O’Kelly Scarlett

Tarp paklodžių

Iš anglų kalbos vertė

Ignė Norvaišaitė-Aleliūnienė

Turinys

Pastaba dėl faktų ir pramanų

Prologas

1. Gyvenimas iki prostitucijos

2. Stulbinama mintis

3. Pirmasis skambutis

4. Pirmasis susitikimas

5. Žmogiškasis ryšys

6. Mokantis tinkamai bendrauti

7. Įvairovė

8. Būtina kvalifikacija

9. Netikėta sekso bomba

10. Akistata

11. Santuoka, vaikai ir netektis

12. Jaunasis eržilas

13. Reiklusis

14. Šiurkštusis ir švelnusis

15. Trys svarbiausios pamokos

16. Draugužis čekas

17. Sunkus metas

18. Gera diena

19. Sekso žaisliukai

20. Atvykėlis

21. Draugės, paskalos ir kaltė

22. Pornografijos žvaigždės ir stovėjimas ant galvos

23. Vėl Atvykėlis

24. Trise lovoje

25. Seksualinis gydymas

26. Nemalonus susitikimas

27. Už seksą mokantys vyrai

28. Ko nori vyrai

29. Vaikinas

30. Perpildyta rinka

31. Padorus pasiūlymas

32. Metų pabaiga

Epilogas. Gyvenimas po prostitucijos

Pastaba dėl faktų ir pramanų

Akivaizdu, kad Skarlet O’Keli nėra tikrasis mano vardas. Skaitydami šį pasakojimą apie vienerius metus, praleistus mylintis su nepažįstamaisiais už pinigus, turėtumėte atminti: viskas, kas čia papasakota, yra tiesa, tačiau smulkmenos pakeistos, kad mano, mano vaikų, giminaičių ir klientų tapatybės liktų neatskleistos. Šis „pramanavimas“ itin svarbus, nes kam nors išsiaiškinus mano paslaptį būčiau visiškai sugniuždyta. Siekdama paslėpti mus nuo visuomenės, pakeičiau smulkmenas apie save ir šeimines aplinkybes.

Klientams taip pat daviau netikrus vardus. Atidžiai skaitydami pastebėsite, kad jie išvardyti abėcėlės tvarka: Aidanas, po to Brajanas, Kolinas, Derekas, Edis ir t.t. Šie vardai pramanyti, aš apdairiai nutylėjau bet kokias klientų tapatybę nusakančias smulkmenas. Taigi jei skaitydami manote ką nors atpažinę, taip nėra. Nė vienas šioje knygoje paminėtas vyras — nesvarbu, klientas ar meilužis — neatitinka tikrovėje egzistuojančio žmogaus.

Mano sėkmės paslaptis dirbant palydove — slaptumas. Vyrai to prašo, man to reikia, ir visas gyvenimas priklauso nuo plono nežinomybės šydo, skiriančio mane kaip palydovę nuo tikrosios manęs. Nuplėšus tą šydą, turėčiau kartu su vaikais persikelti į kitą šalį. Gyvenu mažame miestelyje Airijoje, esu gerbiama vidurinės klasės moteris ir motina, privalau „normalų“ lytinį gyvenimą saugiai slėpti už užuolaidų ir durų. Jei kada nors paaiškėtų, kad iš tiesų esu patyrusi prostitutė, permiegojusi su daugiau nei šimtu vyrų, mano gyvenimas čia baigtųsi. Štai kodėl šis pasakojimas apie slaptą mano gyvenimą buvo taip kruopščiai suręstas. Viskas šioje knygoje yra tikra: mano istorija, pasakojimai apie vyrus ir seksą. Viskas iš tiesų nutiko.

Prologas

Atsimerkiu ir pažvelgiu aukštyn. Šakos virš galvos nuklotos šviežiu, puriu sniegu. Ant mano veido leidžiasi snaigutės. Prasižioju, kad sugaučiau vieną jų liežuviu. Viskas taip balta, tyra, taip gražu, jau nebejaučiu šalčio, tik mane supančią tylą bei ramybę ir gilius, ritmingus, vis greitėjančius judesius. Apimta malonumo trumpam atsijungiu. Jis pakiša ranką po mano paltu, po raudona nėrinių liemenėle — šiltą odą paliečia šalti pirštai. Jis glamonėja mano krūtį, nykščiu brūkšėdamas spenelį, kol šis sukietėja ir tampa jautrus. Įbruka kitą ranką man tarp kojų ir glamonėja klitorį tuo pačiu ritmu kaip vis gilėjantys ir spartėjantys judesiai. Pojūčiui stiprėjant abu dejuojame. Atsiduodu maloniam, lėtam orgazmui, o mano klientas baigia tą akimirką, kai pajunta, kaip viduje suspaudžiu jo varpą.

Kokią minutę taip ir gulime, kol kvėpavimas pasidaro normalus, paskui jis sušnibžda, kad kelčiausi ir grįžčiau į automobilį, kol niekas mūsų nepastebėjo. Mielai ilgiau pagulėčiau, bet jis paima mane už rankos ir padeda atsistoti. Grįžę į automobilį, kurį laiką sėdime tylėdami, atgaudami savitvardą.

— Na, — nusišypsau jam, — turiu prisipažinti, kad šiame darbe kasdien sužinau ką nors naujo.

— Ir ką šįkart? — paklausia jis.

— Niekada nemaniau, kad seksas lauke, tuo labiau sniege, gali būti toks malonus.

Jis išsišiepia.

— Jau daug metų to nedariau. Tai užveda kur kas labiau nei įprastas seksas. Ačiū.

Deja, tai turėjo būti paskutinis mudviejų susitikimas. Per metus, kuriuos praleidau visu etatu dirbdama prostitute, šis vyras tapo nuolatiniu klientu ir mudu gerai susipažinome. Dabar atleido jo žmonų, taigi jie turės išgyventi iš vieno asmens pajamų. Tai buvo mūsų atsisveikinimo pasibarškinimas. Pritaikiau jam nuolaidą.

