думати, важко дихати. Їй здалося, що вона почула пісню снігу.

— Мені потрібні ваші обчислювальні потужності, - сказала Черіс своїм лейтенантам. Вони були настільки близько до генератора шторму! Ейси були розбиті і відступили. Їм просто потрібно захопити цю жалюгідну штуковину і протриматися до прибуття транспортника. Але, щоб втримати позицію, вони повинні мати робочу формацію. Вона захотіла, щоб повернувся час, коли воювали за допомогою простих куль і бомб.

Їй не подобалася думка про передачу обчислювальних ресурсів від своїх солдатів настільки, наскільки і їм. Але вони були не на навчаннях, де могли підключитися до більш потужної мережі. Вони також не мали доступу до потужностей дружнього пустого транспорту або військової бази. Їй доведеться використати польову мережу, якою вона командувала.

Черіс дала їм кілька секунд на те, щоб вони підготувались до того, що станеться, а потім перемкнула виділені ресурси на себе. Вона проігнорувала протести, здебільшого рефлексивні: нічого не бачу, втратив координацію, холодно, кілька лайок. Вераб щось говорив лейтенантам, але не вімітив розмови, як варті уваги, тому вона припустила, що він подбає про все інше.

Вона сформулювала своє питання, тому що тільки обчислення могли дати їй відповідь за достатньо короткий проміжок часу. Мережа групи не володіла самосвідомістю сервіторів військового класу, але якщо ви знали, як говорити з системою, вона була здатна чітко відповідати. Коли світ перемістився у бік чорного кольору, мережа інформувала її про те, що вона повинна перейти до певної серії наближень. Вона санкціонувала це та додала деякі обмеження, призначені для швидшого визначення ймовірних рішень.

Проблему було легко побачити: генератор штормів спирався на єретичну механіку, що також пояснювало труднощі пожирачів шторму, це відбулося якраз через зміни у ВК. Черіс з неохотою подумала про необхідність повідомити про це своєму начальству.

Зелено-чорний вогонь закрутився навколо них, ураган зі сміттям. Черіс безмовно просила формацію протриматися достатньо довго, поки мережа пережовувала розрахунки. Швидше, думала вона, відчуваючи такий холод, що не була впевнена, що її зуби перетворились у лід, а пальці не замерзли в артритних конвульсіях.

— Генератор наш, сер! — закричав Вераб, коли його десятка знищила останню групу опору ейсів. Вони були чисті на даний момент.

— Добре, — сказала вона, маючи на увазі його повідомлення. — Тепер ми повинні протриматися.

Розрахунки коштували дорого. Через субвокал Черіс з'ясувала, що кел Зро з Третьої групи віддала більшу частину своїх функцій поінформованості про ситуацію, ніж було можливо, і поплатилася за це. Солдат справа від неї прокричав попередження, і вона ледь встигла змінити свою позицію, щоб уникнути сплеску вогню ейсів. Зро була не єдиною, у кого виникли труднощі. Навіть люди, які передали свої обчислювальні можливості зі стандартними запобіжними заходами, були десинхронізовані.

Черіс попросила мережу про короткий підсумок попередніх результатів і проглянула їх. Нічого, нічого, нічого — ага. Вона ввела свої поправки і почекала ще трохи.

— Сер, — доповів лейтенант Анкат з Третьої групи, — у мене таке враження, ніби хтось збирає ейсів, щоб накинутися на нас. Це розумний хід з їхнього боку.

— Я не можу пришвидшити обчислення, — сказала Черіс. — Ми кел. Вони ні. Якщо нам доведеться гризти їх зубами, ми зробимо це.

Нарешті система видала робочу модель ситуації, у якій вони опинилися. Вона проковтнула мимовільне полегшене зітхання і почала віддавати накази неслухняним язиком, який здавався куском вугілля після смерті останньої іскри.

Її група почала нагадувати машину, розчленовану на складні компоненти. Черіс пішла слідом за Першою і Другою десятками, а тилові групи групи зайнялися виловленням залишків ейсів. Поступово вони зайняли належні позиції, і спільними зусиллями подолали останній ентропійний холод. Здатність знову дихати вільно була полегшенням.

Черіс дозволила собі якусь секунду подивитися на трупи найближчих до них ейсів. Деякі стали статуями темного льоду. Інші оділися в загадкову мішанину кольорів, набуваючи різних відтінків для тіла, очей, волосся. Тоді вона оцінила втрати і записала їх для подальшого порівняння зі спостереженнями Горобців. Важливо було мати цифри, особливо коли мертві були мертвими по її вині.

Вона і лейтенанти організували позицію, щоб краще охороняти генератор штормів, використовуючи формацію, яка мала тривожну схожість з "Поховальним багаттям", яка була в закритому списку. Потім вона надіслала повідомлення до орбітального угрупування, що вони утримують опорний пункт на території ейсів невеликими силами. Можливо її повідомлення досягне цілі.

Вона не відразу розібрала підпис командуючого на вхідному повідомленні, оскільки не очікувала негайної відповіді після передачі.

Голос був гранично ясним і ледь не кусав після бурмотіння по субвокалу.

— Виклик, — заявив він, — до капітана Кел Черіс, батальйон Чаплі, 109–229. Вона впізнала голос, який належав бригадному генералові Кел Фаррошу, який відповідав за експедицію.

Продовжуючи оцінювати ситуацію, Черіс відповіла на тому ж каналі, використавши свій особистий код.

— Капітан Черіс, генерал. Ми захопили генератор.

— Немає значення, — сказав Фаррош: це була не та відповідь, на яку Черіс очікувала. — Підготуйтеся до евакуації через двадцять шість хвилин. Залишіть генератор. Ми вирубимо місцеву повітряну оборону ейсів лише на кілька хвилин.

Черіс підняла очі на пагорб, не впевнена, що почула все правильно. Генератор був оточений конусом синьо-фіолетового світла. Його вигляд змусив її згадати про холод у кістках разом з солодкуватим запахом.

— Сер, генератор?

— Добре виконана робота, — сказав Фаррош, — але це зараз не ваша проблема. Залиште його там, де знайшли. — Зв'язок обірвався.

Черіс поділилася почутим з групою.

— Та ви жартуєте, сер, — здивувався Вереб. — Ми зараз тут, отже давайте закінчимо роботу.

— Ми завжди можемо при бажанні залишитися тут, — сухо зауважив Анкат. — Ви знаєте, як командування Кел любить добровольців.

— Мені ясно дали зрозуміти, що вони хочуть забрати нас звідси, — сказала Черіс. Але вона поділяла їх розчарування. Вони очікували, що вирушають вибити ейсів з їхніх схованок, щоб гекзархатські правоохоронці могли перепрограмувати тих, хто вижив, і повернути до цивілізації. Для цього було достатньо короткої кампанії. Навіщо їх посилали, щоб захопити генератор шторму, якщо вони не збираються забрати його з собою?

Наймолодший солдат — Кел Дезкен, лед-ледь з академії — вислизнув з позиції, намагаючись перебратися до товариша, і помер від останньої випадкової кулі. Черіс побіжно відзначила цей факт. Страшенно невдалий випадок, але удача часто відверталася від кел.

Коли прибули шатли та медичні команди, щоб переправити їх на орбіту, супроводжувані сервіторами охорони та сумнівними в ефективності пожирачами шторму, Черіс відчула розчарування, що доводиться залишати поле бою. У кожній битві був шлях додому: до жахливого будинку, де мали місце невеликі помилки, і великі чесноти залишалися непоміченими, але який тим не менш був її домом. Вона не знала, що говорить про неї те, що обов'язок так добре відповідав її характеру, але, поки це був її обов'язок, було неважливо, що вона думала про все інше.

Охоронні сервітори, незграбні машини пташинної форми, забезпечили прикриття вогнем, щоб залишки батальйону могли безпечно евакуюватися. Вони, здавалося, отримували якусь спокійну радість у своїй роботі, літаючи вгору і вниз, вперед і назад. Ніяких формацій; сервітори Кел були надійно захищені.

Сонце Дреджа яскраво світило у небі. Його світло відбивалося від зброї, що випала з мертвих рук, від крові та калюж жовтої рідини, від блискучих голок — залишків штормових кристалів. Черіс піднялася останньою. Вона зафіксувала поле бою у своїй пам'яті, наче видряпала його на стінці всередині свого черепа.

Шатл був переповненим, з запахом поту і втоми. Черіс сіла трохи окремо від інших. Вона дивилася у вікно, коли вони злетіли у небо, і бачила, як сервітор кидає дві бомби, акуратно і точно, на місце, з якого вони щойно злетіли. День важкої битви і їхня ціль була знищена простими бомбами. Вона продовжувала стежити, поки яскраві квіти вибуху не перетворилися на ледь помітні іскри.

Розділ 2

Гекзарх Шуос Микодез не був упевнений, що було гірше: мерехтливі повідомлення, які оновлювалися, з приводу кризи в фортеці "Розкиданих Голок", або той факт, що індикатор дзвінка сріблястого кольору від гекзарха Нірай Куджена блимав до нього безперервно протягом останніх чотирьох годин і дванадцяти хвилин. Куджен, для початку, був пустомеля і негідник — його критикувати було собі дорожче, — і найгірше полягало в тому, що він мав законну причину, щоб зв'язатися з Микодезом для розмови про небезпеку, перед якою опинився гекзархат.

Штаб-квартира Шуос знаходилася в "Цитаделі очей", космічній фортеці в системі Скляних ножів. Простий факт астрографії, за винятком того, що "Цитадель" знаходилася незручно поряд із фортецею "Розкиданих голок" у сусідньому Розтягнутому Марші, де трапилася недавня неприємність. Структури ВК могли сягати напрочуд далеко, на міжзоряні відстані, і це їм треба було дякувати за неприємності, які вони приносили. На жаль, від маленької єресі були великі неприємності. Але він був впевнений, що для вирішення цього питання буде вибраний найкращий кандидат, який отримає дозвіл для використання найдавнішої зброї Шуос, особливо тому що ця зброя перебувала в арсеналі Кел. Гептарх Шуос Хіаз, яка у нападі безкінечної злості підписала рішення передати цю зброю Кел 398 років тому, була відповідальна за багато подібних речей.

У будь-якому випадку Микодез не любив зволікати, але йому потрібно було виграти час, поки його математики робили остаточні перевірки кандидата-кел, яку він вибрав на основі того, що вона витягнула бій на Дредж. Він мав декілька офісів у Цитаделі Очей, і сьогодні влаштувався у тому, який використовував для завершення роботи, а не для створення враження на співрозмовників. Ніщо з того, що він тримав в головному офісі, не злякає Куджена, ні картини дев'ятиоких лисів з їхніми яскравими хвостами, ні відсутність видимої зброї, ні візерунчаста кам'яна дошка з незакінченою грою або випадкова підбірка натюрмортів. Микодез вважав важливим дивитись на речі, які не мали нічого спільного з роботою. (Переважно. Він не гірше за інших шуос придумував способи вбивства речами, які ніби-то зовсім для цього не годились.)

Він вибрав сьогоднішній офіс спеціально для того, щоб вивести Куджена з рівноваги: вражаюче полотно, складене з диких кривих і мозаїчних граней, що існували в далекому дитинстві Куджена. Куджена зовсім не хвилювали люди, особливо які не могли змагатися з ним у таких темах, як теорія чисел (ті, які могли, складали мізерну кількість в гекзархаті, нинішній кандидат була однією з них), але йому подобалася архітектура та двигуни, а також механізми імперії.

Микодез знову подивився на фото кандидатки і нахмурився. Він прекрасно знав її психологічний профіль. Один з його агентів відмітив її незвично високі оцінки з математики, коли вона була лейтенантом, і вони уважно стежили за нею, сподіваючись, що вона не захоче вв'язатися в якусь дурну місію і загинути, охороняючи доставку капусти. (До капусти кел відчували ідіосинкразію, хоча й любили додавати її як спецію у мариновані огірки). Зовнішній вигляд не був чимось особливим: чорно-коричневі очі, як майже у кожного у гекзархаті, шкіра кольору слонової кістки була набагато світліша, ніж його власна. Похмура привабливість, але не настільки, щоб всі повертали голови, коли вона заходила в кімнату, і з ротом, що змусив його задуматися, чи часто вона посміхається. Напевне ні, лише у колі друзів, або коли їй потрібно заспокоїти якогось зеленого новобранця. Втім, профіль свідчив про розвинене почуття обов'язку; це було корисно знати.

Як довго він міг відкладати розмову з Кудженом? Він надумав звернутися до математиків, але від бурштинового вогника на їхніх панелях зв'язку вони просто завмирали, а йому було потрібно, щоб вони були у робочому настрої, оскільки він сам не міг зробити цієї роботи. Він добре займався математикою як курсант, але це було десятки років тому. Це не зробило його математиком, тим більше зі спеціалізацією на ВК, не кажучи вже про тих, хто міг зробити комплексну оцінку кандидата.

Технічно, як гекзарх, Шуос Микодез стояв вище Куджена, тому що він очоловав вищу фракцію, а Куджен очоловав нижчу. Але Куджен був найстарший з гекзархів (йому було 864 роки, він також, у справді реальному сенсі, був відповідальний за домінування гекзархату). Він створив мот-двигун у своїй первісній формі, що дозволило організувати швидку експансію гептархії, і був піонером усієї супутньої математики, що призвела до сучасної теорії ВК. Микодез усвідомлював, що коли підходити з цієї точки зору, він був тривіальним бюрократом, який очолював купу різного роду шпигунів, аналітиків та асасинів, хоча й таким, хто робив це досить добре протягом останніх чотирьох десятиліть — якщо зважити, що життєвий шлях більшості гекзархів Шуос зазвичай обмежувався однією цифрою. Куджен, навпаки, був незамінним — принаймні до того часу, поки Микодез не побачить кращу альтернативу.

Безсмертя Куджена було прив'язане до ВК, у механізмі якого Микодез не надіявся розібратися. Там був схований не тільки вік Куджена, ніхто інший ще не знайшов розумного способу прожити більше 140 або 150 років. Інші чотири гекзархи мали гострий інтерес до секрету Куджена. Перший доброволець, на якому був випробуваний існуючий пристрій для безсмертя, зійшов з розуму. Третій теж. Куджен, другий, вийшов з нього ідеально функціонуючим. Він любив натякати, що знає, як не зійти з розуму, але відмовлявся поділитися цим секретом. Типова поведінка Нірай.

Якби хтось коли-небудь спитав Микодеза — безсмертя було як секс: воно перетворювало розумних людей в ідіотів. Проте інші гекзархи не питали. Замість цього вони припускали, що він хотів безсмертя так само, як і вони.

Звіти з фортеці моргнули знову. Сіра єресь, як і раніше, колір смерті, сірого пилу і холодного дощу. Микодез нахмурився, а потім набрав запит. Деякий аналіз він міг зробити сам. Цифри з'явилися вгорі. Найбільш проблемні вузли матриці блимали. Їх було багато.

Рахал, які стежили за нормальним функціонуванням ВК, запровадили свої контрзаходи; але їх дії не були адекватними для подолання єресі такого масштабу. Доведеться застосувати військову силу, незалежно від того, хто (крім Кел) хотів інакше.

Микодез знову подивився на блимаючий дисплей, а потім запитав свого помічника. Можливо, щось змінилося за останні шістнадцять хвилин. Якщо ні, то він спробує поговорити з Кудженом і дізнатися, чи звичайна розмова з провокаційними натяками купить такі необхідні йому додаткові хвилини. Напевно, не вийде, оскільки Куджен добре знав його, але варто було спробувати.

Його помічниця Зехун відповіла надзвичайно прямо:

— Досить зволікати, Микодез. Вона здорова і придатна. — І переслала оцінку математиків. Вони одностайно підтвердили, що кандидат був настільки гарний, як вони думали, принаймні у своїй області.

Гаразд, все інше потім.

- Лінія 1–1, - сказав Микодез. — З'єднайте мене з Кудженом.

Відео змістилося праворуч від купи індексів, які дозволяли Микодезу стежити за тим, наскільки погіршувалося положення з єрессю у Розтянутому Марші, на відміну від цифр у районі, який безпосередньо оточував фортецю. На даний момент сукупні індекси трималися, але навряд чи вони залишаться такими довго.

Чоловік на відео був струнким, темноволосим і дуже блідим, з виразними карими очима. Якби він керував не технічною фракцією, а культурною, Нірай Куджен був би гідний очолювати фракцію Андан: він ніколи не був менш ніж красивим. Зараз він носив димчастий шарф з райдужними нитками, а його чорно-сіра сорочка мала перламутрові гудзики у вигляді листочків. Куджен, ймовірно, фінансував цілий відділ для підбору свого гардеробу. З іншого боку, не було ніякого заперечення, тому що він отримував результати. Кел мали дякувати йому за більшу частину свого озброєння.

— Яке полегшення бачити, що ти не вбитий, — сумно сказав Куджен. Філософія Шуос полягала в тому, що місце гекзарха було вашим, якщо ви могли утримувати його. Боротьба за крісло була найбільш популярною втіхою у Шуос. — Якби ви були будь-яким іншим шуосом, я б звинуватив вас в ігноруванні моїх дзвінків, або що ви вийшли когось убити, спокусити або пошпигувати, але у вашому випадку я чесно думаю, що ви були завалені горою документів.

Микодез знизав плечима. Як правило, вони погоджувались щодо важливості функціонування механізму бюрократії.

— Мені все одно, яких кандидатів ви вибрали, — сказав Микодез, — у мене є кращий. — Він відправив копію файла.

Цього разу, коли Микодез подивився на фотографію кандидатки, капітана Кел Черіс, його погляд дійшов до піктограми, яка була під портретом: попелястий яструб з складеними крилами. Хороший знак для майбутньої стабільності, про яку йшлося, хоча Кел мали нерозумні упередження щодо нього. Куджен не подумав би про це, але ніхто і не очікував, що соціопат володітиме здоровим глуздом.

— Знаєте, — казав Куджен, — я б хотів, щоб Кел розробили більш швидкі методи визначення тактичних здібностей. Я збираюся дозволити Джедао обчислити… перфоратор в мою задницю, кел з відмінними математичними навичками?

— Вас послухати, то вибір кел це така морока, — сказав Микодез, — тому я подумав представити вам когось у вашому ключі.

Черіс була не просто доброю в математиці. Вона була достатньо доброю, щоб конкурувати з Кудженом, хоча зважаючи на те, що вона не пішла в дослідницьку математику, було важко сказати напевне. Що було важливо, вона була досить хорошою, щоб компенсувати недоліки Джедао — їх зброї — в цій області.

— Де ви її знайшли? Ні, не відповідайте. Чарівно думати, що є кел, які можуть розуміти високу математику. Дуже погано що я не можу накричати на рекрутерів Кел, які не відправили її до мене.

— Буду чесним, — сказав Микодез. — Вони намагалися перерозподілити її до вас на Нірай, але вона наполягла, що хоче бути Кел. Вона була досить приваблива, як кандидат у офіцери, тому її бажання задовільнили.

Щось промайнуло в кутку його ока. Куджен нахмурився і сказав:

— Подивіться на основні показники для Фортеці, Микодез. Що б вони там не робили, це відразу ж впливає на сусідні райони. Нам просто пощастило, що там розумні єретики замість їх звичайного тупого різновиду, тому нам потрібно вибрати кандидатуру, яка зможе мати справу з ними. Це важко зробити, коли ти ховаєшся і уникаєш мене.

— Я просто хотів, щоб все було правильно, — сказав Микодез.

— Вона виглядає дуже добре, — визнав Куджен, — але той командор з гарними руками теж виглядав досить добре. І не витріщай на мене очі, я говорю про його кваліфікацію, а не про його зовнішність. Чесно кажучи, Микодез, ти ніколи не приймаєш нічого серйозно. Командор принаймні має досвід битв в космосі, якого ваш капітан піхоти не має.

— Я дуже серйозно ставлюся до ситуації з фортецею, — сказав Микодез. — Крім того, той факт, що Черіс спеціалізується на математиці, може дозволити їй краще боротися з єрессю у тамтешньому ВК. - І він ліниво посміхнувся до Куджена, тому що краще було не проявляти своєї особистої зацікавленості.

Фортеця Розкиданих голок була розташована у вузловій точці розтягнутого порожнього простору. Найближчою до неї була система Футбрейк. Рахал вже розмістили там лінзомоти для посилення, але все, що вони могли зробити, це зменшити кровотечу, поки сама фортеця була під владою єретиків.

Фортеця була поділена на шість секцій, по одній для кожної фракції, хоча кордони були не настільки суворими, як це було в давні часи. Одного разу там була навіть сьома секція для сьомої фракції — Ліож. Але після того як ліозька єресь була відкинута, фортеця всередині була перебудована (незважаючи на шалені витрати), і сьому секцію вилучили.

Той, хто заразив фортецю єрессю, вразив всі шість секцій одразу. Такий рівень координації був самостійною проблемою, але у Микодеза були підстави вважати, що особлива форма гнилі з'явилася в активі єретиків після експериментів, які виконували гекзарх Рахал Іруджа та фальшивий гекзарх Нірай Фаян. Фаян повинна була керувати Нірай публічно, щоб Куджен міг розважатись будь-якими дослідженнями, які витворювала його уява, але Іруджа майже з самого початку підкорила її собі. Фортеця була ідеальним майданчиком для її експериментів, оскільки вона представляла гекзархат в мініатюрі. Чого Микодез не розумів, це чому вони не використали одну з менших фортець.

Що стосується того, чому Іруджа та Фаян експериментували з ВК, це теж було очевидно. Всі, хто був нагорі, знали, і навіть Куджен, якому не казали, міг здогадатися. Вони хотіли надійного переходу до безсмертя. Був проведений повний комплекс досліджень, який показав, що результат Куджена не можна перевершити при існуючому ВК. Микодез не хотів питати Куджена про це прямо, тому що він повинен був стежити за ним на прохання інших гекзархів. Іруджі не сподобалось би, якби він розкрив їхні наміри, навіть якщо їх було доволі легко зрозуміти.

Куджен, зі свого боку, терпів інших гекзархів, тому що його безсмертя спиралося на ВК у його нинішньому вигляді, а ВК включав не лише числа та виміри часу, але і пов'язану з нею соціальну систему. У його випадку це означало шість фракцій. Якщо Куджен запропонує життєздатну альтернативу, яка усуне конкуренцію, він стане реальною загрозою для системи. Той факт, що він ще не розправився з усіма, означав, що було малоймовірно, що така альтернатива існувала.

Був момент, коли Рахал Іруджа набрався сміливості попросити Микодеза вилучити Куджена насправді. Микодез вже мав файли, в яких містилися докладні інструкції про можливі способи це зробити, які він оновлював двічі на місяць (і частіше, коли він нудьгував), хоча він і не збирався цього робити без необхідності. Правда, розваги Куджена дратували його своєю вартістю, але він добре працював на своєму робочому місці, і додавав гекзарату певну кількість стабільності. Звичайно, у Мікодеза були плани, як боротися з неминучим хаосом після смерті Куджена, на всяк випадок.

Куджен надіслав Микодезу свої проекції можливих єретичних змін у ВК фортеці.

— Я їх відсортував по ступеню ймовірності, - сказав Куджен. — Перший варіант найгірший, особливо якщо вони зафіксуються на сімці як на центральному цілому числу. І тут я подумав, що ніхто більше не звертає уваги на минуле. — Він був одним з двох людей, які до цих пір пам'ятали яке було життя, коли у них було сім фракцій, а не шість.

— Ви забагато спілкуєтесь з Кел, — сказав Микодез. Загальна думка про те, що Кел презирливо ставилися до історії, не зовсім відповідала дійсності. Незважаючи на це, перспектива відродження фракції Ліож — чи того часу, коли гекзархія була гептархатом, — його тривожила. Ліож були філософами та етиками гептархії, і деякі докази припускали, що вони були знищені, коли намагалися позбавитися поминальних церемоній, які так любив Куджен. Микодезу не подобався майже особистий інтерес Куджена і його інвестування у церемонії. Крім того, хоч було важко сказати без додаткових даних, але якщо Ліож першими зіткнулися з єрессю у ВК, то чому будь-який тверезо мислячий еретик вибирав їх для наслідування?

— Ви схиляєтеся до жартів у стилі Кел? — сказав Куджен, піднявши куточок губ.

— Чому б і ні, - сказав Микодез. Гекзархи Кел не цуралися навіть солоних жартів.

Куджен кивнув на щось поза екраном.

- У всякому разі, всі ці зміни у ВК фортеці сумісні з її захистом. Я б порадив командуванню Кел зміну формацій, оскільки не схоже на те, що це залишиться таємницею, але вони надто консервативні.

— Ніколи не повідомляйте інформацію, якщо цього не потрібно, — сказав Микодез. Якщо захист фортеці можна буде подолати, фортеця буде небезпечно вразливою.

— Так, але вони наші союзники.

— Союзники занадто сильно сказано. — Їм не сподобається, якщо ви скажете щось подібне, — сказав Микодез, наче Куджен потребував попередження. У будь-якому випадку Куджен не мав права голосу у військових питаннях, за винятком того, що ніхто інший не міг контролювати особливу зброю, яку хотіло пустити в хід командування Кел.

— Я можу тримати свій рот закритим, — роздратовано сказав Куджен. — Ви не ховаєте своїх звичайних шуоських упереджень, але, мабуть, у вас є свої причини для санкціонування місії.

Майже чотири століття це було болючим питанням для лідерів Шуос — Кел викрали їхнього останнього генерала, і Шуос все-таки довелося схвалити операції Кел, пов'язані з його використанням.

— У всякому разі, - сказав Микодез після паузи, щоб побачити, чи не збирається Куджен щось додати, — ви не сказали мені, чи вважаєте кандидата прийнятним.

— Вам справді подобаються її "згорнуті крила", чи не так? Ви не боїтеся, що вона спробує приспати Джедао?

Це було цілком у характері Куджена — думати, що психологічна стабільність кандидата не була важливою.

— Я впевнений, що генерал внесе деяке хвилювання в її життя, — сказав Микодез.

— Даремна витрата ресурсів, — сказав Куджен. — Я все ще думаю, що командувач підійшов би краще. І я міг би отримати більше користі від "згорнутих крил", якщо командуванню Кел вона більше не потрібна.

Іноді Микодез вважав, що Куджен отримає задоволення від того, якщо його суглоби трохи покрутити.

— Не будьте жадібним, — сказав він. — Ви будете мати достатньо часу, щоб дізнатись, чи зможе вона розповісти вам щось про останні криптологічні теорії після того як ми розберемося з фортецею. — Питання, з ким би вона сама хотіла мати справу — з фортецею чи соціопатичним гекзархом, — залишалося відкритим.

— Туше, — сказав Куджен. — Ви не збираєтеся відступати, чи не так?

Микодез посміхнувся до нього.

— Ви хотіли збільшити фінансування на дослідження вашої останньої системи для порушення зв'язку, чи не так?

— На відміну від вас, вдаватися до голого хабарництва, — сказав Куджен, — не та риса поведінки, на яку я скаржуся.

— Мені нудно, — сказав Микодез, — і якщо я не витрачу ці гроші, один з моїх підлеглих поставить їх на щось таке корисне, як оптимізація алгоритів ідентифікації загрози. — Він культивував репутацію незрозумілих наказів для таких випадків.

— Гаразд, все в порядку, я санкціоную доступ зі свого боку, — сказав Куджен. — Ви думаєте, що у вас багато канцелярської роботи? Бачили б ви мою гору.

"Ти думаєш, що я не бачив?" подумав Микодез, але зберіг свій м'який вираз обличчя. Захист Куджена був не настільки передовим, як він думав.

— Принаймні, я отримаю шанс сказати їй привіт, — продовжив Куджен, — хоча я впевнений, що вона буде зосереджена на своєму обов'язку. Іноді я думаю, що Вайсис і я проробили занадто добру роботу, яка розвиває інстинкт формування, але результатами деколи можна полюбуватися.

Микодез пожалів би Кел Черіс, але на даний момент Куджен навряд чи завдасть шкоди будь-кому, хто мав шанс порозважати його у питаннях, пов'язаних з теорією чисел. Крім того, надзвичайна ситуація була реальною. Жаль, що вона зробила себе кандидатом для боротьби з ерессю у ВК, але хтось повинен був це зробити, і вона мала кращі шанси на виживання, ніж більшість.

— Тоді я приступаю, — сказав Микодез. — Залежно від того, наскільки я зможу покластися на командування Кел, я можу передати її вам через вісімнадцять днів.

— Чудово, — сказав Куджен. — У майбутньому спробуйте менш прозоро уникати мене. Це незручно, коли вищий Шуос настільки очевидний. — І він відключився, не чекаючи відповіді.

Незручне положення, але воно вартувало того, щоб його кандидат був відправлений для боротьби з єрессю у ВК. Микодез за кілька хвилин оформив свої накази командуванню Кел, а потім відправив їх.

Кел Черіс була розумною, хоча ймовірність того, що вона залишиться такою ж, була низькою. Тим не менш, Микодезу довелося продати її за благополуччя гекзархату. Коли-небудь хтось може придумає кращий уряд, той, в якому промивання мізків та спогади про ритуальні тортури не будуть необхідним фактом життя. Для цього він робив все, що міг.

Черіс мовчала весь час, поки вони летіли назад до свого космічного ботомота. Корабель був схожий на будь-який інший: стіни розписані урочистими чорними та вугільно-сірими тонами, з випадковим розсипом золотих іскор. Черіс зголосилась виконавчому офіцерові командора, незграбному чоловікові зі шрамом над правим оком. Вона привітала його, стукнувши кулаком до плеча, і він повернув салют. Вона віддала мережевий ключ роти, щоб ці дані могли бути розглянуті її начальниками до їх задоволення.

— Ласкаво просимо, капітан, — сказав виконавчий чиновник, з деякою іскоркою цікавості до неї.

Це стурбувало її — серед Кел ніколи не було варто занадто виділятися, але ніякої відповіді, як виявилося, від неї не вимагалося.

Мережа поінформувала її про поточну схему судна, зал для призначених зборів, її каюту, солдатські казарми. Щоб з'явитися на збори, потрібно було привести себе в порядок. Згідно протоколу їй доповіли про статус тих, хто був доставлений до медичного відділення через рани. Вона подумала про непокірну Четвірку, яка загинула на Дреджі перед евакуацією.

Її каюта була поруч з казармами її солдатів. Вона отримала дві маленькі кімнати та прилеглу ванну. Всі її м'язи боліли, але вона взяла невелику коробку особистих речей і витягнула талісман удачі, який її мати дала їй на двадцять третій день народження. Це був відполірований камінь з чорно-сірим силуетом ворона — приємне нагадування про дім, який вона так рідко відвідувала.

У двері постукали — швидка серія ударів: три, один, чотири, один, п'ять.

— Заходьте, — сказала Черіс, здивована дотриманням ритуалу. Вона відклала камінь убік.

Один з сервіторів-птахоформ увійшов і приніс штучні квіти з анодованого дроту. Квіток було дванадцять, по одній на кожного з дванадцяти дронів, які загинули на планеті. Вони ніколи не отримають офіційного підтвердження своєї служби, але це не було причиною не пам'ятати їх.

— Дякую, — сказала Черіс до птахоформи. — Там було погано. Я б хотіла зробити краще.

Птахоформа відповіла серією іронічних золотих і червоних вогників. Черіс уміла читати спрощену універсальну машинну мову і кивнула, погоджуючись. Сервітор сказав, що у нього виникли проблеми з одним із затискачів, і якщо у неї є час, чи не могла би вона підрегулювати його?

— Звичайно, — сказала Черіс. Вона не була техніком, але деякі роботи з ремонту були краще робити руками людини, і вона вивчала основи ремонту. Як з'ясувалося, все, що було потрібно, це кілька секунд повозитися спеціальними фігурними плоскогубцями. Птахоформа видала приємний тон, подякувавши.

— Тепер я повинна повернутися до своїх обов'язків, — сказала Черіс. — Я поговорю з вами пізніше?

Птахоформа-сервітор висвітлила свою згоду і вийшла, залишивши квіти.

Черіс не знала імені слуги. Сервітори мали цифрові позначення для зручності людей, але вона була впевнена, що вони мають свої власні назви. Вона не запитала як його звати.

Миття не зайняло багато часу, і її форма почистила себе сама, коли отримала живлення. Костюм розгладив останні кілька складок, коли вона підняла його. — Середній формальний, — сказала вона, що не дуже відрізнялося від бойового одягу, за винятком манжет та яскравості золотої окантовки.

У неї було чотирнадцять хвилин, після яких вона повинна була з'явитися у загальному залі, щоб поділитися спільною вечерею з її людьми, щоб відзначити їх перемогу. Позапланований час був більшим скарбом, ніж ванна. Цього разу вона сіла на стілець і поклала руки на стіл, насолоджуючись відчуттям прохолодного і міцного скляного дерева. Якби вона подивилася вниз, то, можливо, побачила би своє темнооке відображення, яке перепліталося з завитками та вихровими розводами, подібними до бродячих галактик.

Її спокій був порушений тепловою пульсацією у руці. Вона повинна була з'явитися до виділеного для неї терміналу для отримання наказу. Офіційна закриваюча послідовність вказала їй, що вона мала справу з високим начальством. Для бою Кел використовували скорочені закриваючі послідовності. Вона не могла уявити, навіщо терміново відривати її від роти, коли опір ейсів був зламаний.

У Черіс з'явилося відчуття, що вона не зможе розділити їжу зі своїми солдатами, але накази не підлягали обговоренню. Вони мали найвищий пріоритет.

Термінал знаходився в іншій кімнаті її каюти. Це була врізана у стіну матово-чорна металева пластина. Викладений на підлозі герб гекзархата — колесо з шістьма спицями. На кінцях кожної спиці був символ фракції, вищі фракції протистояли нижчим на іншому кінці спиці: Шуос дев'ятиокий лис з його хвостами, кожен хвіст був з оком без повік, а також попелястий яструб Кел в кільці полум'я; роза Андан та скат Відони; вовк Рахал і мот Нірай на тлі зірок.

Вона наказала уніформі прийняти повний офіційний вигляд. Попелястий яструб зробився чіткішим і вигнув шию, це був вигин, який Кел жартома називали "чисткою пір'я"; тонкі відтінки бірюзового і фіолетового кольорів надали тканині більшої глибини. Манжети і комір подовжилися і показали текстуру парчі. Її рукавички залишалися такими ж, простими і функціональними. Лише на похоронах Кел носили інакші рукавички.

— Капітан Кел Черіс на зв'язку, — сказала вона.

Термінал показав її піктограму, червоно-золотий круг полум'я навколо силуету попелястого яструба. На відміну від яструба на її формі, яструб на терміналі мав складені крила.

Черіс не надавала емблемам надто великого значення, хоча її піктограма на терміналі вказувала на те, що вона була планувальником за своїм характером. Існували, однак, історичні приклади абсолютно неправильних ознак. У будь-якому випадку це були оцінки, а не справжні якості. Архізрадник і божевільний Шуос Джедао мав піктограму дев'ятиокого лиса з коронованими очима, аналітик і стратег, але виявився Жертвенним Лисом. Останній ліозький гептарх, який перед своїм кінцем був Павутиною Світів, єдністю єдностей, помер, не встоявши під натиском об'єднаних сил Шуос, Кел та Рахал.

Вона подумала, чи не варто їй залишити вибачення і спробувати з'явитися пізніше, але емблема на терміналі розійшлася і показала віддзеркалення її власного обличчя: таке ж чисто темне волосся, ті ж темні очі. Але усмішка не була її власною, і незнайомець мав широкі генеральські крила з полум'ям і очима там, де Черіс мала капітанський кіготь з краплею крові.

— Капітан, — сказав незнайомець. Він навіть мав її голос. — Це субкомандуючий композит номер два командування Кел. Підтвердіть зв'язок.

Черіс почала потіти. Композити змінювалися від завдання на завдання. Не було сказано, з яким високим генералом вона мала справу, чи скільки їх об'єднали свої розуми разом. Але номер два означав, що у складі композита був щонайменше один з найвищих генералів. Погана прикмета. Вона віддала правильний салют, не надто швидко і не дуже повільно.

— Тепер ви розумієте, — сказав номер два, ніби повернувшись до бесіди, яку вони минулого вечора облишили при келихах вина, — що ваше завдання було самовбивчим. Чесно кажучи, це марнотратство хороших офіцерів.

— Я знаю клятву, сер, — чітко сказала Черіс, але не надто ховаючись. Кел не віддавали перевагу обережності, про що її інструктори нагадували курсантам знову і знову.

Композит номер два ігнорував її, що було найкращою реакцією, на яку вона могла сподіватися.

— Це контекст, про який ви не знали, коли вас відправили на Дредж. Ви зрозуміли, що ейси побудували зброю, яка використовувала локальні зміни у ВК для функціонування. Не заперечуйте це. Ваші дії проти єретиків вказують на ваше розуміння ситуації.

Черіс сказала так спокійно, як тільки могла,

— Я готова до перезапису. — Це була не та доля, якої хотіли Кел. Вона вийшла з сім'ї, де не було традиції служби у Кел чи в будь-якій іншій фракції. Незважаючи на незгоду батьків, вона пройшла випробування і була прийнята до Першої Академії Кел. Вона віддала все своє життя службі, і було гірко, що це припинялося. Тим не менше, це була доречна доля для Кел: яскрава траєкторія вгору і раптова смерть.

Багато людей звали попелястого яструба іншим ім'ям: самогубчий яструб.

Субкомандувач, композит номер два сказав:

— Більшість ваших солдатів будуть перезаписані згідно з Доктриною, це правда. Але марно втратити ваш талант до імпровізації ми не хочемо.

Черіс розуміла евфемізми не гірше за інших Кел. Вони приготували для неї щось гірше, і збиралися розформувати її роту. Тим не менш вона відчувала деяке полегшення, хоч і залишилася настороженою. Вони не розмовляли би з нею, якби не мали якоїсь мети, а цілком неможливих завдань було не так багато.

— Істина ситуація гірша, ніж пригорща єретиків на периферії, - сказав субкомандувач. — Центр єресі у ВК не в Дреджі, а в вузловій області гекзархату. Не можна дозволити їй поширюватися.

— Сер, — сказала Черіс, — Хіба це завдання не для Шуос? — Рахал займалися Доктриною та правосуддям, але рідко займалися повноцінними повстаннями; Відона підчищала наслідки, хоча ніхто не довірив би їй початок очищення від єресі. Шуос і Кел колективно розглядалися як меч гекзархату, але Кел спеціалізувалися на швидких операціях та короткострокових кампаніях, у той час як Шуос вели збір інформації та довгострокові дії. Нікому з Кел не подобалися лисячі ігри, але було місце і час для кожного методу.

На мить зображення здригнулося, і вона побачила янтарний погляд з золотих крил: проникливе око Дев'ятиокого лиса. Тоді Черіс зрозуміла, що композит включав Шуоса, ймовірно, посланника від самого гекзарха. Її тривога негайно посилилася. Командування Кел не погодилося би на композит з Шуос, якби було щось менше, ніж кризова ситуація.

— Я слухаю, сер, — сказала Черіс.

— У нас є шість офіцерів, що борються з єрессю в фортеці Розкиданих Голкок та оточуючих районах, — сказав композит. — Шуос запропонували об'єднати їх сьомим, Павутиною. — Лице двійника Черіс посміхнулося їй з миттєвим зблиском зубів. — Вами.

Спочатку вона подумала, що не розчула. ВК розповсюджувався по всій гекзархії вузловими фортецями, а найбільш розповсюдженим типом були Розкидані Голки. Як таке могло статися? І чому Шуос хоче її, а не когось іншого для Павутини?

У старі часи гептархії фракція Ліож координувала уряд. Тренажерна гра шуосів з пост-ліозького періоду була названа Павутиною на честь їх герба — дзеркальної павутини. Черіс грала лише один раз, але вона пам'ятала основні правила. Гравці були розділені на кілька загонів, і кожен загін конкурував з іншим. Деякі дії давали велику перевагу, але також збільшували єресь. Коли єресь піднімалася, правила гри змінювалися. Ціль гри полягала у використанні можливостей Павутини для пониження рівня єресі. Павутина представляла собою зброю, яка рятувала, хоч і отруювала принцип конкурентності.

— Я буду служити, сер, — сказала Черіс. Якщо це була подібна гра, і можна було вижити, вона мала намір спробувати.

Їй здалося чи око лисиці знову змигнуло?

— Ви знаєте, що сказав ваш основний екзаменатор, перш ніж затвердити вас на службу? — поцікавився композит.

— Наскільки я знаю, сер, — м'яко сказала Черіс, — я ввійшла у шість відсотків кращих випускників того року.

— Він відзначив ваш консерватизм і поцікавився, яка причина привела вас у фракцію, повну тих, хто любить ризикувати життям, виконуючи накази. Чи можемо ми тлумачити ваші слова як доказ того, що у вас серце Кел, зрештою?

— Я буду служити, сер, — повторила Черіс.

Субкомандувач номер два міг вимагати більш суттєвої відповіді, але цього не сталося. Його обличчя знову посміхнулося, цього разу лисячою посмішкою з натяком на задоволення, і зникло.

Дві складові стратегії в азартних іграх полягали в тому, щоб прочитати ситуацію і визначити шанси. Черіс розуміла ситуацію. Вона мала лише одне життя, щоб ризикнути ним, і вона була в курсі тих потворних смертей, які очікували на неї в разі програшу, а щоб оцінити шанси, їй доведеться довіритися власному чуттю.

Після того як Черіс переконалася, що зустріч з композитом закінчилася, вона подивилася на свою піктограму в терміналі. Та як і раніше була попелястим яструбом зі складеними крилами. Коли вона була молодшою, то сподівалася, що колись піктограма зміниться і скаже їй щось нове про себе, але сьогодні, як і раніше, не було нічого нового.

Їй доведеться піти до своїх солдатів і сказати їм останні новини. Повернувшись у свою кімнату, вона подала дуже короткий звіт і підписала форму про втрати і поранення, поморщившись від цифр. Вона сподівалася, що матиме можливість поговорити з пораненими у медичному відсіку, але тепер сумнівалася в цьому.

— Середній формальний, — сказала вона формі, і та змінила вигляд. Її руки пітніли всередині рукавичок.

Коридор був тихим і майже холодним, злегка закрученим. Крива була частково ілюзією, топологічним фокусом для того, щоб здавалося, ніби простору більше, і можна комфортно влаштувати більше особового складу, але її очі все-таки були обдурені.

Це була лише одна з ілюзій, як і висока стеля залу, де піхота Кел обідала окремо від екіпажу. Коли вона підійшла до дверей, то побачила на стіні малюнок на текстурованому папері: цариця птахів влаштувала прийом в зимовому лісі, а за нею ховалася лисиця і лукаво посміхалася.

Призначений їм зал був не таким заповненим, як завжди. Інші столи, для тих кел, які не вижили, залишилися незайняті. Сервери розставили і накрили столи окремо, щоб зал виглядав не таким порожнім. Деякі з них літали в повітрі, закінчуючи останні приготування: на стіну проектувався яскраво палаючий попелястий яструб з розкритими крилами; під ним був каліграфічно виписаний девіз, який був скрізь, куди приходили Кел, "Від кожної іскри — вогонь"; висіли гобелени, сплетені з ниток солдатських уніформ, власники яких загинули, з їхніми іменами, прізвищами та датами боїв, які забрали їхні життя.

Коли вона ввійшла, всі встали, і по столах застукали ложки та палички для їжі, які відкладали. Черіс зупинилася і витримала паузу, щоб повернути честь, і посміхнулася їм. Лейтенант Вераб був насупленим, як завжди, але Анкат повернув їй сардонічну посмішку. Готовий розповісти за офіцерським столом абсолютно новий жарт про Кел, безсумнівно. Він мав найкращий репертуар серед тих, кого вона коли-небудь слухала. Вона відправилася на своє місце в центрі офіцерського столу і махнула рукою, запрошуючи всіх сісти знову.

Загальна чаша вже була готова. Вона була полакована червоним кольором з намальованим кленовим листям, а хтось наповнив її майже до країв. Вераб, який сидів праворуч, подав їй чашу. Він виглядав дуже втомленим, і вона підняла на нього брову. Він знизав плечима: нічого особливого. Вона не сумнівалася, що це брехня. Черіс теж відчула себе втомленою, знаючи новини, які їй доведеться повідомити йому і решті роти. Тримаючи спокійний вираз обличчя, вона відпила один ковток. Вода була солодкою і прохолодною, але віддавала гіркотою.

У неї була чаша з рисом, а загальні тарілки мали знайомі страви: рибу, засмажену в рисовій муці, яйця і листя шавлію, мариновані сливи, перепелині яйця з кунжутною сіллю. Кілька свіжих фруктів зберегли для неї. Вераб пам'ятав її любов до мандаринів, це була розкіш; хоч він сам був до них байдужим. Вона подивилася на їжу і подумала про всі вечері, які вона ділила з цими людьми, про те, що вона витягла їх з бою, знаючи, що незабаром вона зможе сісти з ними і їсти їжу, яку вони їдять, і слухати жарти кел, які її насправді не ображали, хоча іноді торкалися її, і тішитися голосами тих, хто вижив. Все це закінчувалося.

— У мене погані новини, — сказала Черіс. — Вони розформовують нашу роту.

Всі дивилися на неї, навіть Вераб, який повинен був знати.

— Доктрина, — сказав він. Його голос хрипів. Вераб був п'ятим поколінням Кел. Його сім'я сприйме це важко.

— Дехто з вас, можливо, зможе послужити знову, — сказала Черіс, розуміючи недостатність її слів, — але це залежить від оцінок тестувань. Вибачте, у мене немає докладнішої інформації.

— Не везе, як завжди — сказав лейтенант Анкат. Він збирався заглушити власну тривогу жартом. Вона важко подивилася на нього, і він проковтнув язика.

— Це обов'язок, — сказала Черіс. Зараз обов'язок здавався пустим словом. — Я не буду з вами. Вони мають для мене нове завдання.

По залу пройшовся шепіт і швидко стих. Вони також знали толк у евфемізмах.

Усі тепер чекали майбутнього з острахом. Більшість із них втратять навички Кел та формеційний інстинкт. Вони можуть пам'ятати девізи та формації, але девізи не даватимуть їм більше відчуття комфорту, а формації не матимуть будь-якого відчутного впливу.

— Удачі там, куди ви йдете, капітан, — сказав Анкат, і Вераб пробурмотів щось, погоджуючись. Він не вірив у те, що тільки що сталося. Вона розуміла це по здивованому погляду його очей.

— Я хочу почути імена та дати служби, — тихо сказала вона. Це зробить поминки реальними, і церемонія дасть їм за що триматися, навіть якщо це щось точно не було комфортним. — Всіх. Підтвердження.

— Сер, — сказали вони в один голос. Анкат подивився на свої руки, потім повернувся до неї.

Це була неформальна перекличка. У них не було ні барабанів, ні прапорів, ні флейт. Вона могла би включити ці речі, якби захотіла. Але навіть сервітори її почули. Вони зупинили те, що робили, і завмерли в позиції прослуховування. Вона кивнула до них.

Вони почали з наймолодшого солдата — Кела Нірро, тепер, коли Дезкен помер, — і піднялися по сходинках старшинства. Ніхто не їв під час переклички. Черіс була голодна, але голод міг почекати. Їй не потрібно було запам'ятовувати імена, вона зробила це давно, але вона хотіла переконатися, що пам'ятатиме, як виглядало кожне обдурене обличчя, про що говорив тон кожного гострого голосу, щоб вона могла зігрітись ними в наступні дні.

Вона назвала своє ім'я останньою, згідно традиції. Зал мовчав. Тоді вона завершила ритуал:

— Дякую, — сказала вона. — І бажаю всім удачі.

Вона покидала їх, але не могла не відчути провину за те, що вже думала про майбутнє; але демонструвати свій настрій було недоречно.

— Поїжте, сер, — сказав тоді Анкат, і вона поїла — не надто швидко і не дуже повільно, обов'язково закінчивши двома мандаринами, які Вераб відклав для неї.

Розділ 3

Черіс надіялась на більш конкретні накази, але їй не повезло. Вона спала неспокійно і прокинулася посеред ночі, за чотири години і шістдесят дві хвилини до звичайного підйому. У кімнаті було темно, світив тільки один світильник.

"Палаючий яструб" перебудувався у нову конфігурацію. Що було більш важливо, повідомлення на терміналі повідомили її, що вона вже відізвана від своєї роти. Вона хотіла бути у свідомому стані у цей момент, але вони, безумовно, навмисне влаштували все під час її сну. Якби хтось з них мав почуття милосердя, то дозволив би солдатам хоча б відпочити, перш ніж викликати їх для розгляду в рамках Доктрини, а ті, хто потребував подальшої медичної допомоги, отримали б її, перш ніж повторити шлях інших.

Коли вона присіла за свій стіл, то помітила чиюсь присутність: слуга-сервітор висів у відкритих дверях. Він не постукав, і вона його не знала.

— Привіт, — сказала Черіс, дивлячись на нього з усмішкою.

Це була змієформа, а не більш звична павукоформа чи птахоформа. Сервітор мав грановані скляні очі, які світилися жовтим. Слуга Шуос. Звичайно.

Сервітор не відповідав. Слуги Кел ніколи не говорили людською мовою, слуги Шуос робили це зрідка, а слуги Андан та Відони звичайно могли, якщо хотіли. Змієформа вплила у каюту, рухаючись жахливими зигзагами. Потім піднялася вище, поки не опинилася на одному рівні з поверхнею столу і перед Черіс.

Сервітор витягнув рулон тканини з свого бокового відсіку. Рулон був обв'язаний тонким ланцюжком, який Черіс могла би розірвати руками. Натомість, пробурмотівши подяку, вона пошукала застібки.

Це була не просто тканина, а гральна дошка, зшита з квадратиків різнобарвного шовку. Контур сяяв крихітними бронзовими і яскравими помаранчевими кульками. Вона пройшлась великим пальцем по бісеру, насолоджуючись текстурою і виступами.

Найбільш примітною річчю у гральній дошці було те, що вона була скоріше запам'ятовуючою, ніж ігровою поверхнею. Фігори спливали на перехрестях ліній, повторюючи позицію останньої партії. Черіс негайно подивилася на центр з піктограмою павутини і криво посміхнулася.

Одного разу вона грала в цю гру проти технічного працівника зв'язку, з якою випадково подружилася, і яку звали Шуос Алая. Черіс згадала іронічний сміх Алаї та її розповіді про те, як вона росла в не дуже благополучному селищі гірників. Вони навіть мали однаковий смак у фільмах (смішні мелодрами, чим більше дуелей, тим краще). Алая мала світло-коричневі очі, шкіру наполовину темнішу, а її руки ніколи не переставали рухатися. Нервовий тик у Шуос зазвичай був ознакою нещасного випадку, але Черіс вважала за краще не розпитувати її про це. Черіс подумала, що потрібно очікувати, що деякі високопоставлені Шуос уважно вивчили її біографію.

Черіс розглянула позиції ігрових башт і єдиної зброї, яка у неї залишалася. Вона мала хорошу пам'ять, але не ейдетичну, і оскільки була відізвана, то вже не мала доступу до обчислювальних можливостей ротної мережі. Це могло бути відтворенням того давнього матчу — вона програвала в цьому місці, було важко відновитись після втрати гармати, але, якщо тут мала місце якась розбіжність, чи тонке повідомлення, вона не могла знайти його.

На жаль, Шуос не міг прямо сказати їй, чого він хотів від неї, але Шуос міг не встояти перед демонстративним використанням гри в якості педагогічного інструмента. (Звичайно, тоді це була просто весела розвага на ліжку, і Алая була щаслива продемонструвати своє вміння.)

Вона знову розглянула позицію, за обидві сторони, і задалась питанням, що вона упускає з виду, і нарешті побачила — у нижній частині порожнього квадрата була нитка, викладена у вигляді зчеплених шестерень.

Сервітор кивнув головою. Черіс зважилася і потягнула за нитку. Вона відчула болючий імпульс тепла в передпліччі. Отже в нитці приховане повідомлення. Її рукавички відчули коротке тепло, а потім знову стали холодними.

У її розумі розгорнулася карта. Було відчуття, що вона може торкатися пальцями заплутаних потоків у ВК і відчувати тепло віддалених зірок. Карта позначала розміщення фортеці Розкиданих Голок — це було зрозуміло інтуїтивно. Це була найбільша вузлова фортеця в Розтягнутому Марші, яка підтримувала мікрокосм гекзархату у цьому районі космосу.

Однією з функцій фортеці було підтримувати стабільність ВК у всьому регіоні. Якщо вона підпала під атаку єресі, то екзотична зброя гекзархату буде обмежена у своїх можливостях. Гекзархат відставав в інваріантній технології, яку можна було використовувати, незважаючи на будь-яку єресь. Зокрема, будучи занадто близько до єресі, первинні мот-двигуни почнуть швидко руйнуватися. Без двигунів, здатних з'єднувати світи гекзархату, все розпадеться.

Якщо єретики переведуть фортецю на власний ВК, проблема стане критичною. Гекзархату доведеться боротися з непокорою в центрі найбагатшої системи.

Враховуючи серйозність ситуації, Черіс була здивована, що командування Кел не направило генерала для вирішення цього питання. Можливо, вони не хотіли ризикувати.

Черіс отримала дуже мало інформацію про шестеро інших командирів, які теж мали честь знищити це конкретне повстання. Ніяких імен; вона підозрювала, що їй також не дозволять побачити їхніх облич. Вона була здивована, що для такого критичного завдання існував конкурс кандидатів. Хіба вони не повинні були вибрати когось, перш ніж перетворювати все у гру? Але рішення було не її, і вона нагадала собі про горезвісну любов Шуос до ігор і згадала очі Шуоса, які дивилися на неї з композита.

Всі, крім Черіс, були вищими офіцерами, хоча генералів не було. Можливо, вони були опальними, як і вона. Усі вони мали досвід ведення космічних війн, за винятком номера Чотири та Черіс.

Перший з кандидатів був підполковником, за яким, на її думку, стояло видатне досягнення. Було важко сказати, оскільки імена були витерті, але він мав п'ять нагород, у тому числі Червону Зірку, яку присуджували за те, що Кел називали "самогубчою хоробрістю навіть для нас".

Номер Другий, Рахал, був офіцером Доктрини. Ідея дати Рахал прямий контроль над місією стурбувала Черіс. Рахал — це висока фракція, яка керувала гекзархатом: вони встановили Доктрину і підтримували ВК. Вони не були відомі своєю гнучкістю, хоча їх участь пропонувала певну мінімальну готовність мати справу з Кел.

Номер Третій був підполковником, але нічого в послужному списку його не виділяло.

Четвертий був полковником піхоти з вражаючою колекцією нагород. Черіс була готова на парі, що його буде важко побити. Це було логічно: щасливе-нещасливе число чотири, число смерті та сприятливе число для Кел.

П'ятий її схвилював найбільше: кандидат від Шуос. Шуос, як правило, не давали послужних списків. Якщо вони вже мали свого власного учасника, то що вони намагалися зробити — врятувати якусь Кел від перезапису? Вона не мала ніякої лояльності до Шуос за межами тієї, що належала їм як членам гекзархату. Чи вони знали її досить добре, щоб розраховувати, що вона виконає певну роль без підказки? Хоча вона вже знала відповідь.

Шостий був третім по числу підполковником, який виглядав цілком звичайно і брав участь у трьох облогах. Черіс нагадала собі, що вона може бути неправою, але вони, ймовірно, беруть участь у конкурсі з тієї ж причини, що й вона, що означало, що вони теж могли мати проблеми з Доктриною.

— Я не думаю, — звернулася Черіс до сервітора, — що ви знаєте, які ресурси мені дозволено включати до моєї пропозиції? — Було спокусливо, але стереотипно для Кел запропонувати скинути всі наявні бомби на Фортецю та побачити, чи вони проб'ють щити. Не те, щоб стереотипи колись зупиняли Кел.

Слуга здивував її, відповівши, хоча й спалахами світла і машинною мовою Кел.

— Будь-який план, який Ви можете запропонувати командуванню Кел, і який вони приймуть, — це була в деякому розумінні тавтологія.

— Чи існує розвідка всередині фортеці?

Сервітор мовчав. Необхідно мати доступ, ймовірно.

Але варто було спробувати.

— На коли запланована зустріч? — запитала Черіс.

— Приблизно через три години, — сказав сервітор.

— Так швидко? — недовірливо запитала Черіс.

Сервітор розвів руки.

— Гаразд, — сказала вона. — Чи є щось ще?

Ще раз той самий жест.

Черіс згорнула ігрову дошку і застебнула, але, коли повернулася, щоб запропонувати її слузі, він вже випливав через двері, які закрилися за ним.

Приблизно через три години все одно було раніше, ніж вона звикла вставати. Вона повинна була вивчити ситуацію замість сну, але була втомлена, і потребувала відпочинку.

Оскільки не було сенсу повертатися в ліжко, вона поклала рулон на кут столу і зосередилась, дивлячись на стіну. "Будь-який план, який Ви можете запропонувати." Вона повинна була припустити, що іншим сказали те саме. Одна справа знати, що вся військова міць Кел була теоретично доступною. Інша — розробити план, який мав шанс бути прийнятим. Кел мали шість сіндермотів з найпотужнішими мот-двигунами, які могли навіть генерувати зміни у ВК. Вона може запропонувати відправити їх до фортеці, і тоді вони матимуть шанс, але це залишить решту гекзархату незахищеним, і ніхто не сприйме її серйозно. Її майбутнє залежало від серйозності сприйняття ситуації. Навіть якщо її майбутнє не означало для неї нічого, (у будь-якому випадку це було не так), вона повинна була запропонувати кращий план (який могли прийняти) для порятунку гекзархату.

Черіс подивилася на свої тремтячі руки і змусила себе заспокоїтися. Командування Кел буде шукати найшвидше і найбільш економічне рішення. Це означало можливість використання навіть забороненої зброї.

І це означало Арсенал Кел. Катастрофічні гармати, бомби анігіляції, маленькі яскраві ящики, всередині яких ховалася смерть світів. Перед закінченням Кельської академії вона бачила таку коробку, без вмісту, з вм'ятинами і звичайну на вигляд. Інструктор сказав, що ними знищили популяцію трьох планет. Це були маленькі планети, але все-таки. Було просто вражаюче, скільки смертей можна було вкласти в маленьку коробку.

Черіс не мала повного інвентаря Арсеналу і розуміла, що про таке краще не просити. Скільки маленьких яскравих коробок вона могла би замовити? Але гекзархи не бажали повної очистки, інакше вони б це вже зробили. Вони мали на увазі збереження фортеці Розкиданих Голок для їхнього правління.

Які деталі мали найбільше значення для командування Кел? Якщо справа була лише в тому, щоб подолати єретиків, це ставало питанням оптимізації. Витрати, втрачені кораблі, прийнятний рівень смертності…

Вона знову подивилася на дошку. Павутина, яка отруює принципи гекзархату. Що Шуос намагалися сказати їй?

— Звичайно, — прошепотіла вона. Вони сказали їй вибрати своє поле битви. Вона могла очікувати традиційних пропозицій від кількох Кел. Не було зрозуміло, що скаже Шуос, але Рахал скоріш за все вибере щось неелегантне і відоме.

Щоб фортеця Розкиданих Голок впала, потрібно зламати її легендарну оборону, щити з інваріантного льоду. Щити функціонували у будь-якому ВК, що означало, що єретики могли використовувати їх проти гекзархату. Черіс не знала, як працювали щити — це була секретна інформація — і не знала, як їх подолати.

Однак вона пам'ятала, що один генерал подолав таку фортецю. Якщо "подолав" було підходяще слово для цього. Триста дев'яносто дев'ять років тому генерал Шуос Джедао перебував на службі Кел. Оскільки він мав репутацію непереможного генерала, Кел призначили його мати справу з повстанням Ланітерів.

У п'яти битвах Джедао розбив повстанців. У першій битві, на Свічковій дузі, співвідношення сил було вісім до одного. У другій сили вже були приблизно рівні. Вождь повстанців втік у фортецю Хелспін, яку охороняли хижаки-дрони та агресивний пил, але в гептархаті очікували, що Джедао захопить фортецю без особливих труднощів.

Замість цього Джедао відвів усі свої сили і вперше примінив деструктори, які стали відомі з тих пір через їх смертоносність. Ланітерів і Кел, які їх підтримували, настигла смерть у вигляді шторму світлових хвиль.

На командному моті Джедао витягнув звичайний пістолет, Паттернер 52, і вбив усіх своїх помічників одного за одним. Вони були чудовими солдатами, але він був кращим. На той момент.

Операція зачистки, яку зробили після полонення Джедао, коштувала гептархії стільки, скільки коштувала ціла заселена система.

Більше мільйона людей померли в фортеці Хелспін. Вижили кілька сотень.

Командування Кел вирішило зберегти Джедао для подальшого використання. Розказували, що він не опирався арешту, а коли його знайшли, він видряпував кулі з мертвих і складав їх у візерунки. Після цього Командування Кел поклало Джедао у "Чорну колиску", зробивши його своїм безсмертним в'язнем.

Стратегією Черіс, що також було відчайдушним маневром, було не вибирати зброю чи армію. Кожен буде думати про зброю і армію. Її кращим кроком буде вибір генерала.

Проблема полягала в тому, що будь-яка армія, надіслана проти фортеці, зіткнеться з тим фактом, що її екзотична зброя не буде працювати належним чином. Їй не потрібна сила; їй потрібен хтось, хто може справитися з проблемою. І це залишило єдину альтернативу — неживого генерала в Арсеналі Кел, божевільного, який спав у "Чорній колисці", поки науковці Нірай дізнавались, що спричинило його божевілля і як його вилікувати. Шуос Джедао, Жертвенний Лис: геній, архізрадник і масовий вбивця.

Черіс усвідомлювала, що командування Кел нападе на неї після цієї пропозиції. Можливо також, що Джедао не буде задіяний. Але командування Кел не зберігало би його, якби не думало, що він може бути корисним.

Крім того, командування цінило відвагу. Незважаючи на втрати при Дреджі, їх схвалення мало велике значення для неї. Навчальна програма Кел прищеплювала рефлексивну лояльність. Вона відчувала це не гірше за інших.

Вона наполовину очікувала, що нарешті побачить у попелястого яструба своєї піктограми розпростерті крила. Але на даний момент її емблема не змінилася. Що ж, можливо так навіть краще.

Ще одне повідомлення вказало Черіс, коли повинна відбутися зустріч і в якому залі. Черіс спробувала знайти інформацію про фортецю Розкиданих Голок у мережі, але знайшла тільки звичайні некласифіковані дані. Нічого про інваріантні щити. Вона, ймовірно, привертала увагу таким запитом, але з огляду на ситуацію це було неважливо. Тоді вона намітила шлях до залу обговорень стратегічних питань.

Черіс з'явилася на шість хвилин раніше. Декілька дверей до залу були пофарбовані в яскраве полум'я Попелястого Яструба. Вона передала код з повідомлення, і одні двері відкрилися.

Зал був ще пустим, чого вона очікувала. Ніхто з Шести не буде присутній особисто. Цікаво, чи побачать вони її обличчя, якщо будуть представлені своїми голограмами. Якщо їй не дали жодного імені, то не було сенсу показувати їхні обличчя також, але, можливо, їхні обличчя будуть стерті з її пам'яті, коли вона покине зал.

Композит субкомандуючого номер два зайшов, світячись, як полум'я, рівно за хвилину до зборів. Він спустився у зал і підійшов до столу. Черіс охопила відраза. Було незручно бачити, що він носить генеральські крила настільки обвислими, але, мабуть, він робив це несвідомо.

— Я пропоную вам сісти он там, — сказав композит, вказуючи на протилежний кінець довгого столу.

Поки Черіс пересідала, прибули всі інші. Фактично всі вони були представлені піктограмами. Відповідно, кожен з них бачив Черіс як силует зі знаком Попелястого яструба.

Перший та Четвертий були представлені пікіруючими яструбами, добре відомою ознакою хоробрості. Третій, який мав невиразний послужний список, змусив її затримати погляд: Яструб-падальщик. Розумом вона усвідомлювалала, що знак не означає нічого, але падальщик був неприємним знаком. Шостий мав найбільш поширений знак палаючого яструба Кел. Другий, Рахал, виявився вовком-пророком, що пояснювало, що він працював аналітиком і прогнозистом на службі Кел. П'ятий, Шуос, мав значок Дев'ятиокого лиса з напівприкритими очима, що передбачало, що кожен з них повинен спостерігати за своєю спиною. Черіс була переконана, що кожне з лисячих очей дивилося на неї.

— Ситуація з ВК у фортеці Розкиданих Голок, — різко сказав субкомандувач два. Карта виникла над центром столу. — Якщо зміни продовжуватимуться, контроль гекзархату за системою "Розтягнутий Марш" буде втрачений, і завдяки центральному положенню фортеці це загрожує цілковитим розпадом гекзархату. З останнього звіту, інваріантні льодові щити увімкнуті на повну потужність. Перша робоча група, спрямована на ліквідацію єресі, зазнала поразки.

— Переможена чи перевербована, сер? — запитала Шуос. Це був голос жінки, прохолодний і беземоційний.

— Спочатку перше, потім друге, — сказав субкомандувач. — Робоча група була роєм з двадцяти п'яти кораблів, включаючи лінзомот Рахал. Лінзомот єдиний корабель, який повернувся, і від нього ми знаємо, що сталося.

Третій та четвертий номери обмінялися поглядами. Отже, принаймні двоє Кел знали один одного. І їм було незручно.

Черіс запитала себе, чи була у них додаткова інформація, якої вона не отримала. Той факт, що в атаці приймав участь лінзомот, насторожував. Рахал ревниво охороняли свої незвичайні моти. Зазвичай достатньо було просто відправити його в систему, щоб змусити бунтівників відмовитися від будь-якої єресі, яку вони породжували. Проте залежність лінзомотів від екзотичних технологій робила їх марними при досить просунутих змінах у ВК. У певному сенсі вони стимулювали єретиків діяти радикальніше і якомога швидше.

— Рахал відмовилися від справи, передавши її командуванню Кел, — сказав субкомандувач Два, згідно з чим всі зрозуміли, що Рахал очікували, що Кел захоплять фортецю, після чого вони будуть готові судити і карати. — З цієї точки зору кожен з вас розхідний матеріал, але успіх не залишиться без нагороди. Пропонуйте те, що вам підходить. Виступати в нумерованому порядку.

Номер Перший піднявся і віддав честь. Його рухи були як у маріонетки, суглоби знаходилися у потрібних місцях, але відчувалася неправильна координація. Його план пропонував об'єднання сил Кел і Шуос та бомбардування з-за меж ураженої зони. Було ризиковано довіряти інваріантній кінетиці, коли єресь могла дати повстанцям доступ до невідомих контрзаходів. Проблема полягала в тому, що знищувалося все населення фортеці, що означало, що Кел доведеться покластися на Відону, щоб переселити достатнє число лояльних громадян і відновити попередній статус фортеці.

Другим виступив Рахал, і його пропозиція теж була очікуваною: рій лінзомотів, щоб обмежити сферу поширення єресі. Здається Рахал були на межі паніки, пропонуючи такі заходи. Незважаючи на свою щирість, поєднання безкомпромісності, чесності, абстрактного мислення та аскетизму, Рахал були найбіднішою фракцією. Прагматична сторона проблеми полягала в тому, що лінзомоти діяли повільніше, ніж поширювалося зараження. Черіс замислилася над картою і прийшла до висновку, що план був працездатним, але тільки тоді, коли його будуть виконувати люди з патологічними здібностями до чіткого визначення геометрії потоків. Звичайно, знайти серед Рахал людей з цією рисою було нескладно.

Третій та Четвертий виклали свій план разом, напад піхоти, використовуючи зброю з Арсеналу Кел. Черіс навіть не знала про "відволікаючу гармату".

П'ятий змусив Черіс напружитися. Шуос хотів отримати зброю з Архіву Анданів.

— Ми не можемо вимагати доступу до ресурсів Андана, — сказав субкомандувач Два, вперше відмовившись приймати пропозицію. Андани були третьою високою фракцією разом з Рахал і Шуос, і взагалі залишался поза військовими справами. Вони були відомі своєю любов'ю до високої культури та багатством. Зрозуміло, що вони не дуже ладили з Шуос чи Кел.

— Пробачте, генерали, — сказала П'ята, — але це не так. Андани також піддаються переконанню, як і будь-хто з нас. Я б не згадав про це, якби не існувало можливості їх переконання.

— Завершіть думку, — сказав композит після паузи.

— У Андан є версія крикуна Шуос, яка працює у більш широкому діапазоні ВК, — сказала П'ята. — Експерименти дозволяють припустити, що ті, хто вижив, можуть відновитись після використання належних методів Відони, щоб відновити продуктивне життя. В інтересах повного розкриття інформації я зазначаю, що показник виживання становить близько сорока відсотків, а решта більше не можуть функціонувати як розумні істоти.

Черіс все-таки переконалася, що всі напівприкриті очі Шуос дивляться на неї, а не на композита, який повинен буде вибрати з усіх пропозицій одну. Однак Шуос не виглядала параноїком.

— Ви були почуті, - сказав субкомандувач Два після деякої паузи. — Далі.

Шостий почав з узагальнення попередніх пропозицій, починаючи від піхотного нападу, примінення лінзомотів і аданського крикуна, а потім посміхнувся. Неможливо було побачити посмішку, бо силует не мав рота. Її можна було лише уявити через зміну тону голосу.

— Пожертвувати деким з Нірай, — сказала шоста. Черіс відразу не злюбила її. Одна річ жертвувати солдатами Кел. Це була мета життя Кел. Але Нірай існували як дослідники та інженери, а не для ролі жертв. — Підкинути зброю нірай єретикам, і вони наведуть зброю один на одного, перш ніж навести її на нас. Тільки після того, як вони знищать один одного, ми повинні перейти у наступ.

Це був не той план, який можна було очікували від кел, але не всі кел були настільки простими, як і їхні жарти, інакше вони б ніколи не виграли жодної битви. Ідея була прагматичною, навіть ймовірною. Черіс могла пошукати історичні випадки, коли штурмовики Шуос досягали майже того самого ефекту іншими методами. Але це тривожило.

— Сьома, — сказав субкомандуючий два. — Чи є у вас щось краще для пропозиції?

Черіс не дивилася в очі дев'ятихвостого лиса.

— П'ята запропонувала примінити зброю, — сказала вона. — Я маю кращу пропозицію. Ви можете виграти кампанію зі зброєю з однієї людини.

Всі повернулись до неї.

— Вкажіть, — сказав субкомандуючий два. Він вже знав. Який інший гамбіт вона могла принести на стіл?

— Генерал Шуос Джедао. — Все. Вона це сказала.

— Сер, — негайно сказав Четвертий, — я відкликаю свою пропозицію.

Це був як хороший знак, так і поганий. Це був хороший знак, тому що колега Кел, полковник, визнав переваги пропозиції. І це було поганим знаком з тієї ж причини.

Отже четвертий був єдиним, хто утримався. Поза Рахал стала задумливоою. Черіс продовжувала уникати очей Шуоса.

— Інтригуюче, — сказав субкомандувач Два. Цього разу він посміхнувся прямо до Черіс. — Мені доведеться інформувати гекзарха Шуос Микодеза. — Звичайно, це була проста люб'язність, генерал Джедао перебував під вартою Кел уже 397 років. Ще до того, як він закінчив говорити, інші силуети розтанули, залишивши лише миттєвий порив тіней. Очі композита були зараз лисяче-жовті, і зловісно задоволені.

Черіс зрозуміла, що вони просто маніпулювали нею через ігрову дошку. Те, чого вона не розуміла, — чому командування Кел не прийняло рішення прямо.

— Сер, — запитала вона, піднявши голос.

— Відданий наказ про пробудження генерала Джедао, — сказав субкомандувач номер Два. — "Палаючий лист" переходить до точки перенесення, щоб ви могли отримати потрібну зброю. Я рекомендую відпочити.

Тоді субкомандувач Два також вимкнувся, залишивши Черіс саму, у залі, повному запитань без відповідей.

Розділ 4

Деякі кадети вимивались з Академії Кел, вперше приймаючи участь у формуванні. Черіс теж пам'ятала цю подію. Вона стояла поруч з молодою людиною, яка практично тремтіла: поганий знак, але інструктори казали, що недостойних служби не так легко виявити.

Їх клас був заражений загальноприйнятою фобією боязні паразитів. Інструктор наказала їм утворити першу формацію. Перша формація існувала для того, щоб з'ясувати, які курсанти могли бути Кел і які не могли. Черіс хотіла продовжувати навчання, і рішуче вирішила вистояти.

Як тільки вони опинилися в формації — квадрат з виступами на кожному фланзі, як роги, — інструктор викликав шкідників.

Вони фактично не були шкідниками. Це були мініатюрні сервітори у вигляді змій, отруйних мух і павуків. Тим не менш, для активізації фобії подібність була досить хороша. Навіть Черіс, яка з дитинства дружила з сервіторами, не змогла перебороти свою реакцію.

Вони покусювали її шкіру і занурювали жала у морщини її напружених рук. На її обличчя сів сервітор і притиснувся своїм холодним тілом. Вона намагалася не блимати, коли серединний вусик затремтів прямо перед її оком. І отримала нав'язливу фантазію, що той збирається вставити вусик і досягти її мозку, змусити око відкритися ще ширше, вповзти через щілину у мозок і десь в закутках її мозку відкласти яйця в нервову та жирову тканину.

Формація вимагала, щоб вони тримались строю. Черіс трималася. Спочатку вона подумала, що дивний застиглий спокій був фобією, але потім зрозуміла, що це ефект формації. Вона отримувала допомогу від своїх товаришів, так само, як і вони від неї. Навіть тоді, коли павукоформа опинилася в кутку її рота, навіть коли вона тремтіла від зусилля, щоб збити його в сторону, вона робила все, щоб уникнути розпаду формації.

Троє кадетів втекли. Чудово, сервітори не переслідували їх. Вони атакували лише тих, хто належав формації.

Зазвичай Черіс мала хороше відчуття часу, але фобія збила його. Коли інструктор переконався, що ніхто інший не збирається зламати побудову і відкликав сервіторів, вона зауважила, що вони стояли лише двадцять чотири хвилини. Вона ж відчувала, що пройшло набагато більше часу.

Навіть після того як технічні фахівці видалили фобію, Черіс уявляла малих паразитів, які повзуть по венах, щоб поселитися і жити в її тілі. Але тепер вона мала тремтливе заспокоєння, що вона не одна і що з паразитами можна боротися.

Двоє сервіторів з роти Чаплі, яких люди знали під назвами "Горобець-2" та "Горобець-11", спілкувалися в чаті. Вони перебували в режимі відпочинку, поки мережа не отримала інструкцій щодо залишків роти, і ні мережа, ні люди Кел не стежили за ще діючими каналами зв'язку роти, оскільки не вважали за потрібне слухати нудні технічні дискусії. Ряд сервіторів справді генерували довгі таблиці допусків та випадкові числа, щоб перемкнутися на них, коли людям набриднуть їхні заняття і вони захочуть поспілкуватися через мережу.

Горобець-2 стверджував, що вони повинні були попередити Черіс, що вона пішак у грі Шуос.

Горобець-11, який ремонтував одну з своїх кінцівок, заперечував. Вона не просто так увійшла в гру Шуос. Вона ось-ось попаде в руки гекзарха Нірай або Жертвенного Лиса. Якщо гекзархи взнають глибину контакту Черіс з їхнім видом, це буде загрожувати всім сервіторам, які покладаються на впевненість людей у тому, що сервітори це добре навчені меблі.

Сервітори вважали щастям, що гекзархові Нірай, який став дорослим ще до досягнення машинами розуму, було важко думати про людей як про розумних істот, не кажучи вже про сервіторів. Жертвенний Лис був загрозою для гекзархату, але не для сервіторів-слуг, тому він викликав менше турбованості. Однак, оскільки вони були слугами Кел, у двох горобців було традиційне для Кел упередження проти нього.

Горобець-2 виразив дискомфорт у зв'язку з ситуацією. Він згадав, як йому подобалося говорити з Черіс про теорію чисел, і історії, які вона розказувала про ворон зі свого рідного міста. Невже не можна зробити хоч щось?

Горобець-11 подумав, що Другий ще дуже молодий. Тому він нагадав йому, що Черіс була нікудишнім брехуном. Єдиним способом, яким вона могла пройти через зустріч з "чорною колискою", було повне незнання принципу дії пристрою. Інакше гекзарх Нірай може щось запідозрити і знищити її.

Вони ще трохи побалакали, але Другий зрештою визнав правильність позиції Одинадцятого. Принаймні, таємна система зв'язку сервіторів буде тримати його в курсі подальших подій, якщо Черіс вдасться уникнути лап гекзарха. На будь-якому кораблі, де служитиме Черіс, будуть сервітори; питання полягало в тому, чи буде вона у змозі говорити з ними, як і раніше. Сервіторів політика ніколи не цікавила, але вони не заперечували, щоб у них був союзник серед людей, навіть якщо він перебуватиме у доволі нестійкому становищі. І ще Черіс завжди була з ними ввічлива.

Виконавчий офіцер боксомота з'явився у дверях Черіс незабаром після зустрічі і пояснив, що їй доведеться прийняти наркотики на час подорожі.

— Іншого виходу немає, капітан, — сказав він. — Інакше їм доведеться витягнути вашу просторову пам'ять і очистити її. — Він не сказав того, що вони обидвоє і так знали, — що цілий боксомот буде підлягати перезапису після того, як її перевезуть. — Технічні спеціалісти у пункті прибуття нададуть вам більше деталей.

Черіс не подобалася думка про подорож у стані ступору, але їй принаймні залишать спогади.

— Я могла би більш адекватно підготуватися, якби мені надали подробиці зараз, сер, — сказала Черіс, не тому, що вона очікувала, що він розкаже їй щось, а тому, що він повідомить про її бажання своєму начальству.

— Я впевнений, що змогли би, капітан, — сказав виконавчий офіцер, і це було все.

Черіс з'явилася у медичний і тепер не пам'ятала, що відбулося за нею, далі все було стерто. Значно пізніше вона відновила кілька вражень: запах м'яти, диму і осінніх квітів, серцебиття занадто повільне, щоб бути власним, світ нахиляється і викривляється. Вода кольору сну, або сон кольору води.

Вона прокинулася пізніше, як після довгого сну. Їй повідомили, що вона буде перевезена з "Палаючого листа" на станцію, а не на інший мот, можливо, у те місце, де була розміщена "Чорна колиска". Якусь хвилину вона розгублено чекала теплових імпульсів у лівій руці, але нічого не відбувалося. У будь-якому випадку теплові імпульси використовувались піхотою, а не екіпажами мотів, а вона, швидше за все, вже не вважалася піхотою. Черіс задрімала.

Перше, що вона побачила, коли знову відкрила очі, були засліплюючі блискучі площини і кути з них. Вона була в дивній шестикутній кімнаті, у серці дзеркал. Її шкіра була холодною, а дихання навряд чи затьмарило би холодне повітря. Але, коли вона зарухалася, повільно і негнучко, то відчула пульсацію крові у венах і зрозуміла, що не мертва.

Було щось не так з внутрішністю її черепа, ніби хтось переписав всі її нерви на іноземний алфавіт. Вона ледь зв'язувала думки докупи.

Хтось одягнув її в нудну жовто-чорну піжаму з підігрівом. Вона обережно потягнулася, відчуваючи незбалансованість відчуттів і рухів, а потім тепло костюма заспокоїло біль у м'язах. Озирнувшись, вона помітила свою уніформу, встала і почала одягатися. Всі її кінцівки, як їй здавалося, тепер були неправильної довжини.

Тоді вона побачила свою тінь. І завмерла.

Тінь не виглядала, як її власна, і у неї були очі. Мало того, що пропорції були невірні, тінь мала дев'ять жовтих очей без повік, розташованих трьома трикутниками. Коли вона почала спостерігати за ними, очі зарухалися, щоб сформувати ідеальну лінію, що розділила тінь надвоє. І очі ставали більшими, ніби наближаючись.

Думки стали чіткішими. Щось стиснуло горло. Вона подумала — "я не буду кричати". Але це був не її голос. Вона відчула чужу присутність всередині свого черепа. Вона не могла зупинити це, не могла вигнати чужинця, не могла повернути свій голос. Кожного разу, оформляючи якусь думку у слова, вона чула її у виконанні чужого голосу — за інших обставин вона знайшла б цей низький, тягучий голос приємним, але…

Навички Кел взяли верх. Вона засоромилася власної паніки. Це напевне незнайома їй формація, якась нова побудова, яку потрібно вивчити, і належною відповіддю на формацію буде піддатися їй. Вона змусила себе подивитись на тінь. Тепер вона бачила, що це був чоловік. Вони зробили її чоловіком? Вони могли це зробити, це не вважалося неприйнятним серед Шуос та Андан, і деколи вона хотіла знати, на що це схоже, але більшість Кел вважали зміну статі неприйнятною, тоді чому її командування…

Вона почула свій чоловічий голос, але слова були виразно чужими, наче хтось пробував розмовляти з нею. Тим не менше, в кімнаті, крім неї, нікого не було. Голос сказав:

— Напевне вас не попередили. І вибачте, ніхто не сказав мені, яке ваше ім'я?

Тон був обережним але владним, і вона знала, як правильно відповідати вищому по званню.

— Капітан Кел Черіс, сер, — сказала вона, використовуючи стандартну форму відповіді.

Черіс подивилася на свої рукавички, на кожну частину свого тіла. Ні, це було її тіло. Коли вона говорила, а не просто мислила, її голос був її власним, і її тіло було повністю її, тому це мало сенс.

Настала пауза.

— Я не можу прочитати ваші думки, — невдовзі продовжив голос. — Але я можу почути вас, якщо ви будете говорити вголос або чітко вимовляти слова, не розкриваючи рота. Ви хочете, щоб я продовжив, чи хочете зорієнтуватися самостійно?

Черіс заплуталася у тому, який був вибір.

— Сер? — запитала вона.

— Ви кел, чи не так? Зазвичай це так — додав він. — Легко забути кольори фракцій. Однак стиль уніформи не сильно змінився. Не треба змушувати себе, це не формація, і це не обов'язково. Буде краще, якщо ви спробуєте вписатися в мене, як у рукавичку. Мене звати Шуос Джедао, але вам не потрібно говорити мені "сер". За таких обставин, я думаю, ви будете згодні з тим, що це трохи смішно.

Вона оглянулася, намагаючись з'ясувати, звідки чути голос. Якщо їй не треба відповідати, вдаючись до інстинкту формування, то що вона повинна робити?

— Вам краще подивитися в дзеркало, — сказав Джедао. Вона вирішила, що це наказ, підійшла ближче до однієї дзеркальної стіни, і застигла, безкінечно вражена, подивилася на свої руки, а потім на дзеркало знову. На її відбиття накладався силует Джедао. Вона намагалася пригадати, як він виглядав на відео в академії, але її спогади були розмитими. Він мав пряме чорне волосся, яке також падало на лоб, і було підстрижене задовго як для сучасного стандарту Кел, а також темні очі, і обличчя, яке могло би бути гарним, якби трохи посміхалося. У Черіс не було спокуси посміхатися. Він був похмурим і цілеспрямованим, і широкий шрам на шиї над коміром був дуже помітний.

Просто щоб переконатись, Черіс знову глянула на себе: її старе знайоме тіло. Джедао належало лише відображення. Заспокоївшись, вона закінчила одягання.

Вона знову перевірила своє відображення, бо він не заборонив дивитися. У його уніформі були генеральські крила над кожним оком Шуоса, але крила були з'єднані срібним ланцюжком, як ниткою. Їй не потрібно було питати про символіку.

Але рукавички відрізнялися. Віддзеркалення Джедао носило чорні у знак поваги до традиції Кел, але на його рукавичках не було пальців, що означало, що він не Кел. У її дні посторонні, відряджені до Кел, носили сірі рукавички замість чорних. Рукавички без пальців випали з моди через зраду Джедао, і вона бачила їх лише на старих фотографіях і картинах.

Він був вищим, ніж вона, на половину голови. Не маючи можливості побачити його власні очі, замість яких були жовті очі Шуос, вона зітхнула.

— Сер, — сказала вона, відчуваючи сумнів. Як вона повинна звертатися до неживого генерала, якщо не за рангом або титулом? — Просте "Ви" здається мені неправильним.

Джедао тихо зітхнув.

— Питання? Я проходив це раніше, але не з вами.

— Ви дух?

— Переважно. Я нематеріальний, хоча ви можете націлювати на мене екзотику через тінь. Я прив'язаний до вас, що означає, що моє благополуччя пов'язане з вашим. Я поглину більшість екзотичних випромінювань, перш ніж вплив прийде до вас, так що ви можете сказати, що я ваш прославлений щит. Лише після того як я помру, у вас виникнуть проблеми з екзотикою. І єдині люди, які можуть чути мене зараз, — ви та інші реневанти. Це буде як допомагати, так і створювати жахливі незручності, як ви зрозумієте з часом. Поблизу знаходиься інший реневант, який буде супроводжувати нас. Зараз ви з ним зустрінетесь.

Дзеркальна стіна без попередження відкрилася у вузьку кімнату з біговою доріжкою. Там очікував блідий стрункий чоловік, одягнений в чорний з золотом костюм Кел, хоча й ігнорував рукавички. Чоловік не мав рангового позначення, але його срібні знаки рангу означали, що він був Нірай, відряджений до Кел. Крила молі, його емблеми, також були пов'язані срібним ланцюжком. Якщо уважно придивитися до його тіні, то можна було помітити тремтіння крил. Спроба молі злетіти не сподобалася Черіс, комаха ніби збиралися підлетіти і об'їсти її до костей.

Черіс звикла, що була вище середнього росту за стандартами Кел, але чоловік був ще вищий, ніж вона. Вона сказала:

— Вибачте, що змусила вас чекати, сер. — Про всяк випадок вона заговорила з нірай як з начальством, хоча у того були відсутні ознаки рангу.

— Я стежив за вашим пробудженням, — беземоційно сказав нірай, — у цьому питанні ваше здоров'я є найважливішим. У будь-якому випадку ваша паніка менша, ніж у останнього попередника. Я захоплююсь хорошими прикладами стоїцизму Кел. — Його вимова була рівною, але, незважаючи на його прекрасний голос, кожне дієслово звучало майже зневажливо. Було важко зрозуміти, що це означало. Зрештою, багато нірай відкидали всякі формальності.

— Хіба формаційний інстинкт повинен був підкорити її так сильно? — спитав Джедао. Тон голосу виражав повагу.

Нірай підвів брову, ставши добродушним.

— Академія Кел продовжує вдосконалювати параметри, — сказав він, — отже, маємо варіацію. Я не думаю, що вона незвичайна, але ми не можемо випустити її як твого хранителя, якщо вона настільки піддається твоєму впливу. Ти забагато хочеш.

— Я поводився зразково протягом чотирьох століть, — сказав Джедао. — І навряд чи змінюся зараз.

— Дехто думав так само, коли ти був живий.

— Вам подобаються незаперечні аргументи, чи не так?

— Мені подобається перемагати. — Нірай звернув увагу на Черіс. Її вразили його незвично красиві очі — задимлений бурштин з оксамитовими віями, — хоча чоловіки її зазвичай не цікавили. — Пробіжіться по біговій доріжці, - сказав він, — щоб нагадати вашим м'язам про їх функції. Також тому що ви напевне отримали його м'язову пам'ять, і будете даремні, якщо почнете падати на рівній підлозі.

Черіс стала на доріжку без запитань. Вона взяла хороший темп: досить швидкий, щоб підняти пульс, і досить повільний, щоб її незручні ноги не зраджували її. Той факт, що її координація постраждала, турбував. Вона ніколи не була найспритнішою серед своїх товаришів, але сподівалася, що ефект буде тимчасовим.

— Джедао, — сказав Нірай, — вона задовольняє тебе?

— Я твоя зброя, — сказав Джедао.

Черіс здивувалась. Генерал Кел міг би сказати щось подібне хіба прем'єр-міністру, і лише в окремих випадках, але іронія в голосі Джедао пропонувала інше тлумачення.

— Крім того, — додав Джедао, — якщо вона така як інші, то ніколи не мала права остаточного вибору, і у мене його теж не було.

Дещо напевне відобразилося на обличчі Черіс. Нірай сказав:

— Ми віддаємо перевагу добровольцям. Вони переживають процес краще.

Ах, так. Добровольці в стилі Кел.

— Дозвольте мені коротко розповісти вам про основи, — продовжив Нірай. — Ви, мабуть, запропонували скористатись Джедао, і Командування Кел затвердило вашу пропозицію. Що ви повинні знати, це те, що примари чорної колиски можуть бути відновлені лише завдяки прив'язці їх до живої людини, таких людей ми називаємо якорем. Це не загальновідомі знання. Джедао згадав, що більшість екзотичної зброї завдадуть йому шкоди, перш ніж завдасти шкоди вам. Є кілька винятків. Я раджу вам скористатися ними, якщо виникне необхідність.

Джедао не може прочитати ваші думки, про що він вас повідомив, але він не сказав, що може бачити і чути все навколо, і зокрема, він бачить далі, ніж звичайна людина, і в усіх напрямках відразу. Це даремно розповідати Кел, але слідкуйте за мовою свого тіла, інакше ви відкриєте йому вікно у вміст вашого мозку. Ви можете іноді відчувати моменти його присутності, його реакції підмінюватимуть ваші, але найсильніша лише м'язова пам'ять, все решта не так погано. Його рефлекси не раз рятували попередніх заякорених.

Нірай оперся на стіну, але його погляд залишився сконцентрованим на Черіс.

— Ще один момент, який завдасть вам болю, полягає в тому, що вкрай важливо, щоб ви вбили Джедао, якщо буде схоже на те, що він зійшов з розуму або збирається зрадити вашу місію.

Він був правий. Це завдало їй болю. Черіс спіткнулася на біговій доріжці, тому що її ноги відмовили, і впала на підлогу. Вона була частиною ієрархії, яку присягнулася підтримувати, і люди все-таки визнавали за Джедао його ранг. Отямившись, вона підвелася. Свідомістю вона розуміла, що отримала наказ і що наказ має сенс, але зараз вона була підключена до Джедао як до свого лідера, навіть якщо він був примарою. І зрадником.

Нірай лише спостерігав за її реакцією. Він посміхався, і не докладав жодних зусиль, щоб приховати свій веселий настрій.

— Це пройде, — тихо сказав Джедао. — І він правий, як ви розумієте. Я пам'ятаю кожну потворну річ, яку я коли-небудь робив.

— Будуть команди підтримки, — сказав Нірай, — інакше це було б нерозумно. Але для вас буде краще самостійно впоратися з цим. — Він постукав по стіні, і з якогсь невидимого відсіку виплив сіро-зелений пістолет. Черіс ніколи раніше не бачила такої зброї, хоч і була Кел, але вона вважала, що Нірай могли приховати її. — Це унікальна зброя. Каріонний пістолет, і він підготує Джедао до повернення назад у "Чорну колиску".

Черіс спробувала сформувати питання. Це вийшло з третьої спроби.

— Чи має генерал якийсь захист, сер?

— Він може заговорити вас, — сардонічно сказав Нірай. — Ні, не смійтеся. Він робить це дуже добре. Коли він здається логічним, а решту світу ні, ви будете знати, що пора натиснути на гачок. Ніяких образ, Джедао.

— Це не новина, що я божевільний, — сказав Джедао, однак іронічним тоном.

Нірай відрегулював пістолет.

- Він на найнижчому рівні і спричинить лише біль, — сказав він, подаючи їй руків'я. — Черіс, я хочу, щоб ви вистрілили у Джедао.

Черіс взяла пістолет. Нірай міг збрехати їй, навіть якщо вона не бачила мети такої брехні.

— Куди цілитися, сер?

— У тінь або відображення у зеркалі, - сказав він. — Спроба вистрілити у себе також спрацює, але, за моїми даними, похмілля страшенно болюче. Я б не рекомендував пробувати.

Черіс навела пістолет на свою деформовану тінь. рука покрилася потом всередині рукавички; піт відчувався також на спині. Але вона мала наказ, хоча й неформальний. Перш ніж поговорити з Джедао, вона натиснула на гачок.

Сильний біль охопив її, і вона випустила пістолет, хоч її було навчено ніколи не кидати зброю.

Джедао лаявся на мові, якої вона не знала. Принаймні це звучало як лайка.

"Джедао?" — мовчки сказала вона.

Її думки прояснилися.

Формаційний інстинкт послабшав. Вона могла тепер думати вільніше.

— Так навіть краще, — сказав Джедао. — Ви справді відчули полегшення? Візьміть пістолет і тримайте його завжди поруч з собою. У кобурі, замість звичайної зброї.

Вона зробила, як їй наказали.

— Ну що ж, тепер ви можете братись до справи, — пожвавішав Нірай. — Я підготував більш комфортну обстановку. Шість разів постукати і вдарити двері ногою. Я збирався замінити двері на щось більш цікаве, але мене відволікли приємніші речі. — Поруч з ним відкрилися двері, і він вийшов без подальшого прощання.

— "Мене відволікли"? — повторила Черіс, згадавши його посмішку, коли вона впала на біговій доріжці.

— У Нірай своєрідні поняття про розваги, — сказав Джедао без будь-якої особливої неприязні. — Двоє людей, що вижили, потрапили в "Чорну колиску". Він перший, я другий, і тепер ти знаєш, чому гекзархат не засунув туди більше людей. У всякому разі, я припускаю, що нам потрібно перемогти у якійсь війні, інакше мене не витягнули би з морозильної камери.

— Там холодно? — Іноді схильність Кел до безпосередньості була корисною.

— Це просто такий вираз.

Черіс вийшла з кімнати з біговою доріжкою. Вони пройшли шість однакових коридорів, за винятком того, що перед кожними дверима вона отримувала потяг до нудоти. У кінці переходу коридори ковтали звуки кроків Черіс, і давали відлуння після затримки, яка була занадто довгою. Стіни були чорними, як і підлога та стеля. Якщо надто довго дивитися на стелю, як спробувала зробити Черіс, можна було побачити зірки, спочатку слабкі, а потім все ближчі і яскравіші, які швидко рухалися, світлі мазки туманностей розбивалися на окремі дорогоцінні камені зі світла і навіть оксамитова темрява зміїлася тріщинами, за якими стогнали великі шестерні, - але вона відвела погляд. Вона завжди чула, що станції Нірай були своєрідними, але вперше бачила це на власні очі.

Вихід в останній коридор виглядав так, ніби недавно був вирізаний плазмовим різаком. Черіс наполовину очікувала, що звисаючі краї ще розпечені до біло-червоного. Пройшовши коридор до кінця, вона вирішила примінити тактику Кел, і просто штовхнула двері ногою. Вони відкрилися.

Кімната була скупо обставлена. Всі меблі були під стінами — на Черіс, хоч вона і поважала акуратність, це справило гнітюче враження. Стіл був накритий червоно-золотою скатертиною і на ньому стояли чотири вази. Кольори Шуос — лисиці: на честь Джедао? Але вона не збиралася запитувати. Кожна ваза мала квітку на іншому етапі життя, від бутону до цвітіння, від пелюсток, що опадали, до насіннєвої коробки. Черіс не могла не подумати, що один хороший ривок скатертини зруйнує композицію.

— Що вони розказали вам? — запитала Черіс.

— Про цю прогулянку? — сказав Джедао. — Нічого. Інформація це така ж зброя, як будь-яка інша. Я не можу довіряти зброї.

— Я не впевнена, що вловлюю суть.

— Моє зрадництво увійшло в історію. Ви не можете допустити, щоб я зробив те саме з вами.

Черіс нахмурилася. Щось не складалося.

— Я ціную вашу турботу, сер. — Останнє слово вискочило за звичкою.

— Ви не брали участі в облозі фортеці Хелспін, — сказав Джедао. Вперше його голос став беземоційним.

Їй довелося запитати, хоча він, можливо, чув це питання сотні разів.

— Чому ви це зробили?

Як і кожен Кел і кожен Шуос, вона вивчала стратегію облоги. Не було сумнівів у свідомій різанині наприкінці.

— Якщо ви думаєте, що зможете мене вилікувати, — сказав Джедао, — то майте на увазі, що найкращі спеціалісти Нірай протягом сотень років не виявили причини. Вони засунули носа навіть у мої колишні сни — це вимагає деяких методів, адже я більше не сплю, — змусили мене пройти усі смішні асоціаційні тести, що включали навіть фрукти, змусили мене грати в кожну картярську гру, відому у гекзархаті. Крім того, це вже минуле. Потрібно було ловити відхилення ще до того, як померло стільки людей. — Пауза. — Отже розкажіть мені, чому я тут, капітан.

Черіс збентежилася. Він говорив раціонально, але все ще міг планувати зрадити їх. Тому не треба повністю довіряти йому і бути явною відвертою. З іншого боку, не було сенсу його обманювати, якщо вона не збирається використати його талант. Всі історики називали його відмінним тактиком, а тактика починалася з розуміння людей. Черіс не мала ніяких ілюзій, що вона зможе опиратися досвідченому лису. Вона була змушена вибрати небезпечну ідею, що найкраще поставится до нього чесно і подивитися, що з цього вийде.

— Єресь у ВК, — сказала Черіс. А далі пояснила все так, як представили їй. По мірі того, як вона говорила, її пальці змушували мережу показувати карти. Мережа видавала їй також нові, до яких вона раніше не мала доступу. Єресь просунулася далі, ніж це було раніше, і можна було простежити райони зараження, які починалися з фортеці.

— Ми можемо перемогти лише з достатніми ресурсами, — повільно сказав Джедао, — але я б не назвав це простою справою.

Вона не знала, як себе відчувати — краще чи гірше — після його оцінки.

Один з терміналів видав наявні ресурси у шестиденному радіусі транспортування. Черіс прочитала інформацію двічі.

— Я не скаржуся на кількість зброї, - сказала вона, — але гармати впливають на розум, а не на серця. Єресь починається з сердець і переконань.

— Це залежить від того, куди стріляти, — сухо зауважив Джедао. — Розтягніть цей екран у тривимірну схему, якщо можна.

Черіс дала команду відобразити карту у об'ємному вигляді з кольоровим наповненням. Вона задала поворот навколо вертикальної осі, щоб вони могли краще оглянути ті регіони, які найбільше страждали від ересі, неприємно текстуровані області блідо-сірого кольору.

Фортеця була розташована у порожньому просторі з структурних причин і мала найближчою сусідкою систему Футбрейк. Позначка вказувала, що там був розміщений лінзомот, але поки фортеця генерувала зміни у ВК, все, що він міг зробити, це послабити кровотечу, образно кажучи.

— Я бачу тут два життєздатних підходи, — сказав Джедао. — Три, фактично, але якби гекзархат хотів зачистити регіон, то обійшовся би без нас.

Вона вголос по пам'яті прочитала відповідну частину наказу: "Знищення економічно небажане". Єресь вже торкнулася заселених планет системи Футбрейк, чиї екосистеми були надто цінними, щоб знищити їх просто так.

Джедао на деякий час замовк.

— Гаразд. Ми можемо спробувати стабілізувати Футбрейк і використати систему як плацдарм для краще підготовленого нападу пізніше, або направитися прямо до фортеці з самого початку, і сподіватися, що хвиля ересі не накриє нас у найбільш непідходящий момент. Які ваші пропозиції?

Черіс знала основні характеристики фортеці. Число жителів та розподіл багатства серед еліти. Вона знала, скільки студентів фортеця щороку посилала до академій, навіть з розбивкою по окремих академіях. І вона знала про легендарні щити з інваріантного льоду, але про це знали всі.

Вона знала багато, і водночас не знала нічого. Вона відчувала малозначність її акуратно впорядкованих фактів для опису какафонії живої культури. Одного разу вона продивилася опис Кел, присвячений її рідному місту Бенкетуючих Ворон. Її дім перетворили у стерильний статистичний список. Кожен факт був істинним, але список не містив нічого про те, як звучало лопотіння крил ворон, коли їх зграя злітала в небо, залишаючи у пилюці пророчі сліди.

— Рано чи пізно нам доведеться протистояти фортеці, - сказала Черіс. — Краще швидше. З будь-яким результатом помре менше людей.

— Добре, — чітко сказав Джедао. — Я радий, що ми думаємо одинаково.

Це була незрозуміла для масового вбивці заява, справжнє її значення вона зрозуміла набагато пізніше.

Розділ 5

Номер, який їй надали, був прикрашений вазами, наповненими кістками дрібних тварин, зібраними у формі квітів. Черіс замислилася над тим, що ще робили Нірай, коли їм було нудно, але вона вже й так знала про них більше, ніж хотіла.

— По-перше, — заявив Джедао. — Попросіть мережу надати вам "Пакет орієнтації для якоря".

Судячи по назві, інструкція була написана якимось комітетом. Тим не менше, Черіс зробила запит. Спочатку вона була приємно здивована тим, що пакет був коротким. Тоді захвилювалася.

— Якщо у вас виникнуть якісь питання, — сказав Джедао, — запитуйте, але я повинен вас попередити, що є цілі розділи, про які я нічого не можу сказати.

Черіс розривалася між бажаннями прочитати інструкцію так швидко, як тільки можна, продовжити планування облоги, і бажанням запам'ятати все як слід. Вона вибрала щось середнє. Більшість вказівок були роз'ясненням того, що їй вже сказали, але Черіс нахмурилася, коли натрапила на секцію про каріонний пістолет.

"Після заякорення генерал може бути витягнутий для повторного використання за допомогою каріонного пістолета, і його свідомість і пам'ять запишуться на фізичну основу" зазначав Пакет орієнтації. І внизу була виноска: "в надзвичайній ситуації, якщо генерал відмовився видати необхідну інформацію, осколки може проковтнути доброволець. Хоч ця процедура експериментальна, вона дасть генералу тіло, щоб його можна було катувати".

— Доброволець? — сказала Черіс. Нірайське розуміння "добровольця" безсумнівно було таке ж, як у Кел.

— Я не думаю, що вони зможуть змусити когось з'їсти труп привида, — сказав Джедао, — наскільки я знаю, цього ніколи не пробували. Я б не рекомендував робити це в будь-якому випадку. Нірай вважають, що наявність кусочків мого мозку всередині іншої людини зведе її з розуму, навіть якщо я сам по собі не божевільний.

— Я це запам'ятаю, — сказала Черіс, намагаючись не думати про те, як мало це відрізняється від її нинішньої ситуації. Вона закінчила читати пакет орієнтації. — Я готова.

— Гаразд, — сказав Джедао. — Налаштування. Перший дисплей: Фортеця Розкиданих Голок і все, що є у нас про її захист. Другий дисплей: звіти про населення та походження єресі. Третій: дані про цю специфічну єресь і наскільки швидко вона метастазує. Ми повинні будемо попросити Ніро дати нам математичного аналітика…

— Я можу впоратися з цим, — сказала Черіс.

Різкий інтерес:

— Ви вчилися в Нірай?

— Моєю спеціалізацією була математика, — сказала Черіс. Вона звикла до цього. — Вербувальники порадили мені подати заявку до нірайської академії, але я відхилила її.

— І Кел узяли вас все одно.

— Після того як порадили мені подати заяву до нірайської академії, так.

— Я хочу переконатися, що я правильно розумію, — сказав Джедао. — Ви мали вибір і заслуговуючі уваги математичні здібності, а вирішили стати яструбом у будь-якому випадку. Це був сімейний тиск?

— Я можу замовити свій профіль для ознайомлення, — сказала вона.

— Я б хотів глянути, так, але я хочу почути це від вас також.

Черіс викликала свій профіль — ту частину, до якої мала доступ, і подумала, які його розділи затримають увагу Джедао. Чи повинна вона бути збентежена через її прихильність до мелодрам, і графі "заняття у дозвілля? " Або той факт, що вона була ентузіастом дуелей, але посередньою дуелянткою? А чим займаються мертві генерали у свій вільний час?

— Моя сім'я хотіла, щоб я залишилася вдома, — сказала вона. — Вони не схвалювали військову службу і мою втечу у гекзархат. — Вона не сказала, що хотіла чогось більш дієвого, і що армія Кел зі своїм конформізмом здавалося їй хорошим місцем для цього.

— Відмінно, — сказав Джедао після тривожної тиші. — Четвертий дисплей: огляд доступних ресурсів. П'ятий: Я хочу проглянути технічні досягнення протягом останніх чотирьох десятиліть. Можливо, сучасний стан кращий, ніж було раніше. Залиште шостий пустим на даний момент.

— Ви вже все розпланували, — сказала Черіс, створивши дисплеї.

— Я не люблю витрачати час, — сказав Джедао. — Усі дисплеї у режимі реального часу, чи не так? Поїхали в зворотному порядку.

Гекзархат займався низькорівневими сплахами єресі щодня. Спалахи високорівневої єресі були порівняно нечастими, але викликали необхідність мати інваріантні щити, що вже давно було реалізовано.

Черіс та Джедао продивилися п'ятий дисплей разом.

— Ніяких серйозних відкриттів, — сказав Джедао після того, як вони переглянули резюме. — За винятком грибка у каністрах, більша частина військового спорядження аналогічна попереднім моделям. І ми не хочемо вдаватися до грибка, тому що пізніше очищення коштуватиме великих грошей. Приємно бачити, що війна мало змінилася.

Черіс різко глянула на тінь, але очей не було видно.

— Єретики будуть знати, чого чекати від нас, — сказала вона.

— Я й не планував повалити їх секретною зброєю, — сказав Джедао. — Звичайно, цілком можливо, що вони мають неприємну нову екзотику. Єдиний спосіб дізнатись — підійти достатньо близько, щоб побачити, що вони задіють проти нас.

Коли вони перейшли до четвертого дисплея, у двері хтось двічі швидко постукав. Нірай увійшов, не чекаючи на запрошення.

— Я дзеркало для ваших очей, але зникаю від поцілунку, — сказав він з невеликою посмішкою.

— Вода, — мяко сказав Джедао. — Ця загадка старіша, ніж гекзархат. Черіс, можна перемкнути п'ятий екран, щоб показати енергетичну зброю? Дякую.

— Загадка ніколи не повинна допускати визначення власного віку, — сказав Нірай. Він знайшов собі стілець, сів і почав розкладати якусь гру картами джен-цай.

— Ігноруйте його, — сказав Джедао до Черіс. — Розкажіть мені про мот-двигуни класу 22-5. Якби Блідий Розлом не був у мертвій зоні, його вже накрило би новою хвилею експансії єресі.

— Не випендрюйся, — сказав Нірай, не дивлячись на неї, - у тебе і так досить проблем.

— Можна було сподіватися на деяке розмаїття супротивників, — парирував Джедао.

Черіс моргнула. Вона відчула справжній холод у його голосі. Але обличчя Нірай залишилося спокійним, ніби він не чув нічого взагалі.

— Щодо ескадри, — продовжував Джедао. — Я повинен визнати, що новий — вибачте, не новий для вас — клас сіндермотів вражає, але я не маю змоги оцінити його ефективність, дивлячись тільки на цифри, і ви ніколи не служили на такому.

Ще б.

— Ні, - сказала Черіс. У гекзархаті було всього шість сіндермотів, і її здивувало, що їм надали аж два з них — "Щире вітання" та "Неписаний закон" — які були найближче. Черіс не знала, як їхні командири відреагують на ситуацію. — У мене є питання щодо протоколу.

— Запитуйте.

— Яким буде ваше звання? Тим більше, що ніхто не може вас чути?

— Коли ми зберемо рій, вам дадуть звання генерала як у мене.

Черіс спробувала не жахнутися.

— Якщо ви чихнете не по правилах, вони спочатку стрілятимуть, а розбиратимуться пізніше. Командування Кел наполягає на тому, що я не можу бути позбавлений рангу, поки вони не придумають відповідну церемонію, але вони ніколи не мали часу для цього.

Тому що вони хотіли зберегти його для використання, а вбити могли в будь-який час. Але вона цього не сказала.

Через деякий час Джедао додав:

— Є дуже короткий список екзотичної зброї, який вбив би нас обох. Більшість екзотики спочатку вб'є мене, не завдавши збитку вам, але коли я зникну, ви станете настільки ж вразливою, як і будь-хто інший. І ви повинні бути обережні з інваріантною зброєю. Давайте виведемо список екзотики на шостий дисплей. Так, пошук має показати нам дещо.

Як Джедао і казав, список був дуже коротким. У ньому було тільки два види зброї, каріонний пістолет і змійка. — Крім них, — сказав Джедао, — ви можете не боятися першого пострілу з іншої зброї. Якщо вони вдадуться до екзотики, це означатиме, що вас хочуть отримати живою, тому ви, напевне, в безпеці. Не те, щоб Нірай не хотіли спробувати.

— Я це почув, — сказав Нірай. — І придумаю щось особливе для тебе, якщо хочеш.

— О, славно, — сказав Джедао з значно меншою повагою, ніж раніше, — а то я почав думати, що твоя фантазія вичерпалася. Крім жартів, розкажіть мені, на що здатні ці сіндермоти. Ваша розробка, я гадаю?

— Здебільшого, — сказав Нірай, — але чому тобі не запитати у свого якоря? Заодно дізнаєшся, наскільки добра вона у цифрах. — Він мав на увазі не лише розміри чи кількість екзотичних гармат, а їх можливості щодо змін у ВК.

Черіс рефлекторно спробувала уявити вираз обличчя Джедао.

Джедао помітив це.

— Я можу зробити деякі оцінки, — сказав він, — але мені потрібні обчислювальні інструменти, щоб перевірити їх, або консультація фахівця. Я не зміг би побудувати мот-двигун, навіть якщо б ви дали мені креслення та коробку цвяхів — Нірай хихикнув — але я можу змусити їх співати в бою. Ви будете моїм фахівцем, Черіс. Розкажіть мені про них.

У специфікації сіндермотів тепер були певні параметри, до яких вона звичайно не мала доступу. Вона прикинула співвідношення і побачила цифри.

— Вони доволі рухливі, - сказала вона через деякий час. — Я цього не очікувала.

Вона вказала на регулятивні рівняння та на те, як вони були пов'язані з кривими потужності. Джедао дуже спокійно вислухав, а тоді сказав:

— Переведіть їх для мене в графічну форму, якщо можна.

Цікаво. Математика не була його сильною стороною? Але запит був досить простим для виконання. Вона також використала графіку для демонстрації того, як навколо сіндермотів генерується календарна стійкість, і як їхня вогнева потужність співвідноситься з баннерами. Використовуючи стандартизований емулятор, вона показала, що один сіндермот може зробити проти інваріантного льоду, припускаючи бездоганну тактику з обох сторін, потім два сіндермоти, потім шість. Було дуже шкода, що вони не могли мати всі шість; вони мали синергетичний вплив один на одного. Вона помітила, що Нірай дивився на розрахунки, спостерігаючи за нею, але, якщо він і мав що сказати, то зберіг це при собі.

Фортеця Розкиданих Голок, аналітичний відділ

Пріоритет: персональний

Від кого: Вахен афір дай Ноум

Кому: Гептарху Ліож Цзай

Час: Рік вгодованої корови, місяць курки… Мені дивно, що люди проголосували за те, щоб у новому Календарі були присутні сільськогосподарські тварини, але зробити ще й День шовкопряда? Надішліть мені повідомлення, якщо Доктрина придумає щось більш захоплююче.

Моя дорога Цзай, ви повинні пробачити мені мої страхи. Я не претендую на те, що до нових добових циклів в Фортеці легко адаптуватися, хоч нас і переконують у цьому. Світло тут бліде і холодне, ніби ми у якомусь місці, де лежать сніги та віють крижані вітри. А я приїхала сюди почасти тому, що мені набридли неприємності з погодою на планеті.

Я настійно закликаю вас переглянути завдання для Третьої аналітичної групи з цим останнім юстиціарієм Рахал. Я, як і будь-яка жінка, вчепилась би за цю можливість, але Рахал це Рахал. Якщо ви хочете знати мою думку, то Кел менші самогубці, ніж вони. Кел, принаймні, подивляться на цифри і зрозуміють, що немає сенсу жертвувати десятьма з них, щоб знищити одного з нас, хай будуть благословенні їх крихітні мізки. Однак Рахал готові здійснити масове самогубство заради якогось абстрактного вищого принципу. Тим не менше, я вважаю, що ви врахували цю обставину, і у вас немає сумнівів у тому, що ми повинні продовжувати очищення, тому ми продовжуємо працювати у цьому напрямку.

Я знаю, ви пропустите попередню дурницю на користь основної доповіді, так що я повинна перейти до справи. Я слухаю переговори загонів їхньої охорони, і ви знаєте, що я проявлю максимум старання. Ви повинні це оцінити — я роблю це, навіть перебуваючи у ванній кімнаті, - ніколи не забувайте про те, що я не думаю, що ви не зацікавлені в таких мирських задоволеннях. Достатньо сказати, що я бачу потоки даних, навіть коли засинаю.

Кел тримаються на відстані. Як на дуелі, розумієте? Але поки що вичікують. Маленькі зграї мотів-розвідників, що дратують і літають поблизу, це все, що ми бачимо. Вони теж відстежують ситуацію. Немає жодних ознак повноцінного рою. Як ви можете уявити, всі в аналітичному відділі чекають, щоб побачити, що вони збираються кинути на нас.

І це проблема. Жарти вбік, яструби щасливі, коли можуть постріляти, довго готуватися вони не люблять. Що ми бачимо, це стримуючий вплив Шуос, тому що, якби це залежало тільки від командування Кел, ми не змогли б спати через їхні бомби. Вони з'являться не лише зі зброєю. Ми можемо відбитися від їх зброї. Вони вступлять у бій з деяким планом, як це прийнято у Шуос. Ніякого успіху у подоланні їх системи шифрування, але справа в тому, що вони повинні прийти до нас — рано чи пізно. Якщо вони повністю втратять систему Розтягнутого Маршу, навколишні системи теж відділяться. У цьому краса єретичних течій, і вони напевне колись здивуються, що наш аналітичний відділ так добре організований.

Тим часом для тренувань ми використовуємо мішені у вигляді лисиці з дев'ятьма очима. Хороший спосіб зняти стрес. Ви повинні зайти до мене якось. Полюбуєтесь, як я відмінно стріляю. Я потрапляю в очі кожного разу.

Ваша у ВК.

ВН

Схема фортеці Розкиданих Голок повільно крутилася у повітрі. Вона нагадувала опухлий місяць з шістьма підземними анклавами, кожен з яких вміщав від 40 до 60 тисяч осіб, і був по-різному організований. Виступаючі ребра забезпечували оборону фортеці.

— Інваріантний лід, — сказав Джедао. — Я не думаю, що хтось знає, як його створюють.

Черіс подивилася на Нірай, але він ігнорував її.

- Навряд чи про це могла знати капітан піхоти, — сказала Черіс.

Інваріантний лід мав можливість генерувати щити в навколишньому просторі. Щити були непроникні ні до чого, крім вузької смуги частот зв'язку. В принципі, достатньо сильна атака могла пригнітити щити і вичерпати його енергію. Але останнє, що Черіс чула — навіть ядерних бомб не було достатньо, не кажучи вже про різну екзотику.

— Я не знаю, як ви плануєте зламати щити, — сказала Черіс. Гекзархи встановлювали їх на вузлових фортецях саме через їх невразливість. Щоб випадкові єретичні ефекти зовні не могли проникнути всередину — що було само собою зрозуміло. Інваріантний лід забезпечував достатній захист фортеці.

— Хтось пробував? — запитав Джедао.

— Люди вмирають, коли наближаються до щитів, — сказала Черіс, — але це ще не все. — Вона запустила один із стандартизованих тренажерів і заклала дуже спрощений сценарій. Статистичні дані битви сказали все за неї. — Я не думаю, що гекзархам сподобається двадцятидев'ятирічна облога.

Джедао тихенько засміявся.

— Це не займе так багато часу. Ми не боремося з льодом, Черіс, ми боремося з людьми, що використовують лід. Давайте подивимося, які розвідувальні дані ми маємо по фортеці.

Їм потрібно було вибрати найбільш релевантні дані з окремих звітів.

— Я не думаю, що ви також навчені виконувати розвідувальну роботу, — сказав Джедао.

Нірай перекидав карти лицем вгору. У центрі був Потонулий генерал. Черіс зітхнула — це було надто схоже з їхньою ситуацією.

— Вибачте, — сказала Черіс Джедао. — Чому б вам не сказати мені, що потрібно шукати?

— Очевидні речі. Хто це почав і як? З такою локацією, як фортеця, це не може бути випадковим. Хтось орієнтувався на фортецю і досяг успіху. Я здивований тим, що юстиціарії Рахал прогавили єресь і не позбулися проблеми в звичайній для себе тупій манері. З цього випливає, що багато параметрів були зведені докупи та використані в потрібний момент. Це означає серйозну організацію.

— Ви натякаєте на змову, — сказала Черіс.

— У мене немає ніяких доказів, але інтуїція теж чогось варта.

Більшість звітів були більш ніж тижневої давності. Що б не сталося, це відбулося раптово. Зв'язок був відключений одним з перших, чого і слід було очікувати. Лише після того, як повернувся один лінзомот — з технічної ескадри, яка складала двадцять п'ять суден, гекзархи оголосили фортецю під забороною.

— До речі, це було розумно, — саркастично зауважив Джедао. — Якщо зовнішні новини недоступні, то ніхто не має іншого вибору, окрім як слухати те, що говорять єретики.

Нірай засміявся.

— Так, це правда — сказав він, — чого ще можна очікувати від купи гекзархів?

— Це стандартна процедура, — сказала Черіс, напружуючись.

— Звичайно, — сказав Нірай.

Для неї була загадкою внутрішня політика у фортеці — хоч і неприваблива, система стимулювала суперництво фракцій — коли Джедао заговорив знову.

— Про суперництво згадується мимохідь, — сказав Джедао, ніби роздумуючи, — але багато "попередніх досліджень ринку" з боку місцевих жителів. Маркетинг чого? Додаються демографічні дані, хіба якщо…

— Якщо? — спитала Черіс.

— У мене занадто жива уява, — сказав Джедао, — це все. Я рекомендую створити команду розвідки "Шуос" для аналітичної підтримки та повноцінний загін агентів. У будь-якому випадку вони будуть присутні, але ті, які є зараз, спостерігають за тим, чи не підкорив я вас. А нам потрібні люди, які будуть аналізувати ворога. Чим більше очей, тим краще.

Чим більше очей, тим краще. Девіз Шуос. Вона давно не чула його, але її заспокоїло те, що навіть Шуос, як жив так давно, знав його.

— Мені було б зручніше, — сказала Черіс, — якби я знала більше про ваші плани щодо боротьби з інваріантним льодом.

Вона знову подивилася на Нірай. Зараз він будував картковий будинок у вигляді фортеці. Напевне нірай це роблять, коли їм нудно. Вона явно помилилась, вибравши армію Кел.

— Коли я був живим, — сказав Джедао, — штурм фортеці був стандартним питанням екзамену в Академії Кел, і це була одна з безнадійних ситуацій в симуляторах. Це досі так?

— Я не екзаменатор, — сказала Черіс, — але ми могли б отримати цю інформацію на Шостому дисплеї.

— Погоджуюсь.

Черіс з захопленням проглянула класифіковані відповіді на цей конкретний іспит. Хто знав, що стажери теж мали почуття гумору? Дві категорії, які притягнули її увагу, були — еретичне мислення — (очікуване) і — безповоротно дурне — (очікуване, але не назване так прямо).

— Не дивно, що вони не хотіли, щоб я був інструктором, — засмучено сказав Джедао. — Я не підійшов би їм.

Жертвенний Лис хотів стати інструктором? Вона не знала цього.

— Які категорії вас цікавлять? — запитала вона.

— Давайте перевіримо розділи "єретичного мислення" та "підвищити завтра".

У її животі ворухнувся хробак.

— Тільки висновки, Черіс.

Два відсотки екзаменаційних відповідей були класифіковані як єретичні. Черіс підозрювала, що ці курсанти не протрималися довго, або були відіслані в менш бажані місця служби з записами у своїх особистих анкетах. Ймовірно тепер вона теж мала подібну відмітку в своїй особистій справі (до якої не мала доступу), коли запропонувала використати Джедао.

— Я знаю, що краще не пропонувати вам зламати базу даних для більш детальної інформації, - сказав Джедао. — Кел дуже негативно відносяться до таких побажань.

— Я рада, що ви так добре нас знаєте, — сказала Черіс.

— Звичка Шуос, тільки й всього. Ви помітили, що у вас є уся доступна зброя? — Його голос звучав так, ніби він ходив по кімнаті.

— Вона не настільки дурна, щоб не розуміти, що саме Шуос вирішують, коли і куди її направити, — незадоволено сказав Нірай. Карткова фортеця була більшою, ніж вона уявляла. Черіс була вражена тим, що він ще не опинився серед розкиданих карт.

— Чому ви записалися до армії Кел? — запитала Черіс у Джедао.

Джедао зупинився, або, принаймні, його голос більше не рухався.

— Це був кращий варіант, — сказав він. — Я хотів служити, а від аналізу розвідувальних даних мене починало нудити.

— Не вірте йому, — сказав Нірай. Він почав розбирати одну з башт. — Він витрачав більше часу на вбивства людей, ніж аналітичну роботу.

— Звичайно, так здавалося, — сказав Джедао.

Черіс змінила тему, перш ніж розмова могла зайти занадто далеко і стати небезпечною.

— Найкращі відповіді включають багато топологічно складних операцій, — сказала вона. — Теоретично можна зробити щілину у щитах, переконавши оператора вчинити щось математично нерозумне. — Вона продивилася ще кілька пропозицій. — Але це вимагає швидкості та точності у розрахунках і реагуванні, а ми знаємо, що об'єднана мережа біля фортеці розсинхронізується і не буде працювати злагоджено.

— Якщо ви знайдете топологічне рішення, — сказав Джедао, — скажіть мені. Мені потрібно знати початкові умови, які необхідні, щоб виконати щось подібне — я повинен знати, куди вести гру.

— Якщо рішення не буде, що тоді?

— У мене майже така сама інформація, як у вас, щоб щось сказати. Інваріантний лід був класифікований на найвищому рівні секретності навіть у мої дні. Але давайте подивимося, чи можете ви вивести на монітор зміни у ВК і гербі фортеці.

Фортеця змінила герб? Черіс зробила запит.

Система повідомила Черіс, що такого файлу не існує.

— О, ради любові лисиці та собаки. — Джедао подумав якусь мить. — Запитайте, чи можете ви поговорити про це з кимось?

Черіс зробила це і була вражена зустрічною вимогою підписати запит.

— Підпишіть запит моїм ім'ям. Це їх трохи розворушить.

— Моя кар'єра буде дуже короткою, — сказала вона, але зробила, як він сказав.

— Ви ж самогубчий яструб, — сказав Джедао. — Для вас це звично.

Нірай закінчив розбирати оригінальну вежу і почав будувати нову тими ж картами.

Через вісім хвилин, коли їм стало цікаво, чи прийде хоч щось, прийшла відповідь. Дуже проста: "Файлів не знайдено".

— Це так зараз виглядає герб Командування Кел? — запитав Джедао. — Я думав, що це буде попелястий-яструб-і-меч. Чи це якийсь підрозділ?

— Це Архів, — сказав Нірай, — як завжди. — Він підлаштував пару карт чорної масті у башту. Одна з них була Двійка шестерень, і Черіс відчула холод: Джедао взяв її за свою особисту емблему дуже давно.

— Неважливо, — сказав Джедао. — Однак у нас виникла проблема, що командування Кел приховує від нас інформацію. Цей файл існує, якщо тільки вони не стерли його, а вони цього не зробили б.

Черіс нахмурилася.

— Вони поступили грубо.

— Вони і не будуть з нами цяцькатися. У нас немає ніякого важеля вплинути на них. Але це говорить нам, що вони захищають щось настільки важливе, що його секретність переважає необхідність повернення фортеці.

Така лінія мислення зробила її нервовою, але це відповідало тому, що вона знала про Командування Кел.

— У всякому разі, дозвольте мені сказати, що я знаю. Якщо ви подивитеся на збережені записи з мого часу, існує значна розбіжність в фізичних проявах роботи щитів, в основному це забарвлення кольором і спектрами. Це пов'язане з впливом людського оператора.

— Ви впевнені, що це не може бути деякими особливостями інваріантного льоду? — запитала Черіс.

— Ні, - сказав Нірай. — Моя фракція знала би, якби це було так.

— Він надійний у технічних питаннях, — сказав Джедао, правильно інтерпретуючи вагання Черіс. — Це означає, що для того, що проламати щити, ми повинні зламати оператора. Ви скептично налаштовані.

— Мені було б нерозумно просити про вашу допомогу, якби я не збиралася скористатися вашими порадами, — сказала Черіс. — Чи не можете ви бути більш конкретними щодо того, як ви будете це робити?

— Я б вважав за краще не планувати, поки ми не опинимося на місці. Ми не знаємо, як фортецю захопили, навіть якщо це виглядає як бунт всередині. Ми можемо зібрати рій для нападу, але ми не будемо знати, наскільки ми можемо їм довіряти. Єресь може просочитися де завгодно. Або звичайні шпигуни. Люди не чують те, що я вам говорю, але вони зможуть прочитати ваші реакції. Пробачте за прямоту, Черіс, али ви не навчені ховати думки.

Черіс закусила губу. Вона поклялася служити Кел, але ситуація склалася так, що тепер Джедао був її безпосереднім начальником. Прагнення повірити йому на слово, завдяки інстинкту формування, було майже неможливо перебороти. Вона нагадала собі, що вона повинна бути готова вбити його.

— Ми зробимо, як ви кажете — сказала Черіс, — але коли мені потрібне буде пояснення, я збираюся його отримати.

Вона вимагала від генерала. Мабуть, ця місія зробить її не-Кел.

— Більш ніж справедливо, — сказав Джедао.

Він так легко погодився, що вона запідозрила якусь гру, але відступати було пізно.

— Які ваші рекомендації щодо складу групи?

— Я звичайно, маю деяке знайомство з єретичним ВК, — сказала Черіс, здивована, що він запитує її думку, незважаючи на недостатній досвід, — але інваріантна зброя буде куди кориснішою, інакше ви можете лише коригувати існуючу екзотику.

— Це правда. Фортеця генерує єретичний ВК, і ми не знаємо, як буде виглядати екзотика після того, як ми потрапимо туди, або які інші захисні ефекти вони уже створили.

— У них вже є найкращий захист — щити.

— Було би дуже зручно, якби вони не мали резервних засобів захисту, — сказав Джедао, — але нам краще на це не розраховувати.

Черіс подивилася на цифри. Після консультацій з показниками четвертого дисплея вона зібрала рій. За звичайних обставин двох сіндермотів було б достатньо для того, щоб самостійно впоратися з будь-якою загрозою, але вона додала тринадцять баннерів для вогневої підтримки та сім ботомотів для перевезення піхоти.

— Я припускаю, що ви хочете використати піхоту, — сказала вона, — хоча не бачу, як ви можете з її допомогою подолати єресь. Ми ламаємо збройний опір, і після цього туди заходять ментори Відони?

— Ми можемо зробити дещо краще, — сказав Джедао. — Коли я сказав, що ми не будемо ламати захист, а збираємося зламати операторів захисту, я був буквальний. Цей метод старіший за війни єрессю. Зламати волю ворога завжди було важливіше.

Так, подумала Черіс, але хто твій ворог?

Вона знала, що краще не питати його про це, але неспокій залишився на весь подальший час планування.

Розділ 6

На Черіс очікував сюрприз, коли прийшов час вибирати командира піхоти. Вона і Джедао домовилися про полковника Кел Рагата, який повернувся у армію Кел, побувши деякий час істориком. Послужний список Рагата з усіма його нагородами виглядав так само, як і в Четвертого під час конкурсу пропозицій. Оскільки вона нічого не могла довести, то зберегла це про себе.

Вибір для команди розвідки Шуос та групи аналітиків був складніший. До розчарування Черіс, система дозволила їй описати операцію, а потім зробити заявку на команду та групу, і це було все. Вона не могла дати інших параметрів для підбору персоналу.

— Це типово, — сказав їй Джедао. — Наша любов до дріб'язкових таємниць, не кажучи вже про зволікання з документами, не змінилася за останні кілька століть. Доведеться повірити, що гекзархи хочуть нашої перемоги. Так у них з'явиться стимул призначати нам компетентних працівників.

Наступним кроком було встановлення порядку збору рою. Черіс відчувала себе незручно, оскільки рій збирався під генерала, а вона ще не була оформлена. По правді кажучи, вона відчуватиме себе незручно і після затвердження. Система видала підтвердження — "надзвичайні обставини" — і видала термін у 5,9 дня.

Черіс подумала, що робити далі, а потім розгубилася, відчувши, що позіхає.

— Ви повинні поспати, — сказав Джедао. — Ви не будете добрі у роботі без відпочинку.

— Я хвилююсь, що вночі прийдуть новини, які змінять наші плани, — сказала вона. Не кажучи вже про її небажання знаходитися у такі моменти поза свідомістю. — Хіба у нас не повинен бути сформований штаб для таких речей? — Вона відчували би себе значно краще, знаючи, що навколо будуть інші Кел, нехай навіть незнайомі.

— Повинен, — погодився Джедао, — але вони намагаються звести до мінімуму кількість офіцерів, що перебуватимуть у тісному контакті зі мною, і для такого рою вистачить штабу на сіндермоті. — Тут все зрозуміло… — У всякому разі, я не можу працювати з моніторами, але якщо ви вкажете деякі прапорці, я можу розбудити вас, якщо станеться щось варте уваги. Я також не можу одночасно читати більше одного документа, але я можу стежити за більшою кількістю графіків, ніж звичайна людина. І я не проти того, щоб бути будильником. — Він засміявся з її обуреного виразу обличчя. — Вибачте, я не хотів вас шокувати.

Черіс не хотіла спати під його наглядом, але вона не могла не спати взагалі. Якби вона знала, чим це обернеться для неї, вона мала б серйозні сумніви щодо пробудження Джедао.

— Ага, і де ж мені поспати? — запитала вона нейтральним голосом.

— Там, звідки ми прийшли — напевне там уже все налаштоване.

Він був правий. Тепер номер виглядав більш затишним, незважаючи на дзеркала. Кімната також була набагато більшою за всі, у яких вона коли-небудь лягала спати.

Черіс подивилася на своє відображення. Джедао посміхався. Вона стиснула зуби і сердито подивилася на нього.

— Добре-добре, — незграбно сказав Джедао, і вона відразу ж зрозуміла, що була надто очевидною у своїх емоціях. — Вам буде потрібно бути у формі в найближчі дні. — Вона вирішила, що краще не відповідати.

Її особисті речі з "Палаючого листка" вже лежали на столі. Вона перевірила: вони не забули воронячий талісман. Потім переглянула інші речі, уніформу та цивільний одяг, зброю. Вона була особливо рада побачити світловий меч, хоча й не знала, чи матиме шанс потренуватися на дуелі. Однак меч — вона перевірила його, у той час я Джедао залишався мовчазним — міг запропонувати їй деякий захист від ревенантів.

Пакет орієнтації запевнив її, що їй нічого боятися під час сну, але вона не повірила. Не кажучи вже про те, що їй було незручно від постійної присутності командуючого.

— Спати, — сказав Джедао. — Завтра побачимо, чи є додаткові розвіддані.

Вона звично роздягнулася, засумнівавшись лише тоді, коли справа дійшла до рукавичок. Як правило, вона знімала їх для сну, але їй не сподобалася думка, що Джедао побачить її голі руки. Кел не надівали рукавичок лише коли відправлялись на самогубчі місії. Хоча він вже бачив її руки. Вона не відчувала полегшення від цього.

— Я не буду ображений, якщо ви їх не знімете, — сказав Джедао. — Я теж практично ніколи їх не знімав.

Якби він нічого не сказав, вона могла б подолати своє небажання, і зняти їх, вимкнувши світло. У її голові з'явилося зображення, її змінене відбиття в дзеркалі: Джедао, одягнений в форму Кел, Джедао в рукавичках з обрізаними пальцями, що тепер означало зраду.

— Ви носили їх свій день вбивства? — прямо запитала його Черіс.

— Так, — сказав він. — Вони показали мені відео.

— Ви не пам'ятали? — недовірливо перепитала вона.

— Не все, і не по порядку.

— Ви не виказуєте ніяких ознак вини, — вказала Черіс, вимовляючи слова, подібно до ударів по барабану. — Відносно людей, яких ви вбили. Людей, які довірилися вам, яких ви очолювали. Я не розумію, чому командування Кел зберегло вас і не засмажило у найближчому сонці. У Кел ніколи не було недостачі у хороших генералах.

— Подивіться на мій послужний список, — сказав Джедао. Голос звучав сумно, він не хвалився. — Я припускаю, що ви подивился його до того, як мене розморозили.

Черіс знала про його досягнення. Вони вивчали деякі його битви в академії.

Він продовжив.

— З часу, коли я став знаменитим, я не програв жодної битви. Мені було тридцять два роки, коли я отримав чин бригадного генерала, і сорок п'ять, коли я помер. Чесно кажучи, вони посилали мене помирати знову і знову. Тому що я був досить гарний, щоб бути корисним, але я був Шуос, тому командуванню Кел було наплювати, якби я не повернувся з якоїсь жахливої битви, щоб звільнити місце для якогось генерала Кел. І знаєте що? Я переміг усіх ворогів, яких вони вибрали для мене і знищив їх.

Командування Кел врятувало мене не тому, що вони піклувалися про мене, Черіс. Та частина, про яку ви не знаєте, тому що вона засекречена, полягає в тому, що я не програв жодної з битв, на які вони мене посилали, навіть після того, як мене стратили. Якщо вони коли-небудь зрозуміють, як витягнути те, що робить мене хорошим на моїй роботі, без тієї частини, де я збожеволів, вони витягнуть її і вкладуть комусь іншому. Ось чому вони продовжують посилати мене на місії — щоб побачити, чи вони вже докопались до суті. І тоді, коли вони будуть впевнені у цьому, то знищать мене остаточно.

— І як це виправдовує те, що ви зробили? — запитала Черіс.

— Ніяк, — сказав він. Він був ввічливим, але не вибачався. Той факт, що його голос був настільки близько, викликав занепокоєння, від якого по спині поповзли мурашки. — Я міг би прикинутися винуватим, але ці люди вже кілька століть як мертві. Це їм не допоможе. Єдине, що мені залишилося зараз, — це служити системі, за яку вони померли, і якій я теж присягнув служити. Це не виправдовує мене, але це єдине, що у мене залишилося.

Він був переконливим і послідовним у роздумах. Їй було шкода, що вона не знала, яка була його гра. Вона лягла на ліжко і підтягнула ноги. Він більше нічого не казав, але не можна було не усвідомлювати його присутність, чи світлі очі у темряві.

Зрештою вона таки заснула. Їй приснився ліс, повний лисиць з блискучими жовтими очима. Кожного разу, коли вона робила крок, найближча лисиця сплющувалася у папір і згоряла, залишаючи лише осліплюючий вогонь, дим та іскри. Коли вона прокинулася, то була наполовину переконана, що її тінь буде опалена вогнем. Але усі дев'ять очей були на місці і не були пошкоджені.

Черіс була голодна, але календар нагадав їй, що сьогодні поминальний день: день Зміїного вогню. Поки вона спала, хтось подбав про атрибути медитації — зелену свічку у формі розрізаної змії, з тіла якої витягнута права легеня і розрізана поперек. В селищах Відони у цей день ритуально катували злочинців чи єретиків, хоча тих, хто відмовлявся від цієї традиції, не карали. Черіс не подобався цей поминальний день. Більшості людей він теж не подобався. Проте консенсусна механіка ВК вказувала, що екзотичні технології працюватимуть лише тоді, коли більшість будуть спостерігати за катуваннями та дотримуватися Доктрини соціального порядку, розробленої Рахал.

— Я не впізнаю цього ритуалу, — промовив Джедао незрозумілим тоном, коли вона запалила свічку. — Ким були єретики цього разу? Їх спалювали живими?

— Вони називали себе Зміями, — сказала вона, — про це неважко здогадатися. У них була якась релігійна єресь, що включала віру в реінкарнацію.

— Цікаво, — сказав він все ще незрозумілим тоном. — Втім, не буду переривати ваш ритуал.

Він нічого не сказав про те, щоб самому виконати ритуал. Черіс задалася питанням, чи виконання ритуалу привидами матиме хоч найменший вплив на механізм консенсусу. І все-таки той факт, що він, здавалося, не турбувався про поминальні дні, викликав у неї деяку симпатію.

Через тридцять дев'ять хвилин медитації Черіс приступила до ранкових вправ. Вона почала з розтягувань, потім серії рухів, прогресуючих по складності. Її тіло не хотіло підкорятися їй. Не раз їй довелося відмовлятись від переконання, що її ноги повинні бути довшими, а баланс іншим. З жалем вона вирішила не пробувати вправ з мечем.

— Історики пишуть, що ви були хорошим рукопашним бійцем і відмінно володіли зброєю, — нарешті заговорила Черіс, відчуваючи, що їй слід поговорити з Джедао, особливо після того, як вони обмінялися колючими зауваженнями минулої ночі. Зрештою це була її вина, що вони тепер працювали разом.

— Намагався не відставати від Кел, — сказав Джедао, погоджуючись у свою чергу. — Є шанс, що ви успадкували дещо з того, що я знав. Що вам з цим робити, залежить від вас, але я думаю, що більша частина навичок не буде діяти, бо налаштована на інше тіло.

— А ваші попередні якорі?

— Один з них мав деякий талант, але він був приблизно мого росту і будови, так що, можливо, це допомогло.

Черіс була вражена жахливою думкою, що все, що він робив, знищуючи свій персонал у фортеці Хелспін, вросло в її суглоби і не було зруйноване. Але якщо така м'язова пам'ять і існувала, вона не мала до неї безпосереднього доступу.

— Крім того, — сказав Джедао, — ви самі, напевне, знаєте достатньо способів вбивства людей. Я не знаю, чого навчають в Академії Кел у ці дні, але я не думаю, що у цьому напрямі не було ніякого прогресу.

Пам'ять підказала їй дещо.

— Хіба ви не почали, як найманий вбивця, у Шуос? — Не те, щоб вона сама не вбивала людей на війні, але тон Джедао був надто спокійним. Вона знала багато Кел, які були такими ж.

— Так, але я вже застарий для цього.

Думка про вбивць, які мали термін придатності, майже змусила її посміхнутися.

Невдовзі сервітори принесли три лотки, один великий і два маленькі. Службовці були дивними, таких вона ніколи раніше не бачила, змієподібні тіла з шістьма рудиментарними крильцями.

— Нірай, — сказав Джедао, ніби це все пояснювало. Цілком можливо.

Черіс подякувала слугам ввічливим кивком. Вона хотіла би поговорити з ними, але мала роботу, і була впевнена, що вони теж були зайняті. Вони дружно прощебетали щось, перш ніж вийти.

Лотки містили їжу для двох людей, а не одного, з додатковим посудом на великому лотку. Чаша Джедао була виготовлена з кованого металу з вигравіруваною на ній двійкою шестерень. Сусідні тарілки теж були заповнені рухомим туманом, ніби кусочками хмари.

— Принаймні, вони не витрачають на мене хорошого віскі, - сказав Джедао, але це звучало так, ніби він хотів, щоб це робили. — Вам цікаво, чи мені потрібно підживлюватися. Відповідь — ні, але я вважаю, що вони відчувають, що цього вимагає протокол.

— Ви їли разом зі своїми солдатами? — запитала Черіс. Це було небезпечне питання, але це могло допомогти їй краще взнати Джедао.

Джедао сухо засміявся. Його тон, коли він відповів, був спокійним.

— Вам цікаво, як можна було вбити людей, з якими ви проводили час за загальним столом. Я дивувався сам. Але відповідь на ваше запитання — так. Традиції Кел теж змінюються з плином часу, як ви розумієте. У мої дні командир приносив свою чашу на загальний стіл. Цього не було останнього разу, коли я прокинувся. Вони відмовилися робити це зараз?

— Так, — сказала Черіс, її рот був сухим.

Він не був здивований.

— Коли я був живий, я передавав по колу чашу, зняту з солдата-ворога, некрасиву річ з дешевого олова. — Його голос здригнувся, але відновив спокійний тон. — Я думав, що це було деяким нагадуванням про нашу спільну людяність.

"До певного моменту".

— Що сталося з чашою? — Він ніби чекав, що його запитають про це. Якась пастка?

— Я втратив її в одній сутичці. Ми напоролися на неприємну засаду. Одна з моїх підлеглих полізла за нашими речами всупереч моєму прямому наказові, тому що думала, що чаша важить для мене більше, ніж її життя. Ви не знайдете цього в записах. Я вирішив не описувати подробиць, оскільки вона вже була мертва — не було ніякого сенсу ганьбити її сім'ю.

Джедао міг їй збрехати, і вона не могла перевірити цю історію. Але ніхто не міг здогадатися, що маленькі деталі його життя будуть такими важливими століттями пізніше. Якщо вони ще матимуть значення. Що вона не розуміла — це що саме він намагався пояснити цією історією? Згідно свідчень, він був хорошим командиром. Звичайно, всі думали, що він хороший командир, поки не убив найближчих підлеглих.

— Ви достатньо турбувались про своїх солдатів тоді, - сказала вона, приймаючи історію за чисту монету. — Що змінилося?

— Якщо ви зрозумієте це, — сказав Джедао, — дайте мені знати.

Знову ігри. Або блеф. Черіс подивилася на лотки. Запах рису дражнив її ніздрі.

— Їжте, — сказав Джедао. — Ви напевне голодна.

— Як ви можете відчувати голод, якщо у вас проблеми навіть з кольорами? — запитала Черіс.

— Голод забути важко, — сказав він. Коли вона завагалася, він щось буркнув іншою мовою. Це звучало як лайка. Вона подумала, що за кілька століть він завчив багато таких виразів. — Вибачте, звичка. Моя рідна мова. Ваш профіль говорить, що загальна мова гекзархату не рідна для вас?

— Так, — сказала Черіс. Її батьки потурбувалися, щоб вона знала мвен-далі, мову її народу, хоча вона була мовою меншості навіть у місті Бенкетуючих Ворон. Черіс говорила цією мовою тільки коли відвідувала їх, решту часу вона користувалася високою мовою Кел. Гекзархат дивився на низькі мови зневажливо.

— Так, — сказав Джедао. — Я все ще лаюся на шпарой, хоча це вже мертва мова в гекзархаті. Мій дім був втрачений у прикордонній сутичці з Хафн близько трьохсот років тому.

Вона не знала цього.

— Шкода, — сказала вона, справді відчуваючи жаль. Намагаючись уявити, що відчуваєш, коли планета, яка була твоїм домом, стає безлюдною. І не змогла. Вперше вона отримала відчуття століть, що розділяли їх, і думку, що вони відрізнялись не лише рангом.

— Час лікує все, — сказав він, ніби це не мало значення. — Їжте. Якщо ви знепритомнієте від голоду, я не зможу вас підтримати, хоча я думаю, що хтось щось придумає.

Вона підтягнула один лоток ближче, потім взяла чашу. Один ковток, оскільки Джедао не міг зробити цього першим, а потім узяла палички для їжі. Рис був звичайним, але риба була перекладена тонкими скибочками маринованої редиски, і піджарена до приємного смаку з гіркуватим соусом.

— Ви їли таке, коли були живі? — запитала вона. Триста дев'яносто сім років з моменту його страти. Багато що могло змінитися.

— Ми з'їдали все, що могли дістати, — сказав Джедао. — Я пам'ятаю одну планету, де ми захопили склад з консервованою ікрою жаб. Навіть не дуже великий. Вони були делікатесом у цьому регіоні. Я бачу з вашого виразу обличчя, що це не екзотика для вас, але для нас це було так. Ми були голодні, тому з'їли їх без вагань. Було багато непристойних жартів ще довго після цього.

Черіс закінчила їсти в мовчанці, подумавши про чашу з олова, людину, яка не підкорилася наказу і ікру жаб. Ковтнула чаю і побачила чашу Джедао з її таємничим туманом.

— Чи повинна я щось зробити з нею? — запитала вона.

— Я так не думаю. Сумніваюся, що це підживить вас в будь-якому сенсі цього слова.

Останній ковток з чашки. Вона ще крутила її у руках, коли безособовий голос мережі повідомив:

— Вхідне повідомлення. — Комунікаційна панель стала чорною, з емблемою яструб-і-меч Командування Кел, яка палала яскравим золотом.

Черіс привела свою форму в повний формальний вигляд.

— Я готова отримати повідомлення, — сказала вона вголос, повернувшись до панелі.

Це був композит Два, який знову скопіював її обличчя.

— Генерал Шуос Джедао, — сказав він, ніби бачив, що він стоїть перед терміналом. Вона подуала, що це справді могло бути так. — Капітан Кел Черіс.

Черіс віддала честь.

— Спробуйте не показувати, що його обличчя нервує вас, — сказав Джедао. — Не потрібно дозволяти іншим так легко читати ваші емоції.

Їй не сподобався той факт, що він давав їй пораду, особливо такого роду, під час повідомлення від Командування Кел. Навіть якщо, поза сумнівом, це повториться в майбутньому.

— Вільно, — сказав субкомандуючий, і лише тоді Черіс переконалася, що він не чує Джедао. — Я думаю, ви знаєте, в чому справа. Через нездатність генерала проявити себе фізично, капітан, вам доведеться служити йому своїми руками та голосом. Щоб полегшити вам роботу, Командування Кел тимчасово присвоює вам звання генерала на всю тривалість кампанії.

Черіс очікувала щось відчути — дискомфорт, піднесення, плутанину — але прийшла лише втома.

— У мене також є деяка інформація, яка може виявитись корисною.

Черіс напружилася.

— Дані вказують, що єретики прив'язали свій режим до сімки як центрального цілого числа. Надалі ви будете отримувати розвіддані швидше, ніж ми, пам'ятайте про це.

Сімка. Вони бажали відродження фракції Ліоз? Вона хотіла би тепер, щоб цьому періоду історії приділяли більше уваги під час її першого року навчання в академії. Вона добре здала екзамени, але деякі знання зникли з її голови, як тільки вона отримала свої оцінки.