Šis vaizdelis puikiai apibūdina knygą: čia daug sekso, bet šis pasakojimas ir apie pinigus. Finansų žurnalistai, ekonomistai ir įvairiausi ekspertai prirašė fantastiškų knygų apie pasaulinę finansų krizę ir apie tai, kaip kone per naktį Airijos ekonomika virto pelenais. Neskaičiau jų. Buvau pernelyg nuskurdusi, kad jas įpirkčiau, ir pernelyg užsiėmusi mėgindama išgyventi. Bet norėčiau manyti, kad ši knyga papildo kitas, kadangi vaizdžiai atskleidžia, kas nutinka, kai tampi statistiniu vienetu — bedarbiu, netekusiu vilties ir paskendusiu skolose. Sutinku, būdas, kuriuo nusprendžiau kapanotis iš bėdos, šiek tiek kraštutiniškas. Jei prieš dvylika mėnesių kas nors man būtų pasakęs, kad šalčiausią per kelis dešimtmečius gruodį pragyvenimui užsidirbsiu išsiskėtusi po medžiu, sniege užsiimdama seksu, būčiau pasibaisėjusi ir negalėjusi patikėti. Keista, kaip pasikeičia supratimas apie ribas, kai beveik metus praleidi mylėdamasi su nepažįstamaisiais už pinigus.

Aš kekšė, prostitutė, plaštakė arba palydovė — vadinkite, kaip norite, aš tokia. Bet esu ir eilinė dienas stumianti mama. Galbūt matėte mane prekybos centre su vaikais savaitinio apsipirkimo metu arba užsukančią į vaistinę paimti sirupo nuo kosulio vaikams, arba per sekmadienio mišias mano miestelyje. Esu ta, su kuria maloniai paplepėtumėte prie mokyklos vartų (gal ir plepėjote), gydytojo laukiamajame ar eilėje pašte, ir tikriausiai pamanytumėte, kad esu maloni ponia. Esu viena savimi besirūpinančių, patrauklių, išsilavinusių, ketvirtą dešimtį baigiančių moterų. Neįprasta tik tai, kaip užsidirbu pinigų paskolai, vaikų pomėgiams ir maistui, bet viliuosi, kad tai nekeičia to, kas esu.

Mano gyvenimas niekuo neišsiskiria. Esu gerbiama, išsiskyrusi trijų vaikų motina, „pabėgėlė“ iš vidurinės klasės Airijos. Kilusi iš patenkintos ūkininkų šeimos, o visi broliai ir seserys sėkmingai dirba. Mano tėvus teisėtai galima vadinti gerais, padoriais katalikais ir bendruomenės ramsčiais. Lankiau internatinę vienuolyno mokyklą ir universitetą, profesinė karjera buvo sėkminga. Kaip ir dauguma airių moterų, universitetą baigusių XX a. dešimtojo dešimtmečio pradžioje, buvau pasitikinti, veržli, ambicinga ir tikėjau galinti ir privalanti sėkmingai dirbti ir gauti viską. Dirbdama daug keliavau, užėmiau atsakingas pareigas verslo aplinkoje ir be vargo bendravau su aukščiausio lygio didelių įmonių ir vyriausybės skyrių vadovybe.

Ištekėjau. Daugelį metų mudu su vyru mėgavomės tipišku kuklios vidurinės klasės „Keltų tigro“1 gyvenimo būdu — sunkiai dirbome ir mėgavomės to darbo vaisiais: gana dažnai linksmindavomės mieste, atostogaudavome dukart per metus, rinkomės kokybiškus drabužius, gerą maistą, erdvius namus. Sudėję mudviejų pajamas, galėjome tai sau leisti, o beprotiškų išlaidų neturėjome — jokių narkotikų (malonūs žmonės, turintys bent kruopelę sveiko proto ir branginantys gyvenimą, narkotikų nevartoja), jokių daugiadienių (atsakingi tėvai žino, kad pagirios ir vaikai — nesuderinami dalykai) ir jokio gyvenimo skolon (mano tėvai dažnai įspėdavo mus dėl devintojo dešimtmečio nuosmukio ir patarė, kad atsiskaityti grynaisiais — geriausias būdas išlikti ne tik mokiems, bet ir sveiko proto). Paskui gyvenimo poreikiai ir spaudimas pareikalavo duoklės, santuoka išblėso ir mudu kone prieš dešimtmetį išsiskyrėme. Mus sieja ganėtinai draugiški santykiai.

Nė vienam iš mudviejų nė karto netoptelėjo, kad pagrindas, ant kurio surentėme gyvenimus, nestabilus, arba kad pasikeitus aplinkybėms pasekmės bus drastiškos. Esu tikra, kad mes tokie ne vieni. Šiuo metu gyvenu tokioje vietoje, kuri minima laikraščių straipsniuose apie „vaiduokliškas valdas“, kur kasdien užsidaro įmonės, kur tokie žmonės kaip mes, pratę prie gero gyvenimo, pasijunta besą Šv. Vincento Pauliečio bendruomenės labdaros sąraše. Prieš kelerius metus namų valdos netoli manosios buvo reklamuojamos kaip „augančios“. Dabar vienintelis ten augantis dalykas — baimė.

Prisipažįstu, į tą baimę reagavau neįprastai. Matyt, ir kitu atžvilgiu esu neįprasta — nors į sekso pramonę atėjau iš ekonominio poreikio ir nors dvigubas gyvenimas kartais kelia didžiulį stresą, turiu pripažinti dažnai besimėgaujanti darbu.

Kartais jis mane net ramina. Tikriausiai dauguma žmonių retkarčiais nori pabėgti ir pasislėpti nuo tikrovės, o gera seksualinė patirtis — mano būdas nuo visko atitrūkti. Seksas su nepažįstamaisiais gali jaudinti — jis nenuspėjamas ir leidžia man šiek tiek atsijungti, panašiai kaip joga arba meditacija. Tiesiog gyvendama ta akimirka galiu smarkiai susijaudinti. Lytinis aktas trumpas, o jam pasibaigus visada laukia tikrovė, tad kodėl gi nepasimėgavus, kol jis trunka?