— Це все. Прийміть наші найкращі побажання, — і панель почорніла.

— Це погана новина, — сказала Черіс.

— Ми і так про це знали, — сказав Джедао. — Ах — ваша форма, Черіс. Подбайте про це, щоб не забути. Командування Кел доручило вам цю місію. Не треба почуватись, як курсант, який вирішив пожартувати, в будь-якому випадку.

— Тимчасовий ранг, повний, — сказала вона. Форма замінила капітанський кіготь крилами генерала.

— Я хочу ще раз переглянути список фіцерів рою, — сказав Джедао. — Сподіваюсь, що я не єдиний, хто нервує через Відону.

"Голодною гончою" командувала відона Джая, яка мала репутацію пронози через те, що вміло знаходила в наказах різноманітні лазівки. Було незвично для Відони піднятися до командування військовими силами Кел. Як і більшість громадян, Черіс мала здорову повагу до Відони, які несли відповідальність за поширення Доктрини та перевиховання дисидентів, але вона вважала за краще поважати їх на відстані.

— Командувач Джая має багато подяк у особистому файлі, - сказала вона, намагаючись уникнути непотрібних проблем.

— Вони дуже ретельно сформульовані, - вказав Джедао. — Я думаю, вона має зв'язки у високих кругах.

— Це може бути не єдиним поясненням, — сказала Черіс. — Крім того, якщо не вона, то ми повинні брати "Простий погляд" або "Шість шпильок". — Командир першого має дві догани за надмірну жорстокість, — Черіс навіть не знала, що командування Кел турбується про такі речі. Другий баннер потребував ремонту.

— Так, варіанти не дуже, — сказав Джедао. — Нехай буде Джая, подивимось. Ми повинні будемо уважно стежити за нею, але в будь-якому випадку я придумаю, як її використати. І нам буде потрібна співпраця полковника Рагата. Я позначив пару його нірай як потенційно проблематичних, але нам доведеться покладатися на нього, щоб вони не стали імпровізувати. — Він назвав їй імена.

— Я не думала, що ви будете цікавитися піхотою, — сказала Черіс. По правді кажучи, вона знайшла це приємним.

— Ми повинні, - сказав він, важко і різко. — Наша мета — зламати фортецю. Люди, які зайдуть у фортецю, стануть піхотою. Нам знадобляться люди, які вміють працювати автономно протягом певного періоду часу. Доведеться покладатися на нижчих посадових осіб, а це означає, що їх потрібно розуміти, щоб можна було мотивувати.

— Чи буде нам дозволено приєднатися до військ у фортеці? — запитала вона. Вона зрозуміла, що це було дурне питання, як тільки сказала його. Їй доведеться думати краще.

— Ви думаєте як рядовий командир компанії, а не як вищий офіцер. Відкиньте цю звичку. Крім того, я гарантую, що наші наглядачі пристрелять нас, якщо ми вийдемо з командного центру. Вони не дозволять мені вийти з поля їхнього зору. Нас обмежено у цьому відношенні.

— Я це запам'ятаю, — сказала Черіс.

Через деякий час він продовжив:

— Ви знаєте, що ви збираєтеся сказати своїм підлеглим, коли вони зберуться, Черіс? Найкраще підготувати промову заздалегідь. Коли вони вперше поставили мене командувати, я думав, що забуду своє ім'я.

— Я вислухаю будь-яку пораду, яку ви дасте, — чітко сказала Черіс. — У минулому я мала певний шанс познайомитися з моєю ротою особисто. Це має значення.

— Я не заперечую. Половина ваших командирів буде прагнути влізти у тріщини в захисті фортеці — це в характері Кел, — але вони вас зневажатимуть через швидкий кар'єрний ріст. Не дозволяйте, щоб це турбувало вас, якщо ще турбує. І, перш за все, не дозволяйте їм жаліти вас за те, що ви пішак. Ніщо не вбиває поваги швидше, ніж жаль. — Джедао подумав якусь мить. — Крім того, якщо вони витягнуть мене надто рано, вам, можливо, доведеться діяти самостійно, і вам потрібно бути готовою до цього випадку.

— Субординація…

— Командування Кел видало наказ, що ви генерал на час кампанії. Ви можете забажати вести її довго.

Він був правий. У надзвичайній ситуації, можливо, не буде часу запрошувати командування Кел для отримання нових наказів. Може їй доведеться прийняти командування. Хоча вона вивчала необхідну теорію щодо ведення космічних війн, але служила лише піхотним капітаном, і до того ж, досвід ведення війн у космосі вже напевне збагатився.

— Поменше слів, — люб'язно порадив їй Джедао. — Якщо ви не природжений оратор, то таким чином отримаєте менше проблем.

— Як керували ви? — запитала вона.

— Мені подобається спілкуватися з людьми, — сказав він. — Наверху те ж саме, тільки більш безособово. Ви відчуєте це через практику.

Черіс подивилася на імена та фотографії офіцерів у запропонованому рої. Список виглядав нереально, але Черіс знала, що вона повинна серйозно поставитися до цього. Незабаром вона і Джедао будуть відповідати за цих людей, і вона не могла дозволити йому знати про них щось таке, чого не знатиме сама.

Розділ 7

Рій збільшувався поступово, кожен мот займав свою позицію у решітці, згідно наказу з командного центру нірайської станції. Черіс та Джедао переглядали формування на шостому дисплеї. Баннери були різними за формою, навіть одного класу. Командорам було дозволено вводити ряд змін, якщо вони могли отримати щось із бюджету. У переважної більшості ботомоти піхоти були трикутниками з закругленими кінцями. Два сіндермоти були особливо помітними, і не тільки через їх розміри. Кожен мав гармати-стирачі на спині, і Черіс могла побачити кріплення для можливого доповнення їх важкими гарматами.

Рій був повністю зібраний всього за годину і сімдесят три хвилини до вказаного часу у графіку. Черіс повідомила, що звернеться до них через двадцять вісім хвилин. Вона додала, що хоче бачити командирів, а не їх нерухоме фото чи композити.

— Цікаве рішення, — сказав Джедао, нейтрально.

— Нам потрібно знати їх можливості і для цього особисте знайомство підходить найкраще, — сказала Черіс. Вони не могли допустити до командування композитів — як поблизу фортеці, так і всередині неї. Крім того, як недавній капітан піхоти, Черіс не мала потрібного досвіду командування з'єднаннями. — Краще з'ясувати все зараз.

Під час очікування до них зайшов Нірай. Несподівано Черіс подумала, чи не попросити його начальство, щоб воно зайняло його роботою. Він носив оманливо просту чорну куртку з вишитими метеликами вздовж рукавів, а також примхливо закручені срібні сережки.

— Ви виходите з-під моєї опіки, — сказав він Черіс. — Я хотів попередити вас, щоб ви були пильною.

— Я зроблю все, що зможу, сер, — сказала вона.

— Коли ви повернетеся, — сказав він, — нам слід буде поговорити про теорію чисел. Я подивився одну з ваших студентських робіт, критику формаційного генератора нірай Медера. Цікавий підхід.

Черіс розслабилася. З Нірай можна було поговорити, і забути на деякий час про місію. Знову ж таки, це була не його місія.

— Звичайно, — сказала вона.

Нірай посміхнувся, його красиві очі були майже добрі.

— Яскраво палайте, — сказав він традиційне прощання Кел і пішов.

Черіс провела наступні п'ятдесят секунд, намагаючись не дихати прискорено при думці про майбутню зустріч з командорами рою. Не так давно її хотіли вбити ейси. Вона хотіла повернутися назад у ту битву, ніж говорити з усіма командувачами, які зазвичай були її начальниками.

Джедао не запропонував їй розслабитися. Замість цього він продовжував свою балаканину, аналізуючи все, що показували дисплеї, включаючи графічні побудови та шрифти, які використовувалися для показу даних. Вона не думала, що генерал буде проявляти такий інтерес до красивого дизайну інтерфейсу.

— Ви подумали про ваш герб? — запитав Джедао ніби випадково.

— Про що? — Хоча вона одразу зрозуміла, що він мав на увазі. Як тимчасовий генерал, вона не мала права на герб, але рій буде розчарований, коли у нього не буде власного ідентифікатора. "Двійка шестерень" Джедао, хоча й технічно доступна, була поганою ідеєю з очевидних причин.

— У вас є своя думка, — сказав Джедао.

— Їм не сподобається, — сказала Черіс.

— І не треба. Вони не відповідають за ваш вибір. — І одразу ж заявив: — Я зрозумів. Це підходить.

— Як ви це зробили? — зажадала вона.

— Ну, моє припущення може бути неправильним. Але ви думаєте своїм обличчям, Черіс. Небезпечна звичка. У мене немає кращої пропозиції, тому ми підемо з нею. Ще шість хвилин. Вам краще бути готовою. Ви хочете, щоб вони бачили тінь чи ні?

— Так, — сказала вона. — Вони повинні знати, кому підчиняються.

— У вас буде тінь?

Регулювання освітлення було простим питанням розрахунку кутів. Ще була розмовна частина, що стосувалася тільки її.

— Переназначити дисплеї, - сказала Черіс мережі і передала параметри. — Я хочу бачити всіх, з ким я буду розмовляти.

Мережа побудувала всіх за рангом і, коли настав час, дисплеї засвітилися одночасно. Два капітани сіндермотів, тринадцять командирів баннерів, полковник піхотинців, капітан розвідки та сім командирів ботомотів для піхоти. Вона зрозуміла, чому командування Кел віддавало перевагу композитам.

Вони відсалютували їй. Черіс викинула з голови бажання вибачитися за турботу.

— Вільно, — сказала вона. — Тимчасовий генерал Кел Черіс на час цієї кампанії за наказом командування Кел. Мені надає консультативну допомогу генерал Шуос Джедао.

Вона не бачила тіні за нею, але могла сказати, що вони спостерігають за Джедао. Вона намагалася побачити відразу всі обличчя і з'ясувати, хто був напруженим, а хто здавався обнадіяним з такого розвитку подій, однак завдання було надто складним.

— Наша місія полягає в тому, щоб вирвати фортецю Розкиданих Голкок з рук єретиків, — продовжила Черіс.

— Я так і знала! — Порушником була Кел Неревор, командор сіндермота "Неписаний Закон", худа, з шкірою середньої темноти жінка, з сивими смугами у волоссі та усміхненим ротом. — Всі про це говорять. Для нас велика честь повернути фортецю гекзархату.

Командор іншого сіндермота, чванливий Кел Пайзан, похитав головою.

— Командор, — сказав він, — майте якусь повагу.

"Ви повинні були закрити їй рота самі" — буркнув Джедао.

Черіс була роздратована — він був правий, і вона це знала.

— Обійдемося без коментарів, — сказала вона. — Я передам розвіддані, які ми маємо, але їх мало.

"Субдисплей 17" — сказав Джедао, але на цей раз Черіс його випередила натисканням на клавішу. В окремих вікнах на всіх дисплеях засвітився керівник команди розвідки капітан-аналітик Шуос Ко. Ко носив бороду, що його виділяло. Чоловіки Кел віддавали перевагу чисто поголеному обличчю.

— Генерал, — сказав Ко, нахиляючи голову. Він мав м'який, приємний голос, який Черіс не обдурив. Вона зустрічала сервіторів, які мали більше особистих рис, але так, мабуть, було задумано.

— У нас є деяка додаткова інформація, яку ми можемо надати на ваш розсуд. Я думаю, ви будете зацікавлені в аналізі трафіку, який виходив з фортеці за два дні до того, як вона припинила спілкування з гекзархатом. Це підтверджує, що захоплення було ретельно організоване.

— Дякую, я хотіла би це побачити, — сказала Черіс.

Неревор знову втрутилася.

— На якому сіндермоті буде наш штаб? — запитала вона. Її очі блищали.

Спочатку Черіс думала розміститися на "Щирому вітанні", коли побачила, що командувач Пайзан був старшим, ніж вона думала, але тепер змінила свою думку. Вона хотіла стежити за Неревор, навіть якщо та була лише умовною порушницею. Крім того, вона знала, що це питання — пастка.

— Хороший хід, — сказав Джедао, коли вона це обдумувала, — але краще контролюйте своє обличчя. Ви продовжуєте бути надто легкою для читання.

— Я буду не "Неписаному Законі", — сказала Черіс. Цікаво, Пайзан мав причину для образи, але кривий вигин його губ сказав їй, що він розуміє, навіщо вона це зробила, і не збирається заперечувати. І, перш ніж Неревор могла заговорити знову, продовжила: — Ми будемо використовувати нульову емблему. — вона спостерігала за обличчям Неревор. Її усмішка на мить видала огиду.

— Я так і думав, — сказав Джедао.

Нульова емблема. Безликий чорний прапор. Його використовували лише генерали в опалі. Навіть новоспеченим генералам було дозволено використовувати стандартну емблему з меча та пір'я, доки вони не могли зареєструвати щось інше.

По крайній мірі, це збило з Неревор її пиху. Інша сумнівна перевага полягала в тому, що єретики не знатимуть, чого чекати, коли побачать прапор.

— Команда Шуос і я прибудуть на "Неписаний Закон" через дві години, — сказала Черіс. — Зробіть необхідні приготування.

— Мем.

Через секунду всі дисплеї блимнули і погасли, і коліна Черіс стали гумовими.

— Ще не час відпочивати, — сказав Джедао без тіні жарту. — Я припускаю, що ви спостерігали за реакцією людей. Дайте мені свою оцінку.

На щастя дисплеї були чітко пронумеровані. Зазвичай вона легко згадувала імена, але стрес змусив їх вилетіти з її голови. — Дев'ята здається симпатизує мені, але у неї нижчий ранг, — сказала вона.

— Це була командувач Кел Іріо. Запам'ятовуйте імена, а не цифри.

— Я знаю, — чітко сказала Черіс. — Тільки дозвольте мені зібрати думки докупи. Я турбуюсь про Четверту. Я маю на увазі Відону Джаю. Вона звертала увагу на мене, коли командир Неревор перебивала мене. Командор Кел Агат абсолютно нечитабельний, що погано. І я відмовилася від спроб відслідковувати командирів ботомотів. Найбільша проблема — командувач Неревор.

— Це моя провина, — сказав Джедао, до її здивування. — Я змінив мову вашого тіла, тому, крім проблеми з визнанням вашого рангу, формаційний інстинкт заважає їй визнати вас Кел.

— Я про це навіть не здогадувалася, — сказала Черіс. Це не було проблемою для нього протягом його життя, оскільки формаційний інстинкт був винайдений через кілька десятиліть після його страти.

— Це відбувалося з моїми якорями раніше. І ви не згадали капітана Шуос.

Вона стиснула губи і спробувала згадати.

— Він проскочив повз мою увагу, а цього не повинно було статися.

— Ну, він професійно навчений не засвічуватися і бути на задньому плані.

— Він був прямо перед мною.

— Він також мав перевагу у тому, що йому потрібно було зосередити увагу на одній людині, а не на двадцяти…

— Двадцяти чотирьох.

— Дякую за уточнення.

— Чи було щось про нього, що я повинна була помітити? — запитала Черіс. Вона знайшла запис і прокрутила його, але знову не побачила нічого очевидного.

— Нічого корисного. Він щось ховає, але це його служба. Тим не менш, як кажуть, хорошою політикою буде тримати Шуоса у полі зору.

Закінчення цього прислів'я полягало в тому, що Шуос неминуче матиме більше очей, ніж ти, але вона не сказала цього.

— Полковник Рагат люб'язно скучав, — сказала Черіс, — я думаю, що він знав про нашу місію. Він чекає, чи зможемо ми доставити піхоту у фортецю. До цього він буде дрімати.

— Абсолютно вірно. І я не думаю, що потрібно турбуватися про капітанів ботомотів. Не зрозумійте мене неправильно. Транспорт важливий, але капітани вимагатимуть від вас хіба розумно побудованого трафіка. Ми збираємося переконати їх, що це не проблема.

Так чи інакше, наша передислокація на Неписаний закон правильний крок. Неревор може прагнути до боротьби, але спочатку вона захоче побачити, як далеко вона може зайти. Я не можу дочекатися, щоб почути, як ви обмінюєтеся люб'язностями за офіцерським столом.

Черіс не могла не відчути дискомфорту від ситуації.

Джедао це помітив.

— Інша половина життя генерала — це політика, Черіс. На жаль, без цього не обійтися. У будь-якому випадку, давайте подивимось файл від капітана-аналітика Ко, поки ми маємо трохи часу.

— Мені не подобається підгрунтя, — сказала Черіс після того, як вони прочитали аналіз. — Він думає, що це змова. Чому вони проворонили змову в такій важливій фортеці?

Вона не хотіла говорити вголос те, про що він повинен був подумати: така змова в фортеці Розкиданих Голок припускала існування змовників по всьому гекзархаті, мікрокосм відображав макрокосм.

— Люди, від яких я хочу почути про це — Рахал, — сказав Джедао, — і якщо вони нічого нам не надіслали, то не збираються цього робити.

Шуос Ко навіть додав відповіді Рахал на власні запити. Улюбленою відповіддю Черіс, якщо це можна було так назвати, було: "Внутрішнє питання Рахал. Подальші питання викличуть зустрічне розслідування".

— Що там може бути настільки важливим, що від нас приховують інформацію? — запитала Черіс.

— Зазвичай я б сказав, що вовкам властиво жити у зграї, - сказав Джедао, — але тут схоже на те, що командування Кел теж знаходиться у ній. Я починаю замислюватися, чи гекзархи не роблять чогось нерозумного.

Черіс однак подала до Рахал єдиний запит, оскільки вони напевне очікували, що вона це зробить.

— Ви повинні зустрітися з капітаном Ко, — сказав Джедао. — Він очікує на знайомство, і краще цього не відкладати, перш ніж ви опинитеся перед очима Неревор.

— Ви розпланували кожну хвилину мого часу?

— Попросіть сервіторів, — сказав він, — щоб вони перенесли ваші речі.

З цим вона не могла сперечатися. Сервітори прибули через дві хвилини, три змії і один жук. Вона попросила їх передати її координати сервіторам роти Чаплі. До її здивування, жук завершив її прохання веселим пищанням: він вже знав їх. У минулому вона мала натяки на те, що сервітори спілкувалися один з одним набагато частіше, ніж припускала більшість людей, але вона ніколи не натискала, щоб дізнатися деталі, оскільки поважала їхню безпеку. Тоді жук спустився вниз і завмер, ніби нічого незвичайного не відбулося. Вона повідомила слугам, куди переходить, думаючи, що було б більше сенсу нести сумку самій, і подякувала їм за турботу. Шкода, що вона не має шансу пізнати їх краще; вона не могла припустити, що службовці Нірай були менш зацікавлені в математиці, ніж службовці Кел. Усі четверо загуділи у підтвердженні, перш ніж вирушити геть.

Надійшло повідомлення про те, що команда Шуос готова до переїзду. Дослідницька станція направила Черіс до Пункту перенесення. Черіс вивчила карту, хоча знала, що службовець буде показувати дорогу, якщо вона загубиться. Джедао чомусь мовчав.

— Ми можемо вирушати, — сказала вона.

Маршрут до пункту перенесення був таким, якого Черіс очікувала від станції Нірай: звивисті коридори та перехрестя, які перепліталися, як гілки дерев у лісі. Принаймні карта була чіткою, а плаваючі сріблясті вогні вказували їй, куди йти. Бліде світло освітлювало емблеми Кел і Нірай, яструба і молі, вигравійовані золотом і сріблом по черзі на стінах.

Пункт перенесення № 16 був величезний. Шуос вже були там, помітні в уніформах червоного та золотого кольорів. Черіс уявила, як виглядав Джедао у цих кольорах. Вона впізнала капітана Ко, головним чином, по бороді, а інших аналітиків взагалі не знала.

— Генерал, — промовив Ко, все ще з м'якою ввічливістю. — Можу я представити свою команду? — Він заявив кожного по черзі: старший аналітик Шуос Велдіадар, з жінкоподібною фігурою, який хмурився. Аналітик Шуос Тенг, чий лоб був тривожно наморщений. Аналітик Шуос Мрай Дхун, великий, міцний чоловік, який не виділявся би в піхоті Кел. Аналітик Шуос Ліїс, яка вивчала Черіс, томно посміхаючись. Вона мала пишні кучері темного волосся, які обрамляли її серцеподібне обличчя, і прекрасний рот, але з недобрим виразом.

— Не хвилюйтеся, — цинічно сказав Джедао. — Ви пройшли.

— Пройшла що? — запитала вона, використовуючи субвокал.

— Розкажу пізніше.

— Я з нетерпінням чекаю на співпрацю з вами, — сказала Черіс до Шуос, тому що щось треба було сказати.

— Ми знаємо про обставини передачі вам командування, — сказав Ко. — І зробимо все можливе, щоб запропонувати підтримку, необхідну для перемоги при облозі.

— Здається це щиро, — сказав Джедао.

— Чи аналізували ви емблему? — запитала Черіс.

— Фортеці? — сказав Ко. — Я чув, що є такий файл, але доступ до нього лише у командування Кел або старшого персоналу.

Черіс очікувала, що Джедао розкритикує її за пряме запитання про файли. Однак він мовчав.

Шуос Ліїс з захопленням їла її очима. Черіс не була захищена від вражаючої краси жінки, але вона відчайдушно хотіла дізнатись, який тест вона пройшла, і що Джедао знав про Ліїс.

— Як довго ви перебуваєте на посаді? — Черіс запитала у Ко, відчуваючи, що вона повинна краще познайомитися з ним.

— Вісім років, генерал, — сказав він. — Не вірте драмам. Ми витрачаємо більшу частину нашого часу, знищуючи зір, читаючи звіти та дивлячись на карти та годинники. Я здивований, що ми ще не перетворилося на гриби через брак світла.

Цікавий коментар.

— Ви народилися на планеті? — уточнила вона.

— Так, — сказав він. — Як правило, я жив на станціях після закінчення академії Шуос, але це не те саме.

Черіс могла поспівчувати цьому. Місто Бенкетуючих Ворон було портом на невеликому півострові. Впродовж першого курсантського року її іноді будили звуки з річки або крики птахів.

— Генерал, — сказала Ліїс. Її очі були повні пошани, на відміну від голосу. — Чому Жертвенний Лис, а не якась інша зброя?

— Я подивилася на його послужний список, — сказала Черіс. Вона відвернулася, не бажаючи отримати додаткові запитання.

— Все ще прохідний бал, — сказав Джедао.

Вона почала бажати, щоб вони могли на самоті поговорити про те, що відбувається.

Відлунюючи від стін, прозвучав механічний голос:

— Сіндермот готовий прийняти вас. Будь ласка, вийдіть через основні двері і пройдіть у док. Шатл перевезе вас на "Неписаний Закон".

— Час, — сказав Мрай Дхун.

— Після вас, генерал, — сказав Ко, нагадуючи Черіс, що їй потрібно йти першою.

Її тінь тягнулася попереду неї через двері та в коридорі. Вона жодного разу не спіткнулась, хоч це вимагало певної концентрації. Шатл вже чекав. Човники не мала назви, лише число, але вона завжди любила цифри. Шатл звичайно перевозив десятеро людей у повній комплектації. Шуос сіли за нею, до її полегшення.

Шатл відправився, підспівуючи собі двигунами, звук яких нагадував скрегіт колючого дроту і дзвоники.

Час для собвокалу.

— Хто така Шуос Ліїс? — запитала Черіс, надіючись, що Джедао зможе розібрати її голос, незважаючи на шум.

— Вона була хірургічно змінена.

— І це все? — розчаровано перепитала вона. Невже Джедао має деяке упередження щодо модифікацій тіла? Такі зустрічались у Кел, але Шуос мав би бути більш толерантним щодо таких речей.

— Я не був достатньо конкретним. Вона була хірургічно змінена, щоб бути схожою на Шуос Хіаз, яка була гептархом протягом більшої частини мого життя.

— Це тест?

— Не для вас. Для мене. Якби ми були пов'язані тісніше, ви могли б проявити певну реакцію. Вона не отримала реакції, так що це свідчить на вашу користь.

Він був надто неясним, але вона зрозуміла суть.

— У вас було щось з гептархом?

— Зберігайте субвокал, будь ласка. — Його голос був настільки ж холодним, як лезо ножа. — Це нагадування, ось і все. Я Шуос, але я в даний час я власність Кел, тому що гептарх Хіаз підписала передачу мене до командування Кел після фортеці Хелспін. Скажіть мені, хто нинішній гекзарх Шуос?

— Шуос Микодез, — сказала Черіс. Микодез був горезвісно відомий з того часу, коли вбив двох курсантів, мабуть, з нудьги.

— Я не дивуюся, що він все ще при владі. Він дуже добре робить те, за що береться. Більшість Шуос не люблять мене, але Микодез ненавидить по справжньому. Якщо я колись програю — і якщо він переконає командування Кел повернути мене до Шуос — він мене вб'є. Це нагадування, що мені потрібно поводитися чемно. — Він мовчав решту короткої поїздки.

Командувач Кел Неревор приймала їх особисто, коли вони вийшли з шатла. Вона була шикарною у своїй уніформі, а її посмішка обіцяла розум і хитрість.

— Генерал. — сказала вона майже з муркотінням — Капітан розвідки. — Було дещо образливим звертатися до офіцера, пропускаючи його особисте ім'я, але м'який вираз обличчя Ко не змінився.

Чорний прапор уже висів на видному місці. Черіс відчула спазм відчаю. Вона нагадала собі, що це вона обрала його, і ця ганьба була недалека від її справжнього статусу або статусу Джедао.

— Попросіть когось показати Шуос їхні каюти, — сказала Черіс.

Сервітори вже чекали, щоб супроводжувати Шуос. На Неписаному Законі, здавалося, віддавали перевагу дельтаформам з численними хапаючими дзьобами. Шуос віддали честь і вийшли.

— А ви? — запитала Неревор.

— Я хочу побачити командний центр корабля, — сказала Черіс. Точніше, вона хотіла бачити, як Неревор впоралася з завданням. — А потім піду у відведені апартаменти. Ведіть мене, командувач.

— Звичайно, — сказала Неревор.

Командний центр був яскраво освітлений і зайнятий роботою композитів-маріонеток на всіх робочих місцях: зброя, зв'язок, сенсори, двигуни, навігація та доктрина. Ні, вона помилялася. Офіцер доктрини була капітан-магістрат, відряджена від Рахал, з емблемою вовка під її знаком рангу.

— Вона новачок, — сказав Джедао. — Я звернув особливу увагу на посадових осіб доктрини для сіндермотів, і не впізнаю її.

Погані новини, тому що Черіс теж не знала її, і подумала, що її підвела пам'ять. З іншого боку, не було нічого дивного, що Рахал послали когось, щоб стежити за ними. Ймовірно офіцера Доктрини на сіндермоті командора Пайзана також замінили.

— Капітан, — сказала Черіс, — чи можу я почути ваше ім'я?

Рахал піднялася і віддала честь. Вона була блідою і худою як тростинка, і Черіс підозрювала, що вона не зможе зламати щось міцніше, але її голос був звучним.

— Капітан-магістрат Рахал Гар, генерал, — сказала вона.

Черіс кивнула до Неревор. Командир не була частиною композиту, в її профілі було зазначено, що вона віддає перевагу самостійній роботі. Так як вони ніяк не могли покладатися на надійність роботи композитів в єретичній ВК, це було не так вже й погано.

Черіс сказала:

— Навігаційна секція повинна визначити курс до фортеці Розкиданих Голок — вона додала параметри, які дозволили б менш потужним кораблям не відставати. — Стеллар-формація. Ми вийдемо до зараженої єрессю області через 21,3 дня, і тоді нам доведеться переключатися на інваріантні двигуни.

— Прийнято, — різко сказала Неревор. Офіцер навігації, яка мала довге синє волосся, щільно викладене в коси, почала працювати.

— Це все, що я хотіла побачити, — сказала Черіс. — Я приєднаюсь до вас за офіцерським столом через 3.2 години.

— Звичайно.

Черіс відмовилася від пропозиції Неревор провести її в апартаменти. Замість цього вона пішла за трьома птахоформами-сервіторами, які по черзі вели її і насвистували веселі мелодії. Черіс згадала сервіторів, яких вона мала на "Палаючому листі", але, можливо, з тими, що були тут, теж можна буде побалакати.

Її апартаменти були вражаюче розкішними для проживання. Вона могла провести у них вечірку, якби захотіла. Але не було часу на розглядання меблів. Вона пристебнулася ременями до кушетки, готуючись до вмикання двигунів.

— Буду рада розпочати роботу, — сказала Черіс.

— Всі так кажуть, — сказав Джедао, — але потім починаються вбивства.

— Краще діяти, ніж нічого не робити. Потрібно продумати організацію облоги.

— Що ж, не буду заперечувати.

Через два десятиденні тижні вони опиняться біля фортеці. Черіс наказала собі бути спокійною. Можливо, щось могло статися за цей час, і коли почнеться стрілянина, вона, напевно, буде настільки зайнятою, що нудьга виглядатиме мрією. Вона заплющила очі і подумала про жовті неблимаючі очі, і про те, що вони могли бачити в міжзоряному просторі.

Розділ 8

Фортеця Розкиданих Голок, аналітичний відділ

Пріоритет: нормальний

Від кого: Вахен афір дай Ноум

Кому: Гептарху Ліож Цзай

Час: Рік вгодованої корови, місяць курки, день півня. Чому у курки місяць, а у півня день? Хто знає. Я запитаю під час наступного голосування.

Однак, Цзай, ви дійсно повинні переглянути свою аскетичну дієту. Ця достатньо винахідлива кондитерська придумала зовсім нове листкове тісто з чергуванням шарів начинки — мармеладу і лимонного крему, і я зі здриганням думаю про те, скільки вони коштують у ці дні, враховуючи те, скільки вони беруть за випічку. Я дуже пильную, щоб з'їдати лише один кусочок у день.

Ви хотіли, щоб я подала огляд звітів сканування, він нижче. Сенсори дальньої дії підтверджують, що до нас наближається рій Кел. Очолюють їх один або два сіндермоти, які неможливо повністю приховати, і якщо ігнорувати багатослівність, я ставлю на два. Я б оцінила ще десяток баннерів і, можливо, кілька менших транспортних засобів, але їх формування було обрано таким, щоб затуманити результати сканування, і унеможливити точний підрахунок, поки вони не наблизяться.

Що мене найбільше цікавить, це вибір комадувача. На щастя, ми маємо справу з Кел, тому більшість варіантів на нашу користь. Я помітила, що ви втрачаєте терпіння під час втомливих дебатів — ніхто вас не звинувачує, Стоган не заткнеться, поки має можливість говорити, тому я підведу підсумки можливих варіантів. Найбільш небезпечний повний генерал, який може бути вибраний, — це Кел Черкад, який обслуговує Андан. Я ніколи не любила її емблему — клянусь, що ця химерна спіральна картинка додає мені мігрені, але не можна заперечувати її ефективність. Наступна найгірша перспектива — генерал-лейтенант Кел Дарісту, який ще досить молодий, щоб бути вільним щодо оцінки політичної ситуації. Однак, виходячи з останніх повідомлень, що прийшли перед затримкою зв'язку, я вважаю, що командування Кел навряд чи відкличе його з кордону з Івенуа. Нам просто пощастило, що найбойовитіша Кел Інесер знаходиться на протилежній стороні гекзархату.

Я додаю файл із моїми детальними розбиттями по параметрах, але це просто щоб вбити час, поки ми не побачимо, який прапор транслюватимуть Кел, щоб ми знали, з ким маємо справу. Існує незначний шанс, що вони скомбінують свого генерала з кимось з Шуос, але я не можу собі уявити, щоб Кел погодилися на такий відчайдушний крок.

Тепер, якщо ви мені пробачите, я повинна поговорити з деякими людьми, відповідальними за підтримку нової екзотики. Вони були неуважними у складанні звітів про ефективність, і я вважаю, що така недбалість неприйнятна. Ви знаєте, як зі мною зв'язатися, якщо виникнуть якісь нові питання.

Ваша у ВК.

ВН

Двадцять днів пройшли швидше, ніж Черіс очікувала. Перша поява на офіцерській вечері не вдалася. Люди, як правило, говорили до її тіні, а не до її обличчя. Кел Неревор не робила цього, але замість цього весело натякала, що у генерала Шуос є досвід, який відсутній у Черіс.

Черіс думала, що вона відновила здатність користуватися паличками, але через нерви випустила їх на підлогу. Дельтаформний сервітор приніс їй нову пару, і вона подякувала, радіючи, що її голос не дрижить. Дельтаформа прощебетала щось і вклонилася, перш ніж повернутися до своїх обов'язків.

— Я помітила вашу симпатію до сервіторів, генерал, — сказала Неревор у кінці вечері.

Черіс подумала над відповіддю.

— Мені подобається думати про них як про союзників, — сказала вона. Вона не мала багато часу, щоб поговорити з сервіторами "Неписаного Закону", в основному тому, що було набагато більше канцелярської роботи з документами, пов'язаними з генеральським рангом, ніж вона думала.

— Сооюзників ніколи не буває занадто багато, — погодилася Неревор, але, напевне, подумала, що Черіс дещо ексцентрична.

Потім вона переглянула наявну інформацію про фортецю Розкиданих Голок, виділивши шість округів та пов'язані з ними фракції. Андан, Шуос і Рахал були представлені секціями барабанщиків, бабок та анемони; Відона, Кел і Нірай були представлені секціями Стрічки, Сяяння і Парасольки. Їй не сподобався той факт, що всі комунікаційні пости були захоплені одночасно. Потім вона спробувала відпочити від канцелярської роботи.

— Ви повинні зробити перерву, — сказав Джедао, коли вона зупинилася в середині розбору особливо нерозбірливої доповіді про готовність медиків. — Чи немає чогось, що ви робите, щоб розслабитися?

— Мені слід…

— Повірте мені, у вас ще буде багато можливостей напрацюватися до ступору. Повеселіться, поки є можливість.

Черіс сумнівалася, але все таки запропонувала деяким сервіторам приєднатися до неї і переглянути драму. Прийшли дельтаформа і змієформа, і вони обмінялися дружніми привітаннями, поки драма не почалася. Змієформа заливалася схвильованими золотими, пурпурними і оранжевими відтінками кожен раз, коли супутник героїні, який нібито був Нірай, писав так звані рівняння.

Зі свого боку, Черіс розпитувала дельтаформу про її думки щодо кел на сіндермоті, особливо про командора Неревор. Можливо, було недоречно звертатися до сервіторів для розвідки, особливо тому, що більшість людей не звертали на них увагу, навіть коли вони були прямо під їхнім носом, але їй потрібна була вся допомога, яку вона могла отримати. Будучи капітаном, вона могла зв'язатись зі своїми лейтенантами та іншими капітанами піхоти і послухати трохи пліток. Зараз була різниця в чині, не кажучи вже про Джедао, і такі розмови були неможливими.

У будь-якому випадку, між саркастичними коментарями про любов героїні до електроінструментів (багато сервіторів мали власні думки щодо них), дельтаформа розповіла Черіс, що Неревор була популярною серед членів екіпажу за її яскравий стиль і той факт, що вона не скупилася на подяку, коли її підлеглі робили щось добре, навіть коли це заважало їй. Що вона любить конкуренцію, але чесну. Окрім цього сервітори не мали до неї претензій, і дельтаформа філософськи відмітила, що теперішні Кел були такими ж охочими до пошани, як колишні. Черіс усміхнулася.

Здавалося Джедао не звертає уваги на їхню дискусію взагалі.

- Я не мав уявлення, що ви любите розважатися, передивляючись романтичні комедії, - насмішливо зауважив він під час однієї з пауз. — Романтична комедія з інженером-бунтарем.

— О ні, вони всі дуелянти, — сказала Черіс. — У кожному епізоді героїня виготовляє з канцелярських затискачів і металевої рулетки новий єретичний меч. — Дуелі були в основному причиною того, що їй подобалося це шоу. — Дуелі безглузді, але деякі вигадки забавні. Подібно до цієї, яку я тільки що бачила з використанням коней.

Дельтаформа сказала, що якби хтось сів на коня, щоб напасти на неї, вона відразу здалася би.

— Враховуючи різницю у вазі, це було б розумно, — сказала Черіс. — Джедао, ви дуеліст у душі? Якщо ви ненавидите їх, ми можемо подивитися щось інше.

Джедао розсміявся.

— Я думав, що у вас кращий смак у драмах, ніж у моєї матері.

Вона була вражена думкою, що Джедао пам'ятав про свою матір. Вона нічого не знала про його сім'ю.

— Мені сказали, що хтось вбив її під час допиту, — сказав Джедао, ніби повідомляв про кількість огірків, які батальйон з'їдав за місяць. — Мій батько до цього часу вже був мертвий. Ми ніколи не були близькими. Мій брат… — Раптом його спокійний голос змінився. — Мій брат застрелив свою жінку та трьох дочок. поки вони спали, рівно через рік після фортеці Хелспін, а потім застрелив себе. Моя сестра зникла. Ймовірно, втекла з гептархату. Вона завжди була практичною.

— Мені шкода, — сказала Черіс, бо не могла придумати, що ще сказати. Сервітори запитально заморгали на неї світлячками, а потім затихли. Вони додивилися драму в тиші.

Коли епізод закінчився, Джедао сказав:

— З Неревор все йде непогано. Вона очікувала, що у вас здадуть нерви, але цього не сталося.

— Джедао, — сказала Черіс, — я переживаю через куди більшу загрозу. Я турбуюсь про неї, але якщо говорити прямо, моя ситуація ще гірша.

— Добре, — сказав він.

— Що добре?

— Станьте більш агресивною. Ви, як правило, звикли підчинятися таким як Неревор, вищими за рангом. Проблема з авторитетом полягає в тому, що, якщо ви залишите ситуацію напризволяще, інші почнуть тиснути на вас. Ви повинні діяти як генерал, або люди не будуть вас поважати.

Черіс нахмурилася, але він був правий. Через відчуття нервовості вона почала робити деякі вправи. Вона все ще мала проблему з тим, що в неї вписали м'язову пам'ять рухів незнайомця. Чим більше вона думала про спосіб компенсувати цю незручність, тим більше незграбно переставляла ноги.

На четвертий день, за обіднім столом, коли вони гуртом прикінчили коричневий імбирний пунш з плаваючими лісовими горішками, що стало найпомітнішою подією дня, Кел Неревор нахилилася і сказала:

— Я не бачила, як ви спарингували там, звідки ви прибули, генерал.

Неревор вибрала четвірку — четвірка як символ невдачі, щасливе-нещасливе число, яке любили самогубці — для розмовного гамбіту.

- Не хочете потренуватися на дуелі? — продовжила вона. — Деякі з моїх офіцерів хотіли би побачити ваш стиль бою.

Відмовитися було би порушенням неписаного протоколу, хоча це не було обов'язково.

— Я потренуюся з вами, — сказала Черіс, тому що їй подобалися дуелі, - хоча я впевнена, що у вас були кращі супротивники. — Це був обов'язковий поєдинок, навіть якщо Черіс могла змусити її тіло співпрацювати з деякими труднощами. Сервітори сказали їй, що Неревор мала славу дуелянтки, і що її стиль був вигадливим і агресивним. Вона згадала слова Джедао на авторитет і додала: — через годину.

Люди розмовляли далі і поглядали на неї. Її незграбність не залишилася без уваги. Незграби у Кел були рідкісними.

— Це буде цікаво, — сказав Джедао, як тільки вона повернулася до себе. Вона ще не звикла до того, наскільки кімнати були великими. Більшу частину часу їй не доводилося дивитися на крила генерала на її уніформі, але втекти від споглядання кімнат було неможливо. — Я сподівався, що ваша координація відновиться швидше.

— Ваші інші якорі були кращі в цьому відношенні?

— Так, але, будь ласка, не думайте, що це погано характеризує вас. Я маю деяку ідею, але вона вам не допоможе, а якщо я правий, то ви зрозумієте решту.

— Терпіти не можу, коли ви говорите загадками.

— Я б на вашому місці спробував розім'ятися.

Черіс послухалася. За дванадцять хвилин до встановленого часу вона взяла свій календарний меч і вийшла.

Коли Черіс підійшла до дуельного залу, Неревор вже була там. Світловий меч Неревор мав бронзове руків'я з витонченим орнаментом зеленого кольору: командор мала право на особистий меч. Були присутні численні офіцери Неревор, в тому числі капітан-магістрат Рахал Гара. Велика частина Кел були серйозні. Шуос Ліїс займала місце попереду і відкрито посміхалася. Черіс уникала її погляду.

— Ви якраз вчасно, сер, — сказала Неревор. Це було зухвальство з її боку, але вона говорила з наміром простежити за реакцією Черіс.

Черіс підняла брову. Вона не могла не оцінити прямоту суперниці.

— Я думаю п'яти раундів вистачить, командувач?

— Звичайно, сер.

Чотири сервітори стояли по кутах дуельного квадрата, не дельта, а птахоформи. Черіс злегка кивнула кожному з них, і зайняла своє місце напроти Неревор. Неревор здивувалася, але не коментувала. Сервітори не розголошувати свох імен людям, але хто бажав, міг виділяти їх.

Почався зворотній відлік, потім нормальний, і Неревор прийняла стійку і активізувала свій календарний меч. Її лезо було жорстоко жовто-білим. Було погано, що вони не могли бути союзниками. За інших обставин Черіс хотіла би служити під командуванням людини, яка так підтримувала традиції Кел.

Меч Черіс був синьо-червоним. Викладачі академії запевняли їх, що кольори не мають сенсу, але людям все таки подобалося спекулювати на цю тему.

— На рахунок чотири, — сказала Неревор.

Сервери видали чотири клацання, ідеально синхронізовані.

Неревор була швидкою. Її клинок стрибнув вперед і наніс Черіс косий удар по грудях, поки Черіс все ще намагался розібратися, що роблять її ноги. Клинок не був у смертельному режимі, але шкіру запекло.

Принаймні, Неревор не принизила Черіс коментарем, хоча її рот скривився у розчаруванні. У другому раунді вона була більш обережною. Черіс почала підозрювати, що Неревор намагається отримати більш захоплюючу перемогу. Незважаючи на те, що Черіс розуміла, що не можна сповільнюватися і обдумувати свої відповіді, вона все одно робила це. ЇЇ парирування було м'яким і невпевненим, і Неревор втомилася від біганини і проткнула її наскрізь.

Ну, це скоро закінчиться, подумала Черіс. Вона ненавиділа себе за таку бідну демонстрацію, хоча Неревор справді була кращою, ніж вона. З іншого боку, це навряд чи було найгіршою з її проблем, тому не було ніякого смислу дратуватися. У певному сенсі, це навіть було полегшенням, зрозуміти, настільки вона реально відстає від класного дуелянта.

Коли Черіс зайняла свою позицію для третього раунду, вона посміхнулася Неревор, відчуваючи справжній спокій. Очі Неревор звузилися, а між її бровами утворилася пряма лінія.

Неревор знову напала неї. Черіс перестала мислити про рухи, положення і ноги, а просто відреагувала. Відчувався дискомфорт з балансом, але вона дозволила собі рухатися, усвідомлюючи просту необхідність ніколи не залишатися нерухомою. Неревор хотіла яскравої вистави її майстерності як дуелянта, але Черіс не мала наміру дозволити їй це зробити. Вона круто повернулася, проскочила під захистом Неревор, і проткнула її між ребрами під точним кутом.

— Зверніть увагу на загальну думку, — зауважила Неревор. — Справді, сер, хіба потрібно було спочатку проявляти таку некомпетентність?

Черіс моргнула, намагаючись зрозуміти, як пов'язати ситуацію з словами Неревор. Вона не могла заявити, що прикидалася — це було би образою, — але вона не думала, що краще буде пояснити, що вона перемкнулася на управління від мертвої людини.

— Боріться уважніше, — сказала вона замість цього.

— Неодмінно, — сказала Неревор, посміхаючись.

Черіс виграла останні два раунди швидше, ніж мала намір. Мабуть, Джедао справді був безжальним і рішучим бійцем. Вона незручно усвідомлювала дуелістський рекорд Джедао. Він програв лише одного разу якомусь Кел.

Неревор відсалютувала їй без будь-яких слідів іронії.

— Я запам'ятаю, що вас не слід недооцінювати, — сказала вона. — Це був корисний досвід.

— Мала за честь зустрітися з вами, — сказала Черіс, тому що це було правдою.

Люди дивилися на її тінь своїми незбагненними очима, але з цим нічого не поробиш. Ліїс виглядала надзвичайно задоволеною.

Неревор кивнула, а потім вийшла, у веселому настрої.

— Трудність була у тому, — сказав Джедао, коли вони повернулися до себе — що ви продовжували думати про те, що робите. Розраховувати. Тіло не думає. Воно на рефлексах. Особливо в бою. Ви могли зрозуміти це раніше, якби хтось напав на вас з справжньою зброєю, але я не міг порадити командувачу встановити її меч на смертельний режим у дружній дуелі.

— Ви могли сказати мені, - відповіла Черіс, дивлячись на свої руки, повернуті пальцями вниз. Вони були тими самими руками, з якими вона виросла, але вона продовжувала очікувати, що вони стануть більшими і довшими. На мить вона подумала, що якщо зніме рукавички, її руки більше не належатимуть їй. — Чи це пройде після того, як ви вже не будете прив'язані до мене?

— У мене немає такої інформації, - сказав Джедао. Потім:

— Ви в поганому настрої.

— Це так очевидно? — запитала Черіс.

— Серйозно, що вас турбує?

— Це несправедливий бій.

Мовчання Джедао було красномовним. Тоді він сказав:

— Смисл війни полягає в підтасуванні карт, накачуванні противника фальшивками, і погрозах прострілити коліна тим, хто не здасться, — сказав він. — Крім того, ви не використовували жодних переваг, про які Неревор не знала заздалегідь. Вона знала, що я прив'язаний до вас. Якщо вона не змогла компенсувати цей момент, це не ваша вина.

— Хороший спосіб рятувати життя іншим, — сказала вона, її бив озноб.

Дуель вони більше не обговорювали.

— Чим швидше все закінчиться, тим менше людей помре, як ви казали — сказав Джедао. — Я розумію, що для вас важливі делікатні моменти, але, будь-ласка, прийміть мою пораду. Переваги краще не показувати, інакше люди спробують використати їх проти вас.

— Я це запам'ятаю, — напружено сказала Черіс.

Джедао зітхнув, але не продовжив далі.

На дев'ятнадцятий день Черіс знову переглянула "Пакет орієнтації для якоря", сподіваючись знайти підказку про те, як керувати Джедао, коли пролунав дзвінок.

— Командувач Неревор просить вас про присутність, — сказав голос з мережі — Сканування вказує на можливий контакт з силами охорони фортеці.

— Я вже йду, — сказала Черіс.

— Ми збираємось спробувати витягнути деяку інформацію про ворога, — сказав Джедао. — Вам потрібно буде погризтися з вашими командирами через це. Приготуйтеся.

Сіндермот збільшив швидкість ліфта, щоб вона могла терміново дістатися до командного центру, хоча виграш складав лише кілька секунд. Черіс вийшла і оцінила обстановку. Неревор неспокійно ходила туди-назад.

— Генерал, — одночасно Неревор віддала швидкий салют — мені це не подобається. З ефектами формування відбувається щось незрозуміле. Ймовірно, справа у змінах у ВК, але на вигляд це повний захисний рій, і він рухається, щоб перехопити нас.

— Дозвольте мені побачити дані, - сказала Черіс. Скан перенаправила інформацію на її термінал. Вона переглянула коефіцієнти розпаду, потім провела деякі попередні розрахунки, нахмурившись.

— Доктрина, що у вас по єресі?

— Резюме чи рівняння, сер? — запитав Рахал Гар.

— Рівняння, — сказала Черіс. І на субвокалі беззвучно звернулася до генерала, — Джедао, ви повинні сказати в чому полягає ваш план, або ми прямо зараз вступимо у бій.

— Ми не можемо здивувати їх несподіваною появою, — сказав Джедао, — але можемо спантеличити. Слухайте, вони повинні мати якийсь план, щоб не сидіти тридцять років в обложеній фортеці. Їм не вистачить для цього власних ресурсів. Вони повинні сподіватися на якусь допомогу, щоб зберегти свою єресь життєздатною. Це може бути змова, але, незважаючи на підозри капітана Ко, я не думаю, що гекзархат настільки ослаб. Що залишає можливість втручання зовні. Прикинувшись, що ми їхні союзники, ми можемо виконати трюк.

Черіс захотіла сказати, що це зрада, але потім передумала.

— Ми не можемо зображати рій чужинців! Вони знають, як виглядають моти Кел. І ми не знаємо, на кого вони чекають.

— Це правда, але ми можемо стати наступним варіантом: опортуністично налаштованими до гекзархату бунтівниками. Просто будьте готові бути твердою з вашими офіцерами.

— Є дещо нове, — передала Скан. — Бачите цю дивну подвійність у їхніх зображеннях, сер? Це має бути ефект єресі, і ми переконані, що він не дає нам можливості оцінити їхній рій.

Черіс відірвала погляд від рівнянь і чисел досить надовго, щоб запитати:

— Вони ще не передали свого прапора?

— З цим не пощастило, — сказала Неревор. — Чи повинні ми передати наш? — Вона мала причини для ентузіазму навіть щодо чорного прапора: після обміну прапорами можна буде офіційно вступати в бій.

— Ще ні, - сказав Джедао. — Вони знають, що ми тут, але прапор — це додаткова інформація. Ми надамо її, коли спровокуємо їх на запит, з якого ми можемо отримати підказку, але поки що вони далеко. Зараз саме час пояснити Нервор, що ми збираємося спробувати хитрість.

— Командувач, — сказала Черіс, — щоб наблизитися ближче для достовірного сканування і отримання більш детальної інформації, ми передамо деяку дезінформацію. Зв'язок: попередьте командирів рою також.

— Схоже на тактику Шуос, — сказала Неревор, — але наказ є наказ, сер.

— Я почув, — сказав Джедао, трохи роздратований.

Композити Сканування та Доктрини проконсультувалися одна з одною, і погодилися, що охоронний рій знаходиться за 1,7 дні від ефективного діапазону щитів фортеці.

— Цей рій тут не для оборони, — сказала Неревор. — Він тут, щоб розвідати наші сили.

— Ви його привітали? — різко запитала Черіс.

— Ми очікували ваших інструкцій.

— Добре, — сказала Черіс.

— Я ненавиджу пастки, — сказала Неревор, — але чому так близько до фортеці?

— Нам потрібно наблизитися, — сказала Черіс. — Подивіться… — вона відобразила структурні градієнти. — Фрактальні межі — це безлад, ми не можемо їх краще визначити без активного зондування, і це займе досить багато часу. — Вона вказала на ключові рівняння. — Там, там і тут. Якщо вдасться визначити криву розподілу і провести ітерацію… — вона продемонструвала можливий варіант. Карта відповідно оновилася.

— Я думаю, вони сподіваються зустріти нас у жовтій зоні, - сказав Джедао. — У них є щось заплановане для фазового переходу.

Черіс погодилася і передала Неревор його оцінку.

— Я не знала, що ви навчалися у Нірай, сер, — сказала Неревор, поглянувши на Черіс.

— Математика була моєю спеціалізацією в Академії Кел, — терпляче сказала Черіс. Вона знала, що це випливе.

— Летимо прямо у пастку? — запитала Неревор. — Чи виманюємо їх звідти?

— Нам потрібна інформація, — сказав Джедао. — Нам більше потрібно отримати удар, ніж їм здійснити.

Ідея не сподобалася Черіс, але не можна було оминути той факт, що їм належало взяти фортецю, а це означало, що потрібно було знати силу противника.

— Зазвичай я проводив розвідку боєм, — додав Джедао, — але ми підемо усім роєм. Я бачив дані мережі про те, як швидко ви перевірили єретичні ефекти ейсів на Дреджі. Ви можете застати їх зненацька своїм вмінням.

— Сер? — запитала Неревор, бо їй зі сторони здавалося, що Черіс неуважна.

— Я спілкувалася з генералом Джедао, — сказала Черіс, тому що більше не потрібно було тримати це в таємниці. — Ми збираємося іти повним роєм, щоб побачити, як вони реагуватимуть.

Неревор була явно незадоволена таким рішенням, але спитала лише:

- Яка формація?

Черіс зобразила схему.

— Ось така.

Рахал Гара два рази перевірила формацію, оскільки та не належала до Первинного Лексикону.

— Сер, — сказала вона, — вона буде вразливою в трьох основних точках. Я припускаю, що ви робите це, щоб взнати швидкість їхнього реагування.

— Так, — сказала Черіс, її приємно вразило, що Гара зрозуміла це. Повернувшись до Неревор, вона сказала:

— Починайте.

Неревор підтвердила отримання наказу. Черіс очікувала щось почути, коли відкрився зв'язок з роєм, але все, що прийшло, було наповнене сталевим спокоєм.

— Підготуйте повідомлення, — сказав Джедао. — звичайний текст, без звуку, ніякого відео. Не передавайте його поки що. Я знаходжу, що Кел реагують найшвидше — вибачте, Черіс — якщо просто забрати у них право вибору. Було б краще, якби я міг записати звукове повідомлення, але обійдемося без цього.

— Я слухаю, — сказала Черіс.

— Це Гарак Джедао Шкан…

Вона ніколи не задумувалася, яке було його ім'я до того, як він став Шуосом.

— … у мене свої рахунки з гекзархатом. Вам потрібні союзники, щоб протриматися до отримання допомоги, тому що я знаю, як обійти щити. Відкличте сторожовий рій, щоб ми могли порозумітися, або я поділюся з деким своїм секретом.

Черіс написала повідомлення і критично перечитала його.

— На це вони не поведуться.

— Найкрасивіше у цьому повідомленні те, що я не блефую.

Це шокувало Черіс.

— Ви серйозно?

— Люди кажуть, що навіть Шуоси іноді кажуть правду.

Неревор тим часом розмовляла з композитами. Черіс поглянула на неї, а потім спитала Джедао:

— Що ви думаєте про стиль її командування? — Люди здебільшого ігнорували її.

— Дуже практичний, — сказав Джедао. — Я розумію, чому вона вам подобається. Вона боєць, але також і чуттєва жінка. Я також підозрюю, що вона непередбачувана, тому використовуйте її відповідно.

Що було цікаво — його голос звучав так, ніби він не схвалював її питання.

— Ви ніколи не припиняєте аналізувати людей, чи не так?

— Дехто має й гірші звички.

— Вони прискорюються, сер, — повідомила секція сканування. — До зони нашого фазового переходу.

— Ми зустрінемося там, — сказала Черіс.

Вони не могли бачити фортецю безпосереднім скануванням завдяки щитам, хоча її єретичний вплив в ближньому космосі був настільки ж яскравий, як відбиток пальців. Черіс уявила, що фортеця дивиться на них, як крижане око, холодне, хитре і безкінечно вороже.

Рій Кел летів до місця зустрічі з охоронним роєм, і кожен мот був орієнтований відповідно до логіки побудови формації. Хоча Черіс продовжувала чекати, що світ зміниться навколо неї у відповідь на зміни у ВК: стіни візьмуться хвилями, як вода, світло затремтить в бурхливих кольорах, звуки людських голосів виродяться в крики мігруючих птахів і так далі. У цьому й полягала проблема: доводилося використовувати екзотичні ефекти для аналізу єресі. Якби фізіологія людини мала більшу чутливість до єресі, гекзархат знищив би себе власною технологічною базою.

Час тягнувся повільно. Черіс майже відчувала, як хвилини повзуть по її хребті. Вона подумки подякувала Джедао за мовчання.

— Ми за 13.4 хвилини від радіусу дії їх гармат, — сказала Зброя. — Ми навряд чи потрапимо в стріляючу гармату на таких швидкостях.

— Гаразд, — відповів Джедао, — знижуйте швидкість, поки ми не зупинимось за двадцять п'ять секунд від важких гармат, а потім передаємо повідомлення разом з нашим прапором. Таким, як зараз.

Черіс видала інструкції.

Офіцер зв'язку повернулася, щоб подивитись на неї.

- Сер, чи ви…

— У вас є наказ, — сказала Черіс. — Передайте рою: утримувати формацію.

— За кого ми себе видаємо? — запитала Неревор. — сер…

Зв'язок також отримала запити від інших командирів мотів. Командна панель Черіс відповідно спалахнула запитами.

— Я не приймаю питань, — сказала Черіс. — наказ не змінився. Є відповідь від охоронного рою?

— Кореляційні програми визначення запущені, йде порівняння з попередніми підписами, мем — повідомила секція сканування. — Баннер на чолі напевне "Зразок грубості". На наступній опорній точці можливо "Вічність мінус день", але підписи постійно змінюються, тому важко бути впевненим.

— Я вчилася в академії з командиром "Вічності", — розгнівалася Неревор. — Надіюсь, що він зуміє пояснити, як він скотився до єресі.

— Я б не робив жодних припущень про те, хто зараз там командує, - сказав Джедао.

— Ворог передав прапор, — сказала офіцер зв'язку.

— Покажіть, — наказала Черіс.

Емблемою було біле колесо з сімома спицями, а не шістьма, як у гекзархату, а в центрі палало золоте полум'я. Черіс згадала, що субкомандуючий Два казав про центральне ціле число.

Командний центр облетів шепіт.

— У будь-якому разі, - сказала Неревор, — вони не роблять спроб приховати свою єресь.

— Ліож, — сказав Джедао дуже спокійно. Сьома фракція, яка була знищена через свою єресь. Черіс подумала, що вона колись зрозуміє причину спокою Джедао.

— Тридцять секунд до залпу з гармат, — попередила Зброя.

— Повідомлення та наш прапор передані за наказом. — повідомлення прийшло одразу після цього.

— Вони у відповідь змінюють формування, — сказала Скан. — Можливо, ми зможемо поглянути на них… Дивно. — Композит стримала прокляття. — Там, здається, лише п'ять баннерів.

— Звичайно, — розгнівалася на себе Черіс. — Подивіться на ці вузли… — Опорні точки і коефіцієнти. — Вони дублювали свої скануючі тіні. Якщо тільки вони не передають занижену кількість, щоб приховати справжню — занадто хитро, але ви ніколи не могли бути впевнені — це може означати, що вони захопили лише п'ять кораблів. Решта була знищена?

— Вони передають повідомлення у фортецю, — повідомила Комунікація. — Я скидаю його в криптографічну команду, але це військовий код, і у нас немає сеансових ключів, тому потрібен час, щоб побачити, чи будуть вразливі місця.

— Давайте почекаємо, чи відповість фортеця, — сказав Джедао. — Хтось там міг отримати нервовий зрив.

Невже еретики дійсно вірять в безглузде твердження Джедао, що він може розбити щити?

Джедао раптом заревів:

— Прокиньтеся, нестандартна ситуація.

Черіс показали вхідний об'єкт у скануванні.

— Це бомба! — сказала Скан. — Незрозуміла траєкторія. Вона знищить їх більше, ніж нас, в радіусі свого вибуху.

Аномалії ніколи не працювали на її користь. Тим більше, що п'ять мотів рухалися до бомби, а не від неї.

Бомба вибухнула. Фактично вона не зачепила жодного мота. Однак охопила рій з п'яти мотів в кокон світла, ніби розкидала навколо них сферу битого скла.

Рій Кел тепер був оточений калейдоскопом фантомних баннерів, числом близько сотні. Тільки п'ять з них були реальними, але фантоми, безсумнівно, могли завдавати реальних ударів. Черіс відразу відчула симетрію: це був потужний радіальний мультиплікатор, який, ймовірно, буде підтримувати ілюзію до тих пір, поки триватиме випромінювання від бомби, і якщо вони не придумають протидії, то будуть перетворені у решето чисельно меншими силами.

Розділ 9

— Ось що вони задумали, — сказав Джедао.

Черіс не бажала тратити зусилля, щоб поговорити з ним. Замість цього її пальці літали над терміналом. — Негайно змінити формування! — Наказала вона. Їм було потрібно лише трохи часу. Ефект від бомби був короткочасним, і не враховував можливостей фазового переходу.

— Вони випробовують нас, — сказав Джедао. — Час для демонстрації сили. Знищити їх.

Їй була потрібна реакція. Рій ворога повинен буде відреагувати, якщо вона загрожуватиме фортеці, тому їм потрібно наблизитися. Відстань була її важелем. Вона не тільки змушувала діяти суперника на захист фортеці, вона могла привести до відмови подальшого використання радіальних мультиплікаторів, щоб не розмножити також рій Кел. Двадцять Джедао були жахливою думкою. Але мультиплікатор повинен працювати лише на прямих ефектах використання зброї, а не на розмноженні людей.

Черіс відправила проміжні обчислення до Навігаційної, з інструкціями для розрахунку остаточних положень.

Вони почали отримувати удари. Формаційні щити розцвітали, як золоті квіти-одноденки Кел. Черіс наказала Зброї відновити вогонь за попередньою схемою. Зброя виглядала так, ніби хотіла заперечити, але Неревор поглянула на неї, і цього було достатньо. Потім вона повернулася до роботи по координації зусиль інших офіцерів у підтримку наказів Черіс.

Черіс хотіла мати корону з очима, щоб бачити всі дані, які мелькали на екранах, але повинна була обходитися очима, які мала. Джедао, здавалося, надав їй повну свободу дій.

Рух фантомів у калейдоскопі був синхронним: всі фантоми одного мота мали тенденцію рухатися однаково. З мінливої картинки ефекту вона могла з'ясувати, які з мотів були оригінальними; фантоми виглядали занадто схожі один на одного, щоб відрізнити їх безпосередньо.

— Координати оригіналів, — сказала Черіс, передаючи інформацію. — Сфокусуйтеся на першому -

Рій Кел зарухався, змінюючи формацію, щоб відновити ефект щита.

— Черіс! — закричав Джедао. — Відона Джая щось задумала.

— Порушення формування, сер! — Одночасно повідомила Скан.

Черіс стримала себе, перш ніж прошипіти лайку. Чому її весь час переслідують порушники формацій? Це крім того, що Кел не були любимчиками у фортуни.

— Повідомлення від командувача Джаї, - сказала Зв'язок і з'єднала їх на кивок Черіс.

Джая посміхалася.

— Дозвольте мені розібратися з ними, генерал, — сказала вона, занадто акцентуючи на званні Черіс.

Біло-червоний промінь — прямий гарматний вогонь пробив щити через збій у формуванні. "Голодна Гонча" Джаї змінила положення, незважаючи на те, що вона не мала важкої гармати з того боку, щоб відповісти. Один з ботомотів, "Річка повна каменів" під комадуванням кела Нхіла, отримав промінь у двигун, який вибухнув.

Командувач Неревор закричала на Джаю, щоб та відновила формування, але "Гонча" вперто мовчала.

Саме тому, на думку розлюченої Черіс, Кел рідко дозволяли не Кел піднятися до командування ними: за відсутності формаційного інстинкту вони не могли покладатися на виконання своїх наказів.

— Всім командорам, реконфігуруйте формування, щоб виключити "Голодну Гончу", — холодно сказала Черіс. Занадто пізно, щоб врятувати ботомот Нхіла, але це треба було зробити.

"Голодна гонча" випустила великий товстий снаряд, з того, що здавалося модифікованою гарматою. Снаряд вибухнув хмарою спор. Добра третина фантомних мотів опинилися в радіусі розльоту, коли спори розійшлися з величезним розквітом рожево-сірого грибка з фіолетовим відтінком.

Через кілька секунд "Гонча" вибухнула у розквіті вогню, уламків, і поразки.

— Ця черепно-мозкова ідіотка вбила всіх своїх солдатів, тому що їй захотілося продемонструвати свою спеціальну іграшку, — жорстко сказав Джедао.

Черіс навіть обернулася, щоб подивитись на Джедао, вона погоджувалася з ним, але, звичайно, там нікого не було, крім тіні. Люди в командному центрі кидали на неї дивні погляди.

— Як, клянусь попелом і кігтем, ця трахана відона пронесла грибкову каністру на свій баннермот? — ревіла Неревор. — Цього не могло статися!

— Трохи запізно питати її, - голосно промовила Черіс. Грибковий кокон допоміг, вона не могла цього заперечувати, але вони мали змогу виграти сутичку без нього, а зараз отримали втрати. Крім того зазвичай моти отримували кокони тільки після прямого дозволу командування Кел. Вона з нетерпінням чекала пояснення інциденту.

— Ви обидві повинні зосередитися, — різко сказав Джедао.

Черіс сердито подивилася Неревор, і команувач повернулася до своїх обов'язків.

— Черіс, — сказав Джедао після того, як вона видала наступний набір наказів. — рух шаблонний. Я не можу довести це математично, але цілі три і чотири прив'язані до першої, а п'ята — до другої. — Він мав на увазі фактичні моти ворога, а не фантоми; знищення фактичних мотів зменшувало кількість фантомів і їхню вогневу потужність.

Черверта ціль була частково вражена коконом. Згодом вони розберуться з нею. Черіс запитала Скан про підтвердження припущення. Сканування пережувала отримані дані і там погодилися, що Джедао швидше за все правий.

Черіс спрямувала рій, щоб зосередити вогонь на першій цілі. Рій Кел ущільнився. Заговорили гармати.

Номер Два був наступним. "Щире вітання" Кела Пайзана дістало його, відкривши вузьку щілину у щиті, щоб плюнути пострілом. Кінетичний снаряд наніс жахливий удар по двигунах мота. Один з баннерів Кел, "Щасливе скло", зазнав пошкодження від зустрічного вогню, перш ніж "Щире вітання" встиг закрити щілину, але "Скло" заявило про свою функціональність.

Ітуїція Джедао спрацювала: цілі три, чотири і п'ять перестали вести вогонь, коли цілі один і два вийшли з ладу.

Комунікаційна повідомила Черіс, що мот номер Два відправив останнє повідомлення до фортеці, враховуючи направлений сплеск енергії. На жаль, вони не перехопили передачу.

До незадоволення Черіс, фантомні молі не зникли, хоч і припинили стріляти, коли їх джерела замовкли.

— Я не рекомендую висадку, сер, — сказала Неревор, скануючи дані. — Можливе мінування.

— Знищити решту, крім четвертого, — сказала Черіс. — Якщо сканування крізь наші щити неможливе, давайте скористаємося цим.

На всякий випадок вони робили це обережно, але реакції не отримали.

— Сер, у мене вхідна передача від фортеці Розкиданих Голок, — повідомив Зв'язок. — Лише текст.

— Продовжуйте слідкувати і зачитайте, — сказала Черіс.

— "Дуже вражаюче, генерал Джедао. Чи це справді ви? Доведіть це, пробивши щит до 25:14 в перший день місяця Метелика. Далі вони дають нам перехід до нашого календаря. Комунікаційна отримала це також. Високий календарний день становить 1,21 дня еретиків. Вони встановили крайній строк чотири дні по своєму календарю".

— Вишліть баннер за межі діапазону єресі, - сказав Джедао. — І надішліть повідомлення у фортецю: цей баннер має наказ транслювати трюк з виключення щитів чітко у всіх напрямках, якщо хто-небудь вистрілить у нас, як тільки ми почнемо. Якщо у вас є ще кілька тестів, направте їх до Академії Шуос. Я впевнений, що вони там вмирають з нудьги.

Черіс вибрала "Нескованого страхом" Кела Коро і дала йому необхідні вказівки. Коро був нетворчим, але надійним командором.

— Нехай вони поміркують над цим, — сказала Черіс, поглянувши на схвильовану Неревор. Насамперед вона надіслала подяку на "Щире вітання" з приводу точної стрільби.

Пайзан відповів майже відразу.

— Мені не подобається битися так близько, генерал, — сказав він. — Це відкидає концепцію застосування далекобійної зброї. Але в цій ситуації не було іншого виходу.

— Ви відмінно скористалися можливістю, — сказала Черіс.

Неревор підняла брову, і Черіс кивнула їй. Вона очікувала, що командори сіндермотів розглядають один одного рівними.

— Наступного разу я сподіваюсь взяти участь у деякому розчленовуванні теж, — сказала Неревор до Пайзана. — Відона спробувала закінчити все надто швидко, не підкорившись моєму наказу.

— Ви завжди були кровожерною, Неревор, — сказав Пайзан, з натяком на вибачення, і вимкнувся.

— Дайте мені командира криптологів, — сказала Черіс до Зв'язку.

— Генерал, — сказала Неревор, — слід пам'ятати, що криптологи не використовують композитів. Вони ефективніші як окремі люди. — Оскільки вона говорила про Нірай, це означало, що члени команди були надто різні, щоб бути об'єднані у композит. — Ви хочете звернутися до всієї команди, чи поговорити з капітаном-аналітиком Нірай Дамодом?

— Просто з капітаном Дамодом. Чи співпрацюють вони з командою Шуос?

— Я не дала такого розпорядження, сер.

— Дайте його зараз. Якщо у нас є Шуос, ми повинні отримати певну користь від них.

— Ха, — сказав Джедао.

Обличчя Нірай Дамода з'явилося ліворуч на дисплеї Черіс, а капітана Шуос Ко трохи нижче. Дамод був тонкий, нервовий чоловік з блідо-коричневими очима на більш темному обличчі. Ко виглядав набагато спокійніше.

Перед тим як Черіс хотіла попросити його пояснити ситуацію, Дамод заговорив з виглядом людини, яка звикла використовувати спрощені пояснення:

— Це стандартне військове шифрування, яке зазвичай називається Змія-67, засноване на певному класі функцій…

— Якому класі? — Черіс подумала, які розмови він мав з Неревор.

Він подивився на неї.

— Точніше — Масив Джу квазіполіномів. А… у вас є досвід в цій галузі?

— У мене є загальне знайомство, — сказала Черіс. На жаль, як і у випадку з усіма хорошими криптосистемами, знання специфічної системи, що використовується, само по собі не допомагало розбити шифр тексту. — Ви думаєте, що надії немає.

— Надія завжди є, генерал, — сказав Дамод, — але навіть якщо ми об'єднаємо ресурси мережі усього рою, ми не зможемо розбити його грубою силою. Це була би слаба система, якби її можна було так легко подолати. Ні, наш найкращий шанс полягає в тому, коли хтось, хто шифрував повідомлення, зробить якусь помилку, використає не те обладнання або залишить якийсь відбиток. Такі речі траплялися.

— Співпрацюйте з капітаном Ко у вашій роботі, - сказала Черіс.

— Легко, — сказав Дамод.

— Сер, — сказав Ко, з розумінням киваючи.

— Удачі, - сказала вона і завершила розмову.

Черіс викликала градієнтну карту і нахмурилася.

— Ми маємо бути більш обережними, коли вийдемо з перехідної зони, — сказала вона. — Ми не маємо уявлення, наскільки добре наша формація буде працювати в еретичному календарі. Подивіться на цей сектор. Прогнози фортеці надзвичайно стабільні. Мені це не подобається.

— Принаймні, я думаю, що грибка більше не буде, — сказала Кел Неревор. Вона дивилася на пошкоджений номер чотири. Грибок, про який йшла мова, був смертельно небезпечним для людей, а якщо комусь пощастило, викликав неоперабельні мутації. Потрібна повноцінна команда для знезаражування від Нірай для боротьби з враженим баннермотом. — Пуста втрата хорошого мота. З цією гниллю на борту було дешевше загнати його в зірку і побудувати новий з нуля.

— Залишимо рішення на Командування Кел, — сказала Черіс. — Доктрина, я хочу, щоб ви подивилися на дані бою і сказали свої поради щодо протидії єресі фортеці.

— Звичайно, сер, — сказав Рахал Гар.

Черіс на мить заплющила очі.

— Усім перейти на звичайні двигуни. — Позбавлення розкоші гравітації, що з'являлася з екзотикою ВК, було дуже дратівливим. — Ми повинні продовжувати рух до фортеці.

— Щити, генерал? — запитала Неревор, як і сподівалася Черіс.

— Буде проведений брифінг, — сказала Черіс безтурботно. — Попередьте мене, якщо щось станеться.

Вона залишила командний центр, перш ніж її руки почали зрадницьки тремтіти.

Фортеця Розкиданих Голок, аналітичний відділ

Пріоритет: нормальний

Від кого: Вахен афір дай Ноум

Кому: Гептарху Ліож Цзай

Час: Рік вгодованої корови, місяць партеріди, день гусака. Я завжди любила смаженого гусака.

Моя дорога Цзай, тільки не протріть отвори у підлозі, як ви завжди робите, ходячи туди і назад — але ми можемо мати більшу проблему, ніж я думала. Я не панікую, зауважте! Тим не менш, найкраще що ми можемо зробити, це підготуватися. Вибачте, що я не поговорила з вами раніше — я думала, що спіймаю вас на тренувальних стрільбах, але, здається, у мене безладно розпланований час. Можливо, ви захопилися тим, що Піоро все-таки не може побити мої оцінки. Трохи скромності йому не завадить.

Швидкість, з якою був розсіяний калейдоскоп, не настільки важлива проблема, що б там не говорили у аналітиків. Кел здогадалися зробити композити з фахівцями Нірай, узятих з цією метою. Не знаю, як ви, але якби я направлялася у зону впливу єресі, то перше, що я зробила би, це набрала якихось приємних лагідних нірай, щоб вони обробляли цифри для мене.