Keistas atradimas, kurio nusprendusi tapti prostitute tikėjausi mažiausiai, — kai kurie susitikimai su klientais buvo vienos atviriausių ir intymiausių seksualinių patirčių mano gyvenime. Jokių lūkesčių, nereikia laukti telefono skambučio, nereikia spręsti dilemų: „Paskambins? Nepaskambins?“, nereikia nervintis dėl to, ką jis apie mane pagalvojo, dėl seksualinės patirties, asmenybės, išvaizdos, figūros, stiliaus pojūčio, intelekto. Tėra paprasta akimirka, akimirka, kai du suaugusieji gali nustumti pasaulį į šalį ir pasimėgauti vienas kitu ir ta akimirka. Juk tai tik seksas.

1. Gyvenimas iki prostitucijos

Pinigai. Knygą galėčiau pradėti ir baigti šiuo vienu žodžiu. Jie reguliavo mano gyvenimą — jais mokėjau už gerus laikus, jie apibrėžė prastą metą ir nuolat lėmė priimtus sprendimus. Būdamas vidurinės klasės atstovu, niekada nesusimąstai, kad gali likti be pinigų. Nėra taip, kad neįsivaizduotum sunkių laikų, bet nesuvoki, jog gali ateiti metas, kai piniginėje turėsi tik dvidešimt eurų ir nieko daugiau — jokių atsarginių lėšų banke, jokių juodai dienai sukauptų santaupų. Nieko. Visą gyvenimą praleidus apsuptam apsauginio pinigų tinklo, ištinka didžiulis šokas, kai staiga to tinklo nebelieka ir tenka nukristi ant žemės.

Kai ištekėjau, mudu su vyru be vargo gyvenome kaip visi kiti ir mėgavomės savo gyvenimo būdu. Paskui atsirado kūdikis, bet tai nesukėlė problemų, mes vis dar atostogaudavome, turėjome du automobilius ir apsauginį tinklą. Gyvenimas buvo rožinis. Mes apsidžiaugėme, kai aš netrukus vėl pastojau, ir iškart nusprendėme, jog reikia didesnio namo. Kaip ir aplinkiniai, pasiėmėme milžinišką paskolą „amžiniems“ šeimos namams įsigyti — dideliam, erdviam, saulėtam namui su sodu miesto pakraštyje. Aš, kaimo mergaitė, nenorėjau apsigyventi tankiai apstatytos vietovės viduryje, todėl gyvendama nuosavame name ant nedidelio žemės sklypo suderinau abu privalumus. Švytėdama naujai iškeptos motinos džiaugsmu svarsčiau, ar nemetus darbo ir nelikus namie su vaikais, bet mokesčiui už gražų namą reikėjo dviejų žmonių pajamų, todėl nustūmiau šią svajonę į šalį. Turėjau išsilavinimą ir daugybę patirties savo srityje, kuri augančioje „Keltų tigro“ ekonomikoje buvo perspektyvi, todėl rasti tinkamą darbą, leidžiantį skirti pakankamai dėmesio vaikams, nebuvo sunku.

Kurį laiką viskas ėjosi sklandžiai. Buvome užsiėmę, bet kažkaip tvarkėmės. Iš pradžių dirbau įmonėje, paskui nusprendžiau tapti laisvai samdoma specialiste, kad galėčiau būti sau viršininkė ir rinktis tinkamas darbo valandas. Jei susirgdavo vienas vaikų, nedirbdavau; jei reikėdavo daugiau pinigų atostogoms arba Kalėdoms, padirbėdavau daugiau. Netoli namų buvo jaukus darželis, mielai priimdavęs vaikus iš anksto neįspėjus, jei netikėtai gaudavau darbo. Be to, mokėdavau tik už tuos kartus, kai vaikai ten būdavo, priešingai nei daugelyje vietų, kuriose bet kokiu atveju reikia mokėti.

Tuomet pastojau trečią kartą. Nėštumo metu jaučiausi pasigailėtinai, todėl mažai dirbau. Buvo sunku prižiūrėti du mažus vaikus, iš paskutiniųjų stengiausi, kad viskas eitųsi sklandžiai, taip pat ir mūsų santykiai. Aštuntą nėštumo mėnesį namas tapo girnapuse mums po kaklu, mes vos kapstėmės. Gimus kūdikiui buvau išsekusi ir įsitempusi, o mano vyras, nors buvo greta fiziškai, atitolo emociškai. Tuomet dar nežinojau, bet būtent tada prasidėjo mūsų poros baigtis. Galiausiai vienas mūsų turėjo viską nutraukti. Negalėjau pakęsti minties, kad dalijuosi gyvenimu su vyru, kuris nuolat aiškiai rodė norįs būti kitur. Paprašiau jo išeiti.

Prasukus dvejus metus, vaizdelis ne toks malonus: šūdinos skyrybos, trys vaikai iki aštuonerių metų amžiaus ir didžiuliai finansiniai įsipareigojimai. Po skyrybų pasilikau namą, bet dabar jo nekenčiau. Vėl įsidarbinau visu etatu, kad sudurčiau galą su galu, atsakingas pareigas derindama su darželio darbo laiku, vežiojimu į mokyklą, skalbimu, valgio ruošimu, buvimu vieniša mama ir, rodos, niekad nesibaigiančiomis mokyklos atostogomis bei šventėmis. Tapau ankstesnės savęs lukštu, diena po dienos, mėnuo po mėnesio gyvenau autopilotu.

Savaime suprantama, svarbiausias prioritetas buvo išmaitinti ir prižiūrėti vaikus. Mano darbas buvo sunkus, nuolat kėlė stresą, bet gavau puikų atlyginimą ir socialines garantijas, todėl pamaniau, kad porą varginančių metų pasišventus tik darbui ir vaikams galiausiai viskas susitvarkys. Daug negalvojau, kaip susidorosiu — pamaniau, kad laikui bėgant smulkmenos susidėlios į vietas. Naiviai tikėjau, kad, kol pinigai plaukė, o vaikai buvo sveiki ir laimingi, galėjau dar dvejus metus kiaurą parą gyventi tokiu pašėlusiu ritmu. Vėliau visi vaikai pradės lankyti mokyklą, sunkus triūsas auginant mažylius baigsis. Žadėjau, kad tuomet skirsiu dėmesio sau ir savo poreikiams, šiek tiek pagyvensiu. Fantazavau apie manęs laukiantį Sekso ir miesto vertą socialinį gyvenimą. Svarsčiau, kokius vakarinius kursus lankysiu. Įsivaizdavau, kad kai kuriais savaitgaliais tiesiog atsipalaiduosiu, skaitysiu ir drybsosiu lovoje lyg mamutas. Į kokius nuostabius pasimatymus mane pakvies? Kaip atrodys mano riteris žvilgančiais šarvais? Ar su juo, mintyse sukurtu vyru, kuris turėjo mane išgelbėti, susilauksiu daugiau vaikų? Tokios buvo fantazijos — realybėje susitariau su savimi, kad kol kas apsieisiu be asmeninių troškimų ar poreikių ir visą dėmesį skirsiu darbui ir vaikams. Neturėjau, iš ko rinktis. Tai buvo vienintelis būdas žongliruoti visais kamuoliukais.