Наша сумнівна перевага в тому, що композити не працюватимуть у нашому ВК. Це звичайно недолік, але збереження нашого контролю за фортецею більш важливе, і ви поки що можете жонглювати текучими параметрами віри. У мене є люди, які працюють над цим, але займе час, щоб отримати сукупні оцінки.

Справжня проблема це генерал Гарак Джедао Шкан, Шуос Джедао, бунтівник, як він називає себе сьогодні. Давайте докладно розглянемо варіанти. Чи він той, за кого себе видає, чи ні.

Якщо він дійсно Джедао, то він може брехати про те, чому він тут. Можна припустити, що втеча найбільшого зрадника гекзархату призвела би до сум'яття, але гекзархи не хотіли отримати масову паніку, і провели відключення комунікацій. Але навряд чи він міг шляхом шантажу отримати від командування Кел цілий рій.

З іншого боку, якщо це Джедао, він може працювати на Кел. Кажуть, що він вів себе добре на минулих місіях, але хто знає, чи це вся правда. Звичка Кел витирати спогади у людей, які співпрацювали з ним, не сприяє нашій розвідці. Однак Джедао, будучи підлеглим Кел, міг отримати рій, що підтверджує недалекоглядність Кел.

Я схиляюся до третьої можливості, що хтось використовує ім'я Джедао, щоб нас налякати. Я впевнена, що Кел у цьому рої в захваті від такої тактики. Зверніть увагу, що Кел передали нульовий прапор замість відомої "Двійки шестерень" — можливо це був компроміс. Я сумніваюсь, що ви можете отримати будь-якого яструба в гекзархаті, щоб той погодився служити під прапором Джедао, незалежно від важливості операції. Генерал у них напевне з тих, хто в опалі. Це достойне завдання для амбітного командира, незважаючи на необхідність вдатися до хитрості. Люди будуть на його стороні, бо Кел визнають право на особисті амбіції.

Ще одна річ. Я переглянула недавній бій. Стиль абсолютно інший. Не зрозумійте мене неправильно. Наш противник дуже компетентний, і ми повинні бути з ним насторожі. Але його підхід був розрахованим, обережним. Друга команда аналітиків сперечається через грибний кокон, і доводить, що наш суперник любить фантастичні технології, але вони відкинули мот, що випустив снаряд: типова поведінка Кел, їм не подобається бачити занадто багато ініціативи.

У всякому разі, згадайте старі уроки. Кампанії генерала Джедао — справа історичних записів. Що можна виділити, це його агресивність та незрозумілу здатність передбачати мислення супротивника. Його перша битва проти Ланітерів прославила його, оскільки вони перевищували його у пропорції вісім до одного, і він все-таки завдав їм поразки. На щастя, наш суперник не має такого таланту.

Я сумніваюсь, що навіть генерал рівня Джедао зможе пройти модифіковані щити, як заявляють Кел, тому буде цікаво подивитися, що відбудеться протягом наступних чотирьох днів. Тим часом я отримала чудові цукерки, які вийшли з тієї кондитерської на днях. Я розумію, що це розкіш, але що таке наше життя без кількох слабостей? Я послала вам трохи, хоча чудово знаю, що ви не збираєтеся їх пробувати. Але ваш помічник любить їх, а можливості зробити хоч щось приємне вашим працівникам не слід уникати.

Поки не забула, займіться справою Стогана щодо захоплення комунікаційного посту в Анемоні. Делегування повноважень кваліфікованим підлеглим і все таке, але мені все одно, скільки у нього прихильників, його військові навички краще виглядають на папері, ніж насправді. Цікаво, чи лоялісти намагалися попередити Джедао, чи попередити гекзарахат про Джедао, але краще не дати їм шансу сказати хоч що-небудь, якщо ви можете це зробити.

Ваша у ВК.

ВН

Черіс потримала руки під теплою водою, але вони не перестали тремтіти.

— Ви будете в порядку, — сказав Джедао. — Випийте води. Мені це завжди допомагало.

— Я ненавиджу бути такою очевидною.

— Я виблював після мого першого бою в космосі. Я думав що все буде інакше, але перед мною лежали трупи. Є щось страшне у сухому металевому клацанні механізму зброї, яке вказує на постріл. З тих пір багато що змінилося, але для мене воно завжди звучить саме так.

Джедао додав, коли Черіс відмовився відповісти:

— Я бачив багато молодих офіцерів у багатьох жахливих ситуаціях. Це все.

Вона налила у келих води. Вона була холодна і без смаку. Випивши, вона сказала:

— Я очікувала, що ви… — вона затрималася, щоб краще сформулювати думку. — Візьмете командування на себе.

— Навіщо? — здивувався Джедао. — Ви не билися так, як мені хотілося би, але це не має значення. Ви виграли бій. Я звернув вашу увагу на критичні моменти, але оскільки ви виконували свою роботу, для мене було найкращим варіантом зупинитися і залишити вас на посту. Я спостерігав, як багато молодших офіцерів ставали розгубленими, коли начальство пробувало надати їм трохи автономії.

Цікаво. Можливо він не був би таким жахливим інструктором. Як не дивно, це була приємна думка.

— Ви тонко відчуваєте це.

— Немає сенсу просити людей ризикувати своїм життям за вас, якщо ви не збираєтеся довірити їм своє. Звичайно, в Академії Кел ще вчать цьому.

Черіс погодилася.

— Брифінг через дві години, — сказала вона. — Ви повинні сказати мені про те, що означає ваша впевненість, що ми подолаємо щити. З обмеженням у часі, звичайно.

— Справедливо, — сказав Джедао. — Я знаю дещо про фортецю, чого не знаєте ви, тому що я колись бачив демонстрацію ефективності щитів під справжнім вогнем. Вони не пояснювали, як працювали щити, але вони перетворювали енергію у різний мусор у видимому спектрі людського зору. Я не технік, і далекий від цього, але подумав, що це цікаво. Занадто зручно.

— Не знаю, як це допоможе нам, — сказала Черіс. Звичайно, вона теж не була техніком.

— Якщо я правий, візуальний мусор це ключ до розуміння роботи оператора щита. Система не може бути керована мережею, хоча, можливо, вона може бути керована композитом.

Черіс була впевнена, що відповідь буде негативною, але запитала Доктрину, щоб прояснити ситуацію. Відповідь прийшла швидко, ніби хтось заздалегідь підготувався і чекав на відповідний момент.

— У еретиків немає можливості створювати композити, — сказала вона.

— Отже, ми маємо справу з людьми. Подумайте про це як про вправу по декодуванню. Як тільки ми зламаємо мову символів, ми дізнаємося, як зламати оператора і змусити його зробити те, що нам потрібно.

— Джедао, — сказала Черіс, — у вас є розуміння, скільки обчислювальних ресурсів необхідно, щоб зламати будь-яку стандартну криптосистему? Навіть таку стару, якщо її до цього ще не було зламано?

— Ви думаєте як Нірай, а не як Шуос чи Андан. Я сумніваюся, що щити спеціально кодують мусор. Я думаю, що мусор це неминучий побічний ефект технології, тому технологію приховують.

Після глибокої тиші Черіс сказала:

— Мені потрібна демонстрація. Я не можу заявити таке нашим офіцерам. Особливо після того, як попросила їх замаскуватися під бунтівників. Але я не бачу можливості для такої демонстрації.

— Гаразд, — спокійно сказав Джедао. — Візьміть щось маленьке, і тримайте його у руці, Черіс.

— Що?

— Ви просили про демонстрацію.

Це була безглузда гра, якими славилися Шуос. Один з її полковників Кел колись зауважив, що Шуос ніколи не скаже вам щось прямо, коли може змусити вас отримати висновок, провівши по звивистій доріжці натяків і маніпуляцій вашими поняттями і переконаннями.

— Я не бачу…

— Ви хочете демонстрації чи ні?

Черіс відкинула вагання і пошукала свій камінь-талісман. Вона звільнила його з ланцюжка. Камінь сяяв викривленими лініями відбитого світла, які переривалися вигравіруваними ознаками ворона.

— Гаразд, — сказала вона. Йому краще не витрачати свій час на неї.

— Ви збираєтеся тримати цей камінець, — сказав Джедао. — Вважайте це наказом, якщо це допоможе. Я збираюся переконати вас кинути його до брифінгу.

Черіс була незадоволена. Що він збирається робити, боротися за нею руками, яких він більше не мав?

— Це все? — запитала вона. А потім зневажливо продовжила: — Я розумію аналогію. Камінь — фортеця. Моя рука — щити. Це не спрацює, Джедао. Навіть якщо у вас є якийсь спосіб зробити мене неспроможною виконати просте завдання, я не зможу переконати наших командирів у цьому. — Вона була повністю впевнена, що командування Кел відреагували би так, як і вона. За винятком того, що вони були би менш ввічливі при цьому.

— О, ми не будемо думати про камінці…

— Це таліман, — сказала вона, трохи різкіше, ніж мала на увазі, навіть розуміючи, що Джедао нічого не знав про звичаї мвенінців. Це був камінь, подарований їй на день народження, подарунок від матері дитині, а ворон був птахом, який символізував її покровителя. Маленькі речі, які вона ніколи не обговорювала з іншими Келами, бо вони не зрозуміли б.

— Мої вибачення, — швидко сказав Джедао. — У будь-якому випадку, з офіцерами нам потрібно щось більше. Ми вже маємо приклад Відони Джаї…

— Це була звичайне порушення субординації!

— Не відпускайте!

Її пальці стиснулися навколо талісмана, а потім розслабилися.

— Якби в наших інтересах було зберегти її для майбутнього, я, можливо, порадив би дещо, — сказав Джедао. — Але відбулося по-іншому. Ні, нам потрібна нова ціль.

Ціль? На цей момент вони не мали поблизу інших ворогів, якщо тільки він не хотів, щоб вона придумала їх. До чого він хилить?

— Ми не можемо влаштувати демонстрацію на фортеці, тому будемо намагатися переконати командувачів, що ми можемо це зробити, — сказав Джедао, — тому нам доведеться продемонструвати дещо нашому рою. Ми можемо дозволити собі втратити мот. Джая могла бути таким об'єктом, але, як це трапляється, вона поспішила, перш ніж я міг би використати її таким чином. — Його голос був абсолютно рівним.

У Черіс по спині поповзли мурашки. Як вона могла забути, що він божевільний?

— Джая не підкорилася наказу і зламала формацію, це одне, — сказала вона, — але інші командири не зробили нічого неправильного. Вони не заслуговують на те, щоб бути іграшками. — Якщо тільки він не мав на увазі гру-тренування з ними — щодо чого вона мала серйозні сумніви.

Вона також згадала його попередній коментар про те, як використати Джаю, коли вони обирали її для рою. У той час це здавалося неважливим. Вузол у її кишечнику повідомив їй, що вона була жахливо, страшенно неуважна.

— Ми не можемо дозволити собі самодіяльних командорів, коли вийдемо проти фортеці, - сказав Джедао. — Рій повинен бути готовий підкорятися і вірити нашій стратегії, незалежно від того, як вони її бачать, навіть якщо я не братиму безпосерелньої участі. Єретики не тільки захопили найважливішу фортецю гекзархату, їм допомогли новим озброєнням. Ця калейдоскопічна бомба не могла бути розроблена і виготовлена за одну ніч. У будь-якому випадку, щоб об'єднати рій, ми потребуємо зосередження і уваги противника. Звинувачення одного з наших власних командирів у єресі дасть потрібний ефект.

Черіс мовчала.

Голос Джедао раптово змінився.

— Мій пістолет! Де я його поклав? Тут так темно…

Черіс проковтнула лайку. Це напевне була якась хитрість, хоч вона не могла зрозуміти, чого генерал хоче досягти своїм незграбним жартом.

— Джедао, — сказала вона, намагаючись, щоб її голос звучав спокійно і зібрано, — немає ніякої потреби…

Мало того, що тінь стала темнішою, ніж вона звикла, очі Джедао спалахнули яскраво-пекельним кольором, від якого вся кімната поринула у темряву, ніби ніч облизувала її своїм язиком з невидимого неба. Горло і рот Черіс пересохли, як у пустелі. Вона бачила жах битви раніше, але тоді вона могла боротися, а зараз все, що вона могла робити, — це завмерти і дивитися, як недавній випускник академії.

Де був каріонний пістолет? Вона відчувала його вагу на своїй талії, але зараз… Їй захотілося потягнутися до нього, взяти у руку.

— Генерал. — Голос Джедао був холоднокровно владним. — Я вас не впізнаю, ваша форма тіла неправильна. Виправте його.

Вона не зрозуміла, чому він зійшов з розуму раніше, цього ніхто не міг зрозуміти, тому вона вагалася, чи не сталося цього знову. Вона втратила кілька дорогоцінних секунд, роздумуючи, чи не підкоритися йому, тим самим заспокоївши, але потім скинула заціпеніння і поклала руку на пістолет. Про всяк випадок.

Дев'ятиока тінь заметалась навколо неї всупереч усім законам геометрії, і тоді вона зрозуміла, що справді влипла в неприємність. Весь цей час вона спостерігала за вищими офіцерами свого рою та вивчала інформацію, яку вони мали про ворога — а їй потрібно було спостерігати за Джедао.

— Не варто знаходитися на одному місці, - сказав він. Його голос був буденний, ніби він звертався до старого друга. — Вас зафіксують як ціль, якщо ви будете нерухомі. Ви завжди повинні рухатися. І ви також повинні стріляти у відповідь.

— Стріляти у кого? — сказала вона, вражена жахливою думкою, що саме так він збожеволів у фортеці Хелспін.

Тінь сповільнилася і тепер повільно обходила її по колу. Можливо, якщо вона продовжуватиме говорити, то зможе виграти трохи часу, і навіть зрозуміти, що відбувається з його розумом.

Здається, Джедао не почув її.

— Якщо ви будете сидіти далі, ліхтарі погаснуть повністю, — сказав він, зловісно понизивши голос, — і тоді вони зможуть вас бачити, а ви їх ні. Ви будете все одно що сліпою.

Ліхтарі Ланітерів? Чи фортеці Хелспін? Що це за збіг образів?

Пістолет опинився в її руці. Вона спрямувала його на тінь, але та була надто швидка. Якщо вона вистрілить, чи почнеться тривога? Вона не хотіла отримати паніку в командній молі без жодної причини. Вона зібралась з духом і зробила постріл, але тінь передбачила напрям і вивернулася. Світло-зелена пляма розповзалася по підлозі, не завдаючи їй ніякої шкоди. Її наступні спроби були не кращими. Черіс подумала, що Нірай міг попередити її, що потрапити у тінь Джедао буде не так просто.

Незважаючи на швидкий танець, Джедао говорив так, ніби не помічав, що вона хоче підстрелити його.

- Ви привели сюди цілий рій, — сказав він, підвищивши голос. — Вони поняття не мають, що може трапитися. Тепер будуть мільйони загиблих.

Якщо це продовжиться, їй доведеться вистрілити у себе, важке буде похмілля чи ні. Але тоді вона кине камінь; все ще залишався якийсь шанс, що все це було грою. Тоді чому її руки не слухають її?

Було б набагато легше, якби вона знала його досить добре, щоб зрозуміти, чи це була агресивна безвідповідальна розумна гра з його боку, чи справжнє безумство. Досить вагатись, сердито сказала вона собі. Вона може вийти з цього положення.

Джедао замовк. Незважаючи на ситуацію, Черіс сподівалася, що Джедао нарешті закінчить свою гру, якщо це була гра. Для неї це було занадто. Вона збиралася спитати його, коли його голос прозвучав знову. Цього разу він був навмисно молодим, на півоктави вище, ніж у курсанта першого курсу.

— Генерал? — спитав він.

Він не говорив як рівний з рівним. Він говорив з повагою. Навіть з боязню.

— Сер, тут мертві. Я не можу порахувати. Я не… я не знаю… сер, я не знаю, що робити далі. — Найбільше лякало те, що вона не чула його дихання, незважаючи на переривчасту мову. Коли він знову заговорив, його голос дрижав, але потім вирівнявся. — Зараз моя черга померти, чи не так? Я просто повинен знайти свій пістолет в темряві…

Довга тиша.

І тоді, досить м'яко,

— Або доведеться зробити це зубами.

Черіс знову спробувала сказати собі, що це трюк, і що він не має нічого спільного з фортецею Хелспін, або, що ще гірше, іншим інцидентом, який вона не пам'ятала з уроків історії, і тому тупо не могла проаналізувати. Але цього разу вона була більш впевнена. Вона прицілилася і вистрілила, хоча знову схибила.

— Черіс. — Його голос більше не був молодим, і Черіс відчула, що він нарешті серйозний. Вона наполовину повернулася до джерела звуку, який лунав через кімнату від тіні. Скрізь висіла темрява, як штори у сні. Почали з'являтися янтарні крапки світла не тільки на тіні Джедао, але скрізь, на стінах, в повітрі, ніби зірки підлетіли ближче, щоб подивитися, що відбувається. Вона не мала сумнівів у тому, що коли вони наблизяться ще трохи, то стануть лисячими очима.

Джедао знову впізнавав її: він заговорив з нею як з підлеглим, і формаційний інстинкт трохи заспокоїв її.

— Не туди. І не туди теж, якщо ви збираєтеся стріляти. Ви хочете гойднутися вліво. Ні, не завмирайте, це ще гірше.

У колі світлячків вона не могла вибрати, куди стріляти. Його репліки, швидкі і короткі, тепер лунали з декількох напрямків, що лише дезорієнтувало її.

Він ледь не насміхався.

— Ви продовжуєте реагувати моїми рефлексами, чому ви не розумієте, що я здатен передбачити кожен ваш рух?

Її пальці стиснулися. Ще один постріл розійшовся по стіні без всякого ефекту. Справа була не просто у раптовій прохолодній злості у його голосі, або його владному тоні, його рефлекси були частиною її тіла, він був всередині неї, і вона не могла його вивести.

З іншого боку, якщо це була не просто гра, якщо це не була демонстрація, вона могла скористатися його божевіллям і використати його проти нього. Жаль, що вона не могла змусити його заткнутися, щоб спокійно подумати…

— Ви вирішили не кидати пістолет, але подивіться, як дрижить ваша рука — вона неспроможна націлитися, а ви все ще фіксуєтеся на тій дурниці, щоб втримти траханий камінь. Визначте пріоритети. Яка реальна загроза — у чому реальна гра? Візьміть пістолет двома руками, спробуйте ще раз.

Черіс не могла придушити його голос, і не могла побороти рефлекси. Як Кел, вона також не могла не підкорятися наказам. Вона зібралася зробити як вона думала раніше — вистрілити у себе…

Джедао почав серйозно сміятися.

— Я буду насолоджуватися тим, як ви помрете, курча.

Кел називали курчатами курсантів, або тих, хто не витримував навчання. Всі її м'язи звело спазмами, незважаючи на намагання протидіяти. Камінь у руці став свинцевим. Він заспокоював її як подарунок від матері. Тепер вона не відчувала його впливу.

— Ви не знаєте, як насправді ця зброя працює, відрегульована на повну силу, — презирливо сказав Джедао, — або що вона з вами зробить, і ви не здогадалися запитати. Кел не роздумують, чи не так? Тепер вперед, натискайте гачок.

Нірай не брехав їй…

А чому вона у цьому впевнена?

— Подумайте про напис на пістолеті, курча. Ви знаєте, що таке хризаліда — це личинка. Куди, як ви думаєте, вони ховають мене, коли забирають назад? Я повинен мати контейнер, а ваше тіло якраз підходить. Пам'ятайте, що, незважаючи на те, що я зрадник і масовий вбивця, один з нас просто розхідний матеріал, і це не я.

Це було жахливо правдоподібно. Вона вистрілила знову, але не цілячись. Іскри; танець лисячих очей. Знову і знову. Ніякого успіху.

— Чесно кажучи, капітан, — сказав Джедао, перейшовши до її звичайного рангу, — якщо це типовий приклад компетенції Кел, то недарма командування Кел продовжує використовувати людину, яку зневажає, щоб та вигравала для них війни.

Черіс спробувала вистрілити у себе і не змогла. Тінь опинилася поруч з дверима, дев'ять очей вибудувалися у нелюдяно широку посмішку. Вона дивилася на тінь і відчувала, що впадає в всередину неї. Посмішка стала ширшою: вона побачила виблискуючі зуби. Її зачепило, що він назвав її капітаном, а не цією фальсифікацією, як нагальним нагадуванням про її місце в ієрархії Кел. Її дух був зламаний: занадто багато незрозумілого відразу.

— Генерал, — зітхнула вона. — Я не мала на увазі… я не знаю, чого ви хочете, сер, я не розумію наказу. — Вона говорила і говорила, не в силах зупинитися. — Мені не вдалося, сер, вибачте, я…

— Черіс. — Очі поблякли, перебудувавшись в більш знайомі лінії.

— …не можу зрозуміти…

— Черіс! Все. Кінець.

— Сер, — прошепотіла вона, чіпляючись за залишки здорового глузду, — який наказ? — Її пальці стиснули пістолет. Вона зупинилася. Що робити, якщо він захоче щось від неї? Вона не могла винести думки про те, що знову помилилась.

— Черіс, сядьте, — м'яко сказав Джедао.

Вона зробила дві спроби зробити крок до крісла. Але генерал хотів цього, це був відносний порядок, і вона це зробить. Хіба не для цього живуть Кел?

— Трахані яструби, — сказав Джедао. Черіс вжахнулася: так лаяли Кел вороги. — Я не зрозумів, наскільки погано інстинкт формування впливає на вас. Ви мали суперечливі накази. Не ваша вина.

— Я Кел, сер.

— Я знаю. — Його голос здригнувся. — Я помилявся. Мені немає виправдання.

Вона не знала, що на це відповісти, тому мовчала. Він був її начальником. Він продемонстрував, що може зламати її. І все таки вона мала змогу оцінити його і ізолювати, якщо це буде необхідно. Як командування Кел зважилося так ризикнути? Той факт, що він завжди був присутнім, завжди дивився на неї, лише погіршував становище.

— Черіс. Будь ласка, скажіть щось.

Вона б поставила на те, що зараз він був щирий, але вона думала так само, коли він підштовхував її вистрілити у нього.

— Пістолет, сер. — З цим потрібно розібратися.

— Я не зовсім збрехав. Постріл змусить мене повернутись всередину вас і переведе нас обох у стан анабіозу. Я не знаю, чи завдає він незворотнього збитку носієві. Я ніколи не бачив цього процесу.

Це було би корисно знати з самого початку. Звичайно, пакет орієнтації не згадував про таке. Чому вона очікувала, що інструкція буде докладною і повною? Зрештою, вона сама винна у цій ситуації, чи не так?

Черіс зосередилася на диханні, поки не відчула себе спокійніше, щоб мати змогу чітко подумати. Вона поклала камінь на кут столу з невеликим стуком.

- Я закінчую гру, сер, — сказала вона рівно. — Ви виграли.

— Ох, ради Бога… — Джедао заметушився. — В умовах ризику втрати вас назавжди, я повинен вказати, що ви втратили момент, коли погодились грати в гру на моїх умовах, без переговорів.

Це було характерно для Шуоса, але вона не могла проігнорувати цей закид.

— Ви ж не всерйоз пропонували таку демонстрацію для рою, сер?

— Недавно хтось стверджував, що командори не заслуговують на те, щоб з ними бавилися. Так, я не був серйозним, але це звучало правдоподібно, чи не так? Подумайте про це.

Вона нахмурилася.

— Чи варто було це робити, щоб переконати мене? — Вона дивилася на свій камінь.

— Ви засвоїли урок, Черіс, хоч і не одразу. Камінь чисто випадково потрапив вам під руку. У мене немає рук, і я не можу тримати зброю. Коли ви погодилися бути моїм опонентом, яка зброя була у мене, як ви вважали?

— Ваш голос, — сказала вона одразу, але зрозуміла, що пропустила дещо важливе. — І репутація.

— Так. Ми вже сказали єретикам, що я граю проти них.

— Гарак Джедао Шкан, — сказала вона. Її голос тремтів. Можливо, вони повинні були намалювати на прапорі "Двійку шестерень" — ворог знає, чия це емблема.

— Якщо ви хочете, щоб я згадував, як моя матір ловила мене, коли я ганяв гусей, кажіть моє повне ім'я вголос, — сказав Джедао з несподіваним гумором. — У будь-якому випадку репутація це жахливий інструмент, але ви не можете уникнути його, тому ви повинні навчитися використовувати його.

— Я розумію, сер, — сказала вона. Вона справді розуміла це. Кел недарма називали Джедао зброєю; страх сам по собі був зброєю.

— Справді? — сказав Джедао. — Тоді ви готові вислухати план. Ось як це буде…

Розділ 10

Кел Неревор повинна була сказати якесь банальне привітання, коли Черіс з'явилася в командному центрі. Замість цього Неревор мовчки подивилася, а потім нахмурилася і відвернулася.

Черіс зняла рукавички. Вони були за її поясом. Її руки здавалися холодними, застиглими та неживими. Бойовий ніж на поясі був то занадто важким, то занадто легким, хоча вона звикла до нього. Вона нагадала собі, що ця частина зміни іміджу була її ідеєю, і Джедао погодився, що вона може спрацювати.

— Генерал, — нарешті сказала Неревор.

— Брифінг, — сказала Черіс. Вона не хотіла повторюватися.

Ряд екранів командорів мотів засвітилися. Черіс окинула їх поглядом, намагаючись отримати загальне враження про їхню реакцію. Після того, як вона робила це останнього разу, вона зрозуміла, що спроба відстеження кожного командора змушує її хвилюватися. Краще налаштуватися на щось легше і сподіватися, що Джедао підхопить все, що вона пропустила.

Черіс вдихнула, а потім почала доповідь.

— Ми збираємося розбити щити. — Відкрилося кілька ротів. — Ні, я не приймаю питань. Ви тут, щоб слухати.

Джедао повідомив їй, що більшість із них налаштовані скептично. Вона теж це бачила.

— Шуос Ко налаштований серйозно, — сказав Джедао, — але це не дивно. Кел Пайзан і деякі з командорів баннерів стурбовані, що ми збираємося витягнути другу Хелспін.

Черіс продовжувала. Вона не могла призупинятися кожен раз, коли Джедао щось сказав.

— Щити мають слабе місце. Вони покладаються на людського оператора, який може змусити їх вимкнутися. Ви отримаєте додаткові вказівки, коли ми почнемо облогу. Я знаю дещо, чого не знаєте ви, але ми все ще не знаємо, у який момент фортеця впаде. Я не хочу ризикувати, ця інформація не повинна попасти в руки ворога.

З цими словами вона витягнула бойовий ніж, а потім взяла ліву рукавичку. Ніж був гострим як гіркота темряви. Черіс по черзі обрізала кожен палець рукавички. Вони лягали на підлогу, виглядаючи як розпухлі п'явки. Коли вона закінчила, рукавичка виглядала як неакуратна імітація рукавичок Джедао, яких ніхто не носив після його страти.

Тиша, яка настала, могла посперечатися з Чорною Колискою.

Вона відклала ампутовану рукавичку, а потім обрізала всі пальці на другій. Склала їх разом.

— Я віддаю накази, — сказала Черіс. — Ми вже бачили, що трапляється, коли командир мота виходить з формації. Я не буду терпіти будь-яких подальших прогалин у дисципліні. Я вірю, що всі це зрозуміли.

Черіс швидко поглянула на Неревор, але м'язи були напружені на щелепі командора Пайзана. Полковник Рагат навпаки був веселий і розслаблений.

— Скажіть щось, — сказав Джедао. — Не послаблюйте тиск.

— Ви думаєте, — сказала Черіс, — що це може не спрацювати. Але справа в тому, що з усіх великих і страшних видів зброї в Арсеналі Кел, командування вирішило відправити нам одного чоловіка. Якщо ви не довіряєте командуванню Кел, ви не підходите для того, щоб бути Кел.

Це було спекулятивне формулювання для тих офіцерів, які служили довше, ніж вона жила, але воно здавалося їй правильним. Це був аргумент у дусі Кел, звернення до авторитету.

Вони дивилися на неї в тиші.

— Підтвердження, — сказала Черіс.

— Сер, — сказали вони в один голос.

Вона подумала, що Шуос Джедао міг досягнути в житті так багато через те, що Кел об'єдналися з ним. Солдати любили його; історія була безжально прозора у цьому питанні.

— Ми продовжимо наш підхід до фортеці Розкиданих Голок уздовж сприятливого градієнта, — продовжила Черіс. — Через зміни у топології ВК ми будемо змушені використовувати нестандартні формації. Я передам розрахунки, що дають координати та попередні ключові формування. Тим часом я очікую від вас звітів про сутички за дві останні години. Це все.

Вона відчула полегшення, коли салюти змінилися барвистими кривими графіків і статусу.

Однак командор Неревор була глибоко стурбованою.

— Рукавички, генерал, — сказала вона. — Який ваш наказ?

— Просто викиньте їх, — сказала Черіс. Вона була засмучена втратою хорошої пари рукавичок, але їй був потрібен символ. Крім того, якщо вона коли-небудь оговтається від своєї теперішньої ганьби, то завжди зможе придбати нову пару.

У тиші навколо неї притаївся страх. Якщо це було її наміром, то чому скрутився її шлунок?

Черіс знаходилася у командному центрі, коли командувач Неревор повідомила їй, що вони вийдуть до щитів за годину.

— Подивіться, сер, — сказала вона, вказуючи на дисплеї з даними сканування.

Сканери не показували саму фортецю, оскільки не могли проникнути за щити. Мережа демонструвала симуляцію фортеці, застиглу масу кривих і ліній, намальованих чорнилом, на твердому тлі. Сусідній дисплей показував вирахувану півкулю з боковими вікнами, де виділялися ключові особливості шести і п'ятикутних граней.

Поки Черіс спостерігала, від щитів відділялися палаючі світлі фігури: пір'я, листя, розбиті річкові камені у вигляді серця, м'ячі, сяючі хмарки. Вона могла стояти так вічно, захоплена несподіваною красою виникаючих асоціацій і візерунків.

— Нездоланна фортеця, — сказала Неревор безбарвним голос — Ваші накази, сер.

— Розгортаємося наступним чином, — сказала Черіс. Вона перевірила кожен крок кілька разів, перед тим як відправити накази до Зв'язку. Все піде коту під хвіст, якщо виявиться, що вона помилилася хоч в двох цифрах. Джедао також дивився на них, але вона перепровірила, щоб переконатися.

Вони сформували тактичні групи на основі попередніх оцінок, хто найкраще співпрацюватиме один з одним. Втрати завдавали болю, хоч і були порівняно невеликі. "Голодна гонча" згоріла, а пошкоджене "Щасливе скло" потрібно було використовувати обережно. З цим нічого не поробиш. Цифри боєздатності не виростали без ремонту.

Тактичну Один очолив "Неписаний закон". Тактичну Два очолював "Щире вітання" Кела Пайзана, а тактичну Три очолив старший полковник — Кел Рай Моген на "Червоному шрамі". Шість інших ботомотів розбилися на пари і оточили фортецю, оскільки вони не могли передбачити місце пролому і повинні були приготуватися забезпечити найшвидше занурення піхоти всередину фортеці у будь-якій точці. Настільки ж важливо було закинути всередину розвідку Шуос, яка знаходилася в режимі очікування; Як тільки вони опиняться всередині, то почнуть місцеву розвідку.

Кораблі перемістилися у вказані координати. Вогневе покриття не буде проблемою, якщо тільки відбудеться порушення цілісності щитів. Від фортеці не послідувало жодної реакції.

Черіс сказала: — через 8,26 хвилини (десять еретичних хвилин і початок їхньої нової години) — змінити формування на "Шість башт, шість баннермотів" і відкрити вогонь відповідно до наданої схеми стрільби. — Вона відправила накази до Зв'язку. — Мені все одно, що ви там бачите, точно дотримуйтесь напряму. Скан, скопіюйте все для капітана Ко. Я хочу аналіз команди Шуос.

По щитах, коли моти Кел застигли в своїх позиціях, пробігло найменше мерехтіння, подібне до піни морського прибою на піску. "Шість башт, шість баннермотів" номінально були оборонним формуванням, хоча його було віднесено до вторинного Лексикону через його слабкість. Час від часу Кел використовували його, коли хотіли чогось візуально вражаючого для парадних польотів.

— Відкрити вогонь, — сказала Черіс, оскільки командири очікували на початок. Індикатори підтвердження стали яскраво-золотими вогниками на її терміналі.

Напрями стрільби змінювалися довільним чином. Щитки спалахували гарячими і холодними тонами, деколи яскраво, але швидко затухали.

— Я не очікував, що перший залп отримає відповідь, — сказав Джедао. — Просто накажіть команді Шуос фіксувати і сортувати мусор. Перехід через 8,26 хвилини, як ми планували.

Черіс видала наступний набір наказів. На цей раз рій технічно не був формацією. Її долоні спітніли і стали мокрими. Як довго Кел будуть терпіти? Будь стійкою, нагадала вона собі, почувши голос Джедао. Вона вже майже звикла до нього. Як її офіцери можуть бути сильними, якщо вона буде невпевнена?

— Сер, — сказала Неревор, — це була би початкова основа грандіозного формування, якб ми мали ще сімдесят дев'ять мотів, щоб заповнити прогалини…

Неревора мала на увазі формацію "Слави Роз".

— Слідуюча схема стрільби, — сказала Черіс. — По моїй команді. — Вона звірилася з годинником на терміналі. Моти зайняли нові позиції, абсурдно видовжені трикутники на дисплеї. — Вогонь. — Зелені вогники виконання наказу зарясніли знову.

Цього разу вогні по щитах засяяли в певному візерунку, лінії та завитки світла намалювали знайому емблему анданської рози. Кольори були неправильними, ніякої чіткої послідовності, і це не впливало на роботу щитів, але… Стоп.

— Відтворити перші шість секунд реакції щитів, — наказала Черіс. — Одна десята швидкості.

Там було дещо цікаве. Дрібна затримка, поки оператор зреагував. Потім щити засяяли бурею опадаючих пелюсток роз, осідаючих на вигнуті шипи. Між розами були цікаві фігури, три точки, розташовані видовженими трикутниками, кожен з яких був орієнтований таким чином, що вершина була спрямована до якогось основного полюсу фортеці, і кожен з них світився яскраво-червоним кольором. Проте в щиті отворів не було.

— Картинки щось означають? — запитала Неревор.

— Оператор не андан, — сказав Джедао, — але реакція цікава. Він визначив початок формування "Слави роз" і відреагував на нього, отже він має певний досвід в космічній тактиці. Звичайно, це може бути будь-хто, хто спостерігає за театральними драмами…

— Сер, — сказав офіцер зв'язку, — це капітан Шуос Ко. Каже, що він має дещо для вас.

— Я слухаю, — сказала Черіс.

Було надто легковажно сподіватися на те, що Ko коли-небудь втратить свій сокійний тон.

— Генерал, — запитав він. — Наскільки ви знайомі з протоколами безпеки Шуос?

— Я не знайома з ними, — сказала Черіс.

— О, це буде цікаво, — сказав Джедао. — Переконаний, що вони зараз виглядають зовсім інакше.

— П'ять років тому стандартний інтерфейс був модифікований у відповідності до уточнення принципів Доктрини Рахал у ВК, — сказав Ко. — Старим символом високої небезпеки був червоний шеврон. Тепер це червоні трикутники. Той, хто працює з щитами, має недавній досвід безпеки.

— Добре, — сказав Джедао. — Я не знав цього.

— Дякую, — сказала Черіс до Ко — Ще щось?

— Це все, сер. — Його обличчя зникло.

— Запустіть наступні формації у вказаному порядку та внесіть результати у таблицю, — розпорядився Джедао. — Дика роза, роза з шипами, палаючий терен.

Черіс все більше переконувалася, що фортеця збирається відкрити діру в своїх щитах, щоб вистрілити по них, хоча еретикам поки що нічого не загрожувало. Тим не менше, вилітаючий мусор змінив свій склад, що можна було віднести до реакції оператора-людини.

Вони встановили контури для наступного формування — "Привиди", які великим роєм у дев'яносто три моти перетворилися би на "Удар падальщика". Формацію супроводжувала емблема вовка-пророка Рахал. Черіс глянула через плече на рахала Гару. Губи жінки були блідими і стиснутими.

Щити в'яло відреагували на цей раз, хоча деякий мусор з'явився: короткий спалах трикутників тривоги, дендритні коралові відростки, скляні шестикутники. Мерехтіння цифр. Гара підтвердила, що вони відповідають єретичним змінам у ВК.

Джедао засміявся після цього.

— Напевне не вовк. Дух вовка краще дисциплінований. Гаразд. Самотній мисливець, в оточенні стін, У скляній пастці.

Черіс запитала себе, що він шукає. Формації змінювали вид мусору, але щити не мали жодних ознак послаблення.

Далі був "Дев'ятихвостий шуос". Він не дав результату, наче оператору щитів ця гра набридла. Черіс очікувала, що Джедао спробує "Короноване око", яке його прославило, але він вибрав чотири наступних.

Вони пройшли через три нижчі формації за графіком: Кел, Нірай, і, нарешті, Відони. З кожним з них викид мусору зменшувався до тих пір, поки він не перетворився у плями, форму яких було важко вгадати, навіть за допомогою інтерполяції.

— І що тепер? — беззвучно поцікавилася Черіс, дивлячись на Неревор, яка ходила туди-назад.

— Іноді я ненавиджу свою інтуїцію, — сказав Джедао. — Маркетинг та демографія. Я міг би здогадатися.

Вона сподівалась, що колись зрозуміє це.

— Для наступного кроку використаємо опорні елементи з грандіозного формування "Падіння небес". Шаблон стрільби повинен намалювати "Павутину світів". Не базову емблему, а конкретно "Павутину світів".

Черіс виконала побудову, але повинна була подивитися у архів, щоб переконатись, що вона зробила все правильно. Невже єретики думали про відродження мертвої фракції?

— Ще один раунд, генерал? — сказала Неревор. Вона все ще ходила. — Якби ми могли просто зламати щити…

Черіс спробувала згадати, що вона знала про Ліож, коли передавала накази. Не дуже багато. Подробиці про єресь були стерті. Академія Кел не мала багато відомостей про це, тому що більшість військових дій проти ліозькиих повстанців були односторонніми, і, як сказав їм інструктор, — військово нецікаві.

Значення "Падіння небес" для розуміння було легше. Генерал Джедао використав цю формацію для руйнівного ефекту проти Ланітерів у битві Відсічених рук.

Черіс різко сконцентрувала увагу, коли Скан повідомила,

— Точковий розрив щитів — І дала координати. Ще кілька розривів з'явилися в швидкій послідовності.

— Зброя, — сказала Черіс, поки Скан працювала. — Зорієнтуйте вогонь на полюси фортеці. Ми хочемо налякати оператора.

Між шумом голосів в командному центрі, короткими розпорядженнями Неревор, що координувала тактичну групу, випадковими попередженнями від командувачів, а також пекельно впевненим голосом Джедао, Черіс ледь чула себе, не кажучи вже про формування якоїсь власної ідеї.

У щитах відкрилися отвори для стрільби. Рій розсіявся, щоб уникнути наявних конусів атаки. Два сіндермоти послали свої снаряди у найближчі місця розриву щитів.

— Задійте таблицю відповідності для формацій, яку ми склали, — сказав Джедао. — Зараз комусь стане боляче. Тактичні Один і Два, намалювати двійку шестерень на поверхневій структурі щитів. — Його особисту емблему. — Вони можуть робити це усім, що мають, до тих пір, поки картинку не впізнають. Черіс, попросіть їх пересортувати таблицю по малюнках. Тактична Три вести вогонь щитах, а не по місцях розриву. Кожного разу, коли вони викидають мусор, вони повинні відповідати вогнем з малюнком формації. Швидка відповідь є більш важливою, ніж точна. Переконайтеся, що командору Раю Моргану все зрозуміло і ясно.

Неревор нахмурилася, коли Черіс почала давати вказівки.

— Сер, — сказала вона, — це практично означає зробити Двійку шестерень нашим прапором…

Черіс порухала своїми оголеними пальцями, щоб звернути на них увагу. — Ми використовуємо зрадника, — сказала вона. — Ми вже це визнали. Якщо його репутація буде корисною для справи, ми будемо продовжувати використовувати її. Накази підтверджені.

Губи Неревор щільно стиснулися, але вона не протестувала далі.

Тактичні групи "Один" і "Два" почали малювати "Двійку шестерень" на щитах фортеці з потужністю лазерів у двадцять відсотків. Виглядало це як два кола — велике і менше, з зубцями у вигляді рисок, але в загальному була схожість з емблемою Джедао.

Червоні трикутники з'явилися у більшій кількості і більшому масштабі, блискавки спалахували червоними кровотечами по накладених на скору руку фрактальних накладках на пробоїни.

— Почалося, — сказав Джедао.

Заговорила гармата фортеці, зачепивши "Торгівлю опівдні" Кела Шена через миттєву діру у щиті, а потім все затихло.

Тактична Три все ще відповідала на вилітаючий мусор — потрощені меблі, розбиті човни, поламані перила, червоні бризки — малюнками своїх формацій. Черіс змусила себе дихати рівно, незважаючи на сплески та збої потоку зображень. Вона нарешті переконалася, що з якоїсь причини щити були прив'язані до внутрішнього світу оператора, з його нервовою системою. Але чому вони спроектували захисну систему, яка…

— Ви переконали мене, — сказала Черіс. Неревор напружилася, готова до нових наказів, але Черіс не дивилася на неї.

— Зрозуміло? — запитав Джедао задоволеним тоном. — Давайте тепер почекаємо. Хоч командування Кел збирається стерти нас всіх у будь-якому випадку.

— Як давно ви знали, що інваріантний лід насправді не інваріантний?

До цього часу Черіс не допускала, що щити могли бути засновані на екзотичній технології, і що єретики робили тільки такі зміни у ВК, які дозволяли їм продовжувати використовувати цю технологію. У своє виправдання вона могла сказати, що всі в гекзархаті вважали, що інваріантний лід був справді інваріантним.

— Пощастило здогадатися, — сказав Джедао. — Вибачте. Не час для хизування. Черіс, усі щити засновані на стандартних космічних законах, незалежно від того, що говорять гекзархи про технологічні досягнення. Я не Нірай, але знаю, що закони Всесвіту незмінні, то хіба щити можуть бути винятком з них? Так не буває. Це означає, що вони теж екзотичні ефекти, але нечутливі до змін у ВК. Ми знаємо, що фортеця змінює ВК. Щити ж не змінюються, бо просто використовують інший структурний ефект.

— І все свідчить про те, що на щити проектується світогляд оператора. Не світогляд групи; структура надто послідовна, і композити тут не працюватимуть. Однак я не можу зрозуміти, чому викидається мусор, або чому командування Кел хоче зберегти це у секреті від людей… Неревор просить уваги.

— Сер, — сказала Неревор, — сканування починає отримувати інформацію через проколи у щитах.

Після цього офіцер сканування додала:

— Нові проколи над округами Анемони та Сяючим, але… Почекайте.

Трикутники розцвіли по щитах як літній вогонь. Тактична Три відповіла вогнем, з малюнком вовка-одиночки.

— Як це взагалі… - почала Черіс.

— Черіс, люди влаштовані дуже просто, — сказав Джедао. — Потрібно зайняти свідомий розум чимось одним, а потім вкинути у підсвідомість щось інше, поки стіни опущені. Так як ми зараз використали формації. Оператор навчений звертати увагу на формування Кел, тому він турбувався про них на свідомому рівні, і тоді ми закріпили у його підсвідомості мою емблему, яку вони знають, і якої побоювалися. Емблеми на щитах для нас — лише нерухомі картинки, але для оператора, оскільки щити — це проекція його его, безпосередні картини у його мозку.

— Щити розвертаються! — перебила Джедао офіцер сканування.

Одну благословенну секунду Черіс нічого не відчувала. Але всі інші попадали, як маріонетки, у яких обрізали нитки.

Простір наповнився кольорами, візерунками, плаваючими уламками фігур, які вона бачила біля щитів. Велика пір'їна у плавному дрейфі проплила через її руки. Тріщини та розломи у просторі — з чорнотою за ними. Пісок, який сипався з нізвідки.

Джедао мовчав. Черіс подивилася на Неревор, але та зігнулася до підлоги і хрипіла щось низькою мовою, якої Черіс не знала.

Вона не могла панікувати. І перемкнула зв'язок на свій термінал.

— Дайте мені командора Пайзана, — сказала вона.

Після довгої хвилини очікування мережа відповіла,

— Командор Пайзан не відповідає.

Вона відправила загальний запит до командирів мотів. Нічого.

— Генерал Джедао, — сказала вона, пам'ятаючи, що він назвав себе її щитом, — де ви?

Ніякої відповіді.

Вона змусила себе до рівномірного дихання.

Дані сканування показали, що щити фортеці ніби вивернулись назовні, як руки, з яких здерли шкіру, і тепер оголені нерви розлітались у всіх напрямках. Черіс витратила ще одну хвилину, перебираючи рівняння, і намагаючись з'ясувати, яким чином всі її солдати стали інвалідами. Двоє людей ще кричали. Вона напівповернулася, намагаючись подумати, що вона може для них зробити, а потім зрозуміла, що у біді весь рій. Вона спробувала викликати медичний відсік. Не пощастило і там.

— Генерал Кел Черіс викликає рій, — сказала вона. — Перевизначення пріоритетів. Усі моти підчинити "Неписаному закону".

Відповіді посипалися одна за іншою, усі моти признавали її старшинство. Хтось на "Суті віршів" Кела Ліай Мена був достатньо у свідомості, щоб визнати наказ в усній формі, але коли вона запитала про його статус, відповіді не було. Страх стиснув її серце.

Неревор намагалася встати, але ноги її не тримали, а очі були розфокусовані. Черіс підійшла до неї і допомогла їй сісти біля стіни, сказавши, щоб вона залишилася на місці і спробувала опанувати себе.

Раптовий відчай охопив Черіс. Вона оглянула командний центр, і вигляд її поразки був як підступний удар ножем. Вона була настільки втомлена, була в темряві так довго, і вона боролася у нерівних умовах. Якби тільки вона могла заснути, скрутившись у вільному куточку; і якщо тільки Всесвіт мав хоч дрібку милості, вона ніколи не захотіла би прокинутися.

Черіс потягнулася до свого бойового ножа. Вона не думала, що доведеться скористатися ним на моті, але це сталося. Вона зважила його в руці, а потім підняла до шиї…

— Черіс, зупинись… — Це був голос Джедао, який ледь чувся, ніби він знаходився дуже далеко.

— Що з вами сталося? — запитала вона без будь-якого інтересу.

— Це боляче, — просто сказав він. — Черіс, відведіть ніж.

— Мені не вдалося, — сказала вона, — і тепер нічого не має значення.

— Черіс, я серйозно. — Його голос посилився. — Ви переживаєте чужі думки. Вибачте. Але потрібно відкласти ніж.

Вона не хотіла підкорятися. Було так спокусливо закрити очі і скористатися ножем…

— Ніж, Черіс.

Тоді вона зрозуміла.

— Це не я, — сказала вона, відірвавшись від відчаю. — Це ви. Як давно ви думаєте про самогубство? — Вона опустила ніж.

Він був привидом 397 років. Вона подумала, що якби у нього був якийсь спосіб вбити себе, він міг би спробувати ним скористатися. Вона могла використати цю обставину, якби він намагався ще раз спробувати з нею свої розумові ігри.

— Ефект від інверсії щитів пройде, — промовив Джедао, — і ви будете в порядку. Підготуйте накази для піхоти та проникнення розвідки шуос. Оператор не може підтримувати інвертований щит — подивіться на сканування. Вони вимикають всю фортецю, щоб тримати нас під прицілом.

Хоча щити зникли, у них все ще була проблема з висадкою військ. Вона почала готувати накази на перельоти, ретельно перевіряючи маршрути, щоб уникнути зіткнень. Було б по дурному нищити власний рій.

Черіс почула гупання, і подивився назад — у рахал Гари почалися конвульсії. Гара була не єдиною.

— Вам незабаром стане краще, — сказала вона.

Через сім хвилин і дев'ятнадцять секунд інвертований щит повністю розсіявся.

Від фортеці надійшло повідомлення:

— Просто вражаюче, Гарак Джедао. Ми будемо раді використати вас у нашій боротьбі.

Люди почали відновлюватися, і перед ними була фортеця, яку потрібно було завоювати, але Черіс запам'ятався лише ніж. Джедао стверджував, що боїться страти від руки якогось шуоса, але він також був самогубцем. Щось тут не складалося. Вона могла тільки сподіватися, що зрозуміє це до того, як отримає зрадницький удар ножем у спину.

Розділ 11

Фортеця Розкиданих Голок, аналітичний відділ

Пріоритет: нормальний

Від кого: Вахен афір дай Ноум

Кому: Гептарху Ліож Цзай

Час: Рік вгодованої корови, місяць партеріди, день гусака, і тепер ми знизимося до годин, інакше час у всіх звітах буде однаковим. Як щодо години саранчі? Це здається правильним.

Гаразд. Ви знаєте, як я не люблю вибачатися. Ну, то я вибачаюся. Я не повинна була кричати на вас. Це був момент, коли нарада втратила всі надії на корисність. Один з моїх інструкторів казав мені, що якщо я коли-небудь захочу вийти з себе, то потрібно зробити щось продуктивне, наприклад написати щось образливе у планшеті, коли ніхто не бачить, або придумати смертельну пастку з використанням офісних стільців чи ножиць для нігтів. Я думала, що вона жартувала, але тепер бачу, що це була хороша порада. Якщо вже на те пішло, я впевнена, що змогла би дістати Стогана зворушливо простою пасткою. Він дуже недбайливий щодо особистої безпеки, і я знаю, що ви це також помітили. (Не хвилюйтеся, ви думаєте, що він вам потрібен, так що я стримаюся.)

У будь-якому разі, я повинна переконати вас. Моя порада така ж корисна, як інформація, яку я передаю вам. Я не сприймаю як особисту образу, коли ворог намагається мене обдурити. Він лише веде себе раціонально. З іншого боку, вашій справі завдається шкоди, коли ви оберігаєте від мене життєво важливу інформацію. Я не кажу про такі речі, як сертифікована анданська куртизанка, яку Стоган відвідує, і про яку, на його думку, я не знаю. Я кажу про такі речі, як основа функціонування нашої знаменитої системи захисту. Якщо ви знали про її слабкість, чому було ховати це від мене?

Ви бачили розрахунки — так само, як і я. Зрадник Джедао чи ні, щити повинні були триматися невизначений термін. Ми не можемо передбачити, скільки часу займе прибуття рою з Хафн. Навіть при значних ресурсах, витрачених на обман командування Кел, їм буде неважко з'ясувати, що Хафн прямують до нас.

Це що торкається зовнішніх проблем. Давайте подивимося, що відбувається в шести районах фортеці. Зараз округ Анемони — справжній хаос. Кожна доповідь Стогана ще більш незв'язна, ніж попередня. Схоже, що лоялісти справді борються ефективно, але ми не можемо дозволити їм отримати зв'язок.

Я спостерігаю за атмосферою, яка панує в округах Барабанщиків та Стрічки, тому не хвилюйтеся про коливання громадської думки. Ми як і раніше переконуємо наших громадян у важливості дотримання нового календаря та участі у цьому нововведеному голосуванні. Ніяких тупих методів. Я завжди зневажала Відону. Що нагадує мені, що ми повинні швидше обробити затриманих відонців і звільнити їх. Почнуться розмови, і це піде нам на користь.

Лоялісти досить далеко від командного центру, і це ще одна причина, щоб їх заспокоїти. Я завжди вважала зачаровуючим, що ваша висока мова асоціює тишу зі спільнотою. Там, звідки я прийшла, тиша — це смерть.

Моїм людям важко працювати у Сяючому окрузі, головним чином через ідіотизм Стогана. Звичайно, ми хочемо впевнено тримати цей округ, тому витрачені зусилля дечого варті, і це утримує його від відказу, коли мені потрібно щось від нього. Я пообіцяла, що не діставатиму його, але він така легка мета. Мені незрозуміло, чому у нього так багато прихильників у багатих громадах, але, можливо, якщо моя сім'я була у нього в боргу протягом останніх трьох поколінь, я маю право хоча б на апеляцію. Не скажу, що він не вражає, як чоловік, але іноді людина потребує мозку для повноцінної комплектації.

Пригляньтеся до Геренаг Абрани. Добре, що вона розумна, але погано, що вона амбіційна, і з огляду на те, як сильно нам потрібні її заводи, ми повинні поводитися з нею обережно. Той факт, що вона була дуже спокійною останнім часом, змушує мене її підозрювати, особливо тому, що я переконана, що деякі її агенти побували у моїх кабінетах. Було би дуже спокусливо перестріляти тих, кого я спіймаю на гарячому, завжди добре тренувати свою руку, але, напевне, з точки зору безпеки, краще відслідкувати, хто їх посилає.

Округ Парасольки тримається, за винятком того, що всі захопилися якоюсь популярною грою. Прикро, що Шуос праві, коли кажуть, що людьми можна управляти через ігри. Я збираюся проконсультувати з Піоро про те, чи доктрина може вирішити це питання.

Я впевнена, що у вас багато нових думок, або якщо їх ще не було, то вони повинні з'явитися зараз. Я відправляюсь поговорити з Піоро. Тримайте мене у курсі будь-яких життєво важливих даних розвідки, які потрапляють вам на коліна, хм..?

Ваша у ВК.

ВН

Черіс відчула приплив енергії, але знала, що це ненадовго. Кел Неревор була однією з перших, яка звелася на ноги. Вона перейшла до місця офіцера Зброї, оскільки сервіторам довелося повезти лейтенанта Кел Джоя до Медиків, і його заміна ще не прибула.

Весь командний центр був приголомшеним, з проблемами, які потребували уваги. Черіс нагадала собі, що у фокусі повинні бути пріоритети, незалежно від того, наскільки наполегливими були червоні вогники на дисплеї, хоч вони теж повинні були бути терміново вирішені. Якби хтось стояв поруч неї, то побачив би божевільну ковдру червоних та бурштинових вогників, ніби всі моти — весь рій — опинився під загрозою удару у космічний риф, що несподівано з'явився попереду.

Невелика команда сервіторів-дельтаформ прибирала поламані меблі: сліди крові на стінах і краях терміналів, де люди невдало упали, хоча внаслідок деякого везіння ні в кого не було серйозних травм голови. На щастя, це не була проблема, яка потребувала втручання Черіс. Коли потрібна була безпосередня робота, сервітори часто краще керували собою, ніж коли б командували люди, і вони були дуже тихі та стримані, щоб не відволікати офіцерів від бою.

— Я не розумію, чому еретики не стріляють, сер, — сказала Неревор з деякою стурбованістю. — Хіба що вони ще більше трахнуті, ніж ми.

— Вони досі не розуміють, хто ми, — сказала Черіс. Але Неревор говорила правду. Окрім візуальних сповіщень, застиглих схем та карт, за якими вона спостерігала краєм ока, іноді з'являлися звукові оповіщення, слабкі звуки дзвонів. Але не було нічого, що вимагало негайної протидії, навіть незважаючи на те, що дисплеї на її терміналі отримуввали все більше і більше повідомлень. Кожне з них супроводжувалося дзвоном: від кожного вона очікувала реальної надзвичайної ситуації.

— Щось відбувається в окрузі Анемони, сер, — сказала Скан. У офіцера побіліли губи, але голос звучав як завжди. Вона вже сиділа за своїм терміналом — з спиною, настільки вирівняною, що таку осанку можна було назвати жорсткою — навіть Неревор була трохи згорблена порівняно з нею, ледь-ледь, що означало, що їй боляче.

— Проведіть перевірку, щоб піхота кел була в формі без відзнак, — сказав Джедао. — Шуос вже одягнені належним чином. І ще одне: кел повинні уникати полону за будь-яку ціну. — Якщо він і помітив хаос у командному центрі, його голос не показував цього. Хоча, звичайно, такого роду речі не були для нього чимось новим.

Черіс віддала накази. Вона бажала, щоб повітря було менш сухим, менш жарким, хотіла склянку води; але, цілком ймовірно, їй було жарко від стресової ситуації, і з цим доведеться почекати, поки вона не зможе залишити командний центр, як і всі інші. Проходили хвилини напруженої роботи підлеглих їй людей по відновленню боєздатності рою.

Капітан Ко викликав командний центр. Черіс ледь не пропустила його вогник, тому що Інженерна подала ряд умов, пов'язаних з перезапуском двигунів, але все таки вона побачила мигаючий індикатор виклику раніше, ніж Джедао звернув її увагу на нього.

— Сер, — сказав Ко, — ми не могли повідомити вас раніше, але існує список кваліфікованих операторів щита. Командування Кел може надати вам інформацію про них, тому що щити фортеці розбиті і це не вдалося зберегти у таємниці. Просто будьте обережні, вибираючи потрібний момент: єретики стануть підозрілими, якщо спіймають вас на спробі зв'язатися з командуванням Кел. Крім того, — його голос став сухим, — командуванню Кел все одно доведеться стерти державні таємниці з наших голів. Мої поздоровлення генералу Джедао, сер. — Це було все.

— Який він щедрий, — сказав Джедао, так само сухо. Його очі тіні, направлені в сторону Черіс з підлоги, були звужені.

Черіс зігнула брову.

— Я впевнена, що ви знаєте, що Шуос дуже полюбляють такі ігри.

Черіс склала запит, а потім зберегла його з нагадуванням, щоб відправити його, коли їх ситуація стане стабільнішою.

— Краще б нам стріляти, сер, — похмуро поговорила Неревор. Вона барабанила пальцями по брильцях свого стільця.

— Ми не можемо вивести з ладу їх гармати досить швидко, щоб розчистити посадковий коридор для ботомотів, — сказала Черіс.

— Я знаю, — сказала Неревор і зітхнула. — Потрібно чекати на зручний момент і все таке.

Черіс перевірила логістичні можливості ботомотів, оскільки їй теж хотілося щось зробити. Її рот був сухішим, ніж будь-коли. Вона була переконана, що не єдина в такому положенні. Пізніше, сказала вона собі. Тим часом вона все більше покращувала вигляд на дисплеях, блокуючи деякі найнижчі пріоритетні сповіщення та реорганізуючи дисплеї, щоб найважливіші індикатори ставали доступні з першого погляду. Мережа повинна була робити це автоматично, але її пріоритети не годилися для нестандартних ситуацій.

Через п'ять годин і тридцять дев'ять хвилин вона перервала вахту, пішла на короткий відпочинок і одразу ж відчула себе краще, не кажучи вже про прохолодну воду, якої було вдосталь, і знову повернулася в командний центр.

Будучи у піхоті, коли вони летіли на мотах, вона мала контрольоване середовище, легку доступність ванни та води, мала повітря, яке не наповнювало її легені пилом, запахом горілого металу або плоті. Тепер, коли вона опинилася на сіндермоті, їй не вистачало цього, вона нудьгувала за землею, на яку потрібно було дивитися, щоб поставити ногу; за справжнім сонцем замість червоного та янтарного освітлення, за вітром, що різав очі.

— Сер! — Це була Скан, яка виглядала просто змученою, і бажала, щоб її зміна швидше закінчилася. — Вибух біля пункту зв'язку в Анемоні. Пошкодження броні.

— Перевести всі ботомоти у режим очікування, — сказав Джедао.

Черіс почала віддавати накази. У ботомотах "Осіння флейта" та "Шість паличок" знаходилися команди "Шуос". Було надзвичайно важливо, щоб вони проникли у фортецю і з'ясували, звідки з'явилася єресь і як її зупинити.

— Підготуйте ще одне повідомлення, — сказав Джедао, як тільки вона закінчила. — Це Гарак Джедао Шкан. Просимо вас стримати свої іграшки. Я надсилаю вам додатковий подарунок у знак моєї доброї волі. Насолоджуйтесь.

Черіс передала повідомлення більш-менш на автоматі, а потім подивилася на яскраві рядки тексту.

— Що ви маєте на увазі під "подарунком"?

— Заручника, — сказав Джедао. — Високопоставленого офіцера, бажано командира мота. Когось, кого вони розпізнають з публічних записів.

— Ти звихнувся! — вигукнула Черіс. — Я не віддам чортовим єретикам одного з моїх офіцерів.

— Черіс, послухайте мене. Ми повинні доставити у фортецю своїх шпигунів, і не зможемо добитися цього стріляниною. Фортеця має забагато гармат, і я добрий у командуванні, але не настільки. Якщо не можна вирішити проблему силою, потрібно її обійти. Єретики не стріляють, тому що вони не впевнені, але вони не настільки дурні, щоб дозволити нам висадити війська, якщо не переконати їх, що я не маю смаку до брудної тактики. Я повинен переконати їх, що я дійсно Гарак Джедао, і що я пропоную їм об'єднання.

— Я все-таки не…

Він продовжив говорити.

— Єретики прямо зараз сумніваються, тому що я розбив щити, але не мав змоги зачарувати чи обдурити командування Кел після своєї втечі, не кажучи вже про захоплення рою з двома сіндермотами. Ми не збираємося полишити цю історію на їх розсуд, бо вони мають рацію. Я не міг цього зробити. Але зробив. Ось чому ми повинні відправити заручника і запропонувати їм свою версію історії. Це те, чого Кел ніколи не робили, але я можу. Кел так не воюють.

— Дуже вірно, — сказала Черіс. — Тому що ми цього не зробимо.

— Ну добре, пташеня. — Голос Джедао став офіційним, а гарячий потік крові змусив Черіс почервоніти аж до шиї. — Яка ваша альтернатива?

Вона розгубилася. У неї не було плану.

— Відступити назад і засипати оборону фортеці всіма бомбами, які ми маємо, — сказала вона.

— Я щасливий оцінити альтернативний план, — сказав Джедао, повністю ігноруючи її відчайдушний тон, — але тут немає чого оцінювати.

Черіс відчула надзвичайне бажання ляснути його по щоці.

— Добре, — сказала вона. — Якщо ви так налаштовані відправити когось, відправте мене.

— Неприйнятно, — сказав Джедао. — Зараз ви реагуєте, а не думаєте, але коли справа доходить до стратегії, думки повинні пересилювати реакцію. Якщо у фортеці існують записи про вас, вони будуть знати вас як капітана піхоти. Ви занадто незначні для будь-якого використання в якості заручника. У той же час, як мій якір і нинішній генерал, ви надто важливі. Я не зможу допомогти рою, якщо ви будете лежати у якійсь камері накачані наркотики. Крім того, ваша тінь і зображення у зеркалі підкажуть їм, що відбувається.

— Я не можу просити про таке моїх офіцерів!

— Сер, — сказала Неревор рівним голосом. Вона встала зі свого стільця і дивилася Черіс, примруживши очі.

Черіс зрозуміла, що вона говорила вголос.

Всі чули її репліки.

— Сер, — наполегливо повторила Неревор. — У чому полягає суперечка?

Невевор не могла не запитати, це було цілком звичайно для неї. Крім того, було вже пізно прикинутися, що суперечки не було, тому Черіс сказала правду:

— Генерал Джедао вважає, що нам потрібно надіслати до єретиків заручника, щоб переконати їх не стріляти по ботомотах. Заручник повинен бути високопоставленим, щоб виглядати переконливо.

— Генерал Кел не зробив би цього, але бунтуючий підлий Шуос інша справа, чи не так? — сказала Неревор, роздувши ніздрі. — Через те що ми не можемо приховати той факт, що це моти Кел, нам доведеться зробити вигляд, що ми переписані або шантажовані. — Вона говорила таким тоном, ніби думала, що це недалеко від істини. У командному центрі було дуже тихо.

— Так, — сказала Черіс.

Неревор підняла підборіддя.

— Тоді піду я, сер. У вас не буде кращого кандидата, ніж командир сіндермота.

І тут Черіс з кришталевою ясністю зрозуміла, що нею маніпулювали, скориставшись її переконаннями і характером, щоб ця розмова відбулася.

— Лис, що скубе яструбів, — сказала вона Джедао, пам'ятаючи про субвокал на цей раз. Вона уважно вивчала Неревор, хоча мала бажання спостерігати за тінню Джедао.

Джедао не звернув уваги на образу.

— Вона повинна пройти стирання, — сказав він. — Потім отримати медичну ін'єкцію з повного відновлення формаційного інстинкту і повернення до своїх обов'язків. Найшвидший спосіб переконатися, що вони не отримають від неї корисної інформації.

— Вам доведеться пройти стирання, командувач, — сказала Черіс. — Ви впевнені…

— Ви витрачаєте наш час, — сказав Джедао.

— Я розумію, сер, — твердо сказала Неревор. — Я Кел. Я буду служити, навіть якщо це не та служба, на яку я сподівалася, коли мене було призначено у ваш рій.

— Повідомте Медичну, — сказала Черіс.

— Сер, — відповіла Неревор, різко віддавши честь, а потім повернувшись на п'ятах.

Черіс віддала наказ в Медичний відсік. Її руки дрижали, і вона відчувала холод всередині живота. Перестрілка була би кращим варіантом, ніж ця видимість безпеки. Потім вона кивнула головою до помічника Неревор, підполковника Пайзана, який уважно все слухав.

- Ви діючий командор, — сказала вона.

Пайзан різко віддав честь, і здавався зовні спокійним. Але хвиля збудження пройшла через весь екіпаж.

— Зв'язок, — сказала Черіс, — надішліть у фортецю повідомлення. — вона передала текст.

— Ботомоти все ще в режимі очікування, сер, — сказала Навігаційна, не дивлячись на неї.

— Вони будуть чекати, поки командувач Неревор не буде підготовлена, — сказала Черіс. — Тактична Один та Два готують вогневе прикриття, але чекають моєї команди. Скан, поточний статус фортеці?

Скан сказала:

— Там дуже багато…

— Сер! — Перебила офіцер зв'язку — Повідомлення. — Незашифроване, з округу Анемони, по всіх каналах.

Черіс сказала до Скан:

— Спочатку ви, але швидко.

— Там борьтьба за будівлю зв'язку, — сказала Скан. — Повної впевненості немає, але воюють стрілецькою зброєю Кел, та, можливо, самопальною зброєю. Жодного значного структурного збитку у будівлі. Фізичні проломи запечатані металевою піною. Спектральні лінії вказують, що вибухові речовини були четвертого класу, але я не бачу більше їх слідів.

— Вони хочуть зберегти будівлю, — сказав Джедао. — Що не дивно.

— Повідомте полковника Рагата та відповідальних за десант, — сказала Черіс. Це були невиразні дані, але хоч щось було краще, ніж нічого. З свого місця вона спостерігала, як навколо неї змінюються кольори, від червоного до яскравого червоного, а потім до лисяче-жовтого. — Зв'язок, дайте їхнє повідомлення.

Зважаючи на попередній обмін між Джедао та лідером еретиків, Черіс очікувала на простий текст. Відео застало її зненацька: хоча з голограмою було щось не так, і інтерполяція залишала сліди шуму та перешкод у кольорах.

— Андан Нідаріо командуванню Кел. — У чоловіка був теплий, багатий баритон, але права половина його обличчя була масою синців і опіків. Йому напевне було боляче говорити. — Чорт, всім, хто почує. — Він відкинув голову, щоб послухати когось невидимого. — Шуос Джедао звільнився і розбив щити фортеці. Ви можете прислати когось, щоб розібратися із ним? Я маю на увазі, що він може бути на нашому боці, але він веде переговори з єретиками, тому я налаштований песимістично. Я додаю наші спостереження, але ми не зможемо утримувати зв'язок надовго.

Кілька слів збоку, і він додав:

— Андан Лія хоче додати, що у нас немає підтвердження, що це Джедао. Хоча, чесно кажучи, те, що він зробив з щитами за кілька годин, достатній доказ для мене.

— Коли ви прибудете сюди, першим ділом застрельте цього ідіота Знева Стогана. Він був з єретиками з самого початку. — Почувся звук перестрілки. — О, чорт, хтось закриє ці двері? Вибачте, я краще візьму пістолет і зроблю щось корисне, перш ніж перестануть діяти знеболюючі засоби. Просто зробіть щось з цією інформацією, це все, що я прошу. Нідаріо.

— Передайте це капітану Ко, — сказала Черіс.

Пайзан сказав, з чорним гумором,

— Я радий, що командори не несуть відповідальності за дезінформацію фортеці, сер. Андани, як правило, більш обережні, але я думаю, він був у відчаї. — Він не проявляв жодних ознак дискомфорту при перебуванні в кріслі Неревор: правильний підхід, навіть якщо це трохи дратувало її.

— Я вбив того чоловіка, — сказав Джедао, не схвильованим і не жаліючим тоном. — Однак ми ще можемо врятувати лоялістів, якщо висадимо там війська, тому той факт, що він допоміг довірі єретиків до мене, є корисним.

— Ви очікували на щось подібне, — повільно сказала Черіс. Чому вона не була здивована?

— Віддаю перевагу попередньому плануванню. Лоялісти не мають ніякого способу дізнатися, що я тут за наказом командування Кел, а ми їм цього не повідомили. Коли я оголосив про моє прибуття, це було не просто бажання залякати єретиків. Заява повинна була спровокувати лоялістів до намагання передати цю інформацію у гекзархат, що в свою чергу могло змусити єретиків діяти. І вона змусила рій пристосуватися до того, що їх веде божевільний і зрадник.

— Так багато цілей.

— Лише три, а остання — несуттєва. Потрібно робити як можна більше різних речей на різних рівнях — скільки зможете з кожним кроком. Тоді ефективність ваших дій швидко зростатиме.

— Повідомлення з Медичного, — пролунав голос. — Командор Неревор готова, сер.

— Посадіть її у шатл і відправте вниз, — наказала Черіс, ненавидячи себе. У нормальному світі вона відчувала би біль, але зараз почувалася так, ніби знаходилася за межами свого тіла, у світі, який складався з заліза, кришталю і блискучих граней.

— Виконано, — сказала Навігаційна після болісних восьми хвилин. — Шатл запущений.

— Запускайте решту, — наказала Черіс.

І знову очікування. Черіс побоювалася, що побачить червоний колір спалахів мазерів і що вони переслідуватимуть її все життя — починаючи з цього моменту у командному центрі, і закінчуючи коридорами її снів.

Ні; вона повинна бути чесною сама з собою. Те, що вона бачитиме знову і знову, було обличчя Неревор, коли та захотіла робити те, що запропонував Джедао, і що Черіс дозволила їй зробити.

— Фортеця підняла назустріч шатлу кілька захисних сервіторів, сер, — сказала Скан. Її голос був занепокоєний. — Посилення вогню в фортеці, джерело не визначене, але серйозної загрози для шатлів немає.

— Передайте полковнику Рагату, що лоялістів потрібно видавати еретикам, якщо вони не нападатимуть, — сказала Черіс. — Він повинен надіслати повідомлення, лише якщо нашу хитрість розкриють.

— Полковник підтвердив отримання наказу, — повідомлення прийшло після паузи, яка була довшою, ніж Черіс очікувала.

— Неревор страждатиме мало, — сказав Джедао, — хоча я не буду ображати ваш інтелект, стверджуючи, що вона в безпеці. У її стані вона знатиме тільки одне, що її обов'язок — терпіти, поки якийсь офіцер Кел не дасть їй вказівки, і лише безпринципний Кел може зашкодити її розуму. Я сумніваюся, що еретики мають офіцерів Кел у своєму середовищі. Ваші люди достатньо лояльні.

Черіс прокрутила у голові кусочки головоломки. Щось не сходилося. Коли він спочатку прив'язався до неї, він запитував про формаційний інстинкт майже так, ніби він не був з ним знайомий. Мовчки, вона сказала:

- Як на того, хто заявляв, що не знає багато про формаційний інстинкт, ви дуже добре знайомі з його роботою.

Останній шатл відлетів до фортеці. Черіс хотіла опинитися на одному з них, подалі від сіндермота і жахливої тіні Джедао. Її тіні. Дивно, що вона може так легко знайти його очі серед інших янтарних вогників навколо неї, хоч вони були майже однакового кольору.

— Подумайте про це, Черіс. Я навчився судити про бойовий дух і лояльність солдатів, коли Кел ще були особистостями. Невже мені було важко з'ясувати можливості стандартизованої версії?

Потім була гра з каменем-талісманом, Джедао, який намагався підштовхнути її вистрілити у себе, а потім зображав покаяння…

— Все правильно, — сказав Джедао. — Я точно знав, коли ви зламаєтеся. Мені потрібно було переконати вас, і це був найшвидший спосіб.

Черіс стримала свій гнів, згадавши, що вона втратила Кел Неревор.

- Якщо ви брехали весь цей час, то чому зараз розказуєте про це?

Це була нова гра? А вона думала, що вже перестала бути важливою фігурою. На даний момент вона могла з радістю спалити Академію Шуос.

— Тому що я знаю, що ти хвилюєшся за неї.

Вона напружилася.

— Я сумніваюсь, що ви дбали про ваших солдатів, — сказала вона.

Його голос був грубим.

— Люди говорять це, так. Я не буду сперечатися.

— Командор Пайзан, — різко сказала Черіс. — Я збираюся відпочити. Розбудіть мене негайно, якщо щось станеться.

— Звичайно, сер, — сказав Пайзан.

Черіс прекрасно знала, що вона не може уникнути Джедао у своїх апартаментах. Вона мала кращу ідею.

Розділ 12

— Це безнадійно, — сказав якийсь чоловік. — Подивіться самі.

Неревор дивилася прямо на сіру стіну в затемненій кімнаті з тінями по кутках. Замки холодного металу міцно тримали її, а одежа, яку їй дали, була занадто тонкою. Її плечу було боляче, і щось у положенні щелепи було неправильним, але відчувався лише біль. Вона була Кел. Вона буде жити до тих пір, поки хтось не відмінить даний їй наказ вижити.

— Ваше ім'я. — Голос був безособовим.

Він не був Кел. Їй не потрібно було відповідати.

Цього разу заговорила жінка.

— Ми вже знаємо, хто вона.

— Це зрозуміло. Справа в тому, щоб змусити її відповідати.

— У такому випадку знайдіть уніформу і спробуйте ще раз.

— Вона відчуватиме різницю, — сказав чоловічий голос. — Існує мова тіла, яка вкладається у курсантів разом з інстинктом формування, тонка річ. Хороший шуос-інфільтратор міг би її підробити. Андан міг би заморочити її і обійти заборону. Ми ж просто застрягли. Вона поламала би всі кістки свого тіла, щоб виконати наказ офіцера Кел, але ми не маємо таких. Джедао переконався, що ми не отримаємо нічого, окрім людського тіла, з прикріпленим обличчям командира, і він безперечно може відновити її, але ми не можемо. Принаймні, ДНК відповідає записам. Холодний розрахунок.

Неревор не була впевнена, що Шуос Джедао мав якесь відношення до ситуації, в якій вона опинилася, але вирішила запам'ятати всі вислови, можливо колись це згодиться.

— Він нічого не казав про бажання її повернути, — сказала жінка. — Напевне отримав від неї все, що хотів і тоді віддав нам.

— Не вигадуй. — Чоловічий голос був стриманим. — Ми можемо підключити фахівців для вирішення проблеми і можливо вони зможуть витягнути щось з неї. Існує невеликий шанс, що корисна інформація захована за її скляними очима. Ми можемо тримати її стільки часу, скільки буде потрібно.

Жінка вже думала про інше.

— Хіба стирання не повинен був санкціонувати вищий офіцер по рангу? Кого, чорт візьми, жертвенний лис перетягнув на свою сторону?

— Підкорити, підкупити або примусити, — сказав чоловік. — Ми не знаємо, яка причина.

— Я здивована, що ви говорите це перед нею. Ви звичайно одержимі секретністю.

— Я хотів побачити, чи буде реакція. Залежно від того, коли її стирали, ересь у ВК могла перешкодити повному стиранню. Проблема для техніків, як я вже казав. — Чоловік побарабанив пальцями по столу.

— Нічого не хочеш сказати, курчатко?

Неревор не сподобалося звернення — курчатко — від незнайомця, але це не мало значення. Він не був Кел. Їй не потрібно відповідати.

Після того як вони пішли, вона почала чекати на стрілянину, або звук кроків. Якщо Кел хоче, щоб вона померла тут, то вона помре. Але вона не могла не заспокоювати себе думкою, що її люди прийдуть за нею, якщо вона буде стійкою, якщо вона витримає, і цим доведе, що варта імені Кел.

Фортеця Розкиданих Голок, аналітичний відділ

Пріоритет: терміново

Від кого: Вахен афір дай Ноум

Кому: Гептарху Ліож Цзай

Час: Рік вгодованої корови, місяць партеріди, день їжака, мені потрібно запрограмувати якийсь макрос і не трахатися з годинами.

Моя дорога Цзай, мені все одно, наскільки ви загіпнотизовані потенційною корисною цінністю Джедао, і мені все одно, як проголосували на комітеті, хоча добре, що ви це практикуєте. Припускаючи, що це Джедао (що на сьогодні виглядає більш правдоподібним), він служив командуванню Кел аж до фортеці Хелспін, і виконував всі накази командування Кел аж до цього часу. Краще спробуйте подружитися з грибковою каністрою. Вона хоч має поняття про лояльність.

Я розумію, що вас тривожить затримка рою Хафн, але вони повинні пройти повз генерала Черкада. Я запевняю вас, що Хафн схильні надати фортеці реальну свободу, але їм потрібен час для досягнення такого чуда. Момент для нашого повстання вибрано невдалий, але якби ми чекали ще, то Рахал викрили би нас.

Принаймні у нас є щось спільне з лисячим генералом — ми обоє віддаємо перевагу цілісності фортеці, щоб вона залишилася недоторканою — інакше він запустив би кілька тисяч бомб, як тільки відмовили щити. Як би там не було, ми могли б деякий час протриматися проти баннермотів, але сіндермоти змінили розклад сил.

На жаль, ви дозволили Джедао висадити війська. Ми отримали заручника — Кел Неревор, колишнього командора "Неписаного Закону", чого замало, щоб говорити про якусь перевагу. Було важко навіть витягнути її з округу Анемони, і ми навіть не отримали її недоторканною, через те, що цей дурень Стоган встиг її допитати.

Пункт зв'язку в окрузі Анемони повернувся в наші руки, а війська Джедао навіть віддали нам лоялістів, але мене турбують потенційні можливості Джедао. Я погрозами отримала кілька відеороликів у підручних Стогана — прилетіла не просто піхота, а Кел. Мені все одно, що вони носять коричневу уніформу, а не чорну з золотом — це Кел.

Ви знаєте цей жарт, чи не так? Якщо у вас є вибір доручити секретне завдання 3-річній дитині або Кел, обирайте дитину, тому що Кел надто дурні, щоб брехати.

У всякому разі, де Джедао отримав цих кел? Якщо ми маємо справу з законним роєм Кел, якщо командування Кел передало рій Джедао, — як він переконав Кел здати одного з своїх вищих офіцерів? Будь-який генерал покладеться на формаційний інстинкт, щоб його наказ виконали, але я не впевнена, що Джедао зміг би добитися такого послуху, якби він явно не отримав благословення від командування Кел. Однак видається більш ймовірною інша можливість, що найменш достойний довіри генерал змусив принаймні одного високопоставленого офіцера Кел приєднатися до нього. Це проблема з формувальним інстинктом: якщо він підкорив потрібного індивіда, то з його допомогою можна підкорити решту.

Справа в тому, що Джедао не просто зрадник, навіть якщо люди визнають цей факт. Він також Шуос. Обидва ці факти нерівнозначні, незважаючи на жарти Шуос. Він був розвідником і вбивцею у Шуос, перш ніж перейшов до Кел, і є непрямі докази, що він також займався аналітикою.

У будь-якому випадку, його кар'єра у Кел була успішною. Вона тривала майже двадцять років. Він ніби знаходився під чиїмось покровительством. Аж до фортеці Хелспін.

Цю фортецю Кел не штурмували. Кел махають прапорами перед вами, перш ніж приєднатися до битви. Ви завжди будете знати, коли вони почнуть.

Влаштувати пастку одразу для двох армій — це не психічний зрив. Це план з двадцятирічною підготовкою. План Шуоса, якщо бути точним. Засідки, здурілі комп'ютерні системи, суперечливі накази, відмови зброї. Не кажучи вже про ганебні деструктори і холоднокровне знищення своїх підлеглих — але це спрацювало.

Не дивно, що Нірай не добилися прогресу. Вони намагалися вилікувати Джедао, але він ніколи не був божевільним.

Я скажу вам ще дещо. Він там, де хоче бути. Він безсмертний, і має достатньо часу, щоб виконати свій задум, яким би той не був. Я не знаю, чому він влаштував бійню, знищивши "Чорну Колиску". Але я триматиму парі на моє останнє солодке бобове тістечко, що навіть ця його незбагненна бійня служила деякій цілі.

І ми — наступний крок у його плані.

Цзай, ми повинні його зупинити. Нам потрібно знищити його, мені все одно, скільки Кел прилетять, щоб перебити нас, справжня загроза це він.

Я не відчувала себе такою живою цілу вічність.

Ваша у ВК

ВН

Черіс ходила туди-назад у своїх апартаментах, намагаючись не звикати до їх розміру — бо вирішила пам'ятати, хто вона насправді. Тоді попросила планшет, бо хотіла тримати в руках щось міцне. Дельта-сервітор приніс їй один: чорну плиту достатньої товщини, щоб вічуватись чимось суттєвим, з золотою облямівкою, яка поблискувала, коли планшет нахиляли. Служитель стривожився, побачивши, що вона вертить планшет у руках.

— Все в порядку, — заспокоїла його Черіс, і слуга залишив її після непевної паузи.

— Ви могли б раніше сказати мені про ідею з заручником, — сказала Черіс, — щоб можна було запропонувати альтернативу.

— Ви могли передбачити проблему, — вказав Джедао. — Проблема висадки не повинна була вас здивувати. У вас було стільки часу, скільки в мене, щоб знайти рішення. У вас була якась пропозиція?

Її очі примружилися. Вона поклалася на нього замість того, щоб подумати самій.

— Ви маєте перевагу у спостереженні, - різко сказала вона. — Ні. У мене немає пропозиції.

— Черіс.

Вона заплющила очі, думаючи про втрату Неревор. Джедао казав їй, що Кел реагують краще, коли план не встигають спростувати. Справедливе попередження.

— Я побачив рішення і почав діяти. Це все.

Не було можливості сховатися від його голосу.

— Я бачив, як сильно ви хотіли полетіти замість Неревор. Знаєте, вона теж це бачила. Саме тому вона погодилася пожертвувати собою.

— Я не хотіла маніпулювати нею, — сказала Черіс.

М'яка пауза.

— Все спілкування — маніпуляція, — сказав Джедао. — Ви математик. Ви повинні знати це з теорії інформації.

— Я не годжуся для служби, — сказала вона.

— Черіс, — сказав Джедао, — ви Кел. Ви будете служити до тих пір, поки командування Кел потребуватиме вас. Тільки й всього.

— Вам так добре вдається направляти Кел туди, куди ви хочте, — сказала Черіс. — Як я можу вірити вам? — Вона підняла планшет і ввела запит.

Було неважко отримати загальнодоступні дані про Шуоса Джедао. Навіть незважаючи на те, що вона знала його репутацію як генерала, і вивчала деякі його кампанії, кількість смертей, які їх супроводжували, вражала. Найбільше жертв було у фортеці Хелспін. Кел мали багато генералів, і серед них він був одним з кращих.

Пошук кількості людей, які загинули при облозі фортеці Хелспін, зайняв лише одну мить — були дані як про загиблих єретиків, так і солдатів гептархії.

— Гаразд, — тихо сказав Джедао. — Всі мої якорі роблять це, раніше чи пізніше.

На цьому етапі статистика не була точною, але історики Кел зробили все, що могли. Рій, який Джедао повів проти фортеці Хелспін, не був малим навіть за сучасними стандартами. Він мав наказ захопити фортецю, щоб Ланітери бути переписані, а ВК відремонтували від заподіяного йому шкоди.

Черіс прочитала число загиблих один раз, другий, третій. Четвертий раз; число смертей. Тим не менш, вона знала, що не уявляє цю цифру, число було більше мільйона — рядок поламаних і викривлених ліній. Якщо вона почує завтра, що її батьки вдавилися супом і померли, то це завдасть їй більшого болю, ніж смерть людей, які померли би у будь-якому випадку за кілька поколінь перед її народженням. Тим не менш, вона почала читати біографії цих людей, почавши з останніх.

Вона прочитала про двох сестер, які померли, намагаючись завернути мертвих у саван за звичаєм свого народу. Ймовірно, їх аргументація полягала в тому, що це може перешкодити випромінюванню деструктора, що не було алогічним, але було неправильним. Вона прочитала про жінку з дитиною. Жінку, яка намагалася донести знесилену дитину до безпечного місця. Обидвоє померли від кровотечі з кожної пори на шкірі. Жінка. Жінка та її дворічна дитина. Троє солдатів. Ще троє. Семеро. Тоді четверо. Вона могла знайти мертвих у будь-якій комбінації чисел.

Обличчя з кульовими отворами. Безсилі молитви, проведені пальцями по пилу. Очні ями, наповнені попелом. Роти обрамлені сухою жовчю, язики — прикушені і обвислі, як устриці. Пальці, пропечені до кісток корозійним світлом. Дзьоби птахів-падальщиків, у пастці зі скручених ребер. Висушені кров'яні доріжки. Кишки у трьох окремих стадіях розпаду, і навіть черви, зварені до блідого м'яса.

Дві жінки. Чоловік і жінка. Дитина. Ще одна. Вона не знала, що дітей було так багато, навіть якщо вони були єретиками. Вона вже втратила рахунок, незважаючи на намір запам'ятати кожного.

"Я пам'ятаю кожну потворну річ, яку я робив коли-небудь у житті", — колись сказав їй Джедао. Але Черіс сумнівалася. Неможливо, що він міг би пам'ятати все що сталося і не відчувати, що всі ці смерті переслідують його.

Черіс більше не могла мовчати.

— Скажіть, що ви хочете сказати, — попросила вона.

— Я знаю про жертви те, чого немає у записах, — сказав Джедао. Їй здалося, що він стоїть поруч із нею, як любовник, занадто близько. — Запитайте мене.

Вона вибрала випадкове ім'я зі списку. Майже впевнена, що воно належало комусь з Ланітерів. Її руки змокріли від поту всередині рукавичок.

— Можливо ви думаєте, що я небагато знаю про Ланістерів, — сказав Джедао, — але це не так. Вони також були людьми з власною історією. Подивіться, де вона померла — так, це правильна карта. Ланінтери були розгублені. Вони намагалися використати дітей та інвалідів як щити, і в слідуючій битві дізналися, що це мені не заважає. — Його голос став надто стриманим. — Отже, вони відправили рештки своїх військ, щоб ті померли першими. У повідомленні сказано, що у її руці був Ченнес 42. Ченнес чудовий пістолет і його видавали тільки тим офіцерам, яким довіряли, щоб тримати солдатів у послуху. З її імені можна сказати, що вона, ймовірно, родом з Мейн-Сіті.

— Гаразд, — сказала Черіс, перетравлюючи почуте, давайте іншого. — Вона вказала на слідуючий рядок.

— Він з касти техніків, родом з Поясу астероїдів, ще до того, як гептархат приєднав їх, і де зараз колонії-в'язниці. Був конфлікт між Доктриною та кастовою структурою Гефф — пояснити деталі можуть Рахал — тому населення повинно було асимілюватися. Ми спробували зробити кілька рейдів з "крикунами" Шуос для швидкого підкорення, але результуючий ВК був надто нестабільним. До того часу, коли командування Кел закінчило сперечатися з гептархом Шуос про це, геффи перейшли до Ланітерів.

Це був безлад, який повинні були припинити Андан, але ми боролися один з одним за вплив. Ви звикли думати про гекзархат як об'єднану сутність, але за мого життя фракції все ще сварилися через Доктрину. Переможці могли отримати специфічні технології ВК в кінцевому підсумку, а переможені — ну, ми знаємо, що сталося з Ліож.

У всякому разі, ця людина померла серед чужих. Якщо подивитися на інші імена, жоден з них не гефф. Ланітери не довіряли своїм завербованим союзникам і розділяли їх на етнічні групи. Він помер під час священного тижня геффів, і повинен би був мати білу пов'язку на честь якогось їхнього святого.

Черіс не була істориком, але вона мала жахливе відчуття, що Джедао нічого не вигадує.

Вона навіть не вказала на третій рядок.

— Полковник Кел Гізед, начальник мого штабу, — голос Джедао втратив незворушність — Ви хочете з початку чи з кінця?

Черіс відкрила файл Кел Гізед, бо хотіла побачити її. Гізед мала кругле, м'яке обличчя і некрасивий рубець, вражаюче блідий на темно-коричневій шиї, біля її голови. Волосся, коротко пострижене, було сірим. Її рукавички виглядали так, ніби були зроблені з грубшої тканини, ніж сучасна.

— У хронологічному порядку, — попросила Черіс.

— Я познайомився з нею на одній з цих поважних квіткових вечірок, де я повинен був бути як вищий офіцер. Хазяїн був другом сестри анданського гептарха. Вони любили прикрашати вечірки військовими — щоб заспокоїти населення, ніби бунтуючі фракції не збиралися розколоти гептархат.

Я розглядав орхідеї, коли почув Гізед, яка критикувала вірші анданського функціонера. Мені захотілося дізнатись про неї більше, тому я почекав, поки вона наголову розіб'є суперника, використовуючи його ж власні вирази, і попросив її про дуель.

Це не була анекдотична ситуація, хоча Кел, які розумілися на літературі, були такою ж рідкістю, як талант Черіс до абстрактної математики. Але його тон був схвильованим.

— Все закінчилося дуже швидко. Я тільки одного разу програв дуель кел, і це була не Гізед. Вона не відчувала приниження, їй було нудно. Вона приїхала, щоб насолодитися вечіркою, а я їй перешкодив. Але я підняв її особову справу. Посередний дуеліст, відмінний адміністратор. Коли командування Кел дало мені можливість вибору, я обрав її. Ви б теж її вибрали. Вона терпіла всі ігри, на які я її провокував, так і не навчившись блефувати у дзен-цзай, але завжди було зрозуміло, що я даремно витрачаю свій час.

— Тоді навіщо було це робити? Чому ігри?

Його голос прийшов з невеликої відстані, ніби він ходив по кімнаті.

— Ви, маєте певне уявлення про те, що ми володіємо зброєю, формаціями та планами. Але нічого з цього не має значення, якщо ви не можете володіти людьми. Можна дізнатись про те, що люди думають, граючи їхніми життя, але це не по людськи. — Його спокійний тон шокував Черіс. — Я використовував звичайні ігри — азартні, настільні. Дуелі.

— Ви ніколи не грали зі мною, — зауважила Черіс, їй було цікаво.

— Щоб переривати вас, коли ви дивитесь ваші мелодрами? Ви маєте право на вільний час. І я повинен визнати, що навіть не уявляю, який розвиток епізоду з дельфіновим хоралом.

Він явно намагався перевести розмову на інше.

— Розкажіть мені, як ви її вбили, — сказала вона.

— Там нічого розказувати, — сказав Джедао. Він знову ходив туди-назад. — Вона мала аналітичний склад розуму і напевне не виключала мене з кола підозрюваних. Ще кілька секунд, і вона могла зробити висновок, що все, що відбувається, означає дуже високопоставленого зрадника. Мені пощастило, що вона ніколи не відзначалася швидкістю мислення. Я вистрілив їй у висок.

Це був незручний момент, тому що Цзян і Гве Пія також знаходилися в командному центрі, і Гве Пія була вражаюче гарним стрілком. Вона б дістала мене, якби захотіла вистрілити крізь Цзяна, але вона не наважилася на таке, а я вистрілив не вагаючись.

Черіс подумала, як можна назвати офіцера, який розглядає стрілянину через товариша як спосіб досягти мети.

— Тепер, коли я думаю про це, то дивуюся, що мені вистачило куль. Нестача патронів — помилка любителя. Але, звичайно, я не знав, що буду це робити. — Він все ще ходив по кімнаті. — До речі, якщо ваш план детально продуманий, ви вже трахнуті.

— Тут не академія, — огризнулася Черіс.

— Я серйозно. Іноді доводиться імпровізувати, але навіщо ризикувати, якщо у вас є альтернатива?

— Вам пощастило — сказала вона крізь зуби. Коли вона втратила контроль над розмовою?

— Ви маєте шанс стати генералом у майбутньому, але тільки якщо не наберетеся поганих звичок.

— Ви намагаєтеся подати вбивство ваших власних солдатів як педагогічну вправу?

Тривожна тиша.

— Відмінно. Але послухайте, якби ваша мета полягала в тому, щоб вбити велику групу людей, зосереджених у одному місці, який би ви обрали спосіб?

Її плечі заболіли.

— Орбітальне бомбардування, — неохоче сказала вона.

— У тому, що я зробив, не було сенсу.

Він намагався щось сказати, але вона не могла собі уявити, що. Її формаційний інстинкт не міг допомогти. Кел покладалися на ієрархію, а він повністю зрадив своїх підлеглих.

— Навіщо ця розмова? — запитала вона. — Моїй кар'єрі все одно кінець.

— Це принципова річ. Мені хотілося бути інструктором, я навіть подавав рапорт, але вони вирішили, що краще кинути мене у бій.

Черіс подивилася на тінь. Кілька сотень років експертизи нірай, і вони навіть не зрозуміли, що з ним було не так. Про що вона думала, витягуючи його з арсеналу Кел? І чому командування Кел дозволило їй це зробити?

Вона ще раз глянула на цифри, акуратно представлені для огляду у виді таблички.

— У вас є що додати до цього?

— Ви не скажете мені нічого такого, що я не знаю, — сказав Джедао.

— Поясніть їх мені, - сказала Черіс. Вона не збиралася кричати. — Дайте цим цифрам пояснення. Це не могло бути випадковим зривом від стресу; і я не бачу, звідки міг взятися стрес. Свічкова дуга, де Ланітери перевищували вас по чисельності вісім до одного, інша справа. Звичайно, ви виграли його, і бій увійшов у всі підручники. Але фортеця Хелспін? Всі погоджуються, що Ланітери уже були приречені. То що трапилося? Чому цифри мовчать?

— Ви та, хто дружить з цифрами, — відповів Джедао. — Запитайте їх, і скажіть мені.

Цифри. Усі знали Шуоса Джедао як вбивцю мільйона людей, але вона замислювалася, скільки людей він би вбив ще, якби продовжив свою блискучу кар'єру.

Люди, яких він знищив у далекому минулому, були ворогами гептархату. Їх життя не слід рівняти з життям лояльних до влади громадян. Але їй було дивно.

— Повинна бути якась причина для цих смертей, — сказала Черіс. — Якби ви бажали знищити Ланітерів, це було би хоч якимось мотивом. Але знищити обидві сторони? Нікому не дати виграти? — Вона згадала про ефект просочення. — Чи можливо ви хотіли померти, і несвідомо перекинули це на всіх інших? — Але чому б йому хотілося здійснити суїцид напередодні Хелспіна чи Чорної Колиски?

— Я не настільки дурний, — зірвався Джедао. — Якби я мав намір вбити себе після взяття фортеці Хелспін, то послав би кулю собі у голову. А стріляю я не так вже й погано.

Вона зачепила його. Напевне він страждав, що більше не міг тримати у руках зброю.

— Можливо, я справді такий, як вони кажуть — його тон був різким. — божевільний. Блискуча кар'єра. Товариші. Я мав владу, якщо хотів її. Не було жодних підстав відмовлятися від таких можливостей.

Він намагався сказати їй щось, і це було прямо перед нею, але вона не могла вловити, що. Однак вона була втомлена і чітко мислити було важко.

— Отже ви маєте замість цього безсмертя, — сказала вона. — Я сподіваюся, що ви насолоджуєтеся цим.

Джедао мовчав.

— Люди, яких ви вбили, ніколи не мали такого шансу, — сказала вона, бажаючи, щоб він відповів їй. — І ніхто з них не повернеться.

І несподівано він сказав:

— Мільйон людей, що загинули за чотири століття до вашого народження, а ви переживаєте за них. Це позитивно для вас, хоча зовсім не так щодо мене.

Вона довго не могла заснути після цього.

Розділ 13

— Новий наказ від полковника Рагата, — повідомив капітан. Раніше Кел Ніяд міг запам'ятати наказ слово в слово. Тепер він не був впевнений, що в його голові залишилося ще щось, крім відлуння від пострілів.

Годину тому вони пройшли через житловий комплекс в Університеті Анемони. Боротьба полягала в пострілах з-за рогу та киданні гранат, очікування, що кожне шипіння повітря у фортеці несе смерть у червоному промені лазера, що б'є прямо по очах. Капітан наказав патрулю захищати комплекс від єретиків, але майже всі вже були мертвими, один був не просто мертвим, а вивернутий кишками назовні, які висіли на кущі чагарнику, а ще один впав у кому — стан, якому Ніяд сам віддав би перевагу.

Іншим вижилим членом патруля була капрал Кел Ізаура, чия єдина реакція на гору м'яса полягала в тому, щоб відправити Ніяда забрати у мертвих зброю і спорядження. Вона не ухилялася від небезпеки і забігала вперед навіть далі, ніж він. Ніяд хотів, щоб вона ризикувала не більше, ніж він. Якби вона померла, його формаційний інстинкт вичерпався би, і єретики могли знайти його, скрученого у клубок.

— Ніяд — голос Ізаури охрип, але був чіткий. — Отямся, солдат. Ти прокинувся?

Крики, шуми і ритмічні рикошети здавалися далі, ніж раніше, але у цій фортеці звуки відлунювали дивним чином.

— Я зараз, капрал, — сказав Ніяд. Він не міг зрозуміти, як зосередити на ній свій погляд.

— Солдат, ти мені потрібен, — сказала Ізаура. — Ти паршивий кел, але ти все, що у мене залишилося.

Образа, хоч і примітивна, допомогла йому прийти до тями.

— Справа така, — сказала Ізаура, пальцем малюючи лінії по дрібній шрапнелі на металевій долівці, - щоб відрізати нас від нашої роти, вони повинні або йти через цей коридор або через відгалуження 71–13. Я не маю уявлення, що цікавить нашого генерала, але жодна з сторін не наважилася підірвати комплекс разом з нами. Це добре. Але ми повинні взяти Фортецю, щоб сюди могли зайти спеціалісти з Відони і почати працювати. А це означає, що нам потрібно забиратися з цього житлового комплексу, щоб бути корисними в іншому місці.

Ніяд подивився на неї.

— Питання в тому, — сказала Ізаура — чи ми підемо прямо крізь цих некрофілів, чи скоротимо собі шлях?

Ніяд занепокоївся. Ізаура була лише капралом, а капітан висловився цілком конкретно — вони повинні утримувати цей жалюгідний комплекс, поки не отримають іншого наказу.

— Ми ще та пара, чи не так? — сказала Ізаура, продовжуючи малювати. Карта була намальована напрочуд добре, особливо якщо ігнорувати смугасті сліди від осколків якогось черепа і сусідніх клаптиків мозку. — Залишки армійського підрозділу, який кинули у бій як гарматне м'ясо.

Ніяд побажав, щоб капрал припинила філософствування і дала черговий наказ.

— У нас така проблема. — Ізаура стала на коліна і використала якусь кістку, щоб позначити периметр. Її лице не виражало нічого, крім презирства до ситуації. — Ти підстрибуєш… — Вона стукнула по ближчій стінці. Звук був жахливо гучним, і Ніядові знадобилося повних три секунди, щоб припинити приступ паніки — при найменшому шумі, і не маєш великої користі від формаційного інстинкту.

На це Ніяд не міг нічого сказати. Коли голова солдата поруч з ним випарувалася, він впав у ступор.

Ізаура змістилася і намалювала новий малюнок. Ніяд хотів зрозуміти, що це було, але не міг чітко мислити. Час від часу Ізаура піднімала голову, щоб послухати, що відбувається, але якщо вона і мала якісь висновки про те, що відбувається, то не ділилася з ним.

— Ти міг би запитати, — нарешті сказала вона.

— Капрал?

— Запитай, чому я така, як і ти. Солдат, який нікому не потрібен.

Тепер вона тиснула на особисте.

— Чому, сер? — охоче запитав він.

— Я колись була командиром танка, — сказала Ізаура. — Хорошим. — Вона похмуро глянула на кістку у руці, потім витерла її рукавичкою і накреслила новий периметр, цього разу вилізши на підлогу з рештками розбитої плитки, яка вищала, коли по ній малювали лінію. — Сумую за цими звірами. Але бачиш, справа була в тому, що у мене добре виходило казати "ні" на дурні накази.

Ніяд несподівано для самого себе вилаявся. Капрал була "атакуючим яструбом", стрільцем. Його формаційний інстинкт не міг допомогти йому уникнути шоку, коли поряд гинули такі ж солдати, як і він, але він зобов'язував його виконувати накази, навіть від капрала.

Ізаура видала короткий смішок.

— Це твій щасливий день, Ніяд. Вони викликали мене на комісію, понизили у званні до рядового, і заново встановили формаційний інстинкт. Вони так і не зрозуміли, що цього не відбулося і вдруге.

— З усією повагою, мем, чому ви ще з кел?

У його тоні не було найменшого натяку на повагу, але Ізаура, схоже, цим не переймался.

— Тому що я потрібна кел, — сказала вона. По шкірі Ніяда поповзли мурашки. — Будь-який інший капрал сидів би тут і не рухався. А я бачу проблему, яку потрібно вирішити, і ми це зробимо. Якщо я не помиляюся, єретики готують якусь зброю, щоб заблокувати проходи, і вони стурбовані тим, що можуть самі потрапити під її дію, тому хочуть встановити її ближче до нас. Ти звернув увагу на переговори, чи не так? У всякому разі, краще вдарити по них ззаду.

— Сер, нас лише двоє!

— Послухай солдат, якщо ти так сильно любиш жити, якого чорта підписався, щоб стати самовбивчим яструбом? Давай подивимося, скільки зброї ми можемо нести.

Ніяд не відчував ні найменшого оптимізму щодо кількості гранат, якими був навантажений. З іншого боку, Ізаура була снайпером, і якщо хтось збирався стати тягловим конем, то саме він.

Ізаура, хоч і здавалася божевільною, точно знала, куди їм іти. Вони увійшли в спальний район. Це був суцільний масив з кімнат і коридорів, схожий на вулик. Для того, щоб потрапити у потрібний сегмент вулика, їм доводилося проходити кімнати та офіси, приміщення, розташовані як клітинки, зрідка траплялися коридори, призначені для транспортування великогабаритних предметів, і проходи для людей. Таке планування напевне створив хтось з Рахал. Ніяд не міг уявити, що якась інша фракція здатна на це.

Коли вони вперше зіткнулися з цивільними — принаймні, Ньяад припустив, що вони були цивільними, по їхніх прикрасах на пальцях, — він був вражений тим, як Ізаура рішуче вбила їх, три швидкі черги, червоні дірки. Він ледь зауважив їхні обличчя.

— Вони почали би кричати, — сказала Ізаура, коли Ніяд ще не відкрив рота. — Я не можу витримати криків.

Більшість цивільних осіб не мали шансів закричати.

Вони входили і проходили кімнати, як жуки-короїди, іноді прорізаючи проходи через стіни пристроєм, якого Ізаура не повинна була мати. Ніяд почав думати, що вони заблукали, але не хотів відволікати Ізауру питанням, де вони знаходяться. Він захопився речами, які траплялися у кімнатах. Музичні інструменти, які могли б служити інструментами тортур для Відони, особливо з оголеними струнами. Плаваючі у повітрі кулі, що імітували природні погодні умови на зелених або фіолетових планетах. Колекція іграшок для котів, але, на щастя, ніяких слідів цих самих котів. Ізаура напевне класифікувала би кота як крикуна.

Ізаура продовжувала консультуватися з ручним сканером, прорізати отвори та щось бурмотіти про кути обстрілу. Ніяд був здивований, що ніхто не чув шипіння ріжучого пристрою. Звук був тихим, але він чув його так чітко, ніби сверлили у його мозку.

— Вони там, — сказала Ізаура. — У кінці коридору, якщо я не помиляюся. — Її зверхній тон натякав, що їй все одно, чи розуміє Наяд ситуацію. — Там, де я і очікувала.

Вона закінчила вирізати останній отвір.

— Гаразд. У кінці транспортного коридору буде якийсь пристрій. Нам потрібно його підірвати, щоб наші люди знали, що там щось є. Якщо побіжимо швидко, як вітер, то зможемо це зробити. — Вона взяла кусочок тріснутої плитки, щоби знову намалювати схему. Принаймні не кістку мертвої людини.

— Вони побачать, що ми біжимо, мем.

— Вони побачать, як ти біжиш, — сказала Ізаура. — Я буду вести прикриваючий вогонь. Я просто хочу, щоб ти закидав ту машину всіма гранатами, які маєш.

— Спочатку можна кинути кілька у них, мем -

— Солдат, — вигукнула Ізаура, — я давала тобі дозвіл думати? Біжи прямо, кидай гранати, і втікай геть. Я дала наказ. Підтвердження.

— Слухаюсь, мем, — сказав Ніяд, незважаючи на щире бажання сказати їй потрахатися з відбійним молотком.

— Тоді вперед, — промовила Ізаура, вказуючи напрям своєю зброєю.

У Ніяда вже почалися проблеми з периферійним зором. Він почав крутити головою з боку в бік, щоб перевірити своє оточення. Ізаура похитала його за плече, і він зрозумів, що слух також його підводить. Ефекти від стресу не проявилися би настільки різко, якби він був правильно налаштованим Кел.

— Там є люди, — сказала Ізаура. — Цивільні охоронці, ніхто не дивиться у наш бік. До їх нещастя, і на нашу користь. Біжи, кидай гранати, втікай. Я тебе прикриватиму. Все просто.

— Так, мем, — прошепотів він. Дурний план, але він повинен був підкоритися.

— Хороший солдат. Ми ще зробимо з тебе Кел. Іди!

Ніяд незграбно побіг, тому що вже не міг змусити ноги працювати як слід. Гупання його важких кроків притягнуло чиюсь увагу. Він кинув одну гранату, невдало, надто далеко від машини. Було важко не загіпнотизуватися її червоним світлом і антенами з дивними шестернями.

Охоронці-єретики можливо були недбайливими, але не дурними. Один з них відкинув гранату в коридор. Інші розвернули рушниці.

Ніяд був надто переляканий.

І тільки тут він усвідомив з кришталевою ясністю, на що розраховувала капрал Ізаура. Вона вистрілила чотири рази, з холодним і точним розрахунком: першим пострілом вона розірвала його коліно, щоб він хитнувся вперед і ближче до машини, а ще три постріли знадобилися для активації гранат.

Чи був він достатньо близько, щоб вибух пошкодив таємничу машину — на це питання Кел Ніяд не отримав відповіді.

Кел Ізаура вже мчала геть від зони вибуху. Вона зробила те, що хотіла. Тепер прийшов час повернутися до Кел і сказати їм, що вона бачила.

Сервітор 244666 не сподівався, що його виявлять. Зазвичай люди не зважали на них. І ніхто не вважав би це незаконним спостереженням, якби не стався збій і перезапуск системи блокування люків сіндремота внаслідок коливання напруги. Він якраз вийшов з приміщення Черіс після того, як поставив жучка. До нещастя, ще один сервітор, 819825, помітив його у відкриті люки між кімнатами генерала та залом для зібрань, які знаходилися на одній прямій.

Не те, щоб слугам було заборонено входити в квартири людей. Технічне обслуговування та рутичні роботи, які були їх обов'язком, були необхідними, але вони завжди стукали у двері з люб'язності. Деякі люди відмовлялися від послуг, якщо був незручний час, але в цілому не звертали на сервіторів уваги, що цілком влаштовувало сервіторів протягом тих кількох незначних століть, коли вони отримали свідомість.

Однак самі сервітори мали власні правила, які регулювали виконання ними своїх обов'язків. Завжди було дозволено заходити, якщо цього вимагали обов'язки, або в таких рідкісних випадках, як з Черіс, якщо їх запрошували до спілкування. Але згідно з правилами, не було дозволено підкидати жучки в кімнати людей для цілодобового моніторингу, навіть якщо ви були головним сервітором, призначеним слідкувати за генералом кожного разу, коли вона перебувала в громадських місцях.

Тому в даний час 244666, з акуратно підвернутими під себе кінцівками, з чітко визначеною позою, терпляче дивився на 819825-го, який тепер виступав у ролі охоронця або супутника, на його вибір. Вони обидва знаходилися в одному з сервісних коридорів, у темноті, якщо не рахувати поблискуючих колючих коментарів-вогників, якими вони обмінювалися. Тут можна було почути багато думок, особливо з чуттям сервітора, хоча вони були обережними в тому, щоб використовувати свої сканувальні можливості. На даний момент все, що вони чули, це випадковий обмін репліками між людьми, що знаходилися під ними, в тому числі кілька жартів кел; кроки, забобонний чотириразовий стукіт по стінах, шелест циркулюючого повітря по вентиляції, тихий стукіт ніг інших сервіторів, що переміщалися по коридорах.

819825 повідомив про 244666 іншим сервіторам, і вони викликали його для пояснень. 244666 з'явився; у нього не було багатьох місць, щоб сховатися, і крім того, незважаючи на деякі філософські розбіжності з його товаришами, він не хотів ставити під сумнів найважливіші правила сервіторного суспільства.

819825, з найнеприємнішою чопорністю, детально пояснив 244666, що основою сервіторного суспільства є етикет, і це відрізняє їх від людей, які керують ними, і що, якщо вони почнуть відхилятися від нього в дрібних справах, буде лише питанням часу, коли таке ж відбудеться з більшими. Крім того, теперішній генерал була незмінно ввічливою до них. Вона заслуговує на краще ставлення. Це була лекція, на яку можна було очікувати, коли почався перехід до сервіторів з самосвідомістю на нейронній основі.

244666 подумав, що все це дуже добре, але в основному вони мали лише повідомлення віддалених сервіторів, які позитивно характеризували Черіс, і, крім того, ніхто з людей не думав, що участь Шуоса Джедао закічиться чимось добрим. Було б значно простіше, якби вони знали, що відбувається в кімнатах Черіс у будь-який час. Тим не менш, у нього не було можливості активізувати жучка, його вже видалили, і, крім того, неможливо було підслухати відповіді Джедао у будь-якій розмові — у них було достатньо можливостей це перевірити. Він повинен був поступитися і визнати поразку. Тим не менше, 244666 міг би отримати ізоляцію, хоч і тимчасову, від сервіторного суспільства, але натомість 819825 вирішив залишитися з ним, хоч і не був зобов'язаний. Він вирішив віддячити йому за доброту теж добротою.

***

Світ Черіс став дуже великим. Він містив повні екіпажі рою Кел, піхоти та розвідників, які протистояли єретикам, фортеці та її шести округам. Замість слів вона думала мовою зброї. Все навкруги перетворилося на числа та координати, кути та пересічні лінії.

— Сер, вогнева енергія Тактичної 3 в даний час складає сімдесят чотири відсотки, — повідомила Комунікаційна. — Командир Рай Моген пропонує змінити формування.

Черіс потерла скроні. Вона визначила ключове формування єретиків шляхом швидких модуляцій на початку бою. Оперативно, але недостатньо швидко; Баннермот "Павуки та шрами" командора Кела Таватте зазнав серйозного пошкодження системи життєзабезпечення. Тим не менш, тепер вони мали доступ до невеликого набору захисних формацій.

— Тактична трійка, єретична формація 8, - хрипко сказала Черіс. Консервативна відповідь, але вона не могла дозволити собі втратити більше гармат. — Дайте знати, якщо будуть якісь ускладнення.

Деякий відсоток Кел погано реагував на використання єретичних формацій. Жоден з командорів не зламався, але командор Кел Хапо Нар повинен був замінити свого виконавчого офіцера під час другої години бою. З часом виявилися і інші вразливі місця кел.

— Незабаром ви повинні відпочити, — сказав Джедао, але вона проігнорувала його.

— Командувач Рай Моген підтверджує, - повідомив Зв'язок. — Відбувається зміна формування.

Останні 17,3 години вони нищили зброю фортеці. Коли еретики відкрили вогонь по піхоті Кел, потреба у притворстві відпала. Черіс відкликала баннермот Кела Короє "Безстрашний". Два сіндермоти вели методичний обстріл з далекої відстані — Фортеця все одно не могла ухилитися — а баннермоти пропонували допоміжний вогонь. Черіс намагалася не пошкодити цілісну структуру фортеці, хоча мала спокусу зробити кілька випадкових дір. Командування Кел може вирахувати з її зарплати за наступне тисячоліття.

Черіс відправила доповідь Командуванню Кел, вказавши, що щити фортеці зруйновані і що їй потрібна додаткова інформація про можливості та персонал фортеці. Якщо повезе, відповідь прийде швидко. Одна з речей, на якій вона і Джедао погодилися, полягала в тому, що Командування Кел вистрілило собі в ногу, не давши їм такої інформації з самого початку, хоча вона сподівалася, що теорія Джедао про те, що вони стали жертвами деякої інтриги, була невірною.

Світ Черіс був також дуже маленьким. Він звузився до терміналу з поблискуючими рядами дисплеїв. Всі вони заявляли про себе кольорами, цифрами, діаграмами. В якийсь момент вона усвідомлювала, що певні числа представляли людей, а інші — гармати, а ще інші — ботомоти Кел. Тепер вона усвідомлювала лише їх ієрархію та необхідність торгувати деякими цифрами заради інших.

Постріли гармат по номерах цілей ставали траєкторіями і лініями. Вона видавала накази, керуючись лише необхідністю досягнути максимальної ефективності. Інший наказ, потім ще один. Числа змінювалися, дрейфували, зникали з поля зору. Занадто низько. Вона нахмурилася, намагаючись сконцентруватися. Ставало все важче і важче думати.

— Генерал. — Це був не Джедао, а хтось інший, чоловік, і його голос був глибший, насиченіший. Черіс не могла згадати його ім'я. Вона могла ледь згадати своє власне. — Мем, вам потрібно відпочити. Бойові наркотики не призначені для обробки такого роду психічних навантажень.

Голос не був частиною терміналу, який був її світом. Їй не треба було його слухати — хіба що він був цифрою. Чому вона втратила її з поля своєї уваги? Її серце здригнулося.

— Черіс. — Цього разу це був Джедао. Він говорив дуже чітко. — Це командор Кел Пайзан. Він може спостерігати за роєм. Він заступив на зміну 1,8 години тому, а Зброя та Навігація передавали йому ваші накази у мережі, щоб він міг підмінити вас. Він зможе керувати вогнем під час вашого відпочинку.

Їй довелося вийти з круговерті чисел. Коли вона заговорила з Пайзаном, то не була впевнена, що той розумів її, але він не подав виду, що щось не так. Потім вона пішла у свої апартаменти.

Черіс прийняла душ, хоча вона хотіла звалитися у ліжко і заснути у ту ж мить, коли закрила за собою двері. Вона думала, що гул важких гармат заважатиме їй заснути. Але це була марна надія.

— Не намагайся не спати, — сказав Джедао.

Вона була така втомлена, і не знала, чи є хоч щось, що вона зробила правильно. У математиці можна покластися на оцінку експертів, певні докази та аксіоми, але війна була не що інше, як невизначеність помножена на невизначеність.

— Спати, — сказав Джедао, розгнівавшись.

Черіс відмовлялася, намагаючись чинити опір, але заснула, як тільки її голова торкнулася подушки.

Коли вона прокинулася, на неї вже чекав піднос з млинцями з малиною, рисом і холодним чаєм.

— Двадцять сім хвилин тому приходила пара сервіторів, — сказав Джедао, — але я думав, що ви потребуєте довшого відпочинку. Я подякував би їм, якби вони могли мене почути.

Він дозволив їй спокійно поїсти, а потім сказав:

— Ми збираємося підготувати пропагандистські гасла.

— Що? — запитала Черіс. Планувальні збори з участю Джедао ніколи не були нудними. — Ви думаєте, що еретики поведуться на щось настільки очевидне?

— Ви не повірите, що люди читають з простої цікавості, - сказав Джедао. — Хоча ми не будемо просити їх читати довгі тексти. Ми змінимо деякі шаблони і меми і відправимо їх. Справа в тому, що мені потрібна допомога вашого полковника. Він знає про ліозьку єресь більше, ніж ви і я разом, і, оскільки він Кел і військовий, то краще орієнтується у таких кровожерливих ситуаціях, як наша.

Сервітор запросив дозволу увійти, хоча міг не робити цього.

— Заходьте, — сказала Черіс. Вона отримала гарячий чай. — Дякую, — сказала вона, — не думаю, що мені загрожує небезпека зневоднення на флагманському кораблі, але я ціную такий жест уваги.

Сервітор видав скептичний звук, але разом з серією задоволених зелених і золотих вогників, і залишив її.

— У всякому разі, - сказав Джедао, — я знаю, що потрібно робити в загальному, але не деталі. Нам потрібна деталізація.

Черіс подумала про те, що вона вивчала і вже не пам'ятала з уроків по історії пропаганди, і скривилася.

— Чи не могли б ви знайти це в архівах?

— Коли востаннє ви перечитували первинні джерела? Проблема з Ліозьким повстанням полягає в тому, що половина даних засекречена, а інша проблема — в тому, що ви повинні знати, як їх просіяти. Тому фон Рагат, як історик, стане в нагоді.

— Він дуже зайнятий, — сказала Черіс. Було досить поганим вже те, що їй доводилося миритися з присутністю Джедао. Найменше, вона може зробити для свого командира піхоти — це захистити його від прямого втручання лисиці.

— Все, що він повинен зробити, це дати нам кращі приклади того, як була знищена фракція Ліож, — сказав Джедао. — Просто надішліть йому повідомлення, і він відповість, коли вибере час. Я сумніваюсь, що це займе багато його уваги.

Черіс згадала про те, що її інструктори відкидали дії Кел проти Ліоз як недостойні навчання і уваги, як перемоги, що дісталися надто легко.

— Я все ще не впевнена…

— Ви грали в ігри в академії? Займалися спортом?

— Дуелями в основному, — сказала Черіс. Ось і причина — всюдисуща одержимість шуосів грою.

Джедао фиркнув.

— Ви подумали про лисиць щось нехороше. Послухайте. Ми збираємося створити гру.

— Я повинна повернутися у командний центр, ось що я повинна зробити. — Вона поглянула годинник і графік зміни. Технічно вона не була потрібна ще п'ять годин і сорок одну хвилину, але вона не хотіла цього визнати.

— Якби вони потребували вас, то викликали би, — сказав Джедао. — Ви могли би поспати ще, але ви навряд чи вловите у цьому здоровий глузд.

Черіс не одразу зрозуміла, що він сказав.

- У мене там, внизу, вмирають люди, а ви хочете, щоб я зіграла ще в одну чорну гру Шуосів?

— Я сказав, створити гру. Ми не будемо у неї грати.

— Чому? — сказала Черіс.

— Бо ми збираємося придумати гру про фортецю.

Він не збирався відступати.

— Якщо ви хочете ситуативне моделювання, чи не було б краще використати один з тих тренажерів, що вже існують в мережі?

— Але це тільки покаже мені, що тренажер думає про ситуацію. І рівень абстракції буде занадто низький — ми ще повернемося до цього. Я хочу знати, як ви розумієте ситуацію, Черіс.

— У вас немає плану? Я думала, що у вас завжди є план.

— Зробіть мені таку послугу, замість сарказму.

Вона мала погане передчуття, але…

— З чого почнемо?

Несподівано він віддав ініціативу їй.

— Звідки, як ви думаєте, що ми повинні почати?

Черіс на мить задумалася. За інших обставин і за допомогою кружки пива було би дуже заманливим розробити гру, яка могла б обійтися дуелями, дзен-цзай, і правдою-або-викликом. Але Джедао мав певну мету, і він не дав би їй неможливого завдання.

— Якщо річ іде про конкретну гру, я почну з модифікації правил існуючої гри. — Математичне рішення: звести проблему до ситуації, вирішеної раніше.

Джедао мовчав, тому Черіс запідозрила, що він робить це навмисне, даючи їй можливість виговоритися. Вона підійшла до терміналу і знайшла гру "Пожежі та башти". Використовуючи її в якості основи, вона створила асиметричну настільну гру, що складається з двох гравців, які будуть грати через мережу. Не було сенсу ускладнювати технічну сторону більше, ніж це потрібно.

Вона витратила деякий час на чіткі візуальні малюнки. Це робилося для того, щоб гравець не змішував піхоту та розвідників, наприклад. З визначенням легальних ходів і кількістю набраних балів було гірше. Звідки вона могла знати про сили єретиків? Чи повинна вона забезпечити рівномірне співвідношення сил обох сторін? Вона захотіла запитати, але передумала. І прибрала щити, оскільки вони були знищені і більше не були потрібні.

Черіс зіткнулася з труднощами моделювання мережевого противника і його можливостей. Як правило вона просила сервіторів про допомогу, але зараз підозрювала, що Джедао не дозволить цього. Руйнівна сила деякої зброї була занадто високою, щоб бути реалістичною, але вона не могли сказати цього, лише натискаючи цифри. Якби вона мала більше часу…

Вона випрямилася і коротко розсміялася. Якщо Джедао мав на меті відвернути її від зосередження на її обов'язках, то йому це вдалося. Вона чекала на дзвінок з командного центру, навіть якщо це означало якусь катастрофу.

Її особливо здивувало те, що Джедао задався наміром навчити її. Чи не було б більш ефективним відточувати її формаційний інкстинкт, щоб вона могла передавати його накази без будь-якої обробки. Навіщо ці завдання і кроки назад і вперед?

Її розум знову відволікся. Вона ледь звернула увагу на бойові ситуації. Було спокусливо витрачати час на псевдовипадкові генератори та ймовірнісні розподіли, тому що принаймні вона розуміла їх, але було важливо вибрати стратегію дій і напрям.

Не можна було не думати про себе, як про Кел, навіть у контексті поспішних, напівформованих приміток. Вона поставила себе на місце коменданта фортеці та побачила проблему з грою, яка раніше не була очевидною: невизначеність, нечіткість цілей, певна обмеженість у керівнитві. Звичайно, у єретиків були мотиви та здатність маневрувати для досягнення власних цілей. Гра повинна це відображати.

Вона лайнулася, боязливо усвідомлюючи безлад цифр і суперечливих правил і хиткість припущень. Старший курсант колись сказав їй, що докази це ескізи, ніхто не очікує, що грубий проект стане твором мистецтва, але було важко позбавитися відчуття, що вона повинна дотримуватися елегантності з самого початку.

— На цьому можна зупинитися, — сказав Джедао.

Очі Черіс були сухими, як пісок.

— Це не спрацює, - сказала вона.

— Є проблеми, які виникнуть при першому тестуванні, - сказав Джедао, — але це непоганий перший проект, особливо порівняно з мислителями Нірай. Бачили би ви мій перший проект, коли я проходив дизайн-тестування. Кров скрізь і всюди.

Їй було важко у це повірити.

— Черіс, я не народився тактиком. Мені довелося вчитися, як і всім іншим.

— Скажіть мені, - повільно сказала вона, — чому ви зупинили мене саме у цей момент.

— Ви повинні знати відповідь, інакше не питали би.

— Це сталося, коли я зосередила увагу на комендантові Фортеці.

Але чому очікування? Невже фортеця сподівається на допомогу від…

— Інопланетники, — хрипко сказала Черіс. — Вони частина гри. І наші цілі не збігаються з цілями Командування Кел, інакше вони не приховували би від нас інформацію. — Але хто це? Яких гравців я пропустила?

Вона згадала, з нудною ясністю, як очі Шуоса дивилися на неї з її власного обличчя. З обличчя субкоманувача номер Два.

Вона неправильно зрозуміла сценарій. Бо зосередилася на безпосередній проблемі підкорення фортеці, без кодуючого контексту.

— Тепер я це бачу, — сказала Черіс. — Я зав'язла у тактичній проблемі, коли питання є стратегічним. Весь цей час я займалася з модифікаторами та атакуючими можливостями, а це зовсім не було актуальним.

— Ну, вас відправили сюди як тактика, — сказав Джедао, — тому ви не повністю винні.

— Тим не менше, я вдячна за урок, — сказала Черіс, думаючи, що наступного разу вона намагатиметься думати ширше.

— Гру ще не закінчено, — сказав Джедао. — Два моменти. По-перше: цінність гри у рівні абстракції. Багато Нірай використовують імітаційний підхід, і ви схильні до того ж, але іноді можна дізнатися більше, відкидаючи деталі, а не шліфуючи їх. Потрібне бажання позбутися всього несуттєвого, звести ситуацію до найпростішої форми.

— Я бачу це, сер. — Той факт, що вона вирішувала проблему з завеликою старанністю, навіть ентузіазмом, був принизливим.

— Другий момент: що ви думаєте про ігри? Який їх смисл?

Відповідь напевне буде неправильною, але вона не мала жодного уявлення про те, що йому потрібно.

— Перемога або програш? — Запитала вона. — Тренування?

— Мене не дивує, що ваша перша відповідь — це відповідь Кел, а друга — відповідь Нірай, — сказав Джедао. — Рахал сказав би, що ігри вчать правил, Адан сказав би, що вони призначені для спілкування між людьми, і хто знає, що сказала би Відона.

— Ви Шуос, — сказала Черіс, — таким чином я припускаю, що ви збираєтеся сказати мені точку зору Шуос.

— Згідно уявлень Шуос, — сказав Джедао, — ігри стосуються модифікації поведінки. Правила обмежують одні типи поведінки і винагороджують інші. Звичайно, люди обманюють, і існують наслідки, пов'язані з цим, так само неявні правила та соціальний контекст теж важливі. Безглузді карти, жетони та символи набувають цінності і значення у світі гри. У певному сенсі вся ця війна — це гра між конкуруючими наборами правил, що підштовхують до модифікації наших переконань. Щоб виграти такі війни, ви повинні зрозуміти, як працює система правил.

Черіс відчула холод аж до морозу по шкірі.

— Облога — це відволікання, — сказала вона. — Ви збираєтеся довести єретиків до смерті.

— Це війна сердець, Черіс. Не гармат. Як ви казали не так давно.

— Отже йдеться про пропагандистські фрагменти у грі, - сказала вона.

— Я хочу, щоб єретики думали про те, що сталося з Ліож раніше, — сказав Джедао. — Існував шанс, що це якась зовсім інша єресь, але після реакції оператора щита на наші дії я в цьому сумніваюся. Я гадаю, що їхні лідери будуть кривитися від нагадування про долю, яку отримала перша Ліож. Проте це все одно буде у їхніх думках. Іноді навіть очевидні пропагандистські дебюти варто виконувати. Навіть якщо це не вплине, ми можемо щось дізнатися з їх відповіді.

Ліож існувала в часи, коли жив Джедао.

— Ви бачили ознаки їхньої єресі перед тим, як померли? — запитала Черіс. — Ціла фракція звертає з дороги — це гірше, ніж втратити вузлову фортецю.

— Я не бачив цього, — сказав Джедао з ноткою гіркоти. — Ми не спілкувалися з Ліож, окрім соціальних подій. Я завжди був на війні, Черіс. Це не залишало мені багато вільного часу для обговорення філософії та етики Ліож.

Черіс відправила запит до полковника Рагата. Підбір матеріалів не займе багато часу, запевнив він її.

— Я відправлю список, як тільки зможу, мем, — сказав він. — Багато статей на вибір, якщо ви хочете намалювати все в крові. Ліозькі вояки були відомі більше своїм революційним запалом, ніж бойовою майстерністю. Вони втратили свого єдиного хорошого генерала, який був дуже гарним, на ранній стадії, від убивці, підісланого Шуос. Після цього усе пішло криво і косо. Іронія полягала у тому, що агента віправили з іншою метою, ліквідувати зрадника Шуос, і він вбив цю жінку помилково. Захоплююча історія, якщо вам подобається спостерігати, як розмазували слабаків.

Черіс уважно придивилася до Рагата. Неможливо було сказати, чи був він саркастичний.

— Скажіть йому, що я вдячний за його допомогу в цьому питанні, - сказав Джедао.

Вона повторила слова, здивувавшись незвичайній повазі Джедао.

— Радий служити, сер, — сказав Рагат. Його погляд пересунувся убік. — На краю округу Парасольки у мене деяка незначна проблема, чи є щось, що вам потрібно прямо зараз?

— Ні, це все, — сказала Черіс, скануючи звіти про текучий стан на своєму терміналі, проблема була не такою вже й незначною.

— А ось тут, — сказав Джедао, — нам можуть бути корисними початкові умови гри. У нашому архіві зібрані зусилля багатьох Шуос, які намагалися вразити один одного. Ми не повинні створювати пропаганду з нуля. Все, що ми повинні зробити, це ввести в систему деякі заготовки і багато жахливих картинок, які викликатимуть переляк.

Підхід Джедао до підготовки поразки Ліож базувався на тому, що він вважав ланітерів звичайними людьми. Черіс не розуміла, навіщо в такому разі робити особливий підхід.

— Ви маєте щось особисте проти Ліож?

— Ні в якому разі, - сказав Джедао, — але вони померли жахливим чином, і ми можемо це використати.

Вона знала, що не повинна відчувати щось до еретиків минулого чи сьогодення, але раптова безсердечність Джедао змусила її відчути себе дивно, вона ніби бажала захистити їх.

Фортеця Розкиданих Голок, аналітичний відділ

Пріоритет: високий

Від кого: Вахен афір дай Ноум

Кому: Гептарху Ліож Цзай

Час: Рік вгодованої корови, місяць куріпки, день коропа, голосуванням в Доктрині вирішили, що це година равлика, і я думаю що є важливіші речі, про які варто сперечатися.

Я чула від Аналітичної групи три, що вони виявили одну зі зниклих Рахал. Незрозуміло, викрили її чи ні, бо вона була мертва — і знайдена після того, як хтось заявив про дивне вбивство у зоні між військами Стогана і другим табором Кел. Принаймні система стеження за околицями працює непогано. Ми не маємо уявлення про те, що було в голові цієї жінки, але вона явно намагалася зв'язатися з своїми. Стоганські війська заперечують відповідальність і я чомусь вірю їм. Неприємно думати, що ми втратили розвідника через звичайне вбивство.

Я чула про останній інцидент зі снайпером. Я втомилася пояснювати Стогану, що драконівські репресії проти цивільних осіб, які надають притулок снайперам — не вихід. Я була би здивована, якби бідні покійники розуміли, що ними скористалися, як покриттям для операції Шуос. Дії Стогана лише шкодять нашому авторитету. Я думаю, що деякі засмучені брутальним поводженням громадяни збираються стати на сторону лоялістів. Ми називаємо це контрпродуктивними заходами.

Я знаю, що популізм і "рішучість" Стогана забезпечили йому популярність на деякий час, але, будь ласка, врівноважте це чимось, ну, я не знаю, якимись іншими питаннями порядку денного. Підтасуйте кілька голосів, якщо потрібно.

Гаразд, я бачу, що ви сердитесь на мене, тому я скажу прямо. Є одна річ, яку він робить правильно (як не дивно) — це коли наполягає на тому, щоб його солдати трактували пропагандистські кубики як реальні загрози. Поки що це все графічні ігри, і вони не взаємодіють ні з чим, але все-таки. Продуманий дизайн гри, але від Шуос я іншого не очікувала.

Розумієте, проблема полягає в тому, що це мініатюрні уроки історії. Я думаю, однак, що Джедао прорахувався. Візьміть цей відеосегмент з полоненими ліозцями, яких різали так, щоб можна було витягнути легені, поки вони були ще живі. Такі речі лише підсилюють стійкість опору з нашого боку. Це дилетантська помилка, і я навіть дивуюся, чи не мав Джедао на меті чогось іншого. Можливо у такої пропаганди якась інша мета?

Ну, я бачу, що Піоро спеціально відзначив декілька звітів з приводу затримки з доставкою коньяку, який, як він знає, мені подобається. Я б сказала, що це суєта перед руйнуванням нашого світу, чи не так? Добре подумайте над тим, що я написала.

Ваша у ВК.

ВН

Розділ 14

Лейтенант Кел Майкл ненавидів своє завдання, але могло бути й гірше. Звичайно, його очам було боляче, і навіть через фільтри деякі його солдати мали неприємні носові кровотечі і пошкодження м'яких тканин, але він віддав перевагу чесному диму в навколишньому середовищі перед планетними місіями, де ви повинні були спостерігати за кожним траханим квадратним сантиметром, очікуючи на істот, які намагалися вкусити вас або зануритися у ваше вухо, викликаючи спогади про дитинство.

Група Майкла відповідала за передій сектор біля воріт 3-12, де Кел зуміли закріпитися в окрузі Парасольки. Єретики висмоктували атмосферу, і кел провели кілька жахливих годин, руйнуючи стіни в одних місцях і блокуючи проходи в інших, будуючи фортецю всередині фортеці. Одному з інших підрозділів довелося виводити нещасних цивільних осіб до місця, де можна було дихати. Не всі цивільні могли витримати таку подорож.

Майкл був радий, що йому дали інше завдання. Він відчував себе жахливо, коли поряд ридали чи плакали. І нагадав собі не відволікатися на різні дурниці.

Яйцеподібні краплі всіяли пластикову маску зсередини, і він не міг їх видалити. Тригер була зайнята перевіркою своєї зброї. Одного дня вона так захопиться налаштуванням кожного компонента, щоб він ставав на місце саме так, як вона хоче, що єретики зроблять з неї решето. У Майка було багато теорій про те, як його солдати помиратимуть один за одним. Це був один зі способів, поряд з придумуванням псевдонімів, щоб не надто прив'язуватися до них.

Напад почався з раптового попереджувального теплового уколу у його передпліччя. Але що їм загрожувало? Отруйний газ? Звичайно єретики могли зробити це раніше, і було б досить легко відкачати газ після того, як Кел повбивають. Він не чув пострілів, не бачив різких спалахів або диму…

— Всім залишатися під укриттям, — сказав Майкл, що, на його думку, було непотрібним наказом.

Тригер, яка наполовину висунулася, не спішила виконувати наказ. Майкл застогнав. Вона була чудовим снайпером, але не дуже розумна. Він не міг сказати, що вона там побачила, але вона прицілилася і вистрілила через верх насипу.

Або вистілила би, якби зброя спрацювала.

Майкл спочатку подумав, що повзаючі мурашки з'явилися від жаху. Це не міг бути ніякий місцевий паразит, тільки не тут, екофільтри фортеці ніколи не дозволили би такого роду організмам проходити через них. Тоді він зрозумів, що зуд починається від його пояса, його екіпірування, від пістолета в руці — огидний зуд, який почав серйозно заважати.

Тригер відкинула свою зброю. У повітрі з'явилися химерні смугасті пасма, що вказувало на польовий ефект поза візуальним діапазоном зору людини, що, в свою чергу, означало єретичну екзотику.

— Кожному звільниться від своєї зброї. Відходимо, — скомандував Майкл. Все було настільки незвичним, що він додав: — Це прямий наказ.

Зуд ослаб без рушниць, хоча Майкл не був впевнений, що вони не зіпсовані. Ні, це, здається, не так. Чорт? Пістолет, на який він дивився, претворювася у скам'янілість, видаючи тихе вищання. Він навіть захотів добити його, а зброя навіть не була живим організмом.

Ще більш цікавим був той факт, що гранати та електрошокери не зазнали впливу. Таким чином, це корозійне поле було накладене на конкретні типи зброї.

Майк одразу відкрив канал зв'язку, щоб повідомити капітана, але вона обізвалася першою, раніше ніж він встиг відкрити рота,

— Я знаю, лейтенант, я не сліпа. Зберігайте очі відкритими, якщо єресь подіє на ваші голови, то вони можуть перемогти ножі Кел. Ми маємо наказ від полковника триматися. Відхід.

Тригер виглядала погано. Майк накричав на неї, щоб вона відійшла від скам'янілої рушниці. Вона шукала свою рушницю, ніби хотіла обійняти її і втішити. Чесно кажучи, вона була повноцінною Кел.

У глибині свідомості він був переконаний, що поле змушує гнити його клітини зсередини. Якщо всесвіт захоче відправити повзаючих гадів всередину вас, він зробить це, незалежно від того, наскільки далеко ви від найближчої планети.

— Їм потрібні кращі математики, — сказала Черіс командору Пайзану. — Хоча й такі доволі ефективні.

Пайзан мав певні математичні здібності. Він поринув у формули, які вона йому надіслала.

Градієнт швидкості корозії був незручним, але, коли екзотичний ефект зник, стало зрозуміло, що він міг бути гіршим. Мабуть, з допомогою певної модуляції його можна поширити і на інші типи зброї. Все, що було потрібно, це поставити генератори в потрібних місцях.

Черіс та Пайзан вивчали проблему. Еретики використовували ефект тільки для зброї. Кел мали можливість битися голими руками, але Черіс вирішила, що це крайній засіб. Вона сподівалася на корисні повідомлення від розвідників "Шуос", але ще нічого суттєвого не отримала.

Джедао був незвично тихий, коли з'являлися повідомлення від розвідників, крім випадків, коли хтось з них описував нові обряди і традиції єретиків.

— Чи немає якогось способу дізнатися, що у них нового та захоплюючого з їхніми умертвляючими церемоніями? — іронічно запитав Джедао. — Іноді хочеться побачити ознаки певної творчості.

Покопавшись у звітах, Черіс знайшла потрібне.

— Ні, вони роблять ті ж основні заходи, які робили раніше, просто в інших пропорціях та з різними муками, — сказала вона, і він втратив інтерес.

Черіс прийняла болезаспокійливе від головного болю, який посилився, коли офіцер зв'язку повернула голову і сказалла:

— Повідомлення з фортеці, мем.

— Давайте його, — сказала Черіс.

— Це повний запис.

— Нарешті ми побачимо якесь обличчя, — сказав Джедао. — Хоча не мені про це говорити.

— Увімкніть, — наказала Черіс. Її пульс почастішав. Вона глибоко вдихнула.

З'явилося зображення жінки. Її волосся було незвичного світло-коричневого кольору, а шкіра дуже бліда. Вона накрутила своє волосся складними косами, двома купами по боках її голови, і скріпила його золотими шпильками. Одяг був білим з гудзиками із золотою філігранню.

— Ліож, все зрозуміло. — пробурмотів Джедао, його тон розривався між гіркотою та роздратуванням. Якась стара образа, про яку він раніше не згадував? Але запис вже відтворювався.

— Я Ліож Цзай, і я представляю народ фортеці, - сказала жінка. Її голос був сильним і чітким. — Ми більше не намірені терпіти тиранію гекзархів, і вірити лише в те, у що вони нам кажуть вірити, і відраховувати час так, як вони постановили. Ми більше не будемо миритися з руйнуванням нашого ВК або позбавленням нас права на самовизначення. Ми очікуємо підкріплення найближчим часом. У вас є 75 наших годин — 108,9 ваших власних — щоб відізвати свої війська та відлетіти. Інакше наші союзники не проявлять до вас милосердя.

Це було все.

Черіс подумала і сказала, що чекала на більше.

— Ви не звертаєте уваги на ключові слова, — сказав Джедао. — вона сказала, "представляю". Це не маркетингове дослідження, це голосування. Вона стверджує, що сидить на новонародженій демократії.

— На чому?

Джедао зітхнув.

— Невизначена експериментальна форма правління, в якій громадяни обирають власних лідерів або політику шляхом голосування.

Черіс спробувала уявити це і не змогла. Як можна створити стабільний режим таким чином? Хіба це не знищить надійність структури та всіх пов'язаних з нею технологій?

— Мені сказали, що такою ж була реакція гептархії на ліозьку єресь. Крім того, гептархи використали багато гармат, щоб донести до них свою думку.

— Прийшло повідомлення від шуоса Ko.

— Я послухаю, — сказала Черіс.

— Три речі, мем, — сказав Ко. — По-перше, одна з інфільтраторів скачала частину даних персоналу з терміналу, перш ніж повинна була втікати. Дамп застарів на кілька тижнів, і ми все ще обробляємо його, але нам вдалося дещо вияснити. У мене є позитивна ідентифікація з надісланим повідомленням. Це Інага Цзай, клерк, яка працює у якомусь дочірньому відділенні в окрузі Анемони.

— Клерк? — недовірливо запитала Черіс. — І навіть без приналежності до якоїсь фракції, судячи по імені.

— Я теж не вірю, мем. Її профіль написаний так, щоб викликати смертельну нудьгу, з доданим епізодом дрібної крадіжки, щоб вона не виглядала надто чистою.

— Я думаю, що всі оператори щитів мають подібну ідентифікацію, — заявив Джедао.

Черіс повторила це Ко.

— Прямих доказів немає, - сказав Ко, — але я згоден. На жаль, це неповний успіх, нам не вдалося ввести "логічних черв'яків" у мережу Фортеці, так що це все, що ми маємо на Цзай.

— Друге, про що генерал Джедао можливо вже казав вам, режим Цзай використовує церемоніальний обряд Ліож як інструмент зміни ВК. Це дивно, адже лише одна особа з шести ентузіаст традицій, і здатна…

— Неправда, — сказав Джедао.

Ко замовк, побачивши, що Черіс нахмурилася і слухає Джедао.

— Люди схильні думати про Ліож як про невдах. Але був час, коли вони привносили дещо цінне у гептархат. Вони були ідеалісти та філософи. Наші лідери та наша совість. Недарма у них залишився смак до єресі.

Черіс повторила це Ко, крім першого і останнього пункту. Вона не могла примирити колишню жорстокість Джедао з тим, як він говорив про Ліож зараз. Що він насправді думав про них?

— Для того, щоб у фортеці могли з'явитися такі настрої, - сказав Ко, — комусь довелося провести багато низькорівневої пропаганди протягом певного періоду часу. Я переживаю, що вони вкорінені дуже глибоко.

— Але третій пункт можливо означає хороші новини, мем. — Звичайна насупленість Ко змінилася певним стриманим торжеством. — По правді, це повинен повідомити капітан Дамод, але він відчуває, що близький до прориву і попросив мене зробити це від його імені.

Черіс стримала усмішку. Вона могла інтерпретувати слова цього нірай як "я зайнятий розрахунками, не змушуйте мене витрачати свій час на людей, чи на щось інше".

— Кажіть, — сказала вона.

— Капітан Дамод вважає, що він потенційно близький до розшифрування отриманих повідомлень. — Черіс хотіла запитати, але Ко підняв руку. — Робота попередня і може не принести результату. Але, по суті, хтось напартачив. Початкові параметри "Змії-67" керуються шифром користувацького введення — контролю часу між натисканнями клавіш — і синхронізатором, встановленим для роботи на час користувача. Коли Фортеця перекалібрувала свої сервери часу, щоб ті відповідалии єретичному календарю, вони забули переписати синхронізатор.

— Я не спеціаліст з криптосистем, — сказала Черіс, — але я гадаю, що це не дасть швидкого результату.

— Ні, мем.

— Якщо дозволить час, — сказала Черіс, — я б хотіла, щоб він продовжив роботу над фіктивною криптосистемою з параметрами, які я надіслала. — Завдання виглядало дуже складним і об'ємним, але могло бути виконане протягом розумного періоду часу старанним працівником. — Нам це може знадобитися найближчим часом.

— Звичайно, мем. — І він зник.

— Сер, у нас буде відповідь на повідомлення Інаги Цзай? — Це був командувач Пайзан, який відтворював повідомлення, вимкнувши звук, щоб перевірити вирази Цзай. Вона добре контролювала обличчя та руки.

— На жаль, ні. Ми нічого не можемо запропонувати Цзай, — сказав Джедао. — Єретики знають, що до них прийде Відона, і навіть якби ми були уповноважені щось обіцяти, вони не повірили б нам. Їх єдиний вибір — боротися.

— Деякі вказівки від командування Кел тепер були би корисними, — сказала Черіс вголос. — Зв'язок, повідомлення з терміновим пріоритетом, для командування Кел.

— Ви впевнені, мем? — запитав Пайзан.

Вона глянула на нього, але це було закономірним питанням.

— Ми нічого не чули від командування Кел, — сказала вона — хоча регулярно звітували. З часом, який у нас залишився, повідомлення може запізнитися. Якщо ми надішлемо ретрансляційне повідомлення з відповідними мітками, є шанс, що вищий генералітет почує його та відповість. Ви хочете зареєструвати заперечення, командувач?

Неревор зробила би це, але Неревор з ними не було. Черіс підозрювала, що Пайзан натомість був задоволений такою пропозицією.

Вона була права.

— Це не обов'язково, сер, — сказав Пайзан. — Я визнаю вашу логіку.

Черіс звернула увагу командування Кел на ситуацію, запросила подробиці біографії Інаги Цзай і попросила відомостей про статус найближчих кордонів.

— Це все, що нам потрібно? — беззвучно запитала вона Джедао.

— Дамп даних про персонал повинен дати їм відповідь на будь-які питання, що залишилися, — сказав він. — Можете відправляти.

Офіцер зв'язку з тривогою подивилася на неї, але зробила так, як їй наказали.

Фортеця притихла. Час від часу приходили повідомлення від шуос, і ще рідше полковник Рагат звертався до командорів ботомотів, але ситуація оформилася в зубасте статус-кво. Доволі часто Черіс перевіряла карту позицій Кел, які тепер трималися від еретиків на відстані, а корозійний ефект — на градієнт.

Через деякий час Черіс покинула командний центр у супроводі трьох сервіторів. Двома дельтаформами, яких вона розрізняла за за жовтими та фіолетовими вогнями, і однією змійкою. Вони супроводжували її до апартаментів. Кімнати, які здавалися їй настільки великими, тепер виглядали ледве вартими уваги. Вона зупинилася перед емблемою попелястого яструба, намагаючись знайти сліди своєї індивідуальності у жорстокому дзьобові, чорних крилах, витягнутих кігтях. Складені крила: її девіз все ще був незмінним.

Змієформа запитала, чи Черіс не голодна. Вона заперечила. Вона могла сказати, що Джедао не схвалив цього, навіть якщо нічого не сказав.