Toji negyvenimo sistema kurį laiką veikė, bet po maždaug dešimties mėnesių, praleistų dirbant po aštuoniolika valandų per parą, blaškantis tarp karjeros ir šeimininkavimo namie, pradėjau jaustis labai labai pavargusi. Pradinis entuziazmas dėl vienišo gyvenimo ėmė blėsti, man darėsi vis sunkiau ir sunkiau ištverti savaitę. Fantazijos manęs nebepalaikė. Jaučiausi nuobodžiaujanti, dirgli ir visiškai išsekusi. Atrodžiau išblyškusi ir išvargusi, mano oda buvo suglebusi ir pirmąkart po paauglystės spuoguota, ėmiau tukti. Neturėjau laiko normaliai pavalgyti. Grįždama namo iš darbo sustodavau degalinėje ir nusipirkdavau saldžių gėrimų ir šokolado, kad prie vairo išlikčiau budri. Guldavausi melsdamasi, kad vaikai išmiegotų per naktį, o aš gaučiau pamiegoti daugiau nei tris ar keturias valandas kaip įprastai. Įsivaizduodavau, kaip ryte atsibundu pailsėjusi ir kupina jėgų, iš namų išeinu pasišokinėdama. Bet taip niekada nebūdavo.

Nuovargis nedingo, todėl apsilankiau pas šeimos gydytoją. Ji išklausė mano pasakojimo apie dabartinį gyvenimą, uždavė kelis pagrindinius klausimus ir galiausiai diagnozavo depresiją. Išrašė vaistų, pasakė, kad turiu sulėtinti tempą, kad perdegiau, ir liepė nuolat pas ją lankytis. Pasibaisėjau. Depresija? Kaip aš, stipri ir veikli asmenybė, galiu nesusidoroti? Man buvo gėda. Atrodė, kad „depresija“ — silpnos, neveiksnios ir pažeidžiamos eufemizmas. Dar atrodė, kad pati tai užsitraukiau sau ant galvos, kad paprašydama vyro išeiti išjudinau domino kaladėles, kurios numušė mano laisvalaikį, disponuojamas pajamas, savęs suvokimą ir savivertę, o dabar, regėjosi, ir sveiką protą. Ar tai mano kaltė? Kaip galėjau būti tokia naivi, nenumatyti šito ir galvoti, kad galiu netausoti savęs nepaveikdama sveikatos?

Po pradinio diagnozės sukelto šoko stengiausi išvalyti galvą sudarinėdama sąrašus ir elgdamasi super organizuotai — šia savybe visada didžiavausi. Perdėliojau susitarimus dėl vaikų priežiūros, kad retkarčiais turėčiau atliekamą valandėlę pasivaikščioti, pailsėti, o kartais net ir nusnausti. Pakeičiau susitarimą su vyru dėl vaikų priežiūros, kad kai kuriais savaitgaliais ir darbo dienomis gaučiau laisvo laiko. Kreipiausi į darbdavius ir pasiūliau sutartį puse etato, su kuria jie sutiko. Peržiūrėjau ir pertvarkiau namų biudžetą, apkarpiau išlaidas atsižvelgdama į sumažėjusį atlyginimą. Nieko baisaus — tiesiog turėjau būti atsargesnė ir išrankesnė. Į prioritetų sąrašą teko įtraukti ir savo sveikatą, kadangi turėjau būti pakankamai sveika, kad tinkamai prižiūrėčiau vaikus.

Po kelių mėnesių viskas ėjosi puikiai: sveikata taisėsi, vaikai buvo laimingi, mes visi mėgavomės lėtesniu, ne tokiu karštligišku gyvenimo tempu. Tuomet smogė krizė. Kaip ir dauguma eilinių savo gyvenimus gyvenančių žmonių, to nesitikėjau. Net jei ir būčiau kreipusi dėmesį į ekonomistus, kartojusius, kad viskas baigsis ašaromis, vargu ar būčiau suvokusi, koks sukrėtimas laukė. Rodėsi, kad per kelis mėnesius mano sektoriuje išseko darbai, ir sutartys su dirbančiais puse etato nebuvo pratęstos. Mano išsilavinimas ir plati patirtis tapo nebesvarbūs. Likau be darbo. Tai buvo gniuždantis smūgis tiek asmeniškai, tiek finansiškai. Tuomet į karstą įkalė paskutinę vinį — apkarpė vyro darbo valandas, jo finansai pasiekė dugną. Iš jo nebegaudavau alimentų.

Nebuvo kitos išeities — pirmą kartą gyvenime turėjau prašyti socialinės paramos. Kai man pasakė, kiek gausiu per savaitę, grįžusi namo apsiverkiau. To nė iš tolo nebuvo gana — išmoka nebūtų padengusi net menkiausios mėnesinės paskolos grąžinimo įmokos dalies. Apribojau visas išlaidas, bet sąskaitos vis tiek kaupėsi. Tik tokioje padėtyje esantys arba buvę žmonės žino, kaip siaubinga kas vakarą atsisėsti su skaičiuotuvu ir sąskaitomis ir išvysti baisią akis badančią tiesą. Jei esi vieniša motina, dar blogiau, nes niekas nepalaikys už rankos ir nepatikins, kad viskas bus gerai. Esi tik tu, sąskaitos, nemažėjantis įsipareigojimas ir graužiantis jausmas, kad apvili vaikus. Neapkenčiau jausmo, kad negaliu išsimokėti, nors visą gyvenimą mokėjau už save. Ir tikrai blogai jaučiaus nuolat vaikams sakydama ne, kad ir kokie pagrįsti ar kuklūs buvo jų prašymai. Buvo tikrai sunku susitaikyti su gyvenimu, kurį jiems suteikiau. Jis toks nepanašus į įsivaizduotąjį pradėjus vedybinį gyvenimą.