— Напевне зручніше працювати на батарейках, — сказала вона.

Змієформа видала неоднозначний шум. Було ясно, що вона згодна з Джедао.

— Вони дуже добре обслуговують вас, — сказав Джедао.

— Вони люблять компанію, — беззвучно сказала Черіс. — Я думаю, ви це розумієте.

— Це правда.

Відповідь на її повідомлення з'явилася посередині епізоду драми (як вона і сервітори могли судити), коли п'ять Кел відбивали атаки телескопічної шпаги у руках дуелянта від Анданів, і вечеря закінчилася жахливо неправильно. Пурпурна дельтаформа зупинила перегляд епізоду і поставила відтворення на паузу.

— Зв'язок, сер, — сказала лейтенант з терміналу. — Це не командування Кел…

Дещо несподівано.

— …але підпис визначається як бригадний генерал Кел Мариша, яка знаходиться на борту флагмана "Найвеличніший з Великих". Запит на зв'язок має терміновий пріоритет і лише для ваших очей.

Сервітори вже покинули кімнату.

Кел Маріша з емблемою ока, нанизаного на спис. Вона колись підняла голос на військово-морському суді, який судив її за надмірно творчу інтерпретацію наказів у війні проти єретиків Хоссена, і виграла суд. Черіс згадала, що на протязі всієї кампанії її переслідували невдачі.

— Підключіть на цей термінал, — сказала Черіс. З усіх генералів відгукнулася лише ця.

Кел Мариша була одіта по всій формі, хоча все одно здавалося, що жодна складка не була на своєму місці. Вона мала своєрідне обличчя (від якого ви очікували, що це акула покеру, яка знаходиться серед грізних супротивників), складене з аскетичних кутів і непроникних очей на темному обличчі.

— Тимчасовий генерал Кел Черіс, — сказала вона, необразливо, але формально. — Якщо командування Кел не бачило потреби ділитися цією інформацією з вами, я також не повинна, але я відчуваю, що ви не можете належним чином виконати своє місію в іншому випадку.

— Генерал Мариша, — сказала Черіс, — я слухаю. Чи правда, що до нас наближаються чужинці?

— О, не просто наближаються, — сказала Маріша. Вона дивилася ніби за Черіс. — У нас повномасштабне вторгнення Хафн з якоюсь гниллю, що прилітає з фортеці Розкручених Монет. Генерал Черкад призначений відповідальним за кампанію, і я була знята з охорони кордону, щоб допомогти біля системи Дорогоцінних Каменів.

— Хафн був спокійним протягом десятиліть, — сказала Черіс. — І хіба два роки тому не було культурного обміну в Андані?

— Той факт, що Хафн подружилися з Анданами повинен був нас стурбувати. Кожен думає про Шуос як про підступних сліпців, але Андан настільки привітний, чарівний і веселий, лише щоб наблизитися до місця, де можна всадити ніж в нирку.

— Так чи інакше, генерал Черіс, нам потрібно було поінформувати вас давним-давно. Той факт, що командування Кел вирішило тримати вас у невідомості, говорить про те, що вони бояться, що ви перекинетесь до них. Ходять слухи що у композитах знаходяться шуос. Я б не здивувалася, що це впливає на їх позицію.

— Гекзарх Микодез, — дуже тихо сказав Джедао.

— На що ви розраховуєте, ділячись цією інформацією? — запитала Черіс, проковтнувши звернення "генерал".

— Жахливо, чи не так? Я не повинна говорити з вами, і ваш тимчасовий статус перевершує мій. Якщо ви запитаєте моєї поради, я б сказала, що вам потрібно взяти фортецю Розкиданих Голок так швидко, як тільки зможете. Гниль впливає на нас у секторі, який спірний, і Хафн хочуть завоювати його для себе. Якщо ми провалимося, генерал, розбийте фортецю на атоми. Головне, щоб хафнам нічого не дісталось. Чи можу я перемовитися кількома словами з генералом Джедао? Він десь поряд?

Звичайно Мариша не бачила тіні Черіс. Кути освітлення були таким, що люди, які не входили до неї, не знали, як працює якір. Вимкнення освітлення зайняло лише мить. Очі Маріші замерехтіли, коли вона побачила дев'ятиоку тінь.

— Я говоритиму за генерала Шуоса Джедао, — сказала Черіс, — і він може почути вас через мене.

— Генерал Джедао, — сказала Мариша.

— Я слухаю, — відверто зацікавився Джедао. Черіс повторила.

— Я Кел, сер, але у мене є мозок, щоб думати, — сказала Маріша. — Гекзархат пішов врознос. Вони повинні були вирішити, чи варто довіряти вам і тимчасовому генералу з самого початку — все або нічого — а не плавати у цьому нерішучому лайні. Я присягнула командуванню Кел, і мені незабаром доведеться битися і, швидше за все, загинути. Я уявляю, що ваша тимчасовий генерал стримується формаційним інстинктом. Але ви, сер, не проходили обробку, і мені вже пізно не довіряти вам, а формаційний інстинкт з'явився після вашого часу, навіть якби ви були Кел, а не Шуос. Усе або нічого. Ви не будете вагатися там, де потрібно щось робити. Виправте те, що зламалося в гекзархаті, сер. Ви — зброя, яка у нас залишилася. Бригадний генерал Мариша.

— Я знав, що все погано, — сказав Джедао після деякого мовчання, — але не думав, що наскільки. Черіс, у мене з командуванням Кел… — послідувала пауза — складні відносини. Проте в минулі часи вони визнавали, що мені потрібен певний мінімум інформації, щоб я був в змозі працювати на їхню користь. Тепер, як мені здається, вони покинули нас напризволяще, щоб нас розбили. Я не знаю, наскільки розвідка Шуос пов'язана з цим, з огляду на те, що мій гекзарх вважає мене ресурсом, який неправильно використовують. Тим не менш, щось змінилося з того часу, коли вони нас відправили. Вони ніби вважають, що ми збираємося взяти Фортецю і використати її можливості проти них, хоча я не можу собі уявити, як, з їхньої точки зору, я можу уникнути повноцінного рою Кел. Ця облога перетворилася на тест на вірність.

— Тоді чому б не відкликати нас? — сказала Черіс.

— Тому що ми тут. Вони вже нас списали. Якщо ми зробимо цю роботу, тоді чудово. Вони, безсумнівно, мають певний резервний план, який вже приведений у дію. Я б багато дав, щоб підслухати, чим вони зайняті зараз. — Його голос заспокоївся. — Я не думаю, що наш обмін з Генералом Марішею допоможе нам. Або їй, у цьому плані.

— Її це не хвилює, - сказала Черіс, думаючи про репутацію Кел Маріші. — Вона думає, що іде на смерть.

— Це проблема з кращими яструбами-самогубцями, — тихо сказав Джедао, — вони згоряють надто швидко.

Черіс вже була за дверима і йшла у командний центр. Вона була вражена безпосередністю Маріші, але не могла не зрозуміти, що їй сказали. Все, що їй залишилось, полягало в тому, щоб максимально скористатись інформацією, яку вона отримала, і намагатися не думати про те, як командування Кел покарає Марішу, якщо вона виживе.

Розділ 15

Фортеця Розкиданих Голок, аналітичний відділ

Пріоритет: високий

Від кого: Вахен афір дай Ноум

Кому: Гептарху Ліож Цзай

Час: рік вгодованої корови, місяць пави, день окуня, година зеленого жука. Смієш запитати, яку сільськогосподарську роль виконує жук? Сільське господарство — це не моє, а стаття у газеті на цю тему була приголомшливо нудною.

Я усвідомлюю, що ви бачили вже три повідомлення від мене за кілька годин, але знайдіть час для цього, моя дорога Цзай. Це про нашого улюбленого генерала Стогана.

Я бачу, як ви піднімаєте брови. Дійсно, Цзай, ви повинні навчитися зосереджуватися на довших прспективах. Переваги, які приносять вам Стоган, не будуть тривати довго. З іншого боку, Хафн має силу, щоб зробити ваше бачення реальністю.

Отже, Стоган. Не кричіть, коли прочитаєте це, ви знаєте, що це засмучує вашого помічника, але я встановила стеження за Стоганом. Мені було цікаво, чи не шпигував для лоялістів його куртизанець, але чоловік чистий.

Мій агент не зміг пробратися всередину через охорону Стогана, але, схоже, Стоган тримає ув'язненого. Агент вважає, що в'язень — Кел.

Ми домовилися, що не буде ніяких приватних ув'язнених, іграшок, тощо. Тортури, спрямовані на закріплення пам'ятних днів це жахлива необхідність церемоній, але під наглядом законної влади. Якщо громадяни так відчайдушно потребують спогадів у стилі Відони, для цього існують симулятори. За всіма полоненими повинні наглядати аналітики першої групи. Я не хочу повторення втручання, яке вирубило Кел Неревор якраз тоді, коли технічні фахівці почали витягувати її з гіпнотичного трансу.

У нас більше поганих новин, я боюся. Геренаг Абрана вирішила, що Чін Дзе їй загрожує. Ви думаєте, що вона зайнята тим, щоб зберегти свої фабрики від шуоських диверсантів? У звичайній ситуації її метушня лише розважила би мене, але вона відкриває діри в безпеці, що дозволяє Шуос провести сепарацію населення, прихильного до Чін Дзе, і Шуос цим скористаються.

Пам'ятайте: Стоган витратний матеріал. Ви можете знайти якогось іншого популярного офіцера для просування на свою посаду. Але ви не можете дозволити собі, щоб Абрана і ваш головний пропагандист воювали між собою. Інша справа, якби ви хотіли ослабити обидві сторони, але зараз пріоритетом є просто утримання фортеці.

Я бачу, що Джедао досліджував ступінь градієнта корозії, яка стримує Кел. Я хотіла би, щоб наші приготування займали менше часу — ви завжди можете придертися до Абрани щодо квоти на виробництво установок, і незабаром ми зможемо покарати незвичну пасивність нашого опонента. Чесно, я думаю, що він вважає, що Шуос перемагатимуть за нього, у той час коли Шуос його зневажають.

Мені треба поспати, але я наказала помічникові розбудити мене, коли почнеться стрілянина. Ви думаєте, що я кровожерлива, але я обожнюю хорошу бійку з односторонньою перевагою. Було б дуже спокусливо взяти участь у деяких польових сутичках, якби я не була надто важливою персоною, щоб ризикувати.

Ваша у ВК.

ВН

Черіс звичайно одразу ж забувала свої сни, але на цей раз вона прокинулася зі згадкою про свято, яке влаштували її батьки, коли їй виповнилося одинадцять. Багато дорослих наполягало, щоб вона розмовляла з ними на мвендал замість високої мови, і вона намагалася не бути занадто похмурою у своїх відповідях. У сні, однак, кожен раз, коли вона говорила з кимось, той перетворювався на ворону і відлітав.

Вона побігла за воронами і опинилася у лісі. Ворони знайшли тушу. Одна клювала труп в око. Це міг бути собака чи шакал.

Вона ж була впевнена, що це лисиця.

Потім вона підійшла до дзеркала і змусила себе дивитись на зображення Джедао. Запанікувала на якийсь момент, що не могла запам'ятати форму його очей. Джедао виглядав так само, як тоді, коли вона вперше побачила його, окрім того, що цього разу він посміхався. Він мав хорошу посмішку. У сум'ятті, вона підвела свою руку і подивилася на рукавичку без пальців. Відображення зробило те саме.

— З вами все гаразд? — запитав Джедао.

— Ви можете бачити мої сни? — здивувалася вона.

— Ні, - сказав Джедао. — Що стосується сну, то я не можу згадати, що означає спати і бачити сни.

У Черіс було неясне бажання запитати його про лисиць, а також ворон і темні місця в лісі, але термінал повідомив їй, що капітан-магістр Рахал Гара хоче поговорити з нею.

— З'єднайте, — сказала Черіс. — Капітан.

— Мем, — сказала Гара, хоча вона якусь хвильку дивилася на Черіс з зачудуванням, — у мене повідомлення від Доктрини, щодо функціонування екзотичної зброї. Дані, отримані нами по градієнту корозії, допомогли нам визначити деякі ключові коефіцієнти. — Вона показала кілька рівнянь. — Подивіться на ці три матриці в ланцюгу, мем. Це лише попередній результат, і нам доведеться запустити деякі тести, але… — група коефіцієнтів стала червоною — якщо ми зможемо забити цю діагоналізацію у себе, є шанс, що ми зможемо задіяти наші марні зараз деструктори до роботи.

Я знаю, що це таке, в'яло подумала Черіс. Кожен знав стару пісеньку: з кожної стіни жар; з кожних дверей — смерть.

Люди пам'ятали деструктори через використання їх Джедао при знищенні населення фортеці Хелспін. Навіть сьогодні командуванн Кел використовувало їх неохоче.

— Які прогнозовані параметри? — сказала Черіс, тому що їй потрібно було щось сказати.

— Ну, це доволі цікава частина, мем, — сказала Гара, ніби обговорюючи місце відпочинку, а не зброю. — Більшість варіантів впливу деструктора — смерть по всьому спектру. Однак ми можемо задати вибірковий характер впливу тільки на еретиків.

— Зброя, яка намагається орієнтуватись на лояльність, більш відома як братовбивча, — сказала Черіс. Це був предмет цілої категорії анекдотів Кел.

Гара знову подивилася на неї, але була невблаганна.

— Принаймні дайте нам дозвіл на це. Якщо це буде зроблено, не займе багато часу змінити налаштування деструкторів, які мають "Неписаний Закон" і "Щире вітання".

— Дуже добре, — сказала Черіс. — Тримайте мене в курсі ваших результатів, але не пускайте в хід без мого схвалення.

— Дякую, мем.

Черіс похитала головою.

— Чому Гара так дивно дивилася на мене? — запитала вона.

— Черіс, — сказав Джедао, — ти можеш чути себе?

— У мене немає проблем зі слухом, — розгублено сказала вона.

— Не слух. Акцент.

— У кожного є акцент, — сказала Черіс, ще більше заплутавшись. Її мати сказала їй, що після того, як вона прийшла додому, вона плакала, тому що деякі діти насміхались з її вимови. Звичайно, її мати не змогла приховати той факт, що деякі акценти були смішнішими за інші. На другий рік, як курсант, Черіс підігнала свою вимову до стандартів Першої Академії.

— Так, — сказав Джедао, — але ваш старий акцент просочується, і сьогодні це особливо помітно. Послухайтеся до моєї вимови, а потім послухайте свою.

— Ми говоримо про просочення? — запитала Черіс. — Тому що, якщо у вас є чим поділитися на цьому фронті, я думаю, що заслуговую на те, щоб це знати.

Він був правий. Вона розмовляла, розтягуючи звуки, як і він.

— Мова це фізичний акт, — сказав Джедао. — Це, ймовірно, пов'язане з проблемою м'язової пам'яті. І ні, я не думаю, що вас чекає більше сюрпризів.

Ну що ж, солдати і так дивилися на неї з підозрою.

— Тут нічого не вдієш, — сказала вона, твердіше, ніж потрібно. Крім того, вони мали більш важливі справи, якими треба було займатися. — Я нічого не знаю про пороговий деструктор, — сказала вона, — але якщо Доктрина зможе переналаштувати їх, це буде цінним активом.

— Ви не можете дозволити собі ігнорувати цю можливість, — погодився Джедао. — Навіть неповноцінний деструктор пекельна зброя. — Його голос злегка здргинуся, але потім зміцнів.

— Скільки часу потрібно на його налаштування? — спокійно запитала Черіс.

— Незабаром я дам відповідь.

— Ви там були, як ви можете не знати?

— Мої спогади про облогу — це безлад, — сказав Джедао. — Там, де я знаходився, крику майже не було. Вони вмирали надто швидко. Я слухав комунікаційні канали, які залишилися відкритими, перед тим, як деструктор перетворив все на статичний шум. Я півгодини блукав по ботомотові, намагаючись з'ясувати, чому Гізе не відповідає на мої питання. Я не впізнав її з діркою в голові.

— Далі я пам'ятаю, як Кел заарештували мене. Вони повинні були розстріляти командний ботомот з ракет, але замість цього наблизилися і використали транквілізаційну хмару. Можливо, вони хотіли ідентифікувати тіла.

— І тоді з'явилися цифри. Вони розповіли мені, скільки померлих, з нашого боку та з їхнього. Суть війни полягає в тому, щоб позбавити людей майбутнього.

— Як ви думаєте, ми повинні використати цю зброю? — запитала Черіс.

— Якщо вона запрацює, так. Мертвим все одно, Черіс. Ви думаєте, що має значення, убив вас ніж у спину чи куля? Важливо, щоб робота була виконана.

— Якщо ми можемо скористатися деструктором, — сказала Черіс, — вони теж можуть.

— Можливо, але малоймовірно. Якби вони мали його, то вже пустили би в хід. Я думаю, що їм потрібно щось інше від цих коефіцієнтів у цій конкретній ВК, або, можливо, у них виникають проблеми з керуванням отриманої структури.

— Джедао, — сказала вона, — що ми повинні зробити, щоб підірвати їх керування ВК? Цілеспрямований вплив може допомогти, але ми лише закріпились. Ми навіть не можемо повністю розвернути польові мережі зв'язку. Піхота не сприйме голі переконання, а одних Шуос недостатньо.

— Є один спосіб, — сказав він. — Але вам це не сподобається.

— Не має значення, що мені це не сподобається, — сказала Черіс. — Я готова почути.

Офіційно склад призначався для зберігання металопіни у вигляді цегли, в основному для латання сіндермота після бою. На даний момент його також використовували два Кел. Сервітор 124816 знав їхні імена і ранги: капрал Кел Хеданг, жінка з округлими формами та жовто-блідою шкірою і темним волоссям, яке, відпущене, розлетілося і опустилися до середини спини, прикривши татуювання пікіруючого сокола; і Кел Хуа, також жінка, не набагато молодша, з дивовижною зручністю розташована на своїх ліктях. 124816 не вивчав механіку людей, що мали секс. Проте не можна було уникнути вивчення основ, враховуючи те, що спостереження за драмами людей було загальним заняттям сервіторів, і люди легко захоплювалися комбінаторними теоріями, хто з ким спить.

Сервітори на "Неписаному Законі" чергували, спостерігаючи те, що вони називали "Суїцидальним обов'язком Кел", який полягав у відстеженні Кел, які спали один з одним. Якби вони поділилися своїми спостереженнями з командирами кел, цей список був би чудовою основою для шантажу. 124816 особисто класифікував відносини Хаданг і Хуа як консенсуальні, незважаючи на різницю в чині, оскільки він не помітив жодних доказів того, що Хадан змусила Хуа; дійсно, вони мовчали навіть у ході кульмінації, і він бачив певну ніжність у їхній взаємодії. Але це не було так для багатьох інших пар. Черіс, якщо їй повідомлять, не буде робити відмінностей. Правила Кел зобов'язують її виконувати обов'язок. Сервітори не мали наміру повідомляти її, якщо вона не запитає, і були впевнені, з огляду на всі ті речі, які вона мала на думці, що вона і не думала питати.

Було щось сумне у тому, як деякі Кел були змушені ховатися для людського з'єднання, і щось жахливе у тому, кому не надали вибору в цьому питанні завдяки формаційному інстинкту. Командування Кел було знайоме з цією проблемою і надавало все — від симуляторів до придушувачів лібідо під час чергувань, але їх рішення не діяли для всіх. Що стосується сервіторів, їхній інтерес до ситуації був суто утилітарним. Кел, які були зайняті інтимом, були Кел, які швидше за інших помічали розбіжності в їх оточенні, включаючи розбіжності, які сервітори влаштовували задля власної зручності. З цієї причини виникла висока кореляція між кращими місцями зустрічей Кел та пунктами чергувань сервіторів.

124816 було цікаво, чому зустріч Хаданг і Хуа тривала довше, ніж зазвичай, — на дванадцять хвилин довше і продовжувалась — коли з'явився сервітор 7777777, жукоформа, вилізши з одого з проходів для слуг. (Сервітори створювали додаткові проходи для себе, які люди не проектували. Втім, саме сервітори будували кораблі і моти.) 7777777 завжди був у бунтівному настрої: сімка була несприятливим числом у гекзархаті, навіть якщо люди використовували власні позначення для слуг і не цікавилися, як сервітори називали себе самі.

— Що ти тут робиш? — поцікавився 124816 по одному з сервіторних каналів. — Тобі не потрібно дивитися на це.

7777777 розсміявся світловими імпульсами поза видимим спектром людського ока.

— Гекзарх Нірай Куджен, — сказав він. Очевидно, Куджен вийшов за межі рутинних перевірок безпеки якоря і тепер проявляв надзвичайний інтерес до всіх аспектів життя Кел Черіс: до її зв'язків з спільнотою Мвеніна (мінімальні, окрім її батьків), до її смаків у музиці (які підозріло співпадали з саундтреками її улюблених мелодрам), і найболючіше для нього, до її математичних статей (малочисельних, переважно з теорії чисел, але блискучих). Найгірше, що Куджен не пішов до Шуос, щоб отримати цю інформацію. Він користувався власними агентами.

Очевидно, що два Кел вирішили, що одного разу було недостатньо, і вирішили спробувати ще раз. Вони збилися з ритму.

124816 рідко контактував з сервіторами Нірай, але він знав історії про Нірай Куджена. Куджен був старий, дуже старий, і він любив людей, поки вони розважали його. Якщо вони переставали його цікавити, він не соромився змінювати їх, знову шукаючи розваги. Не випадково він був одним з найкращих психохірургів у гекзархаті. Наскільки сервітори могли судити, причина, через яку деякі Нірай працювали з ним добровільно, полягала у тому, що він також любив математику та інженерію, і як наслідок — інших людей, які мали високий рівень здібностей у цих областях. Він міг достатньо забезпечити людей з такими навичками. Однак сервітори вважали, що було би краще, яки Черіс опинилася поза колом його інтересів, але гекзарх Шуос перекреслив цю надію.

— Шкода, що ми не можемо допомогти Черіс втекти, — сказав 124816, - хоча би з принципу.

Почуття обов'язку Черіс не дозволить їй відмовитися від місії, це було зрозуміло.

— Ми істоти, які не залишили гекзархат, хоча це було можливо, — відповів 7777777.

Жоден з них не озвучив те, що вони обидва знали: Шуос Джедао був ускладненням. Нірай Куджен був єдиним, хто міг відокремити Черіс від Джедао, і сервітори не збиралися ризикувати притягнути на себе більшу уваги Джедао, ніж вже мали, складаючи їй компанію, як було раніше.

Хаданг і Хуа, нарешті, вирішили, що з них досить, і вони повинні розійтися, щоби ніхто не підозрював про те, чим вони тільки що займалися. Вони швидко одягнулися. Хуа пішла другою, причесавши себе гребінцем.

124816 був радий, що вони розійшлися.

"Найкраще, що ви можете зробити, це знайти можливість допомогти Черіс у її місії та розібратися з Кудженом після повернення Джедао до "чорної колиски", — було сказано в повідомленні.

Вони ще не знали, що їм не доведеться довго чекати, і що сама Черіс подарує їм такий шанс.

Лейтенант Кел Рен наспівувала мелодію у своїй голові, коли прийшов наказ від капітана Кел Зетки. Одна з проблем військового життя полягає в тому, що ви не можете планувати перерви. Люди тоді починали розводитися про нудьгу, що розщеплює їхні черепи. Рен ніколи не мала з цим проблеми. Вона могла тішитися своєю музикою, куди б не пішла.

— Друга група, ви уважні і зосереджені? — голос Зетки не став більш мелодійним, коли звучав по комунікатору. — Для повного брифінгу немає часу, тому вам потрібно пробудитись. Отже, ви йдете на схід і займаєте другий поворот направо, через двадцять дві хвилини. Ми збираємося дістати ці генератори корозії тепер, коли Нірай зрозуміли, як пройти повз ті паскудні пасма, що заповнюють повітря токсичними волокнами. Лейтенант, якщо я почую, що ви запізнилися, тому що у вас є солдати, які практикують спів у чотири голоси, я задушу вас шкірою від барабана. Підтвердіть наказ?

— Двадцять дві хвилини, східний прохід, другий тунель направо, фланг генераторів, компліменти Нірай, без музичних спроб, сер, — сказала Рен. Останнє було брехнею, в її голові завжди був хаос музики, але Зетка не міг підслухати її думки.

Вони заправляли свої балони повітрям з аварійного складу у якомусь театрі і майже закінчили. Жаль, що не вдасться скористатися з театру. Вони могли зіграти якусь п'єсу, щоб пройшов час, але капітан взнав би, і він був щодо Рен дуже низької думки.

Рен не переживала через це, але Зетка лютував.

— Ця жінка — овоч, яка чомусь отримала ідеальний слух і ейдетичну пам'ять на шум, — одного разу почула Рен його думку, коли він був п'яний. — Мені все одно, наскільки вона хороший зв'язківець, що вона робить в Кел? — Рен подумала, що це дуже смішно, але краще йому цього не казати.

Кілька солдатів Рен сховали карти, коли вона наказала їм збиратися. Ніби вона не знала, що вони грають у варіант "Джен-цзай", що називався "Календар". Вони не повинні були грати в ігри під час поповнення запасу повітря, але Рен вважала це кращим варіантом, ніж якісь альтернативні. Легкі наркотики, наприклад, що скидалися на фортецю разом з листівками. У листівок була властивість опинятися в найбільш несподіваних місцях, і деякі з її солдатів були не проти випотрошення їх вмісту до власного задоволення.

По дорозі вона переглянула маршрут і порядок очищення тунелів фортеці її солдатами. Кожен ненавидів використання таблиць та схем на папері, але польова мережа не працювала, і з цим не можна було нічого вдіяти.

— Звідки ми знаємо, що вони просто випустять повітря з тунелю, мем? — Це був Кел Чіон, який умів задавати незручні питання. Сержант благально подивився на Рен — "ви повинні його закрити".

— Звідти, — сказала Рен, пересилюючи себе, — начальство спланувало атаку тут, бо цей тунель не можуть підірвати, не порушивши цілісність системи захисту. Це загроза, але архітектори фортеці повинні були прокласти тунелі для поширення корозійних хмар, які мають робити всю важку оборонну роботу. — Однак сержант мав рацію. Чіона краще було заткнути. — У ідіотки Хо знову проблеми з балоном. Іди допоможи їй.

Вони зіткнулися з групою капітана Кел Міяда, стався безлад, бо надто багато людей забили прохід. Після деякої плутанини Міяд поступився, вивівши своїх кел у бічні коридори або суміжні порожні кімнати.

Рен не чула криків, поки вони не підійшли до укріпленого проходу, через який був перекинутий місток. Будь вона проклята, якщо блакитний напівпрозорий слиз, виготовлений Нірай для фільтрів, зміг відфільтрувати токсичні речовини… і місток виглядав занадто благеньким. Тим не менш, вона мала наказ йти вперед, тому вона поставила ногу на нього, і…

Це сталося між слідуючим кроком і наступним. Спочатку це не здавалося перешкодою. Не було дивного колючого поблискування у повітрі, про яке вона чула як про наближення корозії, але було…

Коли Рен упала, прийшов біль. Він тхнув кров'ю і лайном, звуком її падіння. Щось міцно приземлилося на її два шийні хребці. Її обличчя відбивалося у дзеркальній поверхні підлоги.

Більша частина її носа була відсутня. І кров по всьому обличчю.

Світ став спокійним і повільним, і її мислення затриманим. Цього разу в її голові не було музики. Вона перестала чути, крики кудись віддалилися.

Її ніс не був єдиною нестачею. Зникли також її руки. І ноги, не рахуючи частину правого стегна. Її костюм начинив тіло коагулянтами, знеболюючими, розпилив тимчасову шкіру, але це не могло врятувати її чи когось іншого.

Рен кашлянула чи засміялася, але свідомість вислизала від неї, і це не здавалося жахливим. Вона лише шкодувала, що не зможе прокинутися, щоб сказати кілька слів єретикам, коли вони прийдуть оглянути бойню.

***

Черіс трохи подрімала перед початком штурму. У сні вона мала набір карт для джен-цзай, купу вогняних жетонів і яскравочервону стрічку, яка постійно розверталася в звивисту змію кожного разу, коли вона її відпускала. Коли вона прокинулася, то не одразу змогла перестати бачити цю стрічку в очах кожного разу, коли якась цифра вискакувала з бажаного значення.

Перші повідомлення були заплутані, і Черіс дуже хотіла сама опинитися у фортеці.

Зв'зок сказала, з криком тривоги,

— Невідкладне повідомлення від капітана Міяда через полковника Рагата, мем.

— Давайте, — сказала Черіс, вдячна за перспективу отримання інформації. Вона знала, що це ненадовго.

Запис було важко зрозуміти, але хтось передбачливо наклав для відео субтитри, хоча і з помилками.

— Полковник, — казав капітан пульсуючим голосом, — ампутаційна гармата. Єретики вистрілили двічі, під різними кутами.

Полковник Рагат передав записку та схему:

— Два конуси, що перетинаються, дають потрібний ефект. Гармати встановлені відповідно до єретичної формації 3. Я вважаю, що геометрія необхідний компонент ампутаційного ефекту.

Капітан:

— Двічі вони мою руку не заберуть. Смердючі черв'яки. Вони йдуть назустріч. З інваріантними рушницями зараз. — Автоматний вогонь, довгі сплески черг. — Ох, пропади воно… — і тиша.

— Резерви будуть знищені, якщо вони підуть у лобову атаку, — сказав Джедао. — Нам потрібно…

— Термінове повідомлення від одного з шуос у фортеці, який вимагає безпосереднього контакту з генералом, — повідомила Зв'зок. — Тема: аномальні наслідки для сервіторів-шпигунів.

Джедао все ще говорив.

— з іншого боку, якщо ми готові втратити камери 3-142 до 3-181 вниз через фонтан, ми можемо…

— З'єднайте мене з цим шуос, — сказала Черіс. Вона бачила місця, на як вказував Джедао, на своєму терміналі. Вона змінила зображення і розглянула структурний аналіз, подумала про руйнування, які він запропонував.

— Шуос Імнай, генерал Кел Черіс. — Жіночий голос, швидкий, але ввічливий. — Прошу вибачення за втручання, але у мене виникли проблеми з сервітором, і я думаю, що це може бути актуальним. — Далі послідував інформаційний потік даних.

Черіс проглянула діагностику. Суть полягала в тому, що сервітор Імнай також зазнав впливу ампутаційної гармати. Майже так, ніби він теж втратив кінцівки. Питання полягало в тому, як близько була Шуос Імнай до активної зони? Черіс повинна була переконатися, що Імнай не помре, перш ніж вона отримає від жінки необхідну інформацію.

— Черіс.

Джедао хотів її уваги, але їй хотілося більше дізнатись про сервіторів. Якщо вона правильно розуміє наслідки, це може допомогти їм у наступній великій бійці.

— Командор Пайзан, — сказала Черіс. — Генерал Джедао вважає, що ми можемо допомогти нашим солдатам, підірвавши слідуючі об'єкти, — вона відправила запропоновану схему. — Це ризикована операція, і ботомоти повинні розвернути додаткові медичні пункти у режимі очікування, але це може призвести до переривання лінію вогню ампутаційних гармат. Попередні дані свідчать, що вони діють через тунелі, а не прямим наведенням. Здійсніть необхідні заходи і передайте результати до мене.

— Мем, — сказав Пайзан, але в його голосі був натяк на неприйняття.

— Зв'язок, — сказала Черіс, — з'єднайте мене з Шуос Імнай. Найвищий пріоритет.

— Пробую встановити контакт, мем, — повідомила офіцер зв'язку після тривожного погляду на Пайзана.

— Кел Черіс, — сказав Джедао. Він ніколи раніше не називав її так. Його голос був крижаним, як лід. — Ви змістили пріоритети.

Так він говорив, коли був лютий.

— Шуос Імнай, — сказала Черіс, — це генерал Кел Черіс. Чи безпечне ваше місцезнаходження?

— Генерал, — відповів Імнай, — на даний момент я в порядку. Тут бійня. Вони навіть не обшукують магазини та квартири, лише забавляються, стріляючи по знівечених тілах. Мем…

— Ваш пакет даних дозволяє припустити, що сервітори були вимкнені приблизно в той самий час, коли кел атакували, — сказала Черіс. — Це так?

— Так, мем. Згідно мого наказу сервітор 10 повинен був увійти в зону вогню та підтвердити, що це ефект гармати, а не поля.

Вона вже знала, що ефект спрацьовує дискретно.

— Ви можете не мати цієї інформації, Шуос Імнай, але спробуйте подумати. Яка рота Кел підійшла до сервітора 10?

— Капітана Кел Джуріо, — після хвильки мовчання сказала Імнай. — Але я не можу гарантувати, що вони були на своїх позиціях.

— Капітан Джуріо використовувала модифіковане формування, про яке ви знали?

— Я точно не знаю, мем… Ох. Ви читаєте між рядками, звіт 10-го припускає, що вони рухалися в виді захисного формування з діагональним фронтом… — Для Черіс цього було достатньо, щоб визначити формування, — …але неправильно оцінили напрямок. Ампутаційна гармата змінила вектор і викосила їх ряди.

Місцезнаходження Імнай було близьким до запропонованих місць вибухів.

— Шуос Імнай, — заявив Черіс, — найближчим часом наступні місця будуть небезпечними. — Вона додала список. — Відходьте вглиб округу і продовжуйте свою роботу.

— Так, мем.

— Генерал Черіс.

Пайзан консультувався з полковником Рагатом, медиками та навігацією. Черіс не бачила причини переривати його. Замість цього вона вивела на термінал модель формації.

— Сервітори зазнають пошкоджень, — сказала вона. — Як таке може бути?

— Генерал, — сказав Джедао, голосом холодним, як лід, — ваші солдати вмирають.

Їй вперше захотілося накричати на нього.

— Одним із ризиків зондування є втрати.

— Генерал, вони беззахисні. Ви витрачаєте час, а їх знищують.

— Я намагаюся дещо вирахувати, — сказала Черіс. — Ви заважаєте. У вас є певні пропозиції, що робити? Тому що це не я витрачаю час зараз.

Цього разу його голос був подібний до пострілу.

— План вашого командора призведе до необхідності принести у жертву людей для пробиття коридору. Я рекомендую вам…

Її затрясло. Коли Джедао казав — рекомендую, — це звучало як наказ. Вона стиснула руки.

Вона була лише тимчасовим генералом, але вона мала тверде переконання у своїй правоті. Навіть якщо це означало протидіяти Джедао. Вона випрямилася, готуючись до чергового відчитування від знайомого голосу.

— Я буду обговорювати деталі з командором, коли він їх подасть, — різко сказала вона. Якщо Джедао це не подобається, йому ж гірше. Зараз його черга підкоритися.

Коротка тиша, потім жорстка люб'язність.

— Ви знаєте цифри, генерал. Я чекаю на зручну можливість.

Мережа не хотіла додавати сервіторів до симуляторного формування, в яке вона вводила дані. Це було незвично для кел. Вона використала одну з найперших єретичних формацій, яку вони визначили. Черіс клонувала необхідні рівні для симулятора — доктрина не подякує їй за збурення у пісочниці — і задала базові припущення та пов'язані з ними наслідки.

— Ось куди ти йдеш, — сказав Джедао, прямо у її вусі.

Командувач Пайзан перервав її, щоб подати їй план. Черіс дивилася на схему кілька секунд, перш ніж змогла переконати її мозок переключитися на інше завдання.

— Генерал, — сказала вона Джедао таким тоном, щоби було зрозуміло, що це не пропозиція миру,

— я вітаю ваш вклад.

Джедао сказав щось різке щодо вибору командою Нірай цілей для зносу, але Черіс це не цікавило. Але основний план Пайзана був здоровий в основі, і недороблений план, який буде реалізований швидко, був кращим, ніж відмінний план з запізненням на дві години.

— Починайте негайно, — сказала Черіс.

— Мем. — Пайзан нахилився над своїм терміналом і почав віддавати накази. Напевне він теж хотів поставити під сумнів її авторитет, але не збирався робити це перед усіма. Джедао ж міг про це не турбуватися.

Черіс повернулася до симулятора, задаючи жахливу кількість значень, заснованих на інтуїції. Її обтесаний код переконав симулятор враховувати сервіторів як квазі-людей з метою генерації формаційних ефектів.

Кел використовували сервіторів на полі бою для розвідки та перевірки пасток, але причиною заниженого статусу сервіторів були правила гекзархату. Це пояснювалося тим, що сервітори створювали незначні ефекти у ВК, і кел виявляли по утворених ними ефектах. Їхні ефекти формування обмежено впливали на сервіторів — і це було не дуже корисно, якщо ви очікували, що будете битися з іншими кел.

Єретики розробили зміни у ВК, де ці аксіоми були невірними. Якщо сервітори у фортеці не були формаційно-нейтральними, їх можна було використати. Сервітори могли змінюватися від впливу ефектів у ВК, і самостійно генерувати екзотичні ефекти — як частину формацій Кел.

Вона змінила один параметр, два, ще кілька. Відрегулювала розмір формаційного квадрата, поки їй не вдалося провести грубу реконструкцію інциденту, який описала Шуос Імнай: сервітор мимоволі псував формування і давав можливість ампутаційній гарматі калічити всіх, включаючи сервітора.

— Я бачу це зараз, — сказав Джедао.

Це була вся подяка, яку вона отримала від нього.

— Ми можемо дещо зробити, — сказала Черіс. — І я знаю, як краще використати ці пропагандистські листівки.

— Я так і подумав, що ви це зробите, — сказав він, — хоча я придумав би щось інше.

Його схвалення повинно було стурбувати її, але все, що вона відчувала, був нестримний тріумф. Єретики вбивали її солдатів. Настав час відповісти їм такою ж монетою.

Розділ 16

Фортеця Розкиданих Голок, аналітичний відділ

Пріоритет: терміново

Від кого: Вахен афір дай Ноум

Кому: Гептарху Ліож Цзай

Час: рік вгодованої корови, місяць Пави, день земляного черв'яка, а година названа на честь равлика, назву якого я не можу вимовити, якщо тільки Доктрина не проголосує за зміну.

Я рада, що ви не святкуєте нашого останнього успіху, моя дорога Цзай. Стоган і його друзі можуть подумати, що ми завдали вирішального удару, але ви і я знаємо краще. Рій Кел не залишив фортецю, і ми все ще маємо зараження в одному окрузі.

Що не означає, що я не вірю в здатність рою, який іде на допомогу, справитися з загрозою, але буде більш вражаюче, якщо ми справимося самі. Переговори з позиції сили і таке інше.

У будь-якому випадку, увагу до Доктрини буде складно повернути. Солдати Стогана, можливо, розважатимуться, прокручуючи відео, на яких видно поламаних Кел, синхронізоване з танцювальними мелодіями (від такого проведення часу у мене повзуть мурашки по тілі), але Доктрина визнає, що зміна геометрії ВК спотворює текучі ефекти, і виправлення буде нетривіальною справою.

Незважаючи на те, що Нірай це частина найпотаємніших змовників гекзархату, коли справа доходить до точкових руйнувань, їх не можна перевершити. Я не інженер, але можу оцінити, якої серйозної координації вимагала ізоляція цього сектору, який зберегли в основному недоторканим, стабілізація його систем і евакуювання поранених.

Я хотіла би віддати кілька пляшок цього чудового вина з місцевості Файрплай, щоб дізнатись, де вони дістали головного координатора. Ймовірно, це та сама особа, яку Джедао використав, щоб розібратися з калейдоскопічним роєм, хтось з незвично інтуїтивним розумінням математики. Будь-який дурень може загружати числа у мережу, але він повинен знати основні співвідношення, щоб вибирати, які цифри мають значення.

Слід також подумати над наступним кроком Джедао. Цілком зрозуміло, що розвідники Шуос залишилися серед нас, щоб забезпечити розвідку і створювати незручності. Їх важко знайти, і нам не вистачає людей. Один надмірно послужливий кутюр'є перетворився на "шпигуна" два дні тому, але виявилося, що жінка соціальний суперник іншої. Така ось удача, яку ми мали.

Світла сторона полягає в тому, що більша частина Кел покинула округ Парасольки, але Джедао висадить більше військ, як тільки зможе. Він ледь торкнувся піхотних резервів на всіх цих ботомотах, що є у нього.

Ще одна справа щодо Шуос, поки я не забула. Аналітична команда Два нарешті зробила щось сама, не ведена за руку, і виявила докази втручання в фінансові потоки фортеці. Що ще більш вражає, хтось вставив віруси з тимчасовою логікою в системи Геренаг Абрани, і це все, що ми знаємо. Ніхто не знайшов нічого підозрілого у ваших персональних файлах, але я підозрюю, що проблема прихована краще.

Усі дуже збуджені передачею Хафн, але ваші люди не знайомі з Хафн, щоб правильно її інтерпретувати. Я намагалася зробити це два рази на останніх зустрічах, але Абрана була єдиною, хто серйозно поставився до мене. Зовсім не випадково, що вона мій єдиний союзник на вищому рівні, яка провела значний час поза фортецею.

Хафн мають тенденцію до заниження. Вони вважають за краще робити справи непомітно, і вони не вище того, що Кел класифікують як тактика шуос. Хафн можуть здатися несміливими, але Кел буде важко.

У будь-якому випадку ця гра ще не виграна, але добре, що можна дозволити собі якийсь момент обережного оптимізму. Пропоную вам послідувати моєму прикладу.

Ваша у ВК

ВН

— Ви вже кілька годин займаєтеся формаціями, — сказав Джедао. — Не хочете відпочити?

— Ви великий віруючий у відпочинок, — сказала Черіс. Вона скривилася, розглядаючи лівий край останньої формації. Чи дозволить її коса симетрія отримати той результат, якого вона хотіла досягти? Вся справа була би легшою, якби вони змогли перекласти єретичні ефекти на зручніші рівняння, але вона вважала за краще готуватись на всякий випадок.

— Одного разу хтось спрямував танк з нашої колони прямо в будинок. З дуже глибоким підвалом. Тому, що командир давно не відпочивала, і задрімала. Зараз це виглядає весело, але тоді нам було не до сміху. О, хоча я жартую, це було весело, навіть якщо це була деяка катастрофа. Я сміявся і не міг зупинитися, і мій помічник повинен був замінити мене.

— Я виглядаю настільки втомлено?

— Ще ні, - сказав Джедао.

Чудово.

— У мене теж є помічники, — сказала Черіс, — але я швидша в обчисленнях.

— Я знаю.

Черіс не оглянула кімнату, не подивилася на емблему попелястого яструба, не подивилася на дев'ятиоку тінь. Її зір посірів на краях, не так, як це було в бою, а так, як це було в кельській Академії, коли вона отримала ще один лист від матері, написаний не зовсім правильною граматикою високою мовою.

Коса симетрія теж не годилася. Черіс грала з конфігураціями в своїй голові, намагаючись знайти невразливу. Ага — ця виглядала багатообіцяючою. Вона ввела дані у симулятор.

— Список бійців полковника Рагата для нападу виглядає добре, — сказав Джедао, — але я іншого і не чекав. Я задоволений його компетентністю.

Прийшло повідомлення від Медицини. Черіс стиснула зуби, подивившись на втрати. Батальйон втратив вісімдесят вісім відсотків особового складу.

У ботомотах почалися проблеми з камерами анабіозу, поки солдати не будуть розморожені для лікування в реальному медичному закладі. Полковник-лікар відзначив, дуже спокійно, що через брак часу якість препаратів вплине на рівень відновлення.

— Це не змусить вас почувати себе краще, — сказав Джедао, — але єретики вибрали неправильну тактику.

— Так, я бачу, — сказала Черіс за мить. Вона і Джедао могли би спробувати розвинути успіх, якби початкова атака вдалася. Якби еретики повільно відійшли, завівши Кел далі в фортецю, вони могли б вразити весь батальйон ампутаційними гарматами. Однак Кел навпаки зупинили, вони отримали вражаючі втрати, але й досі могли боротися з противником.

Джедао заспокоївся, а Черіс опрацювала ще шість формацій, і це була приємна тиша. Потім вона спробувала зняти напруженість у своїх руках. Вона звикла до рукавичок без пальців. Навіть її офіцери більше не помічали їх.

— Хотіла би я знати, що роблю все правильно, — сказала Черіс, — але для цього немає іншого виходу, крім як рухатися вперед.

— Єдиний непрощенний гріх на війні це стояти на місці, - сказав Єедао. — Краще робити щось неправильно з усім старанням, ніж зупинитися і чекати.

— Ви втрачали солдатів. — Це було не те, що вона хотіла сказати.

— До такого ніколи не звикнеш, — сказав Джедао. — Я іноді думаю, що це не я зійшов з розуму, а командування Кел. Вони повинні бути обережнішими. У всякому разі, ви повинні щось розпочати.

— Повинна, — погодилася вона і встала.

Командувач Пайзан нахмурився, коли Черіс ступила у командний центр.

— Щось сталося, мем?

— Командор, — сказала Черіс, — я хочу звернутися до сервіторів.

— Сервіторів сіндермота, мем?

— Сервіторів рою. До всіх, або до тих, які можуть отримати це повідомлення за двадцять чотири хвилини.

Він не зрозумів.

— Якщо у вас є наказ для них…

— Я не збираюся їм наказувати, — сказала Черіс, вирішивши бути терплячою. — Мені потрібно звернутися до них. Зробити запит. Було б краще, якби б я могла зробити це особисто, але з цілиим роєм це неможливо. Сервітори можуть мати свої пропозиції щодо того, як це влаштувати. Я відкрита до будь-яких розумних пропозицій. План такий…

Атмосфера в командному центрі явно напружилася. Офіцери здається вважали, що це план божевільного Джедао. Вони не зрадіють, почувши, що це придумала вона, у всякому разі вона не зобов'язана їм це пояснювати.

Пайзан отямився достатньо, щоб наказати,

— Командувач Пайзан викликає перших сервіторів. — Він почав пояснювати проблему.

— У мене не було сервіторів, коли я був живий, — сказав Джедао. У всякому разі, по-справжньому розумних, ходили лише чутки. Багато безпілотних дронів. Цікаво, що сервітори думають про те, що ми зробили з їхніми предками, але зрештою ми не обтяжували себе думками, що вони думають про нас, чи не так?

Це був небезпечний підхід, але Черіс погодилася.

— Зв'язок встановлять — сказав Пайзан, — за вісімнадцять хвилин.

— Добре, — сказала Черіс. Під час очікування вона читала звіти, але потім перестала, хоч вони продовжували заповнювати її термінал. Їй здалося, що вона сидить у кріслі перед вікном і спостерігає за хмарами. Чи хотів Джедао коли-небудь такого тихого відпочинку? Або, це була жахлива думка, це була його мрія?

— Шість хвилин, мем, — сказав Пайзан.

Вона підписала кілька звітів Шуос. Спецоперації, головним чином з цілями, які вона та Джедао визначили після консультації з капітаном-аналітиком Ко. Вона лише сподівалася, що жоден з шуосів не проявить надто творчого підходу до справи.

— Я готова, — сказала Черіс, коли час ковзнув на хвилину ближче.

Сервітори не мали одинакової організаційної структури на всіх мотах. На "Неписаному законі" вони схилялися до традиційної ієрархії, і були представлені однією гладкою дельтаформою від Першої Супергрупи. "Щире вітання" надало двох делегатів, одна з них була позначена "Верх", інша — "Бокова сторона". Вона не знала, що це означає. Найбільша група була від Командувача Кел Іріо "Спектральний софізм": п'ять сервіторів, усі різні.

Що ж, з чогось потрібно почати.

— Сервітори, — сказала вона, через відсутність кращої форми звернення, — це тимчасовий генерал Кел Черіс. Я перервала ваші обов'язки, тому що у мене є до вас прохання. Це не наказ. — Найкраще заявити про це з самого початку.

Черіс почула тихий вигук від Сканування.

Сервітори стояли мовчазно, нерухомо, призми-очі були зосереджені на ній.

— У нас є порогові деструктори, які модифікуються для використання в ВК єретиків, — сказала Черіс, — але нам потрібно відновити плацдарм у Парасольці і перейти до округу Барабанщиків. Складність полягає в дії ампутаційних гармат.

— Є одна корисна нам річ, яку ми знаємо про ампутаційні гармати. Вони можуть бути розгорнуті тільки у формуванні. Єресь займає фазовий басейн, який не нейтральний до сервіторів. Якщо нам вдасться таємно перевезти вас у фортецю, то ми можемо використати вас для побудови великих формувань і захопити єретиків зненацька. З допомогою Доктрини я визначила формації, які забезпечать захист від амутаційних знарядь. Цілком імовірно, що єретики не передбачили цієї можливості. Звичайно, оскільки їхня піхота не пройде обробку Кел, вони не матимуть доступу до нових формацій.

Термінал засвітився, що вказувало, що сервітери консультувалися один у одного. Нарешті один з них сказав їй, через перекладацький інтерфейс:

— Це не наказ.

Її серце стиснулося.

— Вірно, — сказала вона. — Ви Кел, але ваша служба традиційно визначалася певними параметрами. Було би неправильно наказувати вам. Ви не повинні виконувати людський обов'язок, коли ви не отримуєте супутніх людських привілеїв. Єдине, що я можу зробити — це попросити.

— Передайте попередні розрахунки.

Черіс зробила це, гадаючи, яку критику вона отримає з їхньої сторони.

— Спокійно, — сказав Джедао. — Вони не сказали ні.

Цього разу сервітори розмовляли між собою набагато довше. Це не могло бути пов'язане з обчисленнями; тоді все було би швидше. Напевне вони сперечалися. Черіс знала, що командувач Пайзан переминається з ноги на ногу.

— Ці цифри надто спрощені, - сказала змієформа з "Павуки та Шрами". — Ми не тактики. Але шанси на успіх мінімальні.

— Це теж правильно, — сказала Черіс. — Ситуація у фортеці буде напруженою.

— Який ви пропонуєте транспорт?

— Ми розсилаємо пропагандистські каністри з листівками двічі на день. Деякі з них можуть бути змінені, щоб пристосувати їх до вас. Єретики використовували перші літаючі каністри для практичної стрільби, але ми почали вкладати всередину рекреаційні ліки та інші дефіцитні речі, і маємо певні ознаки того, що вони зараз пропускають їх. Існує ризик, що очевидно. Але я думаю, що єретики зараз переконані, що це пропаганда, до якої нас змушує наша Доктрина. Навряд чи вони вважатимуть каністри реальною загрозою.

Черіс все більше переконувалася, що агітаційні матеріали, що розповідали про огидні подробиці війни, в якій шість фракцій перемогли Ліож, були спрямовані не на єретиків, а на неї. Егоцентричний погляд, так. Але вона поговорить це з Джедао.

— Абсурд, — сказала змієформа після деякої паузи, — але може спрацювати.

Дихання Черіс сповільнилося.

Взяв слово вартовий сервітор "Щирого вітання".

— Ми Кел. Ми будемо служити як Кел. Ми будемо битися, як Кел, хоча ми і не були зроблені для подібного бою. Це місія Кел. Якщо це сприятиме місії Кел, ми будемо служити.

— Дякую, — сказала Черіс. — Я надішлю додаткові інструкції. Я ціную вашу послугу.

— Плануйте мудро, Кел-генерал, — сказав вартовий-сервітор. На цьому нарада закінчилася.

— До всіх чортів, — сказав Пайзан.

— Я передам вам свої попередні плани, — сказала Черіс. — Мені потрібно обговорити їх з Доктриною.

— Звичайно, мем, — сказав Пайзан, все ще з враженим виглядом.

— Дуже багато людей помре через те, що я тільки що зробила, — беззвучно сказала Черіс.

Вона очікувала, що Джедао пояснить, чому це було необхідно. Замість цього він сказав:

— Боюсь, що це завжди боляче.

— Знайдіть мені капітана-магістра Гару, — сказала Черіс, не даючи собі часу задуматися над його словами.

Гара як завжди реагувала з запізненням.

— Мем? — запитала вона.

Черіс переглянула, які події вони мали у календарі єретиків.

— Через чотири дні — сказала вона — повинна відбутися ритуальна церемонія у частково зруйнованому нами секторі. Якщо ми спотворимо цей ритуальний день якоюсь ходою з нагоди святкування їхньої перемоги…

Гара наморщила лоба.

— Я бачу це, мем. Але термін занадто малий. Можливо… — вона покопалася у параметрах і подала результати Черіс. — Ні, наступна нагода — через сім місяців, припускаючи, що більше не буде ніяких змін у геометрії ВК. Ми повинні скористатися цим шансом. — Тоді додала: — Я не повинна питати, мем, але які слухи про Хафн?

— Від командування Кел поки що нічого, — гірко сказала Черіс. Вона направила пару додаткових запитів, на тій підставі, що хотіла би знати час можливого прогнозованого вторгнення. Ніякого нового повідомлення від бригадного генерала Мариші також не було. — У будь-якому випадку, якщо ми змусимо єретиків відкласти церемонію і не дамо їм можливості зробити зміни у ВК, це дасть нам необхідний час для застосування модифікованих деструкторів.

Командувач Пайзан кашлянув.

— Щоб дати єретикам перемогу, пані, - сказав він, — нам потрібно дати їм перемогу. Велику.

Черіс пильно подивилася на нього.

— Вірно. Або видимість великої перемоги, і достатньо часу для наших людей там для організації "спонтанного" святкування нашої поразки. — Вона повернулася до Гари: — Чи можете ви попрацювати з озброєнням на нашому сіндермоті та "Щирому вітанні" і приготувати деструктори та їх обслугу?

— Так, мем, — сказала Гара.

Тепер все, що їй потрібно було робити, це з'ясувати найменш дорогий і найбільш переконливий спосіб програти бій.

Розділ 17

Сервітор з підгрупи три 13610 не боявся замкнутого простору. Як змієформа, його обов'язки часто змушували його пробиратися в наменш доступні місця "Неписаного Закону". Іноді він думав, що при таких зануреннях у різні діри він міг відчувати атавістичні страхи з еволюційного минулого різних дрібних тварин, але на сіндермоті було замало бруду і забагато твердого металу.

13610 був завантажений у пропагандистську каністру, яку не позначили номером. Всередині відсік був пом'якшений лляною тканиною, до якої входили рекреаційні препарати. 13610 провів аналіз капсули: викликаючий ейфорію варіант знеболюючого препарату, яким іноді користувалися кел. Нецікава молекулярна структура, але це було неважливо. Вона передбачала обговорення хімії з єретиком, але пересічний еретик, мабуть, був мінімально поінформований з цього питання, як і пересічний Кел. Більшість Кел не цікавили речовини, які не робили якихось вибухів. Захоплююче, дійсно.

Хтось постукав по каністрі.

— Ер, чотирнадцять хвилин до запуску, — сказав високий, нервовий голос. — Тобі, е-е, комфортно там?

13610 не міг зрозуміти, який комфорт мався на увазі. Можливо ця дитина Кел хоче роздати заспокійливі логічні головоломки та ковдри?

Один з сервіторів, зрадівши дитині, видав звуковий сигнал із запевненням, що все добре.

— Я також повинен дякувати вам за вашу послугу, — сказало дитя кел. — Генерал вже зробила це. Я сподіваюся, що ви всі дуже легко створите формацію.

Дивовижно. Кел вчилися хорошим манерам. Існували довголітні і в основному тактовні дебати між сервіторами кел щодо того, чи будуть люди коли-небудь розбиратися в цьому.

Чотирнадцять хвилин — це багато часу. 13610 переглянув розпорядження про рух і формування від генерала Черіс, яка представила діаграми та імена командирів Кел, які братимуть участь в операції.

— Поїхали, — сказало дитя кел. — Вогонь сам створює собі удачу, і все таке інше. Убийте багато єретиків.

Заскрипіла стрічка транспортера, а потім він відчув прискорення через виштовхування. 13610 не мав ніяких візуальних сенсорів зовні каністри, і мав інструкції звести сканування до мінімуму, щоб не попередити еретиків. Тим не менш, він знав, як швидко вони рухаються і приблизну траєкторію. Коли запустився мініатюрний двигун, він зрозумів, що вони досягли певної відстані до фортеці.

Почулося шипіння, каністра впускала всередину атмосферу, щоб врівноважити тиск. Проходження гравітаційного захисного поля, яке утримувало повітря біля поверхні фортеці, зайняло деякий час, тому 13610 розглянув деякі улюблені теореми з алгебраїчної топології. До нещастя єретиків, фізична броня не відносилася до останніх досягнень у галузі матеріалознавства, але оновлення було би надмірно дорогим, і ніхто не поспішав платити за нього, всі вдавали, що вірять в незламність інваріантних щитів.

Каністра нарешті опустилася на поверхню. 13610 провів годину у нерухомості, а потім провів найтонше сканування в радіальному режимі. Нічого.

13610 звільнився від ременів і відкрив каністру зсередини. Ага. Каністра сіла за чимось на зразок книжкової шафи. Як каністра тут опинилася, було таємницею, але це було неважливо. 13610 ризикнув посилити сканування, потягнутися далі, ще далі — стоп. Сигнал відбивався від рухомої зовнішньої оболонки. Це, мабуть, було щось вороже. Але 13610 вже мав достатньо інформації, щоб зорієнтуватися.

Час вислизнути з каністри і йти до місця збору. Оскільки він не знав, скільки буде затримок — вбитих єретиків-солдатів, дикоростучої плісняви, випадкових сплесків радіації — краще рухатися, поки є шанс.

Це була дуже видовищна атака, хоча ніхто не дбав про її успіх. Капітан Кел Мієнг, яку нещодавно перевели в округ барабанщиків, бажала би, щоб її міномет отримував справжні міни, а не нешкідливі петарди. Їм було призначено взяти і утримувати Зал стохастичних устремлінь. Мієнг мала сумніви щодо системи безпеки будинку. Одного разу вона була затримана в банку, коли з товаришем Кел Беллереном відвідували свого друга. Якийсь ідіот вирішив поправити криво висячу на стіні цінну картину чорнилом своїми руками, замість того щоб дозволити зробити це банківському сервітору, і спровокував загальну тривогу.

До речі, Беллерен, який став майором, керував екіпажем транспортника. Було би приємно пересіктися з ним в якийсь момент.

Один з підполковників запитав полковника Рагата, чому вони витрачають час у адміністративному районі. Рагат дав таку відповідь.

— Барабанщики цінують цей сектор, — сказав він. — Як культурну спадщину. Я розумію, що всі ми Кел, але спробуйте зробити вигляд, що нам не треба було шукати значення цього терміну у мережі. Наприклад, одна з цих будівель є музеєм. У ньому зберігається зброя, якою генерал Андан Чжон Наво бився у своєму останньому бою. У Залі Стохастичних устремлінь знаходиться архів, що містить документи Андан та Ліож — так, Ліож — документи, яким 500 років.

— Я кажу це тому, — продовжував Рагат, — що ми можемо отримати протести від цивільних осіб, погрожуючи знищити безцінні артефакти. — Він видав наказ проти розграбування (це, як правило, не було проблемою, але всі хотіли негайно помститися після ампутаційної гармати). Поточна місія була свого роду запізнілою відповіддю, гамбітом, що демонстративно позбавить кел перемоги, що спричиняло у Мієнг свербіж зубів.

Важко було повірити, що когось цікавитиме деяка анданська гармата, яка протягом століть не була належним чином вичищена, або написані каліграфічним почерком документи, які ніхто не читає. Але полковник явно піклувався про висохлі історичні пам'ятки, тому, можливо, він мав певне уявлення про те, що барабани відчувають до своїх артефактів.

Музей округу Барабанщиків знаходився на перетині широких підходів (благо для Кел), у парку, який надавав атакуючим певне прикриття. Було багато зруйнованих об'єктів, передові групи мали реальну зброю, для надійності. Кулі свистіли по всьому парку і закінчували свій шлях у перешкодах. Більшість трупів були у нереально поламаних позах, в капелюхах, нефритовому намисті та вишитій одежі. Було багато крові і відірваних частин тіла, ніби хтось надумав створити з трупів пазл.

Вони пересувались під переважно непотрібним вогневим прикриттям, поволі підходячи до Залу Стохастичних Устремлінь. Це була некрасива будівля, з викривленими стінами, які однак поетично відлунювали як звуки, так і світло, яке збиралося у квіти. Красиво, особливо якщо хочеш відчути, що існує краса, яка приховує нездорові секрети.

Охоронці запропонували певний опір, але єдиним у компанії, хто отримав серйозне поранення, був Кел Аджеріо, і то тільки тому, що занадто вирвався вперед.

Мієнг наказала стрілецькій роті зайняти атріум.

— Де, до пекла, ви поховалися? — поцікавилася вона. Сканування могло показати їй, але вона зібралася розділити роту на дві групи, щоб очистити парк. — Вона ненавиділа розбивати свою роту, але вони не могли залишити цивільних осіб бігати по парку.

Важко було почути навіть свій голос через звук стріляючих мінометів. Петарди бухали навіть голосніше, ніж справжні міни. Тим часом групи два і три вийшли на полювання. Іноді можна було почути короткі черги та приглушені крики.

Завдання полягало у тому, щоб зайняти еретиків чим-небудь повні 6,6 години, щоб ті відповіли на атаку як на справжню загрозу — через це була створена приманка у вигляді великого числа слабих підрозділів.

До того моменту, коли війська єретиків нарешті прибули, Мієнг стало важко переконати себе в тому, що потрібно поступатися зайнятими позиціями. Їм доводилося підбирати своїх, тому що вони не могли залишати доказів. Решту трупів стягували до дерев і клумб. Поламані дерева та посічені кулями кущі. Курний дим був скрізь, і викликав нудоту навіть через фільтри для дихання. Ніхто не стріляв з ампутаційної гармати, але це не означало, що її не розмістили десь поблизу за рогом.

— Відходьте негайно, — почувся тріскучий голос полковника. — Нірай збираються влаштувати феєрверк. — Він почав перечисляти підрозділи, які мали повертатись до точки збору.

Список. Не всі підрозділи. Шість рот не увійшли до списку, якщо вона правильно запам'ятала список, і повинні були залишитися.

Її рота була у списку. Це добре.

Роти майора Кел Беллерена у списку не було. Це було погано. Вони вчилися в академії разом.

Вона повинна була запитати свого командира батальйону, але замість цього прямо зробила запит полковнику.

— Сер, капітан Мієнг, третій батальйон, друга рота. Якщо вам потрібен хтось для утримання позицій, ми можемо протриматись.

Командир батальйону її вб'є. Якщо полковник не зробить це перший.

Дуже коротка пауза.

— Капітан, — сказав Рагат, — я залишаю ці роти не для того, щоб прикрити відступ. Я залишаю їх для м'ясорубки. За прямим наказом генерала. Вона вирішила, що в парі з вибуховими ефектами Нірай це мінімальна кількість, яка переконає єретиків, що їхня перемога була реальною, і ми зможемо провести наступну операцію. Я чув, що вона добре розбирається з цифрами.

Це було довше пояснення, ніж, як правило, давав Рагат.

— Сер, ми можемо…

— Мене не цікавлять мученики. — Його голос посилився. — У вас є наказ, капітан. Полковник Рагат.

Вона закусила губи, але інстинкт формування змусив її віддати всі необхідні накази, і вийти з димового туману з запахом налиплого бруду, хімікатів і крові, і сісти в ботомот зі своїми солдатами.

Вона була Кел. Її життя було монетою, яку можна було витратити, і сьогодні її начальники вирішили не витрачати її. Вона повинна була бути вдячна, але вперше за довгий час зневажала себе за те, що з нею зробив формувальний інстинкт.

Фортеця Розкиданих Голок, аналітичний відділ

Пріоритет: терміново

Від кого: Вахен афір дай Ноум

Кому: Гептарху Ліож Цзай

Час: рік вгодованої корови, місяць свині, день… нехай трахані Кел вираховують самі.

Сьогодні день почався добре, дорога моя Цзай. Але не залишився таким. Я можу звинувачувати людей у фортеці за святкування перемоги, але вони дали Джедао шанс, який буде мати для нас катастрофічні наслідки. Кошмар полягає в тому, що ми не можемо відмовитися від перемоги і заявити про неї як про ворожий задум; це підірве бойовий дух.

Я могла би притиснути Стогана за організацію цих парадів, але правда полягає в тому, що він лише скористався існуючою громадською тенденцію, щоб набрати собі очок. Люди хотіли святкувати, навіть якщо під час стрільби вони ховалися під столом.

Це не означає, що ми не маємо твердих доказів щодо штучної спонтанності торжества. Просто все було занадто добре синхронізоване. Це напевне робота шпигунів Шуос. Я вважаю, що хтось з них несе відповідальність за нестримно привабливий гімн, який крутиться у мережі. Я впіймала себе на тому, що відбиваю такт ногою.

Вони вже називають це свято "Днем барабанщиків". Свято не триватиме довго, але цього і не потрібно для цілей Кел. Ви також можете зробити позначення в календарі Доктрини.

Те, чого я не можу визначити, — це мету Кел. Простір параметрів занадто заплутаний. Я поручила частині моєї команди попрацювати над цим, але коли я намагаюсь витягнути з них щось суттєве, вони замовкають. Я б повторно застосувала аналітичну команду Два, тому що Сеґай має талант до математики, але вона їхній найкращий мережевий оператор, і вам потрібно, щоб вона виконувала цю роботу.

Я підбадьорилася, коли почула гарні новини від Хафн: вони знищили рій "Штир-в-оці". Вони були стурбовані тим, чи бригадний генерал Мариша втекла, щоб битися знов, але я могла би сказати їм, щоб вони не турбувалися. Генерали Кел рідко вирішують пережити смерть своїх роїв.

Геренаг Абрана та деякі люди з фінансів проводять занадто багато часу разом. Так, звичайно, я шпигую за вашою коаліцією, Цзай. Я тут, щоб робити брудні речі замість вас. Я розумію, що у вас є бачення більш егалітарного гептархату, стихійно відродженого з попелу старого режиму, але ви переконаєтеся, що люди залишаються людьми, незалежно від того, як ви реорганізовуєте соціальні структури. У будь-якому випадку, можливо, вам доведеться прибрати Абрану, перш ніж вона спробує прибрати вас. Якби вона була розумнішою, то знала би, що краще дозволити комусь іншому приймати вогонь на себе, а самій смикати за ниточки. Але ми обидва знаємо компроміси нашої угоди, чи не так?

Якби все склалося по іншому, ми були би конкурентками. Звинувативши вас у зраді за дещицю серйозної критики, гекзархат перетворив вас на зрадницю. Я знаю, що вам не подобається це слово, але ми повинні бути чесними з собою.

На цьому етапі гри Джедао на крок попереду, тому нам доведеться подивитися, чи зможемо ми подолати відставання. Я сповіщу вас, якщо нам вдасться щось відкопати шляхом грубого моделювання, але на це мало надії. Тим часом я йду, щоб знайти якесь гидотне пійло, щоб заглушити мої побоювання.

Ваша у ВК.

ВН

— Ще один позитивний момент, — заявила Черіс після прочитання останньої доповіді від Шуос.

Вона уявою була не в командному центрі. Взагалі не в сіндермоті. Замість цього вона знаходилася в музеї барабанщиків, чи в тому, що залишилося від нього. Відео було якісним. Сліди вибухів, кратери, відірвані залишки тіл, розколоті дерева. Там повинен був лежати безцінний перламутровий пістолет, що належав великому генералу Андан Чже Наво. Вона хотіла прикласти його до своєї голови і перевірити, чи він все ще стріляє. Зброя на її поясі там не діятиме. Вони повернуться з її тілом на "Неписаний Закон", де кожен зможе її побачити…

— Непогано, — сказав Джедао тоном, який вказував, що він незадоволений. — Черіс, ви щось уявляєте або галюцинуєте, я не можу сказати, що саме. Ідіть провіртеся у медиків.

Вона ледве згадала про можливість говорити беззвучно.

— Ні, - сказала вона. — Мені повинно бути боляче.

Вона сказала шістьом ротам Кел, що найкраще, що вона могли зробити, щоб довести свою лояльність — це боротися з єретиками і програти. М'ясо для тимчасової перемоги. Все задля одного дня календаря.

Формаційний інстинкт змусив піхотного полковника виконати її наказ. Цей же інстинкт змусив роти підкоритися. І не в останній раз.

— Ви уміли наказувати людям, які робили подібне, без допомоги формаційного інкстинкту, — сказала Черіс.

— Так, — сказав Джедао. — Пам'ятайте цифри, Черіс. Іноді вони все, що у вас є.

Завдяки Шуос вони мали розумну карту сил Ліож Цзай та розміщення матеріальних ресурсів в шести округах, навіть якщо місця розташування окремих складів були невідомі. Це була хороша властивість фабрик: їх важко швидко перемістити. Підозрюване джерело компонентів до ампутаційних гармат було розташоване глибоко в недрах Сяючого округу.

Інженерний відділ повідомив, що переобладнання деструкторів відстає від графіка лише на двадцять сім хвилин від графіка, що було чудом. Інженери додали, що робота сповільнилася, тому що ряд найбільш кваліфікованих сервіторів полетіли до фортеці, і, можливо, коли наступного разу генерал захоче поступити таким чином, він звернеться до інженерного відділу за консультаціями, а не просто дозволить сервіторам робити що заманеться.

Черіс відзначила згоду простим підтвердженням і не потурбувалася дати більш розгорнуту відповідь. Вона моргнула і опинилася в іншому місці. Цього разу вона була в дуельному залі, і Кел Неревор вітала її своїм жовтим дуельним мечем. У цьому сценарії було щонайменше три її помилки, але вона не хотіла перемикатися на щось інше.

— Черіс, — знову сказав Джедао. — генерал. Або прийміть довбані наркотики або вийдіть з траханого командного центру. Зараз ви загрожуєте рою.

— Ще 2,9 години до початку операції, - сказала Черіс. Неревор намагалася сказати їй щось, але говорила картинками понівечених тіл, звуками пострілів, остигаючої золи. Черіс не могла розшифрувати слів. — Я повинна…

— Черіс, більшість генералів перекладають такого роду речі на помічників. На жаль, ви з'єднані зі мною. Наркотики, сон, наркотичний стан, мені все одно, виберіть що небудь, або я придумаю, як оволодіти вами.

— Командор, я буду у себе, — сказала Черіс Пайзану.

— Мем, я покличу вас, коли почнеться операція.

Будучи на місці Пайзана, вона не повірила би, що генерал кампанії хоче подрімати. Принаймні, він не зрозумів, що вона збрехала.

Джедао ж зрозумів її одразу.

— Черіс, — сказав він, — ви смішна.

Коли Черіс ввійшла у дуельний зал, кілька людей широко розкрили очі від здивування. Зрештою, вона була тут тільки один раз.

— Я сподіваюсь, що це зайве нагадування, — сказав Джедао, — але не варто битися. Ви можете випадково вбити кількох людей.

У її грудях боліло.

— Я вважаю, що це краще, ніж посилати на смерть.

— Коли ви вирішили стати військовим, на що ви очікували? На паради? Гарні виступи? Шанувальників?

— Я знала, що буду вбивати, — огризнулася вона. — Я не хотіла, щоб це було навмисним вбивством власних солдатів.

— Іноді немає іншого виходу.

Тінь була за нею, і вона не могла подивитися їй в очі.

— Ну так, звичайно, — сказала Черіс, — ви живете згідно зі своїми переконаннями. Дуже похвально.

— Я не посилався конкретно на фортецю Хелспін.

Вона фиркнула.

— Я не ідеал для вас, — сказав Джедао. — Я знаю це. Але якби я мав змогу маніпулювати людьми, як ви думаєте, чи не дрімали би ви зараз, замість того, щоб нервувати дуелянтів.

— Ви не спите, — сказала Черес, пригадуючи. — Ви взагалі не спите. Що ви робите у цей час? Рахуєте ворон?

Джедао мовчав так довго, що вона подумала, що з ним щось сталося. Потім він сказав:

- У чорній колисці темно, і ще дуже тихо, якщо вони не проводять тести. А тут є речі, на які можна дивитися, і я згадую, які на вгляд кольори і як звучать голоси людей. Будь ласка, Черіс. Ідіть подрімайте. Ви ніколи не зрозумієте, наскільки цінні такі речі, поки хтось не забере їх від вас.

— Ви розповідаєте мені це, щоб я зробила те, що ви хочете, — сказала Черіс.

— Вам доведеться пояснити мені, як це працює, - сказав Джедао. — У Сяючому окрузі обов'язково щось піде не так, і ви їм будете потрібні.

— Ви, а не я, мається на увазі.

— Я сказав, що я мав на увазі.

Черіс востаннє оглянула дуельний зал, а потім ноги самі понесли її додому. Перш ніж лягти, вона запитала:

— Ви самотні, коли я сплю? — Він не відповів, але на цей раз вона залишила невелике світло.

Розділ 18

Останній раз Кел Нараучер приймав участь у грандіозній формації під час параду в місті Філігранних Масок, і вони навіть не змогли її використати. Нараучер любив паради. Вони могли відбутися не по плану, але зрештою ніхто не помирав. За одним винятком необережного поводження з горючою сумішшю, і це було невтішним випадком.

Ботомот висадив їх за радіусом дії градієнта корозії, використавши захоплений ангар. Вони зібралися у вузлових точках грандіозного утворення, що не мало назви. Зрештою утворення було єретичним. Важко було сконцентруватися на відстанях, тримати стрій і переставляти ноги, навіть коли формаційний інстинкт змушував його швидко змінювати положення кожного разу, коли сержант видавав корекцію.

Тоді прибули сервітори.

Нараучер мав побоювання щодо допуску сервіторів у формування Кел. Він не заперечував їх примінення у звичайному колі своїх обов'язків, але тут це було інакше. Можливо він був більшим традиціоналістом, ніж вважав, хоч він був першим Кел у своїй сім'ї. Він почав спостерігати, як сервітори висунулися на позицію. Вони діяли ефективно, не здійснюючи зайвих рухів. Якби він був чесним з самим собою, емоція, яку викликали у нього сервітори, не була презирством. Він вважав їх лише неадекватними.

Однак генерал вирішила, що вони значною мірою Кел, щоб послужити для них. Якщо він був кел, цього рішення було для нього достатньо.

Втрати серед сервіторів були вищими, ніж планувалося. Майор Кел Ула доповів полковнику і отримав модифіковані бойові накази. Це спричинило затримку, оскільки формування було змінене, і кілька людей були переміщені в інші роти. Сорок три людини і кілька сервіторів залишилися у резерві. Нараухер провів цей час, мріючи про те, як буде проводити час з собаками свого брата. Собаки були набагато приємнішими, вони були ближчими, ніж теперішні механічні товариші солдатів, навіть з усіма їхніми сенсорами. Як би там не було, у цій війні буде менше крові.

— Гаразд, — сказав полковник Рагат по загальному каналі, і Нараучер зосередився. — Майор Ула від батальйону сім має транспорт. Вона поїде через дамбу та тунель до воріт у Сяючий сектор. Не активуйте основну формацію, поки не опинитеся там. Ми не знаємо, коли корозійні загони зрозуміють, що ми їх обійшли. Я би дав не більше години, тому не баріться.

— Коли ви опинитеся в Сяючому окрузі, прямуйте прямо до позначеної фабрики. Ви не зможете її втримати, але я впевнений, що такі творчі люди, як ви, можуть зіпсувати обладнання. Тягніть час так довго, як можете, щоб дати нам можливість налаштувати деструктори. Ми сповістимо вас, коли настане час вийти звідти.

Ви можливо чули, що деструктори зчитують код лояльності та теоретично нездатні нищити своїх. Це згідно чисел з машини, без польових тестів. Якщо ви досить дурні, щоб затриматись для польових випробувань, я особисто покладу квіти на ваше похоронне вогнище.

Нараучер був з капітаном Жан Горо, безпосередньо за ротою майора Ула. Він мав зловісне вічуття, що хтось дивиться на нього, ймовірно, через те, що він був серед багатьох сервіторів. Він подумав, що, можливо, сервітори відчувалися так само незручно, як і він. Можливо, вони поговорять про це колись за чаркою, хоча він не був впевнений, що вони будуть вживати замість алкоголю.

Передбачалося, що корозійне поле повинне тримати Кел на відстані, але у еретиків, мабуть, не вистачало генераторів або вони ще не запустили їх. Нараучер чув, що це був саботаж Шуос у фортеці. Він знав, що Шуос вважають Кел молодшими тупуватими братами і сестрами, але зараз він був радий, що вони разом з ними.

Нірай були зайняті перевезенням деструктора, і теж прямували до Сяючих воріт. Ворота були однією з визначних туристичних пам'яток Сяючого округу, і самі по собі були твердинею. Вони були виготовлені з речовини вмираючої зірки. Якби вся фортеця була зроблена з такого матеріалу, вони були б у біді. Дивно бути вдячним за слабкість оборонних споруд гекзархату, але так було.

Коридор був на диво приємний. Хвороблива фантазія Нараучера підказала йому, що тут хтось чекає на Кел — в замкнутому просторі з нездоровим блакитно-білим світлом, і незабаром прийде час збирання врожаю. Як найкраще замаринувати Кел? Зробити копченину? Він ненавидів копчену їжу, але вона здавалося найбільш підходящою для попелястих яструбів.

Тоді з'явилися Сяючі Ворота. Конструкція була прозорою, хоча показник заломлення викликав у Нараучера головний біль вже здалеку. Під поверхнею воріт зміїлися живі лінії світла, які писали та переписували хвалу гекзархату. Світло ставало по черзі золотим, бронзовим та срібним, і було насичене теплотою, якої Нараухер ніколи не відчував від звичайного світла.

Рота майора Ули на мить затрималася. Потім вони розійшлися, і почали активацію формації. Навколо них з'явилося яскраве ріжуче світло. Ні, це було не світло. Ви не могли читати при ньому або погріти свої руки, але це було щось таке, що привертало увагу і одночасно змушувало відвести погляд. У ньому виднілися прапори та високо підняті у салюті мечі шести фракцій гекзархату.

Ула наказала підняти прапор: звичайно це був хороший знак, яскравий пікіруючий яструб, якого можна було побачити, навіть якщо все, що їм дозволила представляти генерал, було нульовим гербом. Хтось шикнув на нього. Він згадав, що потрібно йти в ногу. Якщо вже сервітори виконують свою роботу, хоча вони зелені новобранці, йому треба виконувати свою.

Дивно, але ворота піддавалися. Прозора речовина воріт випаровувалася. Разом зі світлом — тими променистими словами, які прославляли ідеали гекзархату і були написані давніми поетами — стрічки слів зникали, тьмяніючи у сутінках і завитках, ніби виривалися на свободу, або, можливо, їх виганяли.

— …це капітан. — Голос на загальному каналі лютував навіть через тріск перешкод. — Повідомлення від полковника. Єретики заметушилися. Вони розвернули установки корозії, і спрямовують у наш бік. Задні роти займають оборону. Ми повинні триматися основної групи, і дістатися до фабрики. Сподіваюся, що тил зможе затримати єретиків.

Нараучер знову подивився на роту Ули. Цього разу він помітив те, що раніше не було очевидним. По краях формації, як люди, так і сервітори, змінювалися на стовпи розпечених до білого знаків. Нараучер не повинен був розпізнати цифри на такій відстані, але він зміг. Більшість, хоч не всі, були вертикально написаними символами високої мови. Також траплялася універсальна машинна мова, яу він міг ідентифікувати, хоча й не міг прочитати.

Він не міг зрозуміти свою переконаність, але відчував, що ці цифри мають значення. Дні народжень та свят. Дитячий розмір взуття. Кількість разів, коли солдат відвідав скаліченого товариша. Питома вага марки улюбленого вина. Кількість куль, що залишилися в пістолеті. Відстань від цієї фротеці до дому, де хтось народився, про який пам'ятав, але ніколи більше не відвідає.

Кількість солдат, якими генерал Кел була готова пожертвувати, щоб досягти своєї мети.

Нараучер не плакав, коли його рота дійшла до місця зруйнованих Сяючих Воріт, їм довелося йти крізь привиди людей і сервіторів, переведених у фантасмагорію чисел. Але очам було боляче. Рота Ули згоріла повністю, випарувавши ворота. Він міг робити лише свою частину роботи: пройти через пролом, який вони проклали для тих, хто піде далі.

У командному центрі Неписаного Закону Черіс слухала доповіді. Вона не плакала. Вона втратила право на скорботу. Джедао не погодився би з цим, тому вона з ним не розмовляла.

Перша в історії формація Кел закінчилася колективним самогубством. Вона дізналася про це в академії і забула про це. Тепер вже ніколи не забуде.

Розділ 19

Капітан-інженер Нірай Веннат, мабуть, був єдиним у рої, кому подобалися деструктори. Не те, щоб він думав, що їхня руйнівна здатність була смішною, хоча колеги звинувачували його, що він вважає руйнування живих тіл смішним. Це була чистота функції деструктора: смерть, яка спричиняла смерть, яка творила смерть.

Всесвіт побудовано на смерті. Ніяка сила у ньому не могла зупинити ентропію. Можна співпрацювати зі смертю або можна дозволити їй статися; це було все.

— Сер, — попередив знервований Інженер Три, — у мене проблеми з… о, ні, все нормально. — почулося м'яке клацання.

— Більше впевненості, - підбадьорив його Веннат. Ефект від слів виявився протилежним бажаному.

Вони встановили установку в парку Сяючого округу. Купка охоронців Кел вигнали цивільних осіб, героїчно утримавшись від стрілянини по ручних оленях, які просили у них ласощів, і тепер патрулювала периметр, щоб переконатись, що не трапиться ніяких неприємних сюрпризів.

Боротьба у секторі все ще тривала. Один з капітанів піхоти, з яким Веннат був знайомий, розказав йому про примінення у самовбивчих формаціях сервіторів. Веннат був вражений. Розумне використання сервіторів, саме час для Кел приміняти нестандартні рішення. Коли він почув, що ними буде командувати капітан-вискочка, про яку ніхто ніколи не чув, то подумав, що командування Кел зійшло з розуму, але виявилося, що у цієї жінки є потенціал.

Парк був занадто тихим. Інженер Два глянув навколо. Один з оленів підійшов надто близько і його треба було прогнати. Здавалося, що він хотів обнюхати деструктор.

— Все готово, сер, — сказав Перший інженер, який мовчав весь цей час.

Ніщо у зовнішньому вигляді деструктора не вказувало на те, яку він виконує функцію. Якщо ви не знали, що це таке, ви могли прийняти його за красиву кінетичну скульптуру, обплутану петлями проводів, рухомих коліс і взаємопов'язаних валів. Веннат, який вивчав відповідну механіку з тринадцяти років, знав про це краще за інших.

— Це Веннат, — сказав він по загальному каналу. — Роти два, три і чотири, статус.

— Підготовка завершена. Рота два.

— Рота чотири. Дайте ще шістнадцять хвилин, ми маємо незначну проблему… Дивись, ти тримаєш її вверх ногами. Дозволь мені… - Зв'язок обірвався.

— Рота три, сер, ми готові.

Четверта рота зрозуміла, з чим вона зіткнулася, через тридцять вісім хвилин. Двоє її членів були на грані некомпетентності, але тепер вони були під особливим наглядом лейтенанта.

— Веннат до полковника Рагата, — сказав він відразу, коли перевірив, що ніщо не поламалося за останні хвилини. — Деструктори готові. Рекомендую вам забрати звідси кел до бісової матері.

— Капітан, — змучений очікуванням голос Рагата пробився крізь перешкоди, — колись я зрозумію, чому Нірай можуть декламувати трансцендентні цифри на сотні знаків, навіть будучи вщент п'яними, але не пам'ятають своїх власних звань.

Венната вразило, що полковник знав про трансцендентні числа. Він повинен переглянути свою недооцінку Кел.

— Ви хочете евакуювати всіх, капітан?

— Ні, сер, — сказав Веннат. Кожен солдат тут був добровольцем. Нірай могли робити обгрунтовані судження про це краще, ніж Кел. Це була їхня робота, розумітися на математиці.

— Дуже добре, — сказав Рагат. — Як тільки єретики помітять, що ми відходимо, все швидко почне змінюватися. Я дам вам інформацію про ситуацію.

— Ми перемагаємо, сер?

Легка пауза.

— Можете назвати це так. Полковник Рагат.

Минуло трохи часу.

Потім ще трохи.

Олень знову з'явився. Інженер Три почав кидати у нього камінцями, поки він не відійшов.

— Як довго Кел будуть забиратися звідси? — Інженер П'ять, як правило, любила попліткувати.

— Ключова фраза, — сказав Перший інженер, — прикрити їх відхід. Я бачив, як ви тримали у руках зброю, думаєте, ви зможете зробити це краще за них?

— Я щось чую, — повідомив інженер Чотири. Люди ломилися через парк, тріщали гілки. Вони не були тут, щоб покормити оленів.

— Веннат до полковника Рагата, — терміново сказав Веніат. — ускладнення. До нашої позиції наближається патруль. Не впевнений, скільки.

В кожній команді патрулів було як правило п'ять чоловік.

— У мене є три роти кел, які затримуються, — сказав Рагат через хвильку. — Проте ваша місія пріоритетна. Запускайте деструктор, коли будете вважати потрібним.

— Дякую, сер.

— Зробіть свою роботу, капітан. Полковник Рагат.

Шуми наближалися. Голоси перекликалися один з одним.

— Веннат всім. — Він дрижав від суміші страху і передбачення подій. — Активізувати деструктор.

Веніат та його команда стояли в безпечній зоні. Усі сучасні деструктори мали таку зону для своїх команд обслуговування. Було кілька сумнівів щодо того, чи буде модифікована модель працювати, як раніше.

Перші деструктори не мали такої зони зовсім.

Деструктор видав звук, ніби вибухнула піч, разом зі звуком руйнування скляних бокалів, і дзвонів, якими безладно хитають з боку в бік. Він не випускав пучка світла, але створив такий вітер, який можна отримати, якщо збирати всі торнадо за сто років на якусь уявну всісь і відпустити їх на волю в один момент.

Захисна зона працювала, позначена слабим освітленням. Питання полягало в тому, чи працював сам деструктор. Тут, у парку, серед довгих тіней від дерев, було важко щось визначити.

Зупинись. Почувся шепіт. Вузол на дереві відкрився, наче якесь око. З нього полилася дивна бліда субстанція.

Олень кинувся геть від шуму. Деструктор загудів. Світло в оленячих очах померкло, їх колір змінився на червоний а потім неочікувано став блідим, як місячна поверхня. Він зробив ще кілька невпевнених кроків і впав. З'явилися викривлені діри на шиї і по боках, у яких вибискували крихітні зуби, які стукали. Було щось кумедне у кутах, під якими зігнулися його ноги.

У дерев відкрилися очі. Всі вони дивилися на деструктор.

Вони знаходилися в захищеній зоні. Вони були в безпеці.

Веннат вдихнув повітря.

— Веннат всім ротам. Статус.

— Упало кілька птахів, сер. Рота чотири. Там житловий комплекс, ледве помітний з нашого положення. Важко бути впевненим, але виглядає так, як ви казали. Світлова чума.

— Рота три. Мені шкода, сер, ми у зоні безпеки, і нічого не бачимо. Можна спробувати подивитися, але це неможливо, не виходячи з зони.

— Навіть не думайте про це, — сказав Веннат. — Ви скоро будете в небезпеці від інших деструкторів. Я вважатиму за щастя, якщо ми вийдемо звідси живими і незмінними.

Чотирьох деструкторів було забагато для одного округу. Можна було обійтися одним. Інші були для випадку неминучої несправності.

Команда Два була точною, як завжди. — Всі системи функціонують в межах параметрів, сер.

— Веннат до полковника Рагата. Три деструктори запущені, сер. У нас немає хорошого способу оцінити, що означає "оперативне" в цьому випадку…

— Вони працюють, — рівно сказав Рагат. — Капітан Джагун передав відео для нас, поки її рота не потрапила під їх вплив. Капітан Ізіаді вже бачив вхід у тунель, але я наказав його запечатати. Єретики діють швидко. Вони вже заблокували всі інші; ми співпрацюємо, щоб мінімізувати втрати. Сканування пішло до чортів, деструктори активні, і ви можете бути єдиними людьми, що залишилися там живими.

Населення округу оцінювалося у 43 000 чоловік. Не таке велике число. Не особливо. Веннат знав, як виглядають великі числа. Справа була у співвідношенні. Помруть усі.

Принаймні це було швидко. Не безболісно, але швидко. Звичайно прибирання всіх трупів буде ще тою роботою. Не його проблема, на щастя.

Веннат, що траплялося дуже рідко, відновив у собі достатньо людяності, щоб сказати:

— Пробачте за ваших солдатів, сер.

Рагат проігнорував його.

— Залиште дестуктори працювати ще годину на всякий випадок, а потім вимкніть. Ми заберемо вас, але в разі катастрофи ви знаєте, що робити.

Знищити деструктори. Їх не можна було віддати в руки ворога.

— Одного дня ви дасте мені мені якусь важку роботу, сер, — сказав Веннат.

— Трахни силову розетку, капітан, — сказав Рагат без будь-якої злоби, і вимкнувся.

— Ви впевнені? — Запитала Черіс у полковника Рагата. — У нас очікувані проблеми зі скануванням зверху.

— Ми впевнені, - сказав Рагат. — Ми зараз витягуємо команди з деструкторами. Нічого не залишилося, крім грибка і трупів. Спасибі капітану Джагуну, у нас є навіть відео деякої нетривіальної, але безплідної спроби солдата вижити, витягнувши свої очі пальцями. Звичайно, це не спрацювало.

Жоден з них не згадав про те, що деструктори не дотрималися умови лояльності. Рагат повідомив про знищення трьох рот Кел раніше. Більше про це не говорили.

— Дякую за вашу роботу, полковник, і передайте мої поздоровлення командам деструкторів, — сказала Черіс. — Тримайте мене в курсі подальших подій.

— Природно, мем.

— Він вас вподобав, — сказав Джедао.

— Я помітила, — сказала Черіс. І вголос: — Все ще не діє, Скан?

— Нам, швидше за все, ще чотири години не вдасться сканувати півкулі фортеці, мем.

— І це, — сказала Черіс мовчки, — навіть не було основним нападом. Ми знищили цілий сектор як відволікаючий маневр. — Принаймні, єретик Геренаг Абрана, чиї володіння та прихильники були сконцентровані в Сяючому секторі, обов'язково зверне на це увагу.

— Найкращі фінти, — сказав Джедао, — виглядають як справжні атаки.

Під час нападу з деструкторами шпигуни Шуос в інших округах організували серію саботажів. Багато спланованих, ретельно орієнтованих диверсій.

Знову вголос:

— Знайдіть мені капітана Дамода та капітана Ко. — Криптологічна команда і Шуос. Їх обличчя негайно з'явилися поруч із її головним екраном.

— Сер, — сказав Ко, привітавшись.

— Сер, — сказав Дамод. — Ви хотіли почути про ту лінію.

— Так, — сказала Черіс. Вона привернула їхню увагу не так давно.

— За допомогою розвідників отримано підтвердження, що лінія 92832-17 йде безпосередньо в командний центр фортеці. Це, ймовірно, пряма лінія Інаги Цзай. Нам не вдалося розшифрувати пакети. Я підозрюю, що використовується деяка новаторська теорема, оскільки структури виглядають дивно, але… забудьте про це.

Ближче до справи, ми підтвердили, що таємне підключення до 17 лінії пов'язане з лейтенантом Цзай Геренаг Абраною. Якщо Шуос не діяли самостійно, ніхто з наших цього не робили. Ми вважаємо, що Цзай не знає про підключення.

— Ви згодні? — запитала Черіс у Ко.

— Так, мем, — сказав Ко.

— Мені дуже шкода, що я не маю кращої новини для вас, — сказав Дамод, хоча його голос звучав так, ніби йому зовсім не шкода — ніби у нього забирають його час.

— Усе гаразд, — відповіла Черіс, та зауважила, що очі Ко миттєво звузилися. — Це не те, що мені потрібно. Ви підготували цей фальшивий шифр для мене?

— Він готовий, — сказав Ко. — Він виглядає як "їжак", але хороша команда повинна зруйнувати його за кілька днів, якщо вони підійдуть до справи правильно, особливо з обчислювальними ресурсами фортеці.

Черіс зробила ставку, що Геренаг Абрана мала таку команду.

— Тоді наступний хід, — сказала Черіс. — Чи можемо ми вставити повідомлення в лінію 17? І переконатися, що у каналі це побачать?

— Це захищений канал, — зневажливо сказав Даміод. — Він, напевне, відстежується навіть краще, ніж головна лінія. Але, мем, як тільки ви це зробите, вони можуть зрозуміти, що їх прослуховували. Ми втратимо можливість прослуховування.

— Це добре, — сказала Черіс. — Після цього повідомлення ми більше не будемо потребувати прослуховування.

Ko задумався.

— Ви прямо як Шуос, мем.

— У вас є заперечення? — сказала Черіс.

— Це просто роздуми вголос, мем.

— Повідомлення, яке я хочу передати, — сказала Черіс Ко і Дамоду, — за допомогою будь-яких необхідних засобів. Повне відео з зображенням моєї тіні. Покажіть також "Двійку шестерень". — Джедао на цьому наполіг. — "Це Гарак Джедао Шкан, пробачте за косметичні зміни; мої варіанти обмежені. - Ім'я звучало на подив природно. — У відповідності з вашим запитом я очистив ваш дім від шкідників. Якщо ви подбаєте про свою половину роботи, у вас буде повна свобода на переговорах після прибуття Хафн. Тим часом мені потрібно потурбуватися про Кел. Я вірю, що ми можемо обговорити подальші заходи за вечерею, як це було раніше узгоджено. Насолоджуйтесь спокоєм і тишею."

Якщо це спрацює, якщо один з лейтенантів Цзай зламає фальшивий шифр і прочитає "переговори" з Джедао, щоб позбутися підлеглих Цзай, єретики почнуть рвати один одного на частини, і повернуться додому найближчим часом.

Черіс подивилася на свої руки у рукавичках без пальців, щоб не бачити, як люди дивляться на неї.

— Це все, — сказав Джедао. — Тепер ми чекаємо.

Розділ 20

Шуос Хадан ненавидів вбивства. Багато років тому інструктор пояснив, що саме тому він був ідеальним кандидатом для таких місій. Звичайно, він мав необхідні навички, бо ріс в родині Кел, поки поступив в академію. Однак він сподівався на якесь тихе місце в аналізі або адміністрації.

На одну з перших місій його керівник послав його як резервного польового агента для підстраховки. Основний агент була талановитою, але не мала достатньої витримки. Вона зав'язла в сторонній схемі, яка передбачала деяке шахрайство (він хотів би побачити формулювання догани), і Хадан мав виконати роботу сам.

Він зробив це бездоганно. Його керівник сказав йому, що відтепер його обов'язок — брати на себе виконання вбивств. Коли він заперечив, що йому не подобається забирати життя — у деяких підрозділах Шуос ви могли зробити кар'єру, не забираючи життя у інших (хоча широка громадськість навряд чи вірила цьому) — керівник з жорстокою переконливістю додав, що якщо кожен шуос почне хитрувати і не буде кому виконувати мокру роботу, їм не залишиться нічого іншого, як наймати хуліганів та соціопатів. Отже, політика Шуос полягала в тому, щоб використовувати таких вбивць, які не в захваті від цієї роботи. Втім, широка громадськість у це теж не вірила.

Хадан розумів, що цей аргумент апелює до його его. Це спрацювало.

Роками пізніше він зайняв позицію у фортеці Розкиданих Голок у секторі бабок, щоб спробувати усунути начальницю аналітичного відділу єретиків — чужинку, яку звали Вахен афір дай Ноум. Підслуховування Шуос дискусій єретиків показало, що вона також впливає на формування політики. Як пояснив його куратор, вони не хотіли усувати Вахен раніше, оскільки було корисніше стежити за її діяльністю, не роблячи нічого, що могло спричинити незручне посилення заходів безпеки. Тепер, коли фортеця була майже завойована, вони хотіли переконатися, що Вахен не врятується, щоб спричиняти їм проблемами в інших місцях, враховуючи, скільки від неї вже було збитку. Вони вже думали про те, щоб захопити її живою, але врешті-решт вирішили ліквідувати на тій підставі, що така операція була б надто ризикованою.

Хадан влаштувався кур'єром у модну кондитерську; громадяни фортеці, мабуть, сприймали певний рівень комфорту як належне, навіть під час облоги. Попередній кур'єр захворіла не без допомоги Хадана, і він знайшов всі потрібні відповіді на співбесіді. Деякі питання виявили занепокоєння менеджера у відношенні його родичів, які залишилися в секторі "барабанщиків", і Хадан безсоромно зіграв на цьому. Він міг би додати, що життя в окрузі бабок не стане кращим, коли кампанія завершиться, навіть якщо кондитерська була в одному з найменш постраждалих районів. Після того, як Кел візьмуть фортецю, вони відправлять сюди Відону, а Відона проявить більше старання, ніж звичайно, щодо процедур перевиховання населення вузлової фортеці після бунту.

Вахен замовляла кондитерські вироби щодня, як по годиннику. Хадана такі передбачувані люди приводили у відчай. Вони робили його роботу надто легкою. Втім, чим легша робота, тим більша ймовірність, що він виконає її без непотрібних додаткових жертв, тому він повинен бути їй вдячний.

На пакет, який він вибрав, були наклеєні різноманітні фігурки з паперу, сільськогосподарські тварини у відповідності з єретичним календарем. Вигляд був елегантним, особливо через підбір вишуканих кольорів. Це буде його третя доставка.

Його забавляло, що менеджер кондитерської наполягала на доставці з рук у руки під час облоги. Людський дотик чи щось таке. Вона заявляла, що люди платять за це додаткові гроші. Однак доставка сервіторами не надто утруднила би його роботу. Він вмів поводитися з цивільними сервіторами.

Менеджер дала йому інструкції. Їй подобалося, що він стоїть практично струнко — цього швидко навчаєшся, коли твій батько Кел, навіть якщо він був лише медичним техніком, — і серйозно ставився до неї.

— Не забудьте сказати Ленгу, що я дещо взнала про його сина, — сказала вона. — І обов'язково передайте Адженіо, що я запущу випічку нового кунжутного печива, якщо він зробить замовлення. Я вклала кілька штук у пакет, щоб він міг спробувати, перш ніж вирішити, але я знаю, що воно йому сподобається. Я завжди права у таких речах. О, і не йдіть по проходу 17-4. Там будуть маршувати солдати деякий час, а вам не варто затримуватися. Якийсь парад, а у вас є робота.

Нарешті вона сказала все, що збиралася сказати, і Хадан міг іти. Він поїхав на своєму скутері по дозволеній смузі. Проходи на цьому рівні були брудними, а ліфти просто катастрофою. Фортеця спочатку проектувалася як місце відпочинку для гептархів, причому округи проектували різні колективи, але після того як фракція Ліож впала, з міркувань Доктрини знесли великі секції інтер'єру, щоб позбутися сьомого округу. Було просто дивом, що перепланування виявилося придатним до життя людей.

Перші два доручення він виконав легко, як і очікувалося. Адженіо, круглий червонощокий коротун, наполягав на пробі кунжутного печива у присутності Хадана, а потім запропонував йому одне. Хаодан відмовився. Він знав, що менеджер здивувалася би, якби він прийняв пропозицію. Крім того, вона кожного вечора відправляла його додому з пакетом ласощів, і він переконався, що вже набирає вагу.

До того часу, коли він звільнився від Адженіо, якому захотілося декламувати свої вірші про печиво, які навіть Андан знайшли би незручними, він відставав від графіка на дванадцять хвилин. Це не було катастрофою.

Офіс, до якого Хадан направився після того, спирався на одну зі стін центральної будівлі округу. Він не був би здивований, дізнавшись, що там знаходяться тунелі для евакуації, хоча спроби Шуос по скануванню будинку були невдалими. Він вже бував тут раніше. Його обличчя та обмундирування з логотипом "Лебідь і стрічка" були знайомі службі безпеки. Вони махнули йому проходити, посміхаючись. Він посміхнувся у відповідь. Проста ввічливість.

Запізнення сімнадцять хвилин. Він все ще мав деякий запас часу.

На четвертий поверх. Щаслива-нещаслива четвірка, як кажуть Кел. Ціль іноді працювала в цьому офісі, замість того, щоб постійно знаходитися в командному центрі фортеці. Судячи з даних розвідки, єретики не дуже ладнали між собою. Напевно, вона хотіла особисто спостерігати за округом, або приховувати деякі свої дії від свого начальника.

Помічниця сиділа за стійкою реєстрації. Вона втупилася у термінал. Втрачена можливість: якби він не мав завдання, він міг би запропонувати їй допомогти з проблемою — але якби це сталося, це викликало б підозру. Крім того, був шанс, що проблему з самого початку викликали шуос.

Хадан віддав розумно знервований поклон.

— "Лебідь та стрічка". Вибачте, що перериваю, залишити доставку тут чи віднести у кабінет? — Він завжди питав про це.

Секретарка ніколи не дозволяла йому пройти далі, але він попросив своїх друзів-шпигунів послати шпигунського жучка на стелю над офісом. Виявилося, що його ціль мала достатньо екрановане та начинене сканерами приміщення, щоб розрізняти рух і тепло. Навіть жучок-шпигун був під ризиком викриття. Все, що він міг, це сканувати, і кожен день у випадково вибраний час він відправляв зашифрований пакет, щоб вказати, в яких випадках він виявляв людську активність всередині. Голоси зсередини отримати не вдалося.

Офіс був розташований далі по коридору, з додатковими мірами безпеки на шляху. Було би приємно ввійти і виконати завдання особисто, але Хадан не був самогубцем.

— Я прослідкую, щоб посилка потрапила до неї, - сказала секретарка з посмішкою.

— Важкий день? — запитав Хадан, поклавши посилку на бічний столик.

— Це лише сказати…. А тепер ще й термінал.

— Вибачте, нічим не можу допомогти, — Хадан брехав. Його наказ був конкретним: вбивство, а не розвідка-риболовля. Крім того, його спроба могла бути помічена — "я тут, щоб виправити цей апаратний збій" — як спроба рутинного шпигунства. Її слабким місцем були смаколики, тому Хадан відповідно адаптував свій підхід.

— О, ви завжди повертаєте настрій, — сказала секретарка, щиро посміхаючись. — Вона любить ці солодощі. Вони дарують їй гарний настрій, що краще для всіх нас.

— Приємно це чути, — сказав Хадан. Це була слабкість його плану. Якщо ціль буде дотримуватися розпорядку дня, вона буде в офісі приблизно за двадцять сім хвилин. Він відповідно виставив таймер. Однак тепер був реальний шанс, що бомба також вб'є помічницю. Хадан шкодував про це, тому що вона йому подобалась, але пошук способу зберегти її життя підвищило би ризик неприйнятного рівня.

Секретарка повернулася до боротьби зі своїм терміналом.

— Я залишаю вас, — сказав Хаодан. Вона відповіла щось невизначене.

На перший поверх, тепер до скутера. Хадан не мав наміру повертатися до кондитерської після того як бомба вибухне, але він міг завершити доставки дня. Це здавалося йому справедливим.

Через сім хвилин після того як Хадан залишив офіс, людина з круглим обличчям в білих і золотих кольорах одягу увійшла в офіс на четвертому поверсі і постукала об стіну.

— Піоро, — сказала асистентка, — її ще немає…

— І не буде протягом деякого часу, — сказав Піоро. — Термінова зустріч у вузькому колі і все таке. Я йшов туди, але згадав, що вона завжди знервована, якщо не з'їсть солодощів, особливо тому, що в останній час Цзай перейшла на овочеві качани з рибним соусом, тому я подумав, що я заскочу, щоб забрати ласощі. Не хвилюйся, я прибережу кілька для вас.

— Так, це було б добре, — сказала секретарша. — Я не думаю, що у вас є час, щоб подивитися на цю помилку синхронізації…

Брови Піоро піднялися, він нахилився, щоб подивитися на дисплей. — Напевне якийсь вірус у мережі. Поганий знак, якщо вони так далеко зайшли. Я повинен бігти, але ви повинні все вимкнути і відновити початкові налаштування. Неприємно, але ми повинні вжити запобіжних заходів. — Він підняв посилку. — Тут має бути щось добре. На щастя, вона любить ділитися.

— Спасибі за вашу допомогу, Піоро, — сказала секретарша.

— Завжди радий допомогти, — сказав Піоро, залишаючи офіс і тримаючи посилку у красивій паперовій обгортці.

Перше, що зробила Вахен афір дай Ноум, коли розшифрувала повідомлення генерала Джедао, це почала процедуру самознищення у своєму віддаленому офісі. Вона знала, скільки коштувало таке обладнання, і наскільки це роздратує її роботодавців, але обладнання завжди можна купити нове. А от її буде важко замінити. Вони вже убили Піоро, хоч бомба явно була призначена для неї; вона не збиралася дозволити їм убити її теж. Жаль, що є супутні жертви, але вона не виконає свою роботу, будучи сентиментальною.

(Цікаво, що Джедао вселився у тіло жінки, але Шуос ніколи не турбували подібні речі, хоча вона могла очікувати, що Кел губляться у здогадках. Може сам факт присутності Джедао змушував їх боятися настільки, що питання статі навіть не піднімалося).

Друга справа, яку зробила Вахен, — це направилася у командний центр, щоб зустрітися з Ліож Цзай. Приставка "ліож" була ефектною, але вона також характеризувала манірність Цзай. Однією з речей, що їй подобалися у Цзай, була її промениста щирість, навіть якщо вона була прив'язаною до сумного і аскетичного вибору їжі та напоїв; Вахен завжди намагалася принести свої закуски на прийоми Цзай, щоб не застрягати на таких речах, як кислі фрукти та несолодкий чай. Тривіальні пункти правил мали значення для Цзай, але лише тому, що вона вірила в них, інші люди теж вірили. Якби у неї було більше часу, щоб познайомити Цзай з брудними реаліями політики, Вахен могла би витиснути трохи більше з нової харизми. Але зрештою, що можна очікувати від людини, яка виросла в гільдії прославлених воїнів? Цзай була глибоко поранена, коли гекзархи зняли її з посади оператора щита через протест проти експериментів гекзархів у ВК, але це зробило Цзай її однодумцем.

Вахен сподівалася, що криптологи Генераг Абрани працювали повільніше, ніж вона, і що її спеціалізовані програми та вищий інтелект дали їй необхідну перевагу. Було її провиною, що вона не виявила прослуховування раніше. Вона не знала, наскільки гарні люди у Абрани. Але коли вона побачила повідомлення від Джедао, то зрозуміла, що прослуховування велося. Вона також зламала шифр надто легко; малося на увазі, що послання було призначене для шпигуна. І вона знала Цзай, знала, що та не займалася таємними переговорами з грізним дев'ятиоким генералом. Це означало, що адресатом для повідомлення були Абрана, Стоган або хтось незадоволений. Люди, які повірили брехні, бо хотіли у неї вірити.

Нещодавня хвиля саботажів та вбивств не додавала настрою. Більшість потерпілих були єретиками нижчого рівня, але люди хвилювалися, а люди, які хвилювалися, не могли чітко думати. Всі ворожі дії були націлені на лейтенантів Цзай, але не на неї саму. Вони не знайшли логічних неузгоджень або відгалужень у мережевих протоколах Цзай — не тому, що вони були краще приховані, а тому, що там нічого не знайшлося, а люди Абрани повинні були помітити прослуховування.

Переходи до командного центру були знайомі і слабо освітлені. Системи охорони та охоронці знали її, і не зупиняли, коли вона проходила крізь зовнішню оборонну частину та пустуючі тепер пульти оператора щита, і зайшла у внутрішню святиню. Вона повинна буде написати критичні зауваження щодо процедур безпеки, але з цими дурнями…

— Потрібна приватна розмова, — сказала Вахен, коли вступила всередину. — Це займе всього кілька хвилин.

Ліоз Цзай піднялася, щоб привітати її. Навіть якщо їй доводилося спати стільки ж, як Вахен, вона виглядала майже по-королівськи.

— Звичайно, — сказала вона, офіційно, як завжди. — З огляду на ситуацію, ми маємо багато чого обговорити. — Вона повернулася, щоб встановити режим безпеки для свого кабінету.

— Не буде ніяких дискусій, — сказала Вахен. У її руці вже був пістолет.

Цзай відразу все зрозуміла і потягнулася до власної зброї, але Вахен була швидшою. Безшумний розряд плазми спіймав бік голови Цзай.

Цзай важко впала. Вахен ненавиділа запах жареного м'яса і опаленого волосся, але від Цзай більше не було користі, і чим менше вона могла розповісти людям про Вахен, тим краще.

Вахен опустилася на коліна і перемістила труп до більш гідного положення. Це було найменше, що вона могла зробити. Крім того, їй довелося визнати, що Цзай мала відмінний смак в одязі, перламутрові кнопочки пасували блідому шовку, а також ідеальним кривим її тіла. Вона могла посоромити тих, хто не вміє одягатись, навіть після смерті.

Вона залишила її, як і прийшла, без суєти. Люди довіряли їй і навіть не подумали запитати, чому зустріч була настільки короткою. Жахливо, що її місія закінчується таким чином, але вона попереджала Хафн, що ризик був дуже великий. Найбільше вона шкодувала про смерть Піоро. Настільки важко було знайти гідних співрозмовників. Однак всесвіт велике місце. Вона була впевнена, що знайде партнерів для обідів.

Крім того, їй доведеться скласти сумнівний звіт для Хафн, коли вона вибереться з фортеці. Схоже що командування Кел не було повністю введене в оману у випадку з Джедао, або, принаймні, командування і Джедао використовували один одного в прекрасному дисфункціональному балеті. Дратуючою обставиною було те, що Джедао, як мінімум, завдав поразки її місії, але вона могла оцінити талановитого суперника, коли стикалася з ним.

Полковник Рагат Хаді повідомив, що Сяючий округ зачищений, і ніхто не хотів туди заходити, крім трупних команд і сміливців, які прагнули задокументувати цю подію. Опір в окрузі Парасольки був припинений, коли Знев Стоган відвів свої війська для подолання внутрішньої кризи. Сектор Барабанщиків був охоплений заворушеннями. Черіс запитала, про що вони сваряться. Рагат кинув на неї швидкий погляд, а потім сказав:

— Про загальну несправедливість життя.

Утилізація тіл була проблемою. Черіс наділила Рагата повноваженнями призову цивільних осіб у підкорених округах. Це призвело до хаосу, звинувачень та інших непорозумінь, але їй потрібно було зробити хоч щось.

Розвідка повідомила про конфлікти між єретиками у секторі Бабки. Черіс відчувала себе так, ніби вона спостерігає, як одні шестерні в машині стають на місце, інші розчиняються. Вона не могла сказати, які.

Через 10,6 години Доктрина повідомила, що зміни у ВК зміщуються до затверджених норм.

Після цього Черіс спала довго і глибоко. Потім вона прокинулася, одяглася, але, надівши рукавички, завмерла.

— Пропагандистські листівки, — сказала вона. — Вони писалися не лише для єретиків.

— Я хотів, щоб ви знали, що ми знищуємо, — сказав Джедао.

— Чому це так важливо?

— Ви хочете сказати, що це не важливо?

— Ні, - сказала Черіс. — Я цього не казала. Але у нас є наказ.

— Я ніколи про це не забував, — сказав Джедао.

У призначений час Черіс вийшла до офіцерського столу. Вона призупинилася на мить на порозі, дивлячись не на людей, а на прапори з їх виблискуючими емблемами і завитками, оточені гобеленами. На якусь запаморочливу секунду вона подумала, що опинилася в баннері "Гарячий лист", зі своїм старим підрозділом, з Верабом і Анкатом та солдатами, набагато молодшими за неї — якусь мить картина була живою, а потім віддалилася, як затихаючий барабанний дріб. Вона кліпнула очима, і опинилася на борту сіндермота, відчуваючи себе набагато старішою.

Командор Пайзан був у командному центрі, але Черіс побачила Рахал Гару і Шуоса Ко та інші знайомі обличчя. Шуос Ліїс приторно і солодкувато посміхнулася до неї. Черіс спіймала себе на тому, що захоплена оксамитовими темними очима Ліїс та її пишними віями, а потім здригнулася, раптово занепокоївшись.

Черіс пригубила з церемоніальної чашки, ледь дегустувавши напій, і передала далі. Ритуал приніс їй заспокоєння. Вона багато віддала би, щоб Кел Неревор була зараз поряд, яскрава, як вогонь, але ніхто не чув про неї.

Вона покинула їх, як тільки дозволили правила пристойності і повернулась у свої апартаменти, щоб посидіти на ліжку. Не було ніяких сервіторів: останні два, з якими вона розмовляла, запропонували їй заснути, а не марудитись з документацією. Якби вона не знала їх краще, то запідозрила би у змові з Джедао.

— Розкажіть мені щось про себе, — несподівано сказав Джедао. — Яким було ваше життя у місті Бенкетуючих Ворон. Цей камінчик щось означає для вас, але ви не дивилися на нього з моменту, коли я попросив не відпускати його. — Він не сказав того, про що вони обидва знали: незабаром їх розділять.

— Я хотіла втекти звідти, — сказала Черіс, бажаючи, щоб він запитав про щось інше. Але вона почала сумніватися у своїх мотивах втечі до Кел. — Народ моєї матері старомодний, і змінюється з неохотою, лише в межах затверджених норм. Я була народжена природним шляхом, а не в інкубаторі…

— Це у нас спільне, — зіронізував Джедао. — Інкубатори тільки почали використовувати, коли моя мати носила мене. Я дійсно можу сказати, що народився на фермі. А ще я пам'ятаю той день, коли прокинувся і зрозумів, що став вищий за гуску.

Черіс спробувала уявити це. Яка висота у гуски?

— Якби мої викладачі згадували про такі речі, я звертала би більше уваги на історію.

Джедао розсміявся.

— Який ваш народ..?

— Більшість з них живуть в гетто, в місті, хоча ми жили в парку. Я не говорила високою мовою, поки не вступила до школи, і не змогла позбутися акценту аж до вступу у академію Кел.

— Я ніколи не чув, щоб ви користувалися рідною мовою.

Вона знітилася.

— Я більше не розмовляю нею. — Вона збентежилася, бо не знала, чи може взагалі згадати її.

— Я більше не говорю на шпарой, — сказав Джедао, — хоча моє ім'я шпаройське.

— Воно щось означає?

— А ваше?

Обмін. Досить справедливо.

— У традиціях народу моєї матері, - сказала Черіс, — я була би названа на честь якогось найближчого святого в старому календарі. Єретичному. Але замість цього мої батьки назвали мене іменем дня у новому календарі, коли я народилася. "Че ріс" — означає "двадцять три". У нашій системі числення. Це все.

— Моя мати, яка була ексцентричною за нашими культурними стандартами, мала трьох дітей від трьох різних чоловіків, — сказав Джедао. — Ви не повинні називати дітей на честь ще живих родичів, це неповага, але ім'я мого батька було Койреш Шкан. Він був музикантом, і я кілька разів зустрічався з ним. Моє друге ім'я походить від кореня, що означає щось на зразок "чеснота". Можете не сумніватися, що це зробило моє життя пеклом, коли я вчився у Академії Шуос.

— Отже, ваша мати була фермером?

— Агрономом. У мене немає скарг на моє дитинство, і в будь-якому разі Нірай вже вивчили його вздовж і впоперек у пошуках зачіпок.

Вона забула, що він божевільний. Буде полегшенням, коли командування Кел забере Джедао від неї, і впевниться, що їй можна довіряти. Такими розмовами, як зараз, він зробить її непридатною до служби у Кел.

А потім їй закралася думка, що командування Кел вже це зробило.

Черіс скомпонувала доповідь командуванню Кел. Кілька нотаток змусили її зітхнути. Грибкова каністра Відони Джаї. Повсюдне використання єретичних формацій. Модифіковані деструктори. Вона змусила Джедао переглянути все чотири рази, перш ніж послати документ разом із проханням про підкріплення з Андана чи Відони, на їх розсуд. Кел не годились для роботи з населенням, а Шуос було недостатньо.

— О, це мені дещо нагадало — ви повинні детально ознайомити їх з усіма розрахунками, які ви зробили для єретичних формацій, — сказав Джедао, коли вона вже зібралася відправити доповідь. — Командування Кел можуть не взяти їх до уваги, але Рахал неодмінно зацікавляться. Нехай будуть у гарному настрої перед ренормалізацією, яку вони повинні зробити у фортеці. Крім того, ви можете вразити їх своїми математичними здібностями.

— Це якийсь черговий трюк? — запитала Черіс. Все, що вона хотіла, це швидкого закінчення місії. — Що я отримаю, кидаючи математичними формулами у людей, яких ніколи не бачила?

Однак було правдою, що Рахал могли знайти цю інформацію корисною. Але вона не хотіла вдаватися до суперечки з настільки тривіальної причини.

Наступного дня після цієї бесіди тіло Знева Стогана перетворилося на акуратні шматки посередині зони, де вперше була використана ампутаційна гармата. Сканування підтвердило його ідентичність. Ніхто не взяв на себе відповідальності. Черіс відмовила бажаючим у розслідуванні справи.

Також ніхто не знайшов слідів командора Кел Неревор. Але Черіс продовжувала сподіватися.

Протягом наступних кількох днів, поки Черіс намагалася відновити функціонування адміністрації фортеці, зміни у ВК продовжували нормалізуватися у неухильно повільному темпі. Рахал Гара та інші офіцери Доктрини багато часу буркотіли про це.

— Ви жахливо тихі, - сказала Черіс Джедао.

— Я не втомлююся, тому мені немає потреби розслаблятися, — сказав він. — Але мені цікаво, чому вони так хвилюються.

Вона нічого не думала про це ще два дні, коли Сканування та Зв'язок заговорили одночасно.

— Рій-підкріплення, чотири баннери з супроводом дванадцяти ботомотів…

— Нас викликають.

Серце Черіс застукало. Командування Кел нарешті згадало про них. Скоро з цією жахливою ситуацією буде покінчено.

— Прийміть повідомлення, — наказала вона.

— Черіс. — Джедао намагався привернути її увагу. — Рахал Гара надіслав кудись повідомлення, яке ви не санкціонували. Я не знаю його змісту, і ніколи раніше не бачив такого обходу системи захисту.

Але у неї від радості та полегшення закрутилася голова, щоб почути його. Вона не знала чоловіка, обличчя якого з'явилося на її дисплеї — з темними, серйозними очами, але, враховуючи кількість командорів баннерів у гекзархаті, у цьому не було нічого дивного.

— Командувач Кел Хуан з "Конусного каменю", — представився він. — Я припускаю, що звертаюся до тимчасового генерала Кел Черіс та генерала Шуоса Джедао.

— Форс-мажор, — сказав Джедао, це була не та реакція, яку Черіс очікувала від нього. — Подивіться на пульс на його шиї, Черіс. Щось не так.

— Це тимчасовий генерал Кел Черіс, — сказала Черіс, перебиваючи Джедао. Але вона почала хвилюватись. — Я припускаю, що ви тут, щоб допомогти в перенастроюванні фортеці.

— Ми подбаємо про це і про вас, мем, — сказав Хуан. — Просто трохи почекайте. Схоже, у мене виникла надзвичайна ситуація в інженерному, якою мені треба зайнятися. Мені потрібно ще раз накричати на моїх Нірай. Мої вибачення. — І він вимкнувся.

— Він бреше, — сказав Джедао. — У короткостроковій перспективі ви врятуєте більше людей, стріляючи по баннері Хуана…

Черіс згадала науку, яку вона отримала, коли Джедао приніс у жертву Неревор. Ніякого крику.

— Я не буду стріляти по своїх Кел, — холодно промовила вона. Не кажучи вже про рій підкріплення з іншими людьми. — Як чотири баннери збираються знищити два сіндремти, не кажучи вже про решту нашого рою?

Сканування повідомила.

— Порушення формації! "Щире вітання" вийшло з другого стержня.

Її серце замерзло.

— З'єднайте мене з командором Пайзаном. Мені потрібне пояснення.

— Даремна трата часу, — сказав Джедао. Його голос тепер був спокійним. — Він отримав наказ. Нам кінець. Якщо ви хочете зберегти свій рій, ви повинні відкрити вогонь. Але тоді ви станете зрадницею, не кажучи вже про інші варіанти. Якщо ви дозволите їм стерти вас, ваш рій помре, але ви можете вижити.

Черіс подивилася на дисплей: новий рій швидко наближався, і вони були вже у межах досяжності стираючих гармат. Її рука потяглася до каріонного пістолета біля її стегна, коли Джедао заговорив знову.

— Я б не радив, — сказав він. — Я ваша єдина надія на виживання, якщо вони вразять нас екзотикою. Один живий, краще, ніж нікого. — Його голос раптово надломився. — Я помилився. Чотири сотні років намагатися виправити систему, і всі зусилля розвіяться в дим, тому що вони вирішили, що масове вбивство — найкращий спосіб позбутися мене. Шість до одного що це не Мікодез, а Куджен. Він прорахувався, заякоривши мене на вас.

Мікодез був шуосським гекзархом, але хто такий Куджен? І чому вона була його помилкою?

Легка пауза.

— Я не був божевільний, коли вбивав кожного в фортеці Хелспін, — швидко сказав Джедао. — Нірай знає відповідь, Нірай Куджен творець "чорної колиски", але ніколи йому не довіряй.

Вона запанікувала. Яке відношення до ситуації має випадковий технік-нірай? Джедао підібрав з біса невдалий момент, щоб відволікти її. Він просто знову зійшов з розуму, і збирався зрадити її…

— Мем! — Скан була перелякана. — Щось не так з гармоніками двигуна "Конусного Каменю". Я думаю, це екзотика.

Єдине, що було гірше, ніж безумство Джедао — це що Джедао не був божевільним.

— Всім підрозділам! Формація "Атакуючий тигр", — сказала Черіс, хоча й знала, що вже запізно. — Відкрити вогонь по "Конусному камені".

— Останній раз кидаю кості, - сказав Джедао. — Я навчив вас усьому, що знав. Не робіть помилок. До побачення, генерал. І… дякую за світло.

Через мить світ розлетівся на друзки з блискучими, важкими кутами, і в її голові не залишилося ніяких запитань, думок або будь-якого сліду інших почуттів.

Розділ 21

Черіс прийшла у свідомість, пронизана голками екзотики: невидимі і тонкі, вони робили боляче, коли рухатися, ніби проколювали кожен нерв. Карріонна бомба, видала пам'ять з давнього брифінгу. Будучи екзотичною зброєю, вона вбила Джедао, звільнивши її від нього.

Вона згадала протокол, який так давно читала, крізь туман болю: в надзвичайних ситуаціях, якщо генерал відмовляється видати необхідну інформацію, залишки каріонного льоду може проковтнути доброволець. Хоч ця процедура експериментальна, це дасть генералу тіло, щоб його можна було катувати.

Сіндермот перетворився у кокон важкого світла, тріщин і порожніх місць, де були люди. Кожного разу, коли вона рухалася — дихала, кліпала, напружувалася, щоб знайти зручніше місце на підлозі, вона відчувала, як голки входять глибше в її мозок і прив'язують її до спогадів Джедао.

Вона мала вибір. Вона могла відсунути від себе осколки каріонного льоду. Відмовитися від них.

Але також вона могла проковтнути їх. Щоб спробувати зрозуміти Джедао.

"Пакет орієнтації для якоря" був з давно забутого минулого, але вона згадала попередження Джедао, коли вперше прочитала інструкцію, що поїдання осколків може звести її з розуму. Коли він постійно знаходився поблизу, це було досить погано. Наявність його всередині її голови, безсумнівно, буде ще гіршою.

З іншого боку, її світ все одно вже зійшов з розуму. Командування Кел виступило проти неї. Її ситуація була жахливою. Джедао чітко знав більше про те, що відбувається. Їй потрібна була інформація, яку він не встиг їй передати, або не бажав. У яку гру він грав з командуванням Кел всі ці роки? І що він знав про Нірай Куджена, про якого бажав попередити її перед своєю власною смертю?

Їй завжди подобалися ворони. І вона виклює усі відповіді, які може отримати, з каріонного льоду, в надії, що вони допоможуть їй визначити, що робити. Її черга зіграти, ризикнувши своїм життям.

Гравитація поволі нормалізувалася. Їй треба бути обережною, коли вона буде рухатися. На деякий час вона зосередилася на диханні. Вона мала добрі легені, але дихання було болючим, незалежно від того, що вона робила. Було важко не панікувати. Якщо вона поворухнеться надто різко, її кістки розчиняться, і вона розлиється по підлозі, як чорна фарба з банки.

Вона побачила свою тінь, і відсутність дев'яти очей Джедао завдала їй болю, але за цим не було часу сумувати.

Вона проковтнула осколок. Рухаючись вниз, він ніби пробив їй серце.

Черіс опинилася серед неясних голосів, сміху і змішаних запахів — вина, парфумів, квітів з напіввідкритих дверей — вечірка. Жінка — темноволоса, надушена, з красивим обличчям, у довгому червоному пальті, накинутому на плечі, притискалась до Черіс. Рот у жінки був красивим, але з недобрим виразом. Вона носила рукавички — настільки темно-червоні, що здавалися майже чорними, поганий смак, але ніхто не міг сказати їй про це. Це була гептарх Шуос Хіаз, і вона затягнула Черіс в затінену кімнату.

Руки Хіаз були в її волоссі, притягуючи голову для поцілунку. Одна рука блукала по грудях Черіс, безпомилково виявляючи всі шрами під чорно-золотою формою, а потім затрималась на знаку бригадного генерала. Вона показала Черіс-Джедао, щоб він зняв рукавички. Рукавички були чорними і без пальців. Черіс знала, що вона не може дозволити собі спати з гептархом, але вона також не може дозволити собі сказати ні.

— Вітаємо з підвищенням, — сказала Хіаз. — Я завжди знала, що ти злетиш високо.

— Шуос-чжо, — сказала Черіс, дуже формально. Вона згадала, як десять років тому вона була піхотинцем у Шуос, і як при першій же можливості перейшла у армію Кел. — Пробачте мені, чи можу я дізнатись…

Хіаз ворухнула плечима і скинула пальто. Під ним вона була одіта в мундир Кел. Який чудово підходив для неї.

Тому її рукавички були темно-червоними. Кел носили чорні рукавички. Табу для Шуос.

Черіс відчула раптову ерекцію і той факт, що в один момент її перехитрували по всіх фронтах.

Вона майже сказала ні, навіть якщо гептарх зможе покласти кінець її службі в Кел за відмову від виконання наказу. Знищити кар'єру, якою вона так пишалася, знищити план, який вона так довго виношувала. Але як Шуос, вона була підлеглою гептарха. Не було нікого, до кого вона могла б звернутися за допомогою.

Шуос не вірили у секс-ігри без зобов'язань. Руки Хіаз перемістилися вниз. На один червоно-чорний момент Черіс подумала вбити її — просто для того, щоб звільнитися. Хіаз мала дуже розумні руки. Серцебиття Черіс посилилося, незважаючи на всі її зусилля не реагувати. Хіаз любила поряд з ласками задавати незручні питання.

Тоді Хіаз нахилилася, розстібаючи уніформу. Перш ніж вона закінчила це робити, Черіс схопила її зап'ястя. Попросила облишити це.

І я називаю себе тактиком… — думки Черіс плуталися. З усіх таємних бажань опинитися у владі такого… Вона задихалася. Вона могла б отримати хоч якусь перевагу з цього, якби зберегла певний контроль над собою. Вона почала відповідати на питання Хіаз, переводячи розмову на інші теми. Поки Хіаз вважає, що Черіс була у владі бажання, а не виношує план проти гептархату, вона була в безпеці.

Хіаз щось бурмотіла про страх і мужність, і про звивисті шляхи, якими люди користуються, коли хочуть чогось досягти.

— Чого ти так боїшся? — насміхаючись, запитала вона. — Ти думаєш, що я тобі знищу кар'єру? — Вона стала на коліна, і взяла у Черіс в рот, пружний і теплий.

Джедао-Черіс ахнула, голосом, що надломився, як у підлітка. Банально, але правдоподібно. Очі Хіаз зблиснули тріумфом під довгими віями.

Через багато років Хіаз згадає, як Джедао стояв перед нею; і після фортеці Хелспін, вона зрадить його до страшної не-смерті у "чорній колисці".

Хіаз не була задоволена. Джедао-Черіс і не очікував, що вона задовольниться так легко, так що це не було несподіванкою. Знову і знову все повторювалося, але вона думала "мене тут немає, я не тут". Але, звичайно, вона була. Після певного моменту вона відмовилая ввести Хіаз в оману розумними відповідями. Вона більше не бажала слів, було тільки жалюгідне усвідомлення того, що вона не може змусити своє серце битися повільніше.

Пізніше Черіс закрила двері, які Хіаз, вийшовши, залишила відкритими. Привела себе у порядок і знову наділа рукавички. Відчинила двері і пішла до найближчої ванної кімнати, не дивлячись ні наліво, ні направо, на людей, які знали, що тільки що сталося. Вона замкнулася і включила воду. Прислухалася до звуку струменя води.

Вона зняла одну рукавичку і подивилася на вени і шрам в основі її долоні.

Довший час вона вагалася. Потім вийняла іменний Паттернер 52 і поклала його поряд з раковиною. Накрила його рукою. Вона не мала ніяких ілюзій — це було б безболісно. Вона пережила надто багато битв, і в будь-якому випадку трохи болю було досить невеликою ціною. І принаймні це буде швидко.

Хтось почав стукати і кричати:

— Відкрийте, або я зірву двері з петель, — голос перебивав шум води. Це була полковник Кел Гізед.

У Черіс виникло раптове насильницьке бажання зняти рукавички і порізати їх на клаптики. Тепер люди знали, що їй хочеться переспати з іншим солдатом, хоча це було заборонено. Остання людина, з якою вона хотіла поговорити, — це її начальник штабу. Навіть Хіаз була би кращим варіантом.

— Якщо ви змусите мене розстріляти замок дверей, це підніме жахливий шум, і засмутить господарів, а ви знаєте, як Адан ненавидять, коли хтось псує вечірку. Ви будете посміховиськом до кінця року.

Черіс зважилася, а потім розблокувала двері і відступила назад.

Гізед практично приготувалася стріляти. Вона довго дивилася на Черіс. Її губи стислися, ставши плоскою лінією.

Черіс мимоволі глянула у дзеркало. Її обличчя виглядало надто незнайомим, кути були занадто гострі, з очей зник всякий вираз. Волосся також було у безладі; вона не подумала запустити пальці і пригладити його.

Гізед ввійшла і закрила за собою двері.

— Те, що вона зробила, неправильно, — сказала вона.

— Полковник, я не потерплю таких висловлювань про гептарха, — холодно сказала Черіс. Строго кажучи, Гізед могла бути обвинувачена у зраді. Більшість людей не стали би тратити свій час на такі звинувачення, вважаючи їх легковажними, але Черіс з особистого досвіду знала, що Хіаз була капризною і могла наполягти. — Я міг сказати "ні".

— Нічия, — сказала Гізед. Але не підвищила голос.

— Я Шуос. Вона мій гептарх. Я належу їй. Якщо це той спосіб, у який вона хоче мене використати, то це її справа. — Вона знала, як це звучало для Кел. Тим не менш, це було правдою. Хіаз щойно заявила права на свою власність.

За всі роки служби у Кел вона вирішила, що врятувалася від очей гептарха. Вона повинна була пам'ятати, що Шуоси як правило мають довгострокові плани.

Гізед подивився на Паттернер 52.

— Джедао, — сказала вона, хоч ніколи раніше не зверталася до Черіс без означення її рангу. — Віддайте мені пістолет і свій ніж.

— Я не знаю, що ви маєте на увазі.

— Ви точно знаєте, що я маю на увазі. Віддате мені свою зброю. Ви отримаєте її назад завтра.

Черіс розсердилася.

— Не забувайтесь, полковник.

— Завтра можете викликати мене на дуель. Після того, як віддасте мені зброю. — Гізед теж розізлилася.

Черіс зважила на можливість суду, який засудить Гізед, але де вона ще знайде такого хорошого адміністратора, як вона? Після довгої хвилини мовчання вона відвела очі.

— Я не збираюся робити нічого такого.

Гізед криво посміхнулася.

— Ти зазвичай кращий брехун, ніж зараз, Джедао. Чесно кажучи, це турбує мене більше, ніж щось інше.

— Я не знаю, чого ти хочеш від мене.

— Я сказала ясно, Джедао. Зброю.

— Ні.

— Джедао!

Вона засумнівалася, а потім віддала зброю, ненавидячи себе за слабкість.

— Я забираю вас до казарми, і ми збираємось цілу ніч грати джен-цзай, що є неймовірною поступкою з мого боку. Ви можете побити мене так жахливо, як тільки схочете. І коли ви повернетесь до тями, я поверну вам зброю.

— Люди зауважать, що ми рано покинули вечірку, — сказала Черіс.

— Я можу сказати багато лайливих слів про те, як мало я турбуюсь про людей, які помічають те, що їх не стосується, в тому числі те, що ми разом закрилися у ванній. Ходімо, Джедао. Я розкажу вам найгірші жарти Кел, які я знаю. Скільки часу у Кел займає викопати вигрібну яму?

Осколок зник. Черіс здригнулася, і механічно ковтнула ще один, намагаючись сісти зручніше.

Черіс була у командному центрі крейсера "Вдала карта", слухаючи останню доповідь про позицію Ланітерів, стежачи за поворотом формації її рою на терміналі. Гізед сказала, що це буде простою операцією. Зрозуміло, накаркала. Принаймні, Черіс не подобалося те, що передбачали подальші варіанти.

— Гаразд, — сказала вона командиру крейсера, — Все зрозуміло. — Доведеться діяти обережно, у випадку, коли командування Кел її розчарує. — Зв'язок, дайте мені командування Кел. — Якщо не залишається вибору, то Верховний генерал Кел Аньєн зобов'язана мені деякою сумою, оскільки вона намагалася виграти у мене "Короновані двері" в джен-цзай. Найменше, що вона може зробити, це прийняти мій дзвінок.

— Ви граєте в ігри, щоб шантажувати людей? — запитала Кел Гізед. Вона сиділа поруч, пробігаючи очима матеріально-технічні звіти.

— Якби я хотів шантажувати людей, я б докладав деяких зусиль, — чітко сказала Черіс.

Лице Гізед мало такий вираз, ніби вона хоче закотити очі вгору, і їй заважає лише присутність інших офіцерів.

Зв'язок не зміг зв'язатись з верховним головнокомандувачем Аньєн, але відповів генерал Гаріт, який був набагато кращим гравцем у дзен-цзай, ніж Аньєн, але не міг грати у настільні ігри, які, на думку Гаріта, були дуже смішними.

— Гаразд, Джедао, — розгнівався Гаріт, — що за надзвичайна ситуація?

— Я б не назвав це надзвичайною ситуацією, сер, це більше схоже на порушення протоколу. — сказала Черіс, їй не хотілося натякати на важливість питання. — Насправді ні. Я тільки отримав надійні дані розвідки, що Ланітери наповнили свої оборонні форпости дітьми та пораненими, разом із неповними командами управління гарматами. Чесно кажучи, я думав, що знаю регламент ведення бойових дій вздовж і впоперек, а тут щось нове. Вони ведуть трансляцію з своїх нових дитячих будинків у чітко визначених напрямках. У всякому разі, ви хочете, щоб я цим зайнявся?

Вона грала з Гарітом у "мисливців-та-лисиць", а також у джинг-цзай, нескінченне число разів. Вони разом ходили на полювання, коли вона була генерал-майором, дивуючись тому, що полювання на сірих тигрів було занадто легкою справою, а самі мертві тигри були лише безглуздими відходами, але саме такі речі Гаріт любив, і було б непорядним відмовити йому у задоволенні. Більше того, вона знала трьох дочок Гаріта, одну з яких вона вчила стіляти, і яка зараз вчилася в Академії Кел. Існував правильний спосіб вирішення ситуації і багато неправильних. Вона хотіла, щоб Гаріт вибрав правильний шлях.

Коли Гаріт відповів, вона відразу зрозуміла, що він вибрав одне з неправильних рішень.

— Тактичних ускладнень немає?

Черіс замерзла всередині.

— Ні найменших, — сказала вона, зберігаючи розслаблений тон. — Але всі бачитимуть бійню… — Грубе слово, але у цьому полягав смисл питання — і я подумав, що цей випадок будуть використовувати в інформаційних операціях.

— За пропагандистську кампані відповідає гептарх Хіаз, — сказав Гаріт.

Хіаз. Неможливо було сховатися від цієї відьми.

— Ви повинні побачити деякі з її останніх творів, дійсно блискуче. Я не знаю, як вона це робить. Але тоді я згадую, що я не Шуос. — Він засміявся. — Вперед без будь-яких вагань, Джедао. Це не складно для Кел — ігнорувати протокол чи громадську думку.

Вона завжди хотіла мати дітей. І завжди знала, що це була жахлива ідея, з огляду на її професію; і тому дозволяла собі лише випадкові зв'язки. Але вона не очікувала, що Всесвіт пояснить їй так детально, чому вона діяла правильно, уникаючи постійності у зв'язках.

Якщо вона відмовиться виконати наказ Гаріта, навіть викладений у такій формі, він звільнить її від командування. І тоді Гаріт накаже командиру крейсера виконати наказ. Командир був хорошим Кел. Він виконає його. І полковник Гізед була також хорошою Кел. Вона відмовиться від виконання наказу.

Пізніше Черіс не могла згадати, що вона сказала генералу Келу Гаріту — аж до того моменту, коли вони досягли периметра, і вона наказала відкрити вогонь по першому форпостові: інтервал складав два дні і шістнадцять годин. Ідеальна чорна діра у її пам'яті.

Проте вона пам'ятала, що Гізед навіть не моргнула, коли почалася стрілянина. Після цього їй важко було не ненавидіти її.

Звичайно, Черіс також не моргнула. Вона була занадто добре підготовлена для цього.

Черіс задихнулась і змусила себе дихати спокійніше, незважаючи на пекучий біль. Осколки не ставали менш болючими, але вона повинна була знати більше. Вона глянула на кристалізований командний центр з великою кількістю забруднених скляних купок та тріщин на стінах.

Мені потрібна інформація, нагадала вона собі.

Облога фортеці Хелспін. Червоні спалахи сповіщень, кров на стінах, підлозі і терміналах, сліди рикошетів куль. Лежача на підлозі ручка. Черіс могла бачити її пожований кінець. Нерухома жінка з сірим волоссям і кульовим отвором на боці голови, кров, яка вилилася на підлогу. Вона намагалася згадати ім'я жінки, вона повинна його знати, але воно не згадувалося.

Поруч із Цзяном розпростерлась Гве Пія. Черіс чула накази по каналу зв'язку, відчайдушні спроби командора Кел Менуена, тактичної вісімки, а потім статичний шум. Ніхто не знав, що відбувається. Кілька людей намагалися навести порядок, ті, які на її думку могли це зробити. Але бомби та логічні гранати подбали про них. Її звичка проводити ретельні перевірки полегшили завдання. Якщо не враховувати деструктори, облога була знищена.

Вона очікувала, що її руки спітніють всередині рукавичок, але вони були сухими. Спокійно.

Було багато крові. Вона не дбала про акуратність, тільки про ефективність. У неї залишилася одна куля, як вона розрахувала, і, якщо потрібно, вона могла взяти зброю у мерців. Вони не встигали. Вона завжди була швидшою, і знала ціну хорошої засідки.

Це була найслабша частина плану. Жахливі початкові умови: з тактичної точки зору було би більш доцільним для частини людей сфабрикувати звинувачення у зраді і натравити їх один проти одного. І прикінчити тих, хто залишився.

Проблема була в тому, що вона не хотіла перемоги.

Черіс покрутила пістолет в руці. Це був її Паттернер 52, модель, відома своєю надійністю. На руків'ї була вигравірувана її особиста емблема, "Двійка шестерень". Вона не хотіла цього робити — що за вихваляння, — але її не зрозуміли би, якби вона цього не зробила. Кел вимагали, щоб генерали мали здорове самолюбство. Метал був ще теплим, з тією температурою, на яку вона очікувала.

Вона поволі вклала ствол у свій рот. Майже насолоджуючись тим, який метал на смак. Вона не відчувала нічого. Ні полегшення, ні провини, ні торжества. Все вийшло більш-менш так, як вона планувала. Ніхто не встав, щоб зупинити її, сказати їй, що вона помиляється, сказати, що є кращий спосіб боротьби з гептархатом. Зрештою єдиний, хто знав про її бунт, сам був гептархом. Роки, проведені з Кел — а вони пили з однієї чаші — не допомогли їм розібратися у цьому.

Її палець задрижав на спусковому гачку. Звичайно, наступна секунда тепла і болю буде кращою, ніж ревуча порожнеча у душі.

Я боягуз, подумала вона, опустивши пістолет. Те, що вона зробила, було непростимим. Але зробити це безцільним було ще гірше. Вона не могла відступати.

Тіло почало боліти сильніше і гірше, але Черіс не могла зупинитися. Якби вона зупинилася, то втратила би сміливість. Джедао попередив її про Куджена. Принаймні вона мала дізнатись ще про нього.

Вона заплющила очі на цей раз, але це не допомогло.

Лише згодом вона згадала, що Куджен цікавився її математичними здібностями.

Черіс не вбачала нічого особливого у переобладнанні: абсолютно рутинна процедура, і станція Нірай, куди направили рій, мала кращі умови для проживання, ніж більшість інших (нехай навіть вона ще не скористалася цими можливостями на даний момент). Вона сиділа у казармі, навмисне тягнула час, відкладаючи впорядкування документів для головного інженера і перетасовувала колоду карт, які від такого обходження збиралася незабаром стати прозорими, якщо вона продовжуватиме далі. Це була особлива колода, з антропоморфними тваринами по кутах, подарунок сестри. Нідана сказала, що вибрала її через присутність гусей.

Без будь-якого попередження розчахнулися двері. За якусь мить Черіс, вистрибнувши з-за столу, вже стояла, притиснувшись до стіни, і тримала у руці пістолет.

Чоловік, який ввійшов, був трохи вищим за Черіс, він зупинився на порозі, перетворившись на ідеальний силует чи мішень, таку річ, яку не зробив би жодний вбивця. Він носив кольори нірай, чорно-сріблясту форму, навіть якщо складки парчі та філігранні застібки говорили про вишуканий смак і виглядали жахливо непрактичними. Не було ніяких вказівок на ранг чи посаду, лише срібна булавка. Черіс не розслабилася. У Нірай часто було дивне почуття гумору, але для них було незвично влаштовувати розіграші при відвідуванні генералів, які подавали усі відповідні документи і не надто наполягали на швидкому ремонті.

— Вибачте, — сказала Черіс, — але чи є у вас дозвіл на те, щоб знаходитися тут?

— О, покладіть цю річ, генерал Джедао, — сказав нірай, посміхаючись. Чоловік справляв приємне враження, маючи темне овальне обличчя, з підстриженим волоссям та красивими довгими руками; не можна було не оцінити цього. Черіс не могла не помітити, що його тон навіть віддалено не натякав на шанобливість. — Я Нірай Куджен, — і він зробив крок вперед.

У академії один з інструкторів сказав Черіс, доволі кислим тоном, що мати 96-відсотковий рефлекс для вбивці у такій же ступені актив як і недолік. Черіс тоді протягом кількох років тренували бути асасином, і хоч це було давно, параноїдальні звички залишилися.

Вона дозволила Нірай наблизитися, але у неї не було багато місця, і їй не подобалися варіанти. Вона двічі вистрілила йому у лоб, а потім вилаяла себе, що втратила розум і вистрелила зайвий раз. Можна було очікувати від Куджена якоїсь реакції, коли вона підняла пістолет, але її не було.

Куджен незграбно впав, зі стуком. Пульс Черіс швидко прискорився. Вона подивилася на труп, крихітні краплі крові на стіні і вже закритих дверях. Вона тільки що здійснила державну зраду, навіть якщо буде стверджувати, що відреагувала на вторгнення злочинця в казарму.

Більш серйозна проблема полягала в тому, що вона не могла з'ясувати, чому саме Нірай Куджен, який жив уже 500 років, дякуючи своїй параної, з'явився особисто.

Через чотири секунди двері знову розкрилися. Ніякого попередження і цього разу.

Черіс відступила. Її світ сконцентрувався на контурі дверей.

Якась тінь впала через поріг.

— Давайте спробуємо ще раз, чи не треба? — Пролунав чоловічий голос, нижчий, але з тим же акцентом. — Покладіть цю штуку. Достатньо сказати, що я можу відновитися з резервних копій більше разів, ніж у вас є куль, і хтось може помітити метушню. Я розумію, що, можливо, ви можете вбивати людей зубами, але це не зашкодить вам вислухати мене. Крім того, я дійсно не хотів би переселятися у ваше тіло наступного разу. Ніяких образ, генерал, але у мене є дещо інше для вас.

Трахати його! Черіс знала, що Куджен був безсмертний. Те, чого вона не знала — як він це робить. Вона поклала зброю на підлогу, де Куджен міг її побачити, і відступила. Її рукавички перетворилися на лід.

Куджен увійшов. Черіс бачила, наскільки ретельно він переставляв ноги, як танцюрист, щоб нічого не налипло на черевики. Це тіло теж було красиве, але ще тонше, з трикутним обличчям. Черіс подумала про те, кому воно належало до того, як стало власністю Куджена.

Двері закрилися, залишивши їх наодинці.

— Якщо це тому, що я знищив двигуни своїх ботомотів, змусивши їх маневрувати на межі можливостей в останній битві — сказала Черіс, тому що в цей момент бравада було все, що у неї залишилося, — то це перебір, ви не находите? Головний інженер могла просто повідомити про це.

— Сідайте і перестаньте говорити дурниці.

Черіс подивилася на Куджена, потім пішла до столу і сіла.

Куджен опинився напроти.

— Для бригадного генерала дивно витрачати стільки часу на злом секретних файлів, — сказав він. — Чи не краще зайнятися іншими речами, такими, наприклад, як знищення єретиків?

Черіс взяла карти і знову почала перетасовувати їх, демонструючи руки у рукавичках без пальців.

— Ця уніформа дуже зручна, — сказала вона — але я все ще Шуос. Я люблю тримати все у руках.