Man reikėjo grynųjų... Dabar pat. Laužiau galvą, kaip prasimanyti kelis eurus. Ką darė kiti žmonės, kad išsiverstų? Apsižvalgiau, bet neturėjau aukso, antikvarinių daiktų ar paveikslų, kuriuos galėčiau parduoti. Neturėjau nei rizikingų, nei kitokių investicijų, kurios sušvelnintų smūgį. Neturėjau akcijų, kurias galėčiau išgryninti. Mano santaupos seniai išgaravo. Buvau tik eilinis bedarbis, neturintis išteklių — rodos, mūsų buvo ištisa armija. Bet ką galėjau daryti — alpuliuoti ir apraudoti prastą sėkmę? Netekti namų? Stebėti, kaip vaikai gyvena nykiai ir apgailėtinai? Po velnių, jokiu būdu! Būna sumautų dienų... ir nemažai, bet turi kovoti, iš paskutiniųjų stengtis, kad išgyventum. Na, bent jau toks mano požiūris.

2. Stulbinama mintis

Manytumėte, kad dėl skolų, įtampos ir krizės neturėjau jėgų meilei, bet po kurio laiko mane ėmė graužti vienatvė. Pasijutau besvarstanti, ar nebūtų lengviau dorotis, jei turėčiau partnerį, kuriam galėčiau išsipasakoti, su kuriuo galėčiau pasilinksminti. Net jei negalėtų padėti man finansiškai, jis bent jau priverstų mane jaustis patraukliai, prajuokintų, apmalšintų vienatvę. Kasdienybė buvo taip įtraukusi, kad žinojau, jog mažai tikėtina tiesiog susidurti su Ponu Skirtuoju, todėl nusprendžiau pasireklamuoti ir aktyviai stengtis užpildyti gyvenime atsivėrusią spragą.

Užsiregistravau geros reputacijos pažinčių portale, bet po kurio laiko turėjau sau pripažinti nedaranti jokio progreso. Sakydama „jokio progreso“ omenyje turiu tai, kad portale radau labai mažai partnerių, o tie, su kuriais susitikau, turėjo daug trūkumų. Praleidau daug laiko stengdamasi, kad mano paskyra būtų išsami, tiksli, su tikroviška nuotrauka. Norėjau susipažinti su maloniu vyriškiu, su kuriuo eičiau pavalgyti ir pasilinksminti, su kuriuo galėčiau užmegzti draugystę arba santykius, kad mano mintys kuriam laikui atsitrauktų nuo tikrovės, bet tokių vyrų nesutikau, bent jau ne tame pažinčių portale.

Nuėjau į kelis pasimatymus, bet visi buvo vienkartiniai. Nemanau esanti išranki, bet tie vaikinai taip begėdiškai akivaizdžiai rodė norintys tik greitai pasibarškinti, kad mane tai erzino ir atėmė drąsą. Argi nėra vyrų, kurie norėtų pasikalbėti ir tik po to nuspręsti, ar yra abipusė trauka? Kai kurių vyrukų mintys buvo tiesiog neįtikėtinos. Su vienu susitariau išgerti kavos, o jis buvo toks įžūlus, kad iš anksto užsakė kambarį viešbutyje, akivaizdžiai „išgerti kavos“ suprasdamas kaip „pasibarškinti“. Dar buvo tokių (taip, tai nutiko ne kartą), kurie susipažindavo su manimi, paspausdavo ranką, ištardavo: „Labas, ak koks prastas oras“ ir pasidomėdavo mano seksualiniais pomėgiais! Net neapsimesdavo, kad juos domina mano asmenybė. Jų pasipūtimas ir tiesmukumas uždirbdavo mano neprielankumą ir sunaikindavo bet kokią galimybę permiegoti, net jei jie būdavo patrauklūs.

Vieną dieną buvau namie, pasitikrinusi žinutes pažinčių portale ir eilinį kartą radusi daugybę kiaurai permatomų „norinčiųjų pasibarškinti“, nuobodžiavau ir dėl visko šiek tiek krimtausi. Pasigirdo durų skambutis — artima draugė užsuko arbatos ir paguodos. Atleido jos vyrą, ir ji atsidūrė vienoje valtyje su manimi — taupė kaip pamišusi, bet taip ir neturėjo pakankamai pinigų. Susėdome išgerti kavos ir pliurpėme apie sunkumus, su kuriais susiduriame, paskui stengėmės sugalvoti, kaip prasimanyti pinigų. Iš žlugdančio beviltiškumo mus apėmė kvailas juokas.

— Tokioj situacijoj, — purtydama galvą ištarė draugė, — aš, velniai griebtų, ir savo kūną pardavinėčiau — taip trūksta pinigų.

— Aha, aš irgi, — nusijuokiau, — bet kas, po paraliais, už tai mokėtų, kai mums keturiasdešimt ant nosies ir mes iš paskutiniųjų stengiamės paslėpti laiko požymius?

Mes bliovėme iš juoko įsivaizduodamos, kaip demonstratyviai vaikštinėjame, kad potencialūs klientai galėtų rinktis:

— Ponai, o čia — Destinė, baigianti ketvirtąją dešimtį, turėjusi kelis savininkus, gimdžiusi tik tris vaikus, turi kelis svarus antsvorio, bet jums, vyručiai, patinka turėt už ko laikytis, ane? Destinė save apibūdina kaip reikalaujančią labai mažai dėmesio — progą nusiskusti kojas ji gauna tik kartą per mėnesį. Kadangi nebėra pajamų, ji nebegali išsiųsti vaikų į dienos centrą ir braukti į spa, todėl nekreipkit dėmesio ir į tuos kelis spuogus. Ji labai universali, per sekundės dalį iš dominuojančios (tokios, kokia būna auklėdama vaikus) gali virsti paklusni (kaip bendraudama su banko vadybininku). Kadangi turi šveisti namus ir vienu metu daryti milijoną dalykų, ji labai tvirta ir lanksti, be to, ir skausmą pakenčia, jei jums, vyručiai, šitai patinka — tiesą sakant, ji tikriausiai užmigs ant jūsų, jei tik gaus progą, nes yra sumautai pavargusi. Garantuojame, kad Destinė — tikra, paprasta moteris. Na, vyručiai, ar bus, kas ją ims?

Mudvi prisijuokėme, paskui grįžome į tikrovę, atsidusome ir tęsėme dieną.

Aišku, mes juokavome, bet pasijutau vis galvojanti apie galimybę pardavinėti savo kūną. Ar ji tikrai tokia beprotiška? Ketinau ištrinti savo paskyrą iš pažinčių portalų, nes iki gyvo kaulo įgriso man rašantys sekso ištroškę oportunistai, bet ėmiau svarstyti: gal už to kas nors slypi? Akivaizdu, kad vaikinai portale troško sekso be įsipareigojimų, bet kiek moterų išpildytų šį norą? Tikriausiai nedaug, pamaniau, ypač ne tokios kaip aš, kurios pažinčių portale buvo dėl rimtų priežasčių. Ką tie vaikinai darė, kai juos atstumdavo per kelis pasimatymus? Logiškai pagalvojus, rodytųsi daug protingiau pripažinti sau, ko nori, paprašyti to ir susimokėti. Kodėl jie to nedarė? Ūmai suvokiau priežastį: gal jie ir nori sekso be įsipareigojimų, bet nori juo užsiimti su tam tikrus standartus atitinkančia moterimi, su kuria galėtų susitikinėti. Tiesiog jie nenori santykių.

Pasijuokiau iš savęs dėl tokių idėjų, sakydama sau, kad tai tebuvo minčių eksperimentas. Tačiau idėja ėmė šaknytis. Ar galėčiau parduoti seksą už pinigus? Slydau keturiasdešimtmečio link ir nė iš tolo neprilygau Gražios moters proporcijoms, tad, pradžiai, ar kas nors pirktų mano kūną? Pamaniau apie vyrų, su kuriais teko susitikti, nekantrumą ir pagalvojau: tiesą sakant, taip. Sakyčiau, vyrai norėtų užsiimti seksu su tokia normalia moterimi kaip aš — bent jau anksčiau tai tikrai nebuvo problema. Tačiau ar galėčiau sugulti su nepažįstamuoju ir leisti jam į mane įsiskverbti? Pagalvojau apie savo seksualinę patirtį: buvusį vyrą, visus buvusius vaikinus, atsitiktinius vienos nakties nuotykius. Vėl pasijutau bemąstanti: tiesą sakant, taip, manau, galėčiau. Seksas man patiko, turėjau stiprų tapatybės suvokimą ir tikrai pasinaudočiau kokiu nors atrankos procesu, kad atsikratyčiau suskių ir apsisaugočiau. Juk tai lengvas uždarbis, seniausia profesija pasaulyje. Be abejo, prieš daugelį metų būčiau galėjusi tuo užsiimti, bet ar galėčiau dabar, būdama atsakinga mama? Atsakymas buvo lengvas — galėjau būtent todėl, kad buvau atsakinga mama.

Nusprendžiau atlikti tyrimą ir išsiaiškinti, ar mąstau lyg beprotė, ar iš tiesų egzistuoja rinka tam, ką galėčiau pasiūlyti: aukštos klasės prostitutės paslaugas, nė iš tolo neprimenančias žiaurios sekso pramonės juodojoje rinkoje, apie kurią rašo laikraščiai. Visų pirma sukūriau netikrą paskyrą pažinčių portale, kad išsiaiškinčiau galimybes. Paskyroje nebuvo smulkmenų, išskyrus amžių (sumažintą keleriais metais), gyvenamąją vietą, lytį ir nurodytą profesiją — „masažuotoja“.

Na, reakcija mane pribloškė. Ši bevardė beveidė beasmenė „paskyra“ sulaukė daugybės dėmesio. Negalėjau patikėti, kaip sparčiai prisipildė gautų laiškų dėžutė. Pradėjusi skaityti laiškus suvokiau atradusi nepaliestą, atvirą, bet nepakankamai aptarnaujamą rinką — tikras erotinis verslininko sapnas! Nors pažinčių portalo paskyroje beveik nebuvo informacijos apie mane, joje buvo būtent tiek smulkmenų, kad susiviliotų tik sekso norintys vaikinai. Pirmuosiuose gautuose laiškuose jie nedrąsiai teiravosi, kokias masažavimo paslaugas teikiu, kokie mano įkainiai ir ar siūlau ką nors „papildomai“. Vyrai iš tolo užuodė, kad siūliau sekso paslaugas už pinigus, ir užkibo ant kabliuko. Eureka! Galiausiai išvydau ruoželį šviesos ilgo tamsaus tunelio, pro kurį taip ilgai broviausi, gale. Jaučiausi, lyg atradusi aukso gyslą.

Praplėčiau tyrimą, kad išsiaiškinčiau, ką apskritai reiškia būti palydove Airijoje, ir nustatyčiau, ko būtent nori vyrai. Internete, forumuose ir Airijos palydovių tinklalapiuose perskaičiau, kad daugumą moterų spaudė laikas — per dieną ar naktį reikėjo įsprausti tam tikrą kiekį klientų, todėl būdamos su vyrais jos nuolat žiūrėjo į laikrodį. Tai sutapo su laiškais vyrų, sureagavusių į mano paskyrą. Man daugiausia rašė vyresni, vedę arba įsipareigoję vyrai, vis pabrėždavę slaptumo, saugumo ir gero sekso svarbą. Vieni minėjo turėję neigiamos patirties su užsienietėmis, kai jausdavosi lyg „dar vienas klientas“, ir sakė norį ypatingo ir neskubraus susitikimo. Jie norėjo airės moters, pabrėždami žodį „moters“ — su apvalumais, strijomis ir kitkuo. Laiškuose viename po kito buvo tvirtinama, kad ankstesnės palydovės per daug skubėdavo, buvo atitolusios. Šitie vaikinai norėjo merginos už pinigus — sekso su privalumais! Vertė, kurią jie tam skyrė, savaime suprantama, atsispindėjo sumoje, kurią buvo linkę sumokėti.