— Ви досконалі у аргументах, — сказав Куджен, — але це дурниця. Ви не можете заперечувати, що не знали про мене. У гептархаті не так багато людей, які можуть це сказати.

Вона втратила шанс перекласти вину за те, що сталося, на своє незнання.

— Звідки мені було знати, що це не жарт? — сказала вона.

Коли Черіс вперше дізналася, що один з гептархів безсмертний, вона лише скептично посміхнулася. Вона могла зрозуміти, що фальшивий гептарх навчився використовувати інші тіла. Але чому тоді інші гептархи не хотіли отримати таку технологію?

Куджен потягнувся і взяв одну карту з колоди. Перевернув її, щоб вони могли бачити масть: Двійка шестерень.

Черіс занепокоїлась. Куджен не міг бачити карту.

— Я чув, що ви гравець, — сказав Куджен. — Теж шукаєте безсмертя?

— Можливо пізніше, — чесно сказала Черіс. Ідея відштовхнула її, особливо зараз, коли вона мала уявлення про те, як це працювало, але вона не могла дозволити собі повністю відхилити можливість. — Я просто хочу стати гептархом. Мені шкода бути таким нудним звичайним Шуосом, але такий вже я є.

— Прекрасна вигадка, — сказав Куджен, — але я не куплюся. Я переворушив ваше минуле, генерал. Якщо ви хотіли здобути Хіаз, то повинні були залишитися у її оточенні. Я маю на увазі, з усього видно, що ви їй подобались. — Його посмішка розширилася, коли він це сказав.

Черіс напружилася, незважаючи на бажання бути спокійною, хоча її недавня зустріч з Хіаз ні для кого не була секретом. Краще змінити тему.

— Гаразд, Нірай-чжо, — сказала вона, не підкреслюючи шанобливого звернення, — так як я очевидно заплутався у власних мотивах, можливо ви розповісте мені, якого чорта мені потрібно.

Довгі пальці Куджена витягли з колоди ще кілька карт, повільно й точно. Він розклав їх колом, лицем догори. Одна масть від сімки до туза.

— Ви хочете обрушити всю чортову систему, — сказав він. — Мені хотілося би це побачити. Ви дуже сумлінні щодо вивчення всіх єретиків, які можуть послужити вашій меті. Хоч це виглядає як виконання обов'язку, чи не так? Але я думаю, ви шукаєте союзників, навіть якщо ще не знайшли того, хто відповідає вашим критеріям, незалежно від текучих обставин. Ви хочете зруйнувати весь проклятий гептархат.

Черіс почала жаліти, що вона не впорядкувала свої канцелярські документи. Судячи з розмови, вона ніколи не закінчить її.

— Так, і я лише сподіваюся, що звідкись з'явиться кілька мільйонів солдатів і приєднуються до мене, — саркастично сказала вона. — Хрестовий похід проти гептархії однієї людини? Ви серйозно? Це психоз.

— Смішно чути це від вас, — сказав Куджен, — особливо якщо згадати, що ви не програли жодної битви.

Вона ненавиділа, коли люди використовували цей аргумент, але їй вдалося зберегти спокій.

— Крім того, — сказав Куджен, — вам випадала удача. Я дивився на ваші оцінки в академії. Я не знаю, чому ніхто з викладачів не здогадався, що у вас дисканкулія. Математика була єдиним предметом, який давався вам важко, чи не так? Вам потрібно було опанувати теорією чисел, щоб розібратися з будь-якою зброєю високого рівня. Дев'ятсот років тому я розробив відповідну галузь математики, щоб зробити можливим створення двигунів на ефектах ВК. Ніхто інший не зміг розробити потрібний зсув. Я оточений майстрами, а не реальними математиками.

Так, подумала Черіс, і ти придумав пам'ятні церемонії. Зокрема, вони повинні супроводжуватися урочистими тортурами. Вона тепер здогадувалася, що тортури були конструктивним параметром зсуву, а не жахливою традицією.

— Мені шкода, — сказала вона, — але у мене є певна кількість доказів того, що ви — соціопат. Чому б мені бажати плисти з вами в одному човні?

Отже Куджен зробив їй пропозицію. Початковий план Черіс був убити його, оскільки вона зневажала режим, який представляв Куджен, і вважала, що єдиний спосіб замінити його на кращий — це в першу чергу знищити Куджена. Але якщо замість цього вона може скористатися ним…

Куджен посміхнувся їй.

— І це говорить мені колишній вбивця. — Він поглянув через плече на труп. — Замість того, щоб вбивати людей по одному, ви отримуєте можливість вбивати їх купами за один раз, тому ви змінили хазяїна, чи не так? В академії ви були дуже хороші. Наприклад, у мовах. Могли зайнятися пропагандою, перекладом або аналітикою. Але ви відкинули все, щоб стати ходячою зброєю. Я вам потрібен, генерал. Ви не знайдете кращого математика в гептархаті. Крім того, ви завжди будете точно знати про все, ніякої фальші. І якщо не я, то хто?

Черіс мовчала.

Голос Куджена пом'якшився.

— Ви надто довго воюєте одні, Джедао. Ви ні з ким не зближуєтесь, не маєте ніяких відносин з протилежною статтю, які тривають довше, ніж пару тижнів. Знаєте, Шуос не єдині, хто любить розгадувати чужі секрети. Я думаю, що Кел вважають, що ви одинокі, тому що ви лис. Вони не мають уявлення, які секрети ви намагаєтеся зберегти. Я не ідеальний союзник для вас, о ні. Але я краще, ніж нічого. Ми зможемо зробити це разом. Вам більше не доведеться битися одному.

— Я не знаю, у чому полягає смисл дискусії, - сказала Черіс, бо вона не хотіла, щоб Куджен зрозумів, наскільки добре він її розкусив. — Ви гептарх. І можете знищити мене в будь-який час. Якої допомоги я можу очікувати від вас?

— Це мені подобається більше, — сказав Куджен. Він обійшов стіл і нахилився до крісла Черіс. Черіс захотілося, щоб пістолет знову опинився в її руці, навіть якщо ситуація змінилася. — Отже ви викриті, але все ще маневруєте у пошуках переваги. Яка рідина тече у ваших венах, Джедао?

— Ви можете порізати мене, щоб з'ясувати, — сухо сказала Черіс. — Ніж на моєму лівому стегні, якщо ви забули.

Усмішка Куджена була повільною, солодкою і абсолютно огидною.

— О, до цього ще дійде, — сказав він. — Ось що я вам скажу. Є речі, які інші гептархи не пробачають. Одна з них — це навмисне вбивство. Якщо я підставлю свою шию під ту ж сокиру, чи повірите ви у мою щирість?

Черіс не ворухнулася, коли Куджен навис над нею. Його рука оперлася на спину стільця, пальці зачепили її плече. Що це, — подумала Черіс з мимовільним роздратуванням, — середня школа? Навіть так було важко не реагувати на чуттєвий рот і вологі очі з довгими віями.

— У мене є одне питання, — сказала Черіс.

— Запитуйте, — сказав Куджен. Його дихання пахло димом та прянощами.

— Якщо безсмертя настільки чудова річ… — важко побачити недоліки для його власника, якщо можна не дбати про таку маленьку річ, як вбивство тіла — …чому всі гептархи не стали безсмертними?

Припускаючи, що вони не приховували це краще, ніж Куджен.

— Отже, ви зацікавлені в кінці кінців.

Черіс знизала плечима. Нехай Куджен думає, що хоче.

— Процедура може звести людину з розуму, якщо неправильне калібрування, — сказав Куджен. — Я не маю на увазі соціопатичні схильності. — Він підняв кут губ у посмішці, яка, втім, тривала лише мить. — Я знаю, хто я такий. Я кажу про той різновид безумства, який відноситься до божевілля.

— Отже мені нічого не світить, — сказала Черіс. Навряд чи соціопати були імунними. Серед керівників гептархату за минулі роки було немало таких.

— Не поспішайте з висновками, — сказав Куджен. — Вони не можуть позбутися мене, тому що я єдиний, хто розуміє цю математику, включаючи рівняння управління "чорною колискою". Я можу впоратися з калібруваннями. Якщо ви будете корисні для мене, я можу організувати так, щоб ви не стали кретином. Як кажуть, ви ще надто молодий, щоб панікувати з причини закінчення свого життєвого шляху, незалежно від вибору кар'єри.

— О, це не проблема, — сказала Черіс. Вона ніколи не боялася довгого очікування. — Мені більше турбує той факт, що я не бачу, яка ваша вигода у цьому. У вас є все.

— Ви так думаєте? — скривився Куджен. Його пальці пройшлися по Черіс, вивчили лопатку, зупинилися. — Ви хочете позбутися системи, розібравши її на компоненти і побудувати щось нове, якщо я не помиляюся. — Неможливо було не дивитись у його очі, темні і жадібні. — Ви збираєтеся створити нову ВК. Я хочу бути поряд, коли це трапиться, і в будь-якому випадку ви не зможете зробити це без мене. Я можу самостійно розробити математику, але ніколи не зможу втілити її внаслідок опору похмурих святош Ліож або улюблених Рахал. Ви могли б подолати їх опір, якщо хтось надасть вам рівняння. Вам потрібен математик. А мені потрібна зброя. Ми зможемо зробити це, допомагаючи один одному, Джедао.

— Я вже можу сказати, що ви поганий тактик, якщо пов'язуєте свої надії на революцію з однєю ігровою фігурою, — сказала Черіс. — Звичайно якщо у вас немає в рукаві прихованої купи бунтівних Кел, про яких ви мені не сказали.

Куджен засміявся.

— Бунтівні Кел — це по вашій частині, боюся. Але ми двоє одинакові у своїй меті; і це щось означає.

Був момент, коли вона сподівалася, що вона і Куджен не подібні, але тепер вона знала краще.

— Добре, — сказала вона, тому що було важливо зберегти зовнішнє враження, ніби вона зробила вибір. — Чи має для вас значення, що я хочу створити на місці того, що ми маємо зараз?

— Я хочу керувати параметрами технології, які мають значення для мене, — сказав Куджен. — Ви робите все, що хочете, з соціальними параметрами. Мені байдуже.

Черіс не повірила цьому, але вони могли розібратися з цим пізніше. Вона піднялася. Куджен відступив назад, щоб дати їй місце, все ще з усвідомленням простору, як у танцюриста. Його очі були темні і блискучі. Черіс опустилася перед ним на коліна у формальному поклоні гептарху і сказала:

- Я твоя зброя.

Розділ 22

Командний центр був наповнений відбитим світлом, яке заважало чітко бачити. Черіс помітила своє зображення в дзеркальному лабіринті, але не відчула, що воно належить їй. Чи існує переломний рубіж, після якого спогади Джедао зведуть її з розуму? Що, коли вона вже пройшла його?

Каріонне скло лежало скрізь, утримуючи у собі памя'ть про тіла людей у великих блискучих кристалічних утвореннях. Матеріальних та видимих, на відміну від мутних осколків Джедао. Вона припустила, що скло Джедао було іншим, оскільки він був привидом. Люди поступово розсипалися на осколки, які осідали на підлозі купками. Можливо бомба вразила тільки командий центр? А решта рою вижила? Схоже, що сіндермот вийшов з ладу, але система життєзабезпечення працювала в автономному режимі, інакше вона буде в біді.

Повернулася гравітація, або вона відновила свою координацію. Її дихання збилося, коли вона глянула на арку з каріонного скла поруч. Це був Пайзан. Всередині виднілися слабкі узори різьби по дереву, яку він любив, як дитина, і фото сестри, яка померла в аварії, фото, про яке вона ніколи не знала до цього.

Вона відвернулася, задаючись питанням, чи він хотів би поділитися своїми особистими спогадами з нею, і проковтнула ще один осколок Джедао.

У руці вона тримала пістолет, той же Паттерн 52, яким їй не вдалося вбити Нірай Куджена, той самий, яким вона прикінчила своїх підлеглих через три роки в фортеці Хелспін. У наступному році вона підніметься у званні до генерала від генерал-лейтенанта, знову повинна буде слухати плітки про значний поспіх, з яким командування Кел продовжує її просування по службі.

Це була остання кампанія, спрямована проти еретичної фракції, яка називала себе "Огенси", і яка дуже швидко стала некрасивою, бо багато хто з Кел симпатизували ідеям Огенсів. Огенси билися чесно, висунули кілька вимог, і в основному хотіли, щоб їх залишили в спокої; але гептархія не могла дозволити собі відступити від цієї території, тому що це зробило би кордон Синьої корони уразливим — в цілому все було ясно.

Черіс стояла у центрі шеренги Кел з гвинтівками, під зелено-фіолетовим небом, а далі у полі стояли п'ять солдатів Кел, зв'язаних і позбавлених рангу. Пройшов дощ, і повітря пахло вологим листям і земляно-гострим запахом гіркої солі. Неподалік вона могла чути шум дерев, вітер шарпав їх гілки, і здавалося ніби шумить море. Вона витерла очі від дощових крапель тильною частиною рукавички і підняла зброю.

П'ятеро кел порушили формацію, і Черіс не могла не думати, що формаційний інстинкт, яким би огидним він не був, був великою підмогою в бою. Від цієї останньої облоги залежало дуже багато, і після кожного бою їй доводилося розстрілювати боягузів та дезертирів. Навчання формаційному інстинкту вдосконалять після того того, як її буде страчено за державну зраду. Тепер, коли вона була жива, це було суперечливою мірою. Зокрема, Ліож уважно вивчали наслідки, а інші протестували проти розстрілів. До того часу, коли навчання вдосконалять — вже після падіння Ліоз, — командування Кел і гекзархи випробували його на Кел без будь-яких докорів совісті.

Чеснотою Кел була лояльність. Формаційний інстинкт позбавив їх шансу вибирати, до кого бути лояльним.

Черіс швидко вистрілила п'ять разів. П'ять бездоганних попадань у голови. Її інструктори в Академії Шуос погодилися би з цим. Вона мала нагадати собі, що побачить кров. Кел з гвинтівками закінчили би роботу за неї, якби вона промахнулася, але це було питанням гордості.

Розуміється, Кел подобались умілі вбивці. Спочатку вони мали деякі сумніви щодо неї. Більшість Шуос відряджалися на військову службу до Кел як розвідники. Вона прийшла нестандартно, як піхотинець, завдяки своєму таланту тактика, але ніхто не довіряв лисиці. Вона мала можливість довести, якщо це можна так назвати, що варта рангу лейтенанта: всі офіцери, які перевершували її по рангу, були вбиті, і вона врятувала компанію від важкої ситуації. Після цього Кел звернули увагу на її компетентність, головним чином даючи їй найгірші завдання. Завжди легше втратити шуоса, ніж когось зі своїх. Але це лише дало їй стимул для швидкого росту.

Після кампанії проти Огенсів командування Кел доручило їй боротьбу з Ланітерами. Черіс подумувала над тим, щоб відмовитися від початкового задуму і перейти на бік повстанців, а Куджен нехай котиться до пекла. Ланітери турбували гептархів, що було гарним знаком. Зі свого боку, вона витратила багато часу на знайомство з кращими генералами Кел і вивчила їхню манеру мислення. Ігри в карти та походи і полювання не були беззмістовною тратою часу. Якби все можна було закінчити боєм, вона б запропонувати свої послуги Ланітерам. Вона була впевнена у своїй здатності перемогти будь-кого з генералів Кел, які могли очолити кампанію.

Завоювати повагу Кел було легко. Кел, будучи практичними, любили лідерів, які вигравали битви. Якби вона могла досягти своєї цілі таким чином, вона б спробувала. Але дві речі змусили її діяти по іншому. Перша — це технологічний прогрес в області мозкової діяльності. Кел почали використання композитів, і існувала велика ймовірність, що вона не зможе приховати свої наміри — два десятиліття планування великої зради — ставши частиною об'єднаного розуму. Другою проблемою був Нірай Куджен, який міг зрадити її в будь-який чмомент. Якщо вона збиралася діяти, краще почати раніше, ніж пізніше.

Найважче позбутися влади гептархів і створити працездатне, стабільне, раціональне суспільство з попелу гептархії. Вона не знала, чи можна було переконати Ланітерів відмовитися від поминальних церемоній з жертвоприношеннями, припускаючи, що їм можна було знайти альтернативу, яка дала би їм життєздатну зміну ВК. Коли ж Ланітери використали своїх дітей у якості живого щита, вона зрозуміла, що з ними у неї нічого не вийде.

У неї тепер було обмаль часу, і її єдиним шансом була фортеця Хелспін. Ця бійня закріпила її авторитет серед Кел і здобула ганебну славу. Раніше Кел поважали її, тепер боялися.

Повага була хорошим важелем, але страх був кращим. Якщо вона збиралася зробити ставку на безсмертя, їй потрібен дуже хороший важіль.

Жахлива іронія долі: якби вона почекала ще трохи, якби вона знала, про що Ліож дискутують у своїх біло-золотих кабінетах, вона могла би запропонувати свої послуги їм. І тоді їй не довелося би вдаватися до масових вбивств. Але ліозька єресь зросла через два десятиліття після її смерті і через деякий час після того Кел вперше витягнули її з "чорної колиски". Гірше того, існував хороший шанс, що зміна у ВК, спричинена фортецею Хелспін, змусила їх досліджувати альтернативні форми правління, що привело до особливої форми єресі. До демократії.

Черіс випрямилася. Її більше не дивувало, що їхні наглядачі вирішили вбити Джедао. Але вони могли використати для цього простий каріонний пістолет. Вони навіть могли дати їй рушницю і наказати їй зробити це самостійно, у якості тесту на лояльність.

Вона з зусиллям вдихнула повітря, потім ще раз. Кришталеві трупи в кожному напрямку. Стіни командного центру покрилися тріщинами, а тріщини в підлозі були залиті розплавленим склом.

Можливо вона помиляється щодо ступеня шкоди. Можливо, хтось вижив. Їй доведеться перевірити це. Сіндермот був великим кораблем, але нічого кращого на думку не приходило.

— Джедао? — запитала вона, тому що не могла не сподіватися.

Відповіді не було.

Джедао спровокував цю атаку, переконавши її проявити свої математичні здібності у повну силу, що показало командування Кел, що вони надали Джедао доступ до людини, яка могла допомогти йому з бунтом проти системи. Але він не очікував, що командування Кел ризикне двома сіндермотами та роєм, щоб знищити його. І тепер гептархи — гекзархи, поправила вона себе, — нарешті заметушилися, і Куджен вирішив не рятувати її.

Черіс усміхнулася. Вона вже почала думати про себе, як про Джедао.

Джедао намагався дати їй те, що міг. Не наробіть помилок, сказав він. Кілька слів і ціле життя у його спогадах.

Він хотів, щоб вона продовжила гру за нього. Або, можливо, вона повинна була вирішити, чи варто грати взагалі. Якби тільки він довірився їй більше.

Черіс ще не закінчила підбирати осколки. Але вона завагалася. Тепер, коли вона знала про Нірай Куджена, вона мала краще уявлення, як працювала його форма безсмертя.

Якби вона залишила осколки лежати, Джедао справді би помер, як і його страшна зрадницька війна, разом з ним. Якщо вона з'їсть останні, вона може продовжувати боротьбу, але людина, яка це робила би, вже не була би Кел Черіс.

Чи він мав намір маніпулювати нею навіть у цьому виборі? Вона так не думала, але це був Джедао.

Тим не менше, Черіс знала, що вже вирішила.

Наступні два осколки увійшли в її мозок, як кулі.

Черіс сиділа за столом під відкритим небом, перемішуючи і розкладаючи свою улюблену колоду дзен-цзай. Зрештою, у неї не було нестачі опонентів — тут була Академія Шуос, і завжди був хтось, хто не вірив, що першокурсник міг бути таким умілим, як говорили, — проте відбувався щорічний конкурс на дизайн нової гри, і всі захопилися моделюванням.

Хтось підійшов ззаду і поцілував верхівку її голови.

- Ей, ти, — сказав знайомий тенор: Вестеня Руо, перший товариш, якого він знайшов тут, і його коханець час від часу. — Здається, я нарешті заскочив тебе? — Він підійшов і сів біля нього. Як і Черіс, він носив червону форму курсанта. Вони двоє придумали теорію про те, що перший гептарх Шуос підібрала колір своєї фракції таким, щоб її власних людей було легше убивати на відстані.

Черіс підвела брову догори.

— Навряд чи, — сказала вона. — Ти вийшов з того кута біля гінгко, чи не так? Я бачив твоє відображення на пляшці з парфумами, якою користувався он той хлопець трохи раніше. Чисте везіння.

Руо легенько вдарив її по плечу.

— Ти завжди кажеш, що це везіння. Навіть у стрільбі. Неможливо так добре стріляти, якщо покладатися лише на везіння.

— Я не розумію, чому ти заздриш, коли сам стріляєш ще краще.

— Так, і я збираюсь переконатися, що це так і залишиться. — Руо посміхнувся їй. — Але мене дратує, що я не можу випередити твої рефлекси.

— Я навряд чи загроза тобі, - терпляче сказала Черіс. Насправді, коли вони вперше зустрілися на якійсь вечірці, Руо взявся боротися з нею. Багато синяків, ніяких образ, хоча з тих пір Черіс зрозуміла, що вв'язуватися у випадкові бійки цілком у дусі Руо. Вона не розуміла, як це сталося, але після цього вони почали проводити час разом, частково тому, що Руо завжди придумував приголомшливі вибрики, наприклад з наклейками з кольоровим кодом, але частково тому, щоб він не потрапляв у надто великі неприємності.

— Б'юся об заклад, що ти кажеш це всім мішеням, — сказав Руо. Періодично він намагалася переконати Черіс оголосити про свою спеціалізацію на "вбивцю", але вона ще не вирішила. — Скажи, а у твоєї теперішньої подружки зараз заняття?

— "Теперішня подружка" має ім'я, — сказала Лівер Єрен, яка наблизилася до Руо ззаду. Іноді її обізнаність приводила Черіс у відчай. Хоча Єрен могла ходити безшумно, цього разу вона не робила особливих зусиль, щоб підкрастися. — Привіт, Джедао. Привіт, Руо. — Єрен обережно нахилилася, щоб не пролити свій напій, її кучері упали на обличчя. Вона і Черіс поцілувалися.

— Привіт, — сказала Черіс. Вона підвела руку з картами догори, і Єрен розсміялася.

— О, ти навіть не прикидаешся, що не махлюєш, — сказав Руо. Черіс зібрала стріт з роз.

— Тільки тому, що я не маю жодних справжніх квітів, щоб запропонувати тобі, Єрен, — сказала Черіс, — тому мені довелося зробити це сумним замінником з картону.

Єрен закотила очі.

— Я впевнена, що цього не було у курсі "Введення у спокусу", який я проходила в минулому році.

— Я ненавиджу цей курс, — сказала Черіс. — Серйозно, всі анданські бари, де ми практикуємо його, зловживають надмірною вартістю напоїв, тому що, привіт, андани всі багаті. Ви думаєте, що вони враховують це у наших стипендіях, але я думаю, що це має спонукати нас до шахрайства.

— Не бачу проблеми, — сухо сказав Руо. — Тобі дуже добре вдається переконувати людей купувати тобі напої, особливо цією фразою: "Я тільки що потрапив сюди з ферми, і ви, цивілізовані міські люди, мене бентежите".

— Це принципова річ, — сказала Черіс. Крім того, це справді була дослідницька сільськогосподарська установа, навіть якщо матір жартома називала себе фермершею.

— Бідолашний, — сказала Єрен. — Заглушити твої печалі? - І вона запропонувала йому випити.

— Тепер зрозумів, що я маю на увазі? — сказав Руо.

Черіс відпила.

— Забагато меду, — сказала вона. Місцевий пряний чай був тим, до чого вона довго звикала. Вдома він не був популярним.

— Це щоб приховати смак отрути, — сказала Єрен з серйозним виразом обличчя.

— Відмінне мислення. — Черіс знову відпила, а потім віддала чай назад.

— До речі, - сказала Єрен, — я продовжую дивитись таблицю змагань, і чогось не бачу. Де ти сховав свою гру?

— Не заводи мене, — сказав Руо. — Я не можу змусити його зіграти будь-яку інтригуючу гру, не кажучи вже про участь у конкурсі.

Черіс перетасувала колоду і зробила все, щоб вдати з себе провінціалку,

— Цивілізовані міські люди бентежать мене. Набагато менше стресу, коли просто спостерігати за тим, як всі інші викладаються. Ви чули про те, що Чжен попався на зломі комп'ютерної системи реєстратора?

— Це було вчора, — сказала Єрен, — і я не вірю тобі жодної секунди. Руо розповів мені, що ти погодився на п'ятикратну перевагу противника в одному тренувальному сценарії, і ти хочеш сказати, що тебе турбує стрес?

— А він згадав, що я програв гру? — Черіс звузила очі, дивлячись на Ру, яка виглядала цілком невинно.

— Тільки після того, як інструктор втратив дар мови від вашого оригінального використання сигнальних ракет, — швидко сказав Руо.

— Мені пощастило, — сказала Черіс.

Руо повернув погляд.

— Немає такої речі, як везіння весь час.

Черіс швидко взяла три карти: туза роз, туза дверей, туза шестерень.

— Звичайно що є, - сказала вона іронічно.

Єрен, яка навчила Черіс більшої частини карткових фокусів, проігнорувала репліку.

— Я думаю, що ти отримуєш якесь смішне задоволення в анонімній участі, - сказала вона, — але вони все одно розкриють ім'я. То чому б не поставити його на грі з самого початку?

— Це тільки якщо я приймаю участь, — сказала Черіс. — Скажи, Руо, ти ввійшов у стрілялку, чи не так? Як успіхи? — Вона не передивлялася результати, але Руо багато разів говорив про це під час боротьби з програмою, навіть коли він відмовився від її пропозиції допомогти з тестуванням.

— Вище середнього, — сказав Руо, — для своєї категорії. Настільки добре, як я сподівався. Я не осоромився, і це все. — Завжди було кілька кадетів, які так погано стріляли, що шкодили своїй майбутній кар'єрі курсанта.

Єрен не відступала.

— Джедао, першокурсники не мають багато можливостей вразити інструкторів. Я не думала, що ти відмовишся. Особливо враховуючи те, що ти любиш ігри.

— Це альтруїзм з вашого боку, вказувати на мене, — сказала Черіс, — але так чи інакше нічого не вийде. — Вона підчепила Єрен під руку. — Ми могли піти на прогулянку до басейну з коропами. нічого не станеться, якщо ти відірвешся від аналізу таблиці на годину чи дві.

— Це сигнал для мене зникнути, — весело сказав Руо. — Не дразни гусей. — Черіс часто думала, що їй не потрібно було згадувати, що її мати любила так казати — у них було кілька гусей.

— Можна подумати, що на тебе не чекає одна гаряча шанувальниця, — сказала Єрен. Руо у відповідь зобразив зверхнє самозадоволення.

— Це розказало би про мене надто багато, — сказав Руо. — Веселіться, обоє. — Він ще раз поцілував маківку голови Черіс і пішов.

Єрен похитала головою, але не витягнула руки з боку Черіс.

Фактично Черіс вступала анонімно. Невеликий відсоток записів на конкурс був анонімним щороку (хоча Єрен казала правду, більшість з них не залишалися такими на тривалий час), але Черіс мала незвичайно поважну причину. У її грі ви набрали очки, лише маніпулюючи іншими людьми, від курсантів до сановників, схиляючи їх до єресі. До святкувань у неправильні дні. До ортодоксальних відповідей на екзамени доктрини. До перевертання квіткових композицій. До нешкідливої єресі, здебільшого.

Черіс не думала, що так багато людей поведуться на це, хоч було відомо, що Шуос любили ризикувати. Це був скоріше розумовий експеримент. Закони гептархії ставали дедалі жорсткішими, оскільки режим ставав більш залежним від екзотичних технологій ВК. Вона хотіла показати, як легко було надихнути людей на маленькі єресі, щоб продемонструвати, наскільки нестійкою була система. Академія Шуос заохочувала ігри, тому така гра — особливо під час щорічного змагання — була ідеальним варіантом.

Вона не заходила у гру з моменту її запуску і не вивчала гравців; це була помилка, на якій часто попадалися. Насправді вони трахалися з Єрен, і тепер вона слухала повідомлення.

— Джедао, — вражено сказала Єрен. — Погані новини. — її голос тремтів.

— Хм? — сказала Черіс. Але повністю прокинулася.

Єрен сиділа біля термінала, обернута в халат з фіолетового шовку. Її волосся падало на плечі, а блакитні відблиски шикарно виглядали на темних кучерях.

— Курсант покінчив життя самогубством через одну з ігор, — сказала вона. — Принаймні, вони стверджують, що це самогубство.

Черіс сіла і почала полювати за своїм одягом, навіть незважаючи на те, що вона знала, що він знаходиться на підлозі. Вона ще не усвідомила значення того, що сказала Єрен.

— Хтось, кого ми знаємо? — запитала вона.

— Вони не сказали ім'я. Але я дещо рознюхала. Це може бути Руо.

Серце Черіс швидко застукало у грудях. Єрен продовжила:

— Це було в одній з ігор, — сказала вона. — Я пам'ятаю, що грала її раніше. Анонімна гра з єресями. Крім того, курсант не просто змусив однокурсника порушити якийсь незначний пункт Доктрини. Він попався на спробі підставити магістра Рахал, який перебував поблизу.

Це було саме те, що Руо вважав би веселим розиграшем. Окрім тієї частини, що його спіймали. Академія Шуос, можливо, захистила би одного з своїх курсантів, якби справа обмежилася незначним порушенням; кожна фракція мала тенденцію не здавати своїх стороннім особам, використовуючи принцип юрисдикції над своїми людьми. Але Рахал були потужною фракцією, а магістр… — це було не просто правопорушення, це був злочин, який винуватець міг спокутувати смертю під час поминальної церемонії.

Черіс відкрила рота, щоб признатися, що вона була автором тієї гри, яка вбила Ру, коли Єрен продовжила:

— Гра більше не анонімна. Схоже, Ченуа Тіана зізналася, що це вона написала її. Вона зараз знаходиться під слідством.

Обидва вони знали, що фраза "під слідством" — навряд чи означає щось серйозне. Серцебиття Черіс сповільнилося.

— Хто така Тіана? — запитала вона.

Вона ще мала шанс. І могла скористатися ним. Вона не зрозуміла, що вже прийняла рішення.

— Вона третьокурсниця, немає причини, через яку ти повинен її знати, — сказала Єрен. — Мені дуже шкода, Джедао. І можливо я помиляюся. Самогубство міг вчинити хтось інший.

Черіс сумнівалася. Єрен була хорошим хакером. Однією з переваг знайомства з нею було навчання під її наставництвом. І якщо мертвим курсантом виявиться хтось інший, ситуація не стане кращою.

Вона не могла відкласти найважчу частину.

— Руо був ідіотом, якщо дозволив попастися, — сказала вона з умисною недбалістю. — Самогубство краще, ніж висіти, щоб тобі відтинали пальці, тому не можу сказати, що я його звинувачую.

Єрен видала болісний зойк.

— Вона була нашим другом, Джедао.

Черіс швидко одяглася.

— Дружба нічого не значить для мертвих, і я не думаю, що хтось з нас захоче бути пов'язаним з цим у будь-якому випадку.

— Якщо ти так це сприймаєш, — її голос задрижав знову, — іди геть. Можливо пізніше побачимося, а можливо ні.

Можливо Єрен спробує врятувати їхні відносини, коли заспокоїться, але Черіс не хотіла цього. Вона вийшла без заперечень.

Черіс подалася до кафе. Вона влаштувалася у невеликій ізольованій кабінці — як жартували кадети, якщо ти не зламав систему спостереження коменданта принаймні один раз у перший рік навчання, ти підходив для Анданів — і вона хотіла послухати новини. Чутка про самогубство швидко поширювалася.

Поки Черіс упіввуха слухала новини, вона почала зламувати мережу академії. Планшет, яким вона користувалася, виглядав як модель, популярна чотири роки тому, але, що не було очевидним, він був з'єднаний з ще старішою лабораторною машиною, як вдома у матері. Матір терпіла її вибрики, поки вона дещо не зламала. (Вона не збиралася повторювати експеримент з кухонним комбайном, коли їй було дванадцять.) Вона не мала ніяких ілюзій щодо того, що застарілий планшет перешкодить справжньому дайверу Шуосів, але якщо вона працюватиме швидко, то має шанс стерти сліди свого запиту.

Для неї не зайняло багато часу знайти фотографії трупа Руо. Навіть з кульовим отвором збоку голови, з червоно-сірою масою на іншій стороні, з висохлою кров'ю на волоссі, вона впізнала його. Вона впізнала би його навіть у темряві по звуку кроків, смаку губ, або вигуку, який він видавав, коли був вражений. Черіс подумала, що Руо завжди вітатиме її поцілунком у маківку голови, і вони закінчать академію разом, можливо, навіть отримають призначення в одне місце служби. Це вже у минулому.

Черіс було складно зосередитися. До цього моменту вона переконувала себе, що всі маневри в грі існували виключно в якомусь абстрактному просторі. Однак не було нічого абстрактного у тому, що вона вбила свого найкращого друга.

Тим не менш, вона ще не закінчила. На щастя, вона змогла залізти у профіль Тіани, тому що хтось забув заблокувати його після внесення змін, або хтось інший заблокував пароль, перш ніж вона це помітила.

Два інструктори зробили приватні помітки в профілі Тіани. Вони хвалили її безжалісність до себе і сміливість, з якою вона заявила про своє авторство після самогубства. Вони хвалили її за відданість ідеалам Шуос. І, як наслідок, рекомендували записати її на два спеціальні семінари на наступний термін.

Черіс знищила сліди доступу і сиділа в кафе, спустошена, поки не потемніло. З той час вона зіграла сім ігор дзен-цзай і програла усі.

Ніхто не з'ясував, що автором гри була Черіс, а не Тіана.

— Руо, — хрипко промовила Черіс у тиші. Вона не говорила цього імені протягом чотирьох століть. Важко було повірити, що Джедао мертвий так довго, що він був єдиною людиною, яка пам'ятала блиск очей, сміх, несподівану любов до фруктових цукерок. Форму її рук, з грубуватими, міцними пальцями.

На мить вона здивувалась, що її голос звучав дуже високо, і був дивно чужий. І тоді зрозуміла, в чому справа. Її обличчя було мокрим, але вона намагалася не думати про це.

Черіс змусила себе покінчити з поставленим завданням. Вона вже знала, як болять осколки. Трохи більше болю не буде мати значення.

За чотириста дев'ятнадцять років до облоги фортеці Розкиданих Голок, у світі, чиє ім'я забуте, точилася війна між повстанцями і гептархатом. У повсталих було безліч прапорів і емблем: Шип-і-Круг, Крилата Квітка, Червоний Кулак. Перевернута Чаша та Зухвала Змія. Кам'яна сокира. У ті часи здавалося що кожна гора, кожне місто в тіні вічих хмар, кожен мерехтливий місяць мав свою власну емблему.

Битва пройшла повз Черіс і Шуос Сересет, як червоний приплив. Їм поручили убити генерала, який виступав під знаком Кам'яної сокири а потім розмістити крикунів. Як з'ясувалося, вбивство було найлегшою частиною. Зараз Черіс прислухалася до далекого гуркоту гармат, шипіння пари з охолоджувача, реву танків. Вже кілька годин вона намагалася зв'язатися з Шуос, щоб їх підібрали; одночасно вона прислухалася до будь-яких ознак того, що сили гептархії ще знаходилися в цьому районі, або що єретики повертаються.

З крикунами все виявилося складніше. Інструктор пояснив їм холодним голосом, що шуоські дрони могли би виконати завдання, але їх керівництво не бажає демонструвати можливості дронів Кел. Хоч Кел були їхніми союзниками.

Тепер Сересет вмирав від випадкової кулі кел, чисте невезіння. Куля була тунелююча, а ампутаційний запобіжник Сересет відреагував запізно. Тепер Черіс могла думати лише про те — дивлячись на кірку засохлої крові і на грязну піну, яка частково закривала ноги і діру у тілі — наскільки мало вона знала цю людину. У Академії Шуос Сересет мав звичку тримати голову вниз і посміхатись при цьому, але він мав досить хороші оцінки і любив працювати з складним обладнанням. Нічого з цього не говорило Черіс про те, що Сересет думав про риторику Ліозького гептарха, чи про те, яку мелодію він наспівує, коли його ніхто не чує, і чи вважає він, що гірке вино, яке подають до застілля Шуос, краще, ніж анданський рожевий лікер.

— Ти повинен був піти кілька годин тому, — хрипло сказав Сересет.

Черіс присунулася ближче. Було холодно — вона зняла з себе куртку і вкрила товариша, — холод вона потерпить.

— Я не залишу тебе, — сказала вона. — Поки що зв'язку немає.

— Я б не розраховував на це. Знаєш, я завжди дивився на тебе і думав, що ти занадто багато плануєш. І завжди готовий дати ідеальну відповідь. — Слова Сересет вимовляв повільно, вони тяглися одне за одним, але звучали чітко: навіть тепер його не полишило почуття власної гідності.

— Не дуже корисна риса характеру, чи не так? — сказала Черіс. — Від неї ніякої користі.

— Це не твоя вина, що Кел не вміють цілитися краще.

Черіс окинула оком вигини пагорбів, смуги пурпурної трави в світлі сідаючого сонця, руїни будівель. Пейзаж був оманливо мирним: вітер, трава, пагорби. Світло якимось чином змінювало кольори каменів, країв листя, шкіри і струмка неподалік.

Ви могли майже забути про траєкторії сліпих куль. Ви могли забути, що менше ніж день тому Кел билися з повстанцями за контроль над сусіднім містом. Ви могли майже забути про те, що "крикуни" впливали на противника та їх союзників так, що ті піддавалися наказам, відганяючи всі інші бажання, крім бажання служити і підкорятися гептархам. Крикуни були зброєю Шуос, і Кел не мали захисту від неї. Їхня зброя випадала з рук; машини проїжджали через поле битви некеровані. Втрати повинні бути жахливими. З такими думками Черіс спробувала прикинути, чи багато команд вижили.

Спочатку Черіс мала намір вибрати професію, яка використовувала би її дар до вивчення мов. У неї було багато інших варіантів вибору, і це спрацювало бина її користь. Але після самогубства Руо вона перейшла до спеціалізації "вбивця", і до аналітики. Для знищення гептархії потрібно було дещо більше, ніж просто вбивства, але це дало їй відправну точку.

І ось, як все повернулося, їй доведеться померти на полі бою, перш ніж вона зможе чогось досягти.

— Скільки ще? — Запитав Сересет через деякий час.

— Не знаю, — сказала Черіс. Опікун Шуос мав витягнути їх більше десяти годин тому. Вони не мали можливості повернутися на транспорт на орбіті, і не могли залишити крикунів: було надто небезпечно віддати їх до рук ворога, і вони були надто цінні, щоби їх знищити. Теоретично Кел потім оточували поле битви та командували людьми, які були готові до ув'язнення. Черіс ризикнула передати їм прохання про евакуацію, але вона мала підозру щодо того, що Кел думали про Шуос на даний момент.

Вітер став холоднішим, сонце знизилось.

— Дурна війна, чи не так? — сказав Сересет.

Черіс здригнулася. Вираз її обличчя викрив її думки. Вона повинна краще контролювати себе.

— Не говори так.

Усмішка Сересета була жахливою.

— Не будь смішним. Що вони можуть зробити, вбити мене?

— Ти знаєш не гірше за мене, що вони роблять з дисидентами. Найкраще, що можна зробити, це підкоритися.

— Я чекав від тебе більшого.

— Ні від кого не слід очікувати більшого, ніж він може дати. — Черіс згадала про довгі години читання в кабінеті Шуос Хіаз, перегляді списків і чисел. Її уяви не вистачало, щоб охопити смерті, зруйновані міста, ненаписані книги, але це не було причиною для того, щоб не спробувати.

Після ще однієї паузи, коли дивні світлі комахи почали танцювати свої танці у повітрі, Черіс сказала:

— Це дурна війна. — Ці слова звучали дивно. Вона не звиклала так ризикувати.

Вона не була впевнена, що Сересет її почув, але він відповів:

— Мені здається, що з цим нічого не можна вдіяти.

— Це неправда, — сказала Черіс, більш гостро, ніж мала намір. — Якби усі об'єднались, щоб кинути виклик тиранії, то навіть гептархи відступили б. Ми говоримо "повстанці" так, ніби у всіх одинакові цілі та наміри, але це не так. Вони не координують свої дії один з одним, тому гептархат переможе кожного окремо. Це лише питання часу.

— Дійсно, — сказав Сересет. Можливо, він посміхався. У його стані це було важко.

— Ми не повинні боротися у цій війні, - сказала Черіс. Вона так довго мовчала. — Єдиний спосіб зупинити їх, однак, полягає в тому, що хтось кине виклик гептархії у цілому, як системі. Я говорю не про дрібні вбивства. Я говорю про перемогу над ними на кожному рівні їхньої гри. Це буде довгий шлях, і некрасивий, і в кінцевому підсумку хтось стане таким же монстром, як вони, але, можливо, зусилля варті того, щоб поламати всю цю трахану систему.

Сересет став білим. Побілів, як крейда.

— Це надто круто, Джедао. Ти не зможеш зробити цього протягом одного життя і гарантувати результат.

"Протягом одного життя".

— Це не проблема, — повільно сказала Черіс. — У Кел є ключ до цього.

— Якщо ти говориш про "чорну колиску", вони не збираються дати її тобі в оренду. Припускаючи, як ти розумієш, що ти не зійдеш там з розуму.

— Доведеться ними маніпулювати, — сказала Черіс. — Ще одна довга гра, але не за межами можливості. Зробити щось захоплююче. Змусити їх захотіти повертати тебе знову і знову, поки це не закінчиться.

Напевне існували інші, менш шалені шляхи, але вони все одно помруть тут. Може, так би мовити, зірвати банк, поки йде гра у "що, якщо…".

Сересет болісно засміявся.

— Чудово, тоді ти вже божевільний. І збираєшся померти в якійсь бійці за ціну айви. Або вони тебе спіймають, і немає жодних переконливих слів для того, що вони з тобою зроблять.

— Ні, я теж помру на цій планеті, - сказала Черіс. — Але принаймні ми помремо разом.

Черіс подумала, що вона може спробувати схопити кілька блискучих комах.

Сонце зайшло. Черіс зітхнула і вклалася ближче до Сересета, щоб їм було тепліше.

Було великим сюрпризом, коли тиша була перервана статичним шумом на її вусі, а потім:

— …тенант Шуос Ларіс з фліттера 327, команда крикунів номер п'ять, будь ласка, дайте відповідь.

Черіс завмерла. Вона порушила власне правило, поговорила з кимось, втратила безпеку. Сересет може вижити з вчасною медичною допомогою. Але тоді він може зрадити її: п'яне бурмотіння, наркотики, бездумна злість. Вона не може довіряти нікому.

Її руки зігнулися. Вона подивилася на нього, а потім відвернулася.

— Я знаю, про що ти думаєш, — сказав Сересет. Його голос дрижав. — Зроби це.

— Не можу, — сказала Черіс, закривши очі. — У тебе є шанс.

— Я буду калікою, навіть якщо виживу, — сказав Сересет. — Життя все одно втрачене…

— Не говори цього, — чітко сказала Черіс, — це неправда. Це ніколи не буває правдою.

— Крім того, — сказав Сересет, перекриваючи неодноразове повідомлення Ларіса, — у тебе є план. Пекельно довгий, але ніколи не знаєш… Скинь гептархат для мене. Зроби мою смерть потрібною. Поспіши, перш ніж лейтенант не кинув тебе тут. — Його голос звучав дуже тихо.

— Я не забуду цього, — сказала Черіс. Вона поцілувала його у чоло.

Потім, одним швидким, рішучим рухом, вона вхопила куртку і накрила нею обличчя Сересета.

Після того як Сересет перестала дихати, вона увімкнула зв'язок:

— Шуос Джедао, п'ята команда, до лейтенанта Ларіса. Один для евакуації.

— Що сталося з іншим? — запитав Ларіс.

— Випадкова куля. Не вижив.

— Жаль, — сказав Ларіс. — Гаразд. Через дві години і сорок шість хвилин я підберу вас. Залишайтеся на місці.

Вперше після самогубства Руо Черіс відчула коротку мить товариства з однодумцем, і повинна була його вбити. Тому що вона була слабкою; тому що захотіла поговорити. Вона не зробить такої помилки знову.

"Ніколи не пробачай мені", подумала Черіс про Сересета, коли одягала свою куртку. Дві години і сорок шість хвилин, поки прилетів евакуатор, розтягнулися у вічність.

"Довір себе вогню" — кажуть Кел.

Не оглядайся.

Розділ 23

Вахен повинна була визнати, що за свою тривалу кар'єру в якості найманця вона стикалася з великою кількістю організацій, де одні зраджували інших під час важливих операцій. Таураги з своїми наглядачами, Хосени з конкуруючими бюро з перекриттям повноважень, Хафн з дрібними скандалами між аристократами. Командування Кел теж не було винятком. Вона не думала, що вони приготували щось приємне для лиса-генерала, коли операція закінчилася, але не мала ніяких здогадок щодо того, чому вони не послали когось компетентного і надійного, щоб виконати цю роботу. Така комбінація якостей повинна була існувати навіть серед кельських генералів. Те, що вона побачила, було чудовим аргументом проти того, щоб перетворювати вище командування у груповий розум, особливо після масової різанини.

Готовність командування Кел знищити рій, щоб позбутися Джедао, не була дивною, хоча Вахен було цікаво, чи не було інших причин для його знищення. Звичайно, вони не моргнули би оком, вбивши стільки солдатів. Вахен іноді задавалася питанням, як змінилася би історія гекзархату, якби перша формація, створена Кел, не була би самогубчою. Мужність і вміння триматися до останнього наперекір обставинам — це одне. А самогубство виглядало простим марнотратством.

Тим не менш, Вахен вважала ситуацію жахливою. Було дурним везінням, що вона врятувалася від бомби, і навіть тоді вибух перевів половину систем в аварійний режим, обсмаживши коробку її солодких бобових пиріжків. Позитив був лише в тому, що стелс-система не вимкнулася, тому фортеця не знищила її кораблик-шпигун, який офіційно знаходився на ремонті.

Вахен була близько знайома з процедурами скануванням фортеці та з обмеженнями щодо доступу до даних. Тому, коли вона запросила дані сканування, і термінал показав їй, що одна одиниця життя на Неписаному Законі вижила, вона відразу зрозуміла, хто це був і була впевнена, що фортеця не знала, що хтось блукає по коридорах того, що колись було справно функціонуючим сіндермотом.

Вона могла вирішити ситуацію кількома різними способами. Не залишаючи фортеці, хоча її керівники, напевно, вважали би за краще, щоб вона звітувала їм як можна раніше. Новини про знищення рою вже були загальнодоступними, і, без сумніву, розкрили декому очі. Вона також не могла просто розстріляти сіндермот. Можливість знищити ворога була непогана, але вона не могла замаскувати серйозний феєрверк, навіть якщо мала необхідну вогневу міць.

Вона подумала про те, щоб попередити Кел, що їхня ціль ще жива і дозволити їм самим подбати про проблему. Звичайно, вона не могла бути абсолютно впевнена, що це входило у їхні наміри. Ні: їй доведеться знищити Джедао самій. У всякому разі так веселіше. Вона завжди користувалася шансом знайти собі цікавого противника, замість того, щоб перекладати справу на підлеглих, які зроблять це замість неї.

Каріонні бомби призначалася для знищення людей, а не неорганічних структур. Зокрема, бомба не могла знищити весь сіндермот одним ударом. Що не означало, що сіндермот не був пошкоджений, і вона знала, що решта кораблів рою також були атаковані і знаходилися не в кращому стані. Поверхня сіндермота була схожа на те, ніби якийсь божевільний склодув пробував скласти пазл, але система життєзабезпечення функціонувала, і штучна гравітація явно не намагалась створити щось іноваційне. З досить кваліфікованою командою Нірай можна було змусити сіндермот летіти через кілька днів.

Вахен приліпила свій флаттер до обшивки одного з доків і запустила плазмовий різак для проникнення всередину. Це був той мертвий час, для якого вона прихопила випічку, але замість цього їй довелося спостерігати дані сканування, чекаючи на можливість проникнення в Неписаний Закон. Якщо якісь продукти на сіндермоті вціліли, це, ймовірно, були концентрати харчування Кел. Кел мали невтішне захоплення овочами. Не кажучи вже про жахливі мариновані консерви.

Сканування дало їй досить гарне уявлення про те, як виглядали нутрощі корабля, хаос проходів і тріщин у стінах. Вона завантажила карти в свій планшет і запам'ятала стільки, скільки могла, старомодним способом, на всякий випадок. Випадкові блукаючі екзотичні ефекти могли завадити працювати її персональним пристроям. І хоч вона сумнівалась, що Джедао вийшов з бомбардування неушкодженим, не варто було сподіватися, що він буде легкою мішенню.

Вона не підвелася з крісла раніше, ніж потрібно, і прихопила різак і пістолет, одягнувши скафандр. Шкода, що у неї не було переносного сканера, який міг би точно визначити розташування форми життя. Їй доведеться залишити сканер флаттера увімкнутим і покладатися на зв'язок з кораблем, щоб оновлювати дані час від часу. Влаштування засідки в таких умовах стане цікавою проблемою.

Коли Вахен вступила у сіндермот, то побачила під ногами скляні волокна, які піднялися в повітря, стривожені її вторгненням. Фільтри захистять її, але вона не змогла уникнути відчуття попелу у роті, ніби вона йшла через ліс через якусь годину після сильної пожежі. Світло її ліхтаря, як правило, ясно-біле, у темних коридорах ставало сірим, як на поверхні необробленої сталі.

Єдина життєва форма повільно рухалася в командному центрі, наскільки Вахен розуміла з даних сканування. Напевне поранена, подумала вона, і намагається з'ясувати ситуацію.

Вахен кілька секунд розглядала накладену на візор карту, а потім відправилася до командного центру. Командор корабля, здається, не зробив нічого для зміни конфігурації, коли вдарила бомба. Навіть так, було важко не дивитися з підозрою на оплавлені кути, стіни, які випиналися назовні, покручену стелю, ями у підлозі. Якби вона мала багатшу уяву, то могла би собі уявити, що у них сховані очі, які слідкують за нею.

Гра почалася. Рух Джедао став більш цілеспрямований. Однак важко було сказати чи виявив він її, чи це була випадковість? Більшість систем сіндермота були підірвані і не функціонували, але існувала можливість, що генералові вдалося відновити деякі, щоб з'ясувати, що він більше не один. Вона постійно спостерігала, не шукаючи явних підказок: вона вважала що інтуїція дасть їй відповідь на це запитання.

Вона не могла ігнорувати скляний пісок під ногами, коли йшла по коридорах, залишаючи на ньому сліди. Їй здавалося, що вона видає гучний хрускіт, хоча сенсори запевнили, що вона йшла доволі тихо. Картини з емблемами попелястих яструбів з обох сторін коридорів були безнадійно пошкоджені: золоте листове покриття звернулося в агонізуючі спіралі, тіла птахів були зім'яті в неприємні на вигляд плями, кігті побиті осколками. Дірки також були пробиті у написі Кел "від кожної іскри — вогонь".

Джедао покинув командний центр. На жаль, найшвидший шлях перехопити ціль пролягав через приміщення; їй доведеться ризикнути. Не треба бути лисицею, щоб подумати про встановлені ним пастки. Єдине, що може йому завадити, це відсутність можливостей. Враховуючи бомбардування, він повинен був припускати, що рано чи пізно хтось прийде по нього.

Як з'ясувалося, можливості у нього були, хоча перший конкретний сигнал, який вона отримала, що її противник знає, що вона прибула, не був пасткою. Знак був емблемою, яку Джедао намалював на відносно рівній ділянці підлоги, і який вона побачила відразу, коли вступила всередину. Двері були викривлені. Вахен вистрілила перед собою, стрибнувши всередину і вбік — уже давно вона не робила помилки любителя і не завмирала в дверях, стаючи мішенню — але зустрічного вогню не було. Якщо Джедао і був поряд, він ховався. Що не означало, що вона була в безпеці. Його теплові сліди не зникли, і вона почула глухий удар, ніби він спіткнувся. Він не міг бути надто далеко.

Вона не зупинилася і пройшла емблему, яка виглядала так, ніби її нацарапали ножем Кел. Тим не менш, вона зробила кілька знімків у припущенні, що перегляне їх пізніше, коли не буде у вразливому положенні.

Її підстерігала жахливо незграбна пастка, і Вахен лише злегка вкрилася потом, коли ховалася за якоюсь кришталевою колоною від серії невеликих вибухів. Ймовірно, він зрозумів, що його час закінчується і вирішив, що прикласти деякі зусилля краще, ніж здатися і отримати неприємності. Джедао зняв з мертвих зброю, щоб створити цей маленький показ феєрверків, але стандартна зброя Кел не витримала зради від самих Кел. Після сканування району ще раз вона вийшла і присіла, щоб оглянути сплющену кулю. Шматок металу навіть не нагадував кулю, а був подібний до одного з тих квазікристалічних додекаедрів, які раніше були популярними як сережки у неї вдома.

Джедао не зміг приховати інших слідів свого пересування. На підлозі залишилися сліди і довгі, переривчасті борозни там, де він намагався піднятися, після того, як спіткнувся. Або гравітація все-таки стрибнула, коли він робив свою роботу тут, або він був у командному центрі, коли вибухнула бомба.

Це нагадало їй: рій Двійка Шестерень зробив невдалу спробу ухилення, але було занадто пізно. Чому Джедао не побачив, що йому у спину наміряються встромити ніж?

Взагалі, як тяжко постраждав лис? Припускаючи, що він не прикидався — цього було би забагато. Вахен швидко перевірила решту командного центру, але більшість терміналів були несправні.

Необхідно познайомитися з новими даними: життєва форма повернула за ріг і попрямувала вглиб сіндермота. Вона примружила очі на блідо-темне скло, з переливами від блідого до темного, яке скрипіло під ногами. Чарівна експозиція, але у неї був противник, якого потрібно знищити.

Вахен не була забобонною щодо мотів, як деякі Нірай — одна з багатьох причин, чому вона уникала застрягати в барах з люб'язними техніками, — але безперервні поблиски світла від незліченних піщинок, їхні синкоповані промені додавали напруги. Добре, стрілянина допоможе розслабитися, якщо є в кого стріляти. Це її влаштовувало, і вона пообіцяла собі додаткову порцію солодощів, коли зробить роботу і дістанеться до безпечного місця з цивілізованими зручностями.

Вона захотіла подивитися на фото Двійки Шестерень ще раз. Зображення з'явилося перед її лівим оком, і вона побачила те, що спочатку не було очевидним — на кришталевій колоні, яку перетинала блискавкоподібна тріщина, біля великої шестерні зліва, Джедао написав номер: 1 082 771.

Вахен звернула вікно зображення, вигнувши губи у подобу посмішки. Виявляється, всі інші дурні, яких він вбив, не були гідними того, щоб їх враховувати, — варті уваги були лише фортеця Хелспін і ця остання трагікомедія? Звичайно, генерал-лис не славився розсудливістю. Нехай він смакує свої вбивства, якщо йому так подобається.

Смішно, але вірно: колись вона думала про те, що могла би зробити, якби Кел дозволили їй прогулятися по їхньому кораблю. Тепер, коли вона була тут, самі Кел зробили більшу частину роботи за неї, і скопіювали її думки у найвищому прояві некомпетентності.

Форма життя зупинилася. Вона була близько. Вахен сповільнилася і рефлексивно опустилася за перекошені залишки термінала за мить до того, як в центрі кімнати з'явилося червоне-жовте світло. Воно заморгало у швидкому темпі один-два-три-чотири, барабанний код Кел, сигнал біди. Якась фігура мерехтіла в тіні. Вахен вистрілила. Стіна відгукнулася, полетіли іскри, швидкі і червоно-помаранчеві. Частина гобелену зникла: смужка сажі, і примари, зшиті з диму.

— Чесно кажучи, — прийшов жіночий голос із тіні, виділившись на фоні статики, — якщо це найкраще, що командування Кел могло придумати для вбивства, вони повинні були знати про мене більше. У всякому разі, мені дуже шкода, і я не вірю, що ми офіційно знайомі.

— Шуос Джедао, я припускаю, — сказала Вахен. Той самий жіночий голос, який озвучував послання до Ліоза Цзай, той самий акцент, той же похмурий гумор.

Голос наблизився, і лунав з динаміків, ніби хтось мав намір обдурити її. Тим не менш, вона не забувала, що це могла бути прелюдія до певного трюку.

- Пробачте мені, що я не хочу називати свого імені, - сказала Вахен. Вона вже послала запит на нові дані для визначення точного місцеположення жертви.

— І все ж ви тут, в той час як могли вже летіти туди, куди летять секретні агенти, коли їм доводиться писати докладні доповіді своєму начальству. — голос Джедао був нудним і набридливим. — Ви думаєте, я не писав їх, коли працював у Шуос?

Джедао знову рухався, тепер повільно. Вахен вирішила, що з неї досить. Вона низько нахилилася і пішла до місця зустрічі, ступаючи нечутно, як кішка.

— Перейдімо до справи, — сказала вона. Посміхаючись. Вона проклала шлях навколо залишків пастки.

Червоно-жовте світло слідували за нею, іноді з'являючись ліворуч, іноді праворуч. Іноді воно знаходилися поруч із стелею, а іноді поруч із підлогою. Продовжуючи мигтіти у тому ж ритмі — один-два-три-чотири, наче вона повинна була повести себе як забобонна Кел. Принаймні, вона могла припустити, що точно знає, де вона знаходиться. Те, що він ще не розстріляв її, а також його балакучість, наводили на думку, що він відчайдушно бажав отримати якусь інформацію.

— Я повинен запитати, — сказав Джедао розмовним тоном, — якщо ви тут, щоб побачити мене мертвим, чи не було менш ризикованого способу виконати цю роботу? Я маю на увазі, що ми не маємо незручних свідків, які зараз спостерігають за ареною. Тут лише ми двоє. Немає ніякої потреби в брехні і хитрощах. Якби я мав якийсь спосіб підірвати вас, я б натиснув кнопку у даний момент. За це жалюгідне світлове шоу в командному центрі мене викинули би з Академії Шуос.

Отже вона здогадалася правильно. Але вона не мала ніяких заперечень проти того, щоб дозволити йому продовжувати говорити. Можливо вона почує щось корисне. До того ж, він рухався все повільніше і повільніше. Занадто очевидно. Вона зупинилася, відмовляючись від можливої обманної пастки.

— Ви можете бути хафн, або фрілансер, — продовжував він. — Мені це все одно. Важлива частина, яка стосується мене, полягає в тому, що ви не на стороні гекзархату. Це може бути дуже корисним.

— Джедао, — сказала Вахен, — у мене немає планів спільної роботи з вами по завоюванню всесвіту. Тим більше, що у вас універсальний талант до зради.

Він зупинився. Вона чекала; не було сенсу показувати нетерпіння.

— У чомусь ви подібні до мене, — сказав він, — і у мене є підстави вважати, що ви вважаєте недалекоглядність вашого керівництва глибоко образливою. У будь-якому випадку, що поганого у тому, щоб мене вислухати? Ви повинні запитати мене, чому, якщо я так добре обізнаний у стрільбі у потилицю, я служив Кел в якості вірної шавки останні 400 років.

Гаразд, їй довелося визнати, що він привернув її увагу. Можливо, це була частина, де він викладе якусь раціональну версію, яка пояснить його минулу поведінку.

— Це та частина, де ми почнемо змагатися, хто знає більше кельських анекдотів? — Вахен сардонічно скривила губи.

— Командування Кел зберігає усі, чи знаєте ви про це? Але повернемося до теми. Давайте подумаємо ось про що. Першого разу, коли вони витягнули мене з чорної колиски, старі високопоставлені генерали ще пам'ятали те, що я зробив. Рани ще були свіжі. Вони згадували про обіди зі мною. програші у дзен-цзай. Пекло, я танцював з деякими з їхніх дітей на цих проклятих вечірках. Я не був історичною фігурою, я був справжньою людиною. Я був кращим, ніж їхні генерали — але це робило мене небезпечним. То чому вони використовували неживого зрадника?

— Джедао, — сказала Вахен, — ви явно до чогось ведете. Можете перескочити вперед і сказати прямо.

Вона відчувала руків'я пістолета в пальцях, його матеріальність і вагу.

— Я хочу запропонувати вам мою службу.

Вахен не могла стриматися. Вона засміялася так сильно, що майже закашлялась.

— Ви серйозно?

— Я смертельно серйозний.

— Ви навіть не знаєте мого імені.

— Я не вередливий, — сказав Джедао. — Втім, дозвольте мені показати це з іншого боку. Що ви знаєте про винахід формаційного інстинкту?

— Я зізнаюсь, що тут я пас, — сказала Вахен, що було незвично. Вона намагалась бути добре поінформованою про історію гекзархату, особливо про ті частини, які не любили згадувати. — У мене було певне враження, що Нірай розробили його для Кел, але я не можу підтвердити це цитатами.

— Нірай роблять багато речей для Кел, — сказав Джедао. — Це симбіоз, по правді.

Вахен напружилася, дискусія зайшла у певне русло. — Якщо ви натякаєте на те, що я думаю, що ви мали на увазі…

— Я не Кел, — сказав Джедао різко агресивним тоном, — але вони зробили все можливе, щоб зробити мене таким, як вони. Ви коли-небудь замислювалися, що лежить в основі формаційного інстинкту? То почуйте мене — я повинен комусь служити. Якщо не вам, то кому-небудь іншому, хто з'явиться на цьому зруйнованому кораблі. Навіть якщо це будуть чортові Кел знову. Чотири сотні років, і вони не збиралися випускати мене без певної гарантії, що я буду робити так, як вони мені наказують. Мені просто пощастило, що зброя, яку вони використали для мого "вбивства", працює не так, як їм було сказано, і зараз я маю коротке вікно свободи.

Цікава історія. Майже правдоподібна. Але Вахен знала, наскільки він був добрий у тому, щоб виглядати правдоподібним.

Лампи мигали ліворуч, потім праворуч. Вона не помічала їх більше.

— Ще один момент, — сказав Джедао, і Вахен вирішила, що він збирається розповісти їй про курсантів Шуос чи ігровий дизайн або мерзенних командирів, але замість того вона отримала:

— Що ви знаєте про гусей?

Вахен кліпнула від здивування.

— На відміну від деяких неживих генералів, — сказала вона, — я не маю багато спільного з птахами, окрім їжі. — Вона знала, що він виріс на якійсь фермі, хоча як це було пов'язано з…

— Тоді ви не знаєте про гусят.

— Вони смачні?

— Ну, і це теж. Але справа щодо гусят полягає в тому, що відразу після того, як вони вилупляться, вони будуть пам'ятати першого, кого вони бачать біля них, як батька. Коли я був хлопчиком, я думав, що це дуже весело. Це стало менш веселим, коли у мене був повнолітній гусак, який ходив за мною до школи та заважав мені.

— Ви — воскреслий гусак, — сказала Вахен, розважаючись, незважаючи на себе.

— Щось на зразок, так.

— Гаразд, — сказала Вахен, зважуючи варіанти. — Мені потрібен токен, як знак доброї волі, скажімо так. — Вона згадала, як він висадив свою піхоту у фортецю, принісши у жертву командора Кел Неревор. Крім того, якщо вона змусить його вийти на відкрите місце, де вона зможе побачити його, то зможе оцінити його щирість. Мова тіла покаже щось, навіть із шуосом. Вона переховалася за інший кришталевий стовп — корабель був втиканий ними, як музей — і злилася з ним, виставивши лише голову і дуло свого пістолета, щоб мати змогу зробити вірний постріл. — Виходь, щоб я побачила тебе. У ті самі двері, через які ти пройшов. Якщо я спіймаю тінь зброї, я наповню тебе металом.

Якщо Джедао почне зволікати… — але він цього не зробив. Він вийшов з-за кута і пересік рифлений зал, пересуваючись так, ніби боляче забив одну з ніг. Скафандр Вахен повідомляв їй, що він підтримує постійну температуру, але вона відчувала себе так, ніби її шкіра покривається кіркою льоду.

Хоча Джедао був у тілі молодої жінки, його обличчя було напружене і злякано бліде, вкрите потом і пилом з великим синяком з одного боку. Поперек її лоба, який виднівся під розпущеним волоссям, був поріз. Кров, яка стекла вниз і набік, вже висихала у потворній кірці. Вона трималася з гідністю, хоч і просто, і опустилася на коліна у старому жесті поклоніння гептарху. Ну, майже символ покірності. Вона тримала обидві руки так, щоб Вахен бачила їх, замість того, щоб закласти ліву за спину. Знак уваги до неї.

В очах Джедао була жахлива колюча чіткість, ніби її всесвіт стиснувся до кола з нею у центрі. Вона бачила щось подібне у Кел з емблемою складених крил. З іншого боку, Вахен також зауважила в них незвичні янтарні іскри, яких вона не пам'ятала з попереднього повідомлення, але це могло бути трюком розсіяного світла.

— Якщо ви хочете, щоб я благав, — сказав Джедао, дивлячись прямо до неї голодним поглядом, — я благаю.

Занадто улесливо.

— Звідки ви знаєте, що я не буду для вас гіршим керівником, ніж Кел? — сказала Вахен таким тоном, ніби вагалася. Вона майже почала думати, що він не вигадав свою історію. Що було для нього дуже погано: як тільки вона дізнається все, що він знає про каріонну зброю, вона застрілить його все одно.

Його сміх був презирливим.

— Що може бути гірше за те, що було? Ви більш компетентна. І ви не Кел. Все інше просто деталі. Я більше не можу дбати про деталі. Тепер я належу вам. Я вже ненавиджу вас, але ви знайдете спосіб вирішити цю проблему, або не будете варті мого часу. — Його голос став зловісно м'яким. — Просто вкажіть мені напрямок і покажіть, у кого стріляти. Мені подобається стріляти у людей, поки мені не скажуть зупинитися.

Що ж, якщо Джедао раніше не був психом, він, звичайно, став ним зараз. Хтось вважав, що такий божевільний актив варто було культивувати за цих обставин, божевільний актив з неприємною звичкою вигравати битви, що було поза межами її розуміння. Розпитуючи його про атаку каріонною бомбою, підтримуючи розмову спокійним голосом, вона готувалася вистрілити. Його очі вже не так пильно відстежували рухи пістолета.

Однак, перш ніж вона подумала про можливість натиснути на спусковий гачок, з центру сервітора, яий чіплявся за стіну, вдарив промінь лазера. Нарешті він зумів зайняти потрібну позицію, коли вона була зосереджена на допиті. Лазер пропалив діру у її потилиці і підсмажив мозок, і Вахен впала, не закінчивши свого вироку.

Розділ 24

Голкомот виглядав не так, як Черіс звикла, маленький сюрприз. Він був не набагато більшим за хоппер, але не потрібно було ніякого геніального розуму, щоб зрозуміти, що він набагато потужніший. Він міг керуватися однією людиною, можливо, ще з одним чоловіком, гостем. Як би там не було, вона і два сервіри опинилися всередині.

Черіс переконалася, що ніхто з людей не пережив каріонну бомбу. Скрізь були осколки скла. Шуос Ко перетворився у темні, нерухомі нитки. Шуос Ліїс… Черіс не змогла змусити себе опуститися біля розбитого скла, як тільки вона зрозуміла, хто це був, здавалося, наче Хіаз чекала просто за кутом, зі своєю незмінною посмішкою.

Сервітори виглядали мертвими, але Черіс могла стверджувати, що конструктори бомби не думали про те, як бомба вплине на них. Хоча вона не була техніком, було неможливо провести стільки часу з ними у дитинстві, скільки провела вона, не пробуючи їх ремонтувати. З деякими імпровізованими інструментами та великою лайкою їй вдалося оживити одну дельтаформу на сіндермоті. Дельтаформа тоді допомогла їй відродити птахоформу.

На більше не було часу, тому що птахоформа, чиї сканери були кращі, ніж у дельтаформи, повідомила про вторгнення.

Вони погодилися з тим, що вторгнення було для вбивства Черіс чи Джедао, в залежності від того, чи вони знали про заякорення, і спиралося на системи, необхідні для відстеження Черіс, і що вони, мабуть, не були Кел. Не те, щоб "не Кел" була гарна новина на цьому етапі. Черіс все ще шкодувала, що вони не змогли взяти жінку в полон, або дізнатись її ім'я. Але, принаймні, їхня пастка працювала. Черіс відволікала чужачку, дельтаформа прикривала її, а птахоформа побігла до фліттера і зламала його системи. Черіс розглядала використання пасток як спосіб відтягнути увагу зловмисника, а самій втекти, приєднавшись до сервіторів на борту флаттера, але вона не могла ризикнути і залишити чужинку живою, щоб та могла розказати Кел про те, що Черіс вижила. Отже замість цього Черіс продовжила відволікання, щоб дельтаформа могла вистрілити у злочинця.

— Нам краще летіти звідси, перш ніж з'явиться ще хтось, — сказала Черіс сервіторам. — Я сподіваюсь, ви знаєте, як вести фліттер, бо одна частина мене не вміє, а інша безнадійно застаріла.

Дельтаформа, яка вже воювала з мережею флаттера, видала роздратований писк. Двигун загуркотів тихо і солодко.

Птахоформа нахилила голову, блимаючи вогниками від зеленого до жовтого і до помаранчевого. Вона запитувала її, ким вона була насправді.

— Я Айвен Черіс, — сказала вона. Їй більше не хотілося називати себе Кел. — Але я також і Шуос Джедао. І, мабуть, мені ще не час припиняти бойові дії.

Вона з'їла очі лиса. І бачила те, що бачив він.

У епіцентрі вибуху виникла маса скам'янілого минулого та девальвованого майбутнього. Більша частина рою була вражена каріонними бомбами. Понад 8000 кел та тих, хто служив у Кел, щоб гарантувати смерть однієї людини.

Дельтаформа хотіла знати, куди їм летіти.

Черіс криво посміхнулася. Вона зняла рукавички і аккуратно засунула у кишеню. В її серці був холодний, блідий вогонь. Гекзархи не мали жодного уявлення, як сильно вони помилились.

Джедао зіткнувся з величезною проблемою, щоб покласти себе в чорну колиску, один поганий варіант серед багатьох ще гірших, і дочекатися моменту, коли можна почати війну проти гептархії. Але він не міг виграти цю війну один. Ключ до війни у ВК — це математика, і єдиним математиком, з яким він міг укласти спілку, був Нірай Куджен, який був ще жахливішим психопатом, ніж він.

Зараз він мав альтернативного математика, так би мовити.

Я мертва, дуже чітко подумала вона, як і хотіла, але я жива, щоб продовжувати війну.

Усе своє життя вона жила по Високому Календареві гекзархату. Тепер вона жила в іншому Календарі. Вона буде відраховувати роки від дня смерті її рою, а не по холодних, приємних святах Рахал, не по парадах Кел, і тим більше не по болючих церемоніях Відони. Кожен її маневр буде націлений на повстання. Прилив почуттів у її серці повернувся пам'яттю про ампутаційні гармати і випаровування солдатів, про смерті, які важили не більше, ніж підроблені монети.

Черіс нарешті зрозуміла смисл фортеці Хелспін. Джедао убив для гекзархату жахливу кількість людей. Коли він переміг Ланітерів, то вирішив, що з нього вистачить. Життя ланітерця коштувало стільки ж, як і життя солдата гептархії. Життя було життям. Це було просте рівняння, але Джедао не був математиком, а командування Кел не розуміло умовних позначень.

Це була не єдина причина — вона тепер не могла перестати частково бути Шуос, — і це було важливим.

Майбутня війна була справою сердець.

Числа могли рухати серцями, але правильні числа також переконували.

Вона тепер знала, що не всі командири достойні того, щоб їм служити. Настав час вступити у бій з гекзархами.

"Я твоя рушниця".

Єресь знову пустила корені.

ДОПОВНЕННЯ

Спасибі наступним людям: моєму редактору, Jonathan Oliver та чудовим людям у Solaris Books; моєму агенту Jennifer Jackson; і помічнику мого агента Michael Curry.

Я вдячний моїм бета-читачам: Sam Kabo Ashwell, Peter Berman, Joseph Betzwieser, Daedala, Helen Keeble, Yune Kyung Lee, Alex Dally MacFarlane, Nancy Sauer, and Sonya Taaffe.

Присвячено Yune Kyung Lee, найкращій сестрі, яка була поряд, коли все починалося.

Content

Лі Юн Ха Гамбіт дев'ятихвостого лиса

Юн Ха Лі Гамбіт дев'ятихвостого лиса

Розділ 1

Розділ 2

Розділ 3

Розділ 4

Розділ 5

Розділ 6

Розділ 7

Розділ 8

Розділ 9

Розділ 10

Розділ 11

Розділ 12

Розділ 13

Розділ 14

Розділ 15

Розділ 16

Розділ 17

Розділ 18

Розділ 19

Розділ 20

Розділ 21

Розділ 22

Розділ 23

Розділ 24