Tuo metu jau nesibaisėjau savimi, tiesiog žavėjausi atrandamu pasauliu, apie kurį iki tol nieko nežinojau. Aišku, tokiame darbe saugumas nėra garantuotas, bet skaitydama laiškus ir vertindama, ką vyrai juose rašo, suvokiau, kad pasiruošimas ir sveikas protas padėtų nustatyti tvirtas atrankos taisykles, kurios atpažintų man ir mano padėčiai tinkamiausius vyrus — kitaip tariant, tuos, kurie netektų tiek pat kiek aš, jei pasklistų žinia apie jų žygius. Dar mane nustebino tai, kad tiems vaikinams nereikėjo pornografijos žvaigždės iš fantazijų — jiems reikėjo ganėtinai paprasto sekso jaukioje, laisvoje aplinkoje ir šiokio tokio ryšio su palydove. Tai neatrodė pernelyg sudėtinga. Ėmiau rimtai svarstyti, ar imčiausi to tinkamomis aplinkybėmis.

Ankstesniame profesiniame gyvenime laikiausi tokio priežodžio: išankstinis pasiruošimas užkerta kelią sumautai prastam pasirodymui. Nusprendžiau šį „sumanymą“ laikyti dar vienu verslo planu ir atlikti parengiamuosius darbus. Suvokiau, kad mano išsilavinimas ir mokymai padės šioje srityje, kaip ir bet kurioje kitoje: pardavimo mokyme, ryšiuose su visuomene, pristatymo įgūdžiuose, laiko valdyme ir rinkodaroje. Pagaliau atsipirks ir mokymai „Nugalabytas PowerPoint prezentacijos“, kuriuos išklausiau ir vėliau pati dėsčiau. (Padėka visiems buvusiems darbdaviams už tas mokymų dienas — vis dėlto apsimokėjo!) Pasinaudojusi verslo įžvalga, sukūriau rinkodaros strategiją, kurią galėčiau taikyti sekso pramonėje kaip profesionali paslaugų teikėja. Sudariau apytikrį verslo planą, nustačiau siekius, prioritetus ir laiko valdymo tikslus. Įtraukiau privalumų ir trūkumų sąrašą, surašiau teisines, sveikatos ir saugumo pasekmes pardavinėjant seksą. Jei jau darysiu, tai darysiu kuo saugiau.

Pagrindinė pardavimo taisyklė — sužinoti, ko nori klientas, ir tai duoti. Vis skaičiau laiškus iš „masažuotojos“ paslaugomis susidomėjusių vyrų, rinkdama svarbiausius dalykus, kad sukurčiau vaizdą, ko jie labiausiai nori perkamos moters draugijoje. Svarbiausi prioritetai: visiškas anonimiškumas, jokios tikimybės būti užkluptiems žmonų arba policijos, saugus seksas, kad užtikrintų žmonų ir meilužių sveikatą, ir entuziazmo kupinas seksas — vaginalinis, oralinis ir analinis. Kalbant apie užmokesčio tarifus, neturėjau, kuo remtis. Buvo du standartiniai modeliai: žema kaina ir didelė klientų kaita, kad gautum pelno, arba maža kaita ir aukšta kaina. Remdamasi tuo, ką rašė pirmieji atsakiusieji, nusprendžiau, kad galėčiau taikyti didelę kainą ir turėti mažai klientų. Šie vyrai atrodė išsilavinę ir buvo laisvi dienos metu, o tai bylojo, kad jie arba dirba savarankiškai, arba keliauja darbo reikalais. Sudariau „kainoraštį“: keturi šimtai eurų už pirmą kartą, kuris, mano skaičiavimais, truktų devyniasdešimt minučių, ir trys šimtai už kiekvieną kitą susitikimą, kuris, manyčiau, truktų apytiksliai šešiasdešimt minučių. Neketinau stebėti laikrodžio, kadangi, pasak vyrų, tai buvo vienas nemėgstamiausių dalykų, bet pamaniau, jog daugiausiai valandos ir penkiolikos minučių pakaks natūraliai baigčiai pasiekti.

Atliekant tyrimą ir kuriant planus viskas darėsi vis realiau. Žvelgiant objektyviai, kaip į verslo pasiūlymą, reikalas rodėsi vertas galimybės. Todėl žengiau paskutinius žingsnius. Ačiū Naujosios Zelandijos vyriausybei — internete radau išsamų ir aktualų rizikos įvertinimą prostitutėms. Toje šalyje prostitucija legali. Ten aiškiai išdėstyti konkretūs darbo pavojai, susiję su saugumu ir saugiu seksu, ir kaip geriausia nuo jų apsisaugoti. Ten radau ir informacijos, apie kurią pati nebūčiau pagalvojusi, pavyzdžiui, su savimi turėti žibintuvėlį, jei reikėtų apžiūrėti penį ir įsitikinti, kad jis atrodo sveikas, neleisti kūno skysčių sąlyčio su nė viena anga, nesiskųsti ir nesidepiliuoti vašku dvidešimt keturias valandas prieš susitinkant su klientu, kadangi oda gali būti imlesnė infekcijai. Nusipirkau pigų neregistruotą mobilųjį telefoną. Užsisakiau kredito kortelę su kukliu limitu — pirmąją gyvenime. Susigalvojau darbinį vardą ir sukūriau kitą elektroninio pašto paskyrą. Paskui masažuotojos profilyje nurodžiau mobiliojo telefono numerį ir laukiau, kas nutiks.

3. Pirmasis skambutis

Vieną antradienį, vasario pradžioje, sulaukiau pirmojo skambučio iš potencialaus kliento. Viską prisimenu aiškiai — virtuvės kriauklėje skutau bulves, kai sušvito „darbo mobilusis“. Skubiai čiupau rankšluostį ir nusausinau rankas. Širdis ėmė plakti sparčiau, o skrandis taip sukosi, kad beveik pykino — panašus jausmas apima ištikus šokui. Pakėliau telefoną ir sustojau, kad nusiraminčiau. Giliai įkvėpiau ir spustelėjau žalią klavišą. Galvoje balsas klausė: „Ar išprotėjai?“ Atsiliepusi telefonu išgirdau save sakant: „Alio, kalba Skarlet.“

Laimė, skambinantysis nervinosi labiau nei aš — jis kalbėjo kaimo akcentu, dvejojo ir nemokėjo savęs išreikšti. Pabudo mano vadybininkės instinktai ir akimirksniu pasijutau ramesnė ir valdanti situaciją. Ketinau kuo daugiau išklausinėti apie jį, kad įsitikinčiau, ar jis man tinkamas klientas — ypač ar tinkamas kaip pirmasis. Kalbėjomės maždaug dešimt minučių ir nustebau, kaip greitai jis atsipalaidavo ir atsivėrė.

Aidanas save apibūdino kaip „eilinį vyruką“, įpusėjusį ketvirtąją dešimtį. Jo draugė kurį laiką prastai jautėsi ir, nors rimtai nesirgo, jos libido smigo žemyn. Jis kalbėjosi su ja, kaip išspręsti neegzistuojančio sekso problemą, bet veltui.

Nusprendė susitikti su palydove, kadangi nebegalėjo pakęsti nepasitenkinimo, bet nenorėjo užmegzti romano ar įsivelti į vienos nakties nuotykį. Pamanė, kad palydovė — geriausias būdas nepasitenkinimui sumažinti be pavojaus būti išaiškintam. Sakė norįs tik „normalaus“ sekso — „nieko nepadoraus ar pasibaisėtino“. Žvelgiant iš mano kaip paprastos moters perspektyvos, neatrodė, kad jis būtų mano skonio — man patinka pasitikintys ir save išreikšti gebantys vyrai. Tačiau tokiomis aplinkybėmis nusprendžiau, kad klientas be patirties ir didelių lūkesčių — puikus kandidatas pabandyti. Įvardijau kainą, o jis nieko neatsakė, taigi nusprendžiau, kad neprieštarauja. Pasitarėme ir nusprendėme dėl vietos. Susitikti sutarėme po dviejų dienų.

Mąstydama apie šį reikalą, nesugebėjau nuspręsti, ar pirmą kartą geriau susitikti su skaisčiu klientu, ar su patyrusiu vartotoju. Viena vertus, jei suklysiu arba atrodysiu nenutuokianti, ką darau, naujokas to nesupras. Kita vertus, labiau šį verslą išmanantis asmuo tiek tiesiogiai, tiek netiesiogiai galėtų suteikti man vertingų žinių. Bet kokia tikimybė susitikti su patyrusiu vyruku, kuris suprastų, jei suvokčiau negalinti to padaryti, arba jei seksas būtų prastas, o jis pamanytų, jog nesu verta tų pinigų?

Seksu pastarąjį kartą užsiėmiau prieš kelis mėnesius, bet net ir tada norėdama atsipalaiduoti prisigėriau degtinės su toniku. Lytiniame gyvenime nebuvau lyderė — praeityje gerą seksą patirdavau tada, kai reaguodavome į kits kito atsakus — ir, be abejo, tie vaikinai nebuvo nepažįstami, jie nesitikėjo, kad būsiu daug patyrusi meilužė, ir neplojo už tai pinigų. Man įžanga į seksą buvo gėrimai arba vakarienė, malonus pokalbis, lėta muzika, flirtas, bučiniai — įprasti dalykai. Tačiau susitikusi su pirmuoju klientu būsiu blaiva kaip žąsis (nė gurkšnelio alkoholio net dėl drąsos — prieš ir po susitikimo vairuosiu automobilį), o iš manęs tikėsis sekso be jokios įžangos. Viskas gali baigtis tragiškai, o aš nenorėjau patirti smurto. Be to, nemaniau galinti pakelti, jei vaikinas pamanys, kad esu niekam tikusi. Ne, nusprendžiau, naujokas tikrai geriau. Pirmasis potyris turėjo būti teigiamas ir suteikti man pasitikėjimo.

Pritaikiau pamoką iš ankstesnio profesinio gyvenimo: suvokimas yra tikrovė. Jei atrodysi pasitikintis ir kompetentingas, žmonės tikės, kad toks tikrai esi tau dar nespėjus nieko padaryti. Taigi, norėdama sėkmingai atlikti šį vaidmenį, turiu užsidėti kaukę ir tą suvokimą paversti kliento tikrove. Turiu įsivaizduoti, ką darytų patyrusi prostitutė, kaip ji mąstytų, elgtųsi, kaip tramdytų ir nukreiptų klientą nepasirodydama valdinga. Kad galėčiau ateityje iš to uždirbti, šis pasirodymas turėjo būti geriausias gyvenime. O pinigų man labai reikėjo.

Nelabai galvojau apie tai, kaip viskas vyks fiziškai, nors niekada neužsiėmiau seksu nebūdama susijaudinusi. Svarsčiau, ar vagina apskritai įsileidžia penį, kai nėra nė trupučio sudrėkusi? Aišku, kad įsileidžia, pasakiau sau, juk prostitutėms neįmanoma būti susijaudinusioms su visais klientais. Mechaniniai dalykai neturėtų kelti problemos. Jaudinausi dėl vaidybos. Kaip man seksis apsimestinai dejuoti, aimanuoti ir nešvankiai kalbėti — daryti viską, ko tikėsis klientai? Nešvankiai kalbėti telefonu viena, bet kas bus, kai priešais mane bus nuogas kūnas — nuogas kūnas, kuris galbūt manęs nė kiek netrauks, gal net atstums? Ar galėčiau viskam vadovauti ir subtiliai tramdyti klientą, pasakyti, kai jis peržengia ribą arba per arti manęs prikiša nuogą varpą? Taip, žinojau, kad jo penis mane lies, bet nenorėjau, kad jis maskatuotų netoli mano genitalijų — saugiame sekse kompromisų nebūna: arba jis saugus, arba ne, ir jei jis pernelyg priartės prie vienos angų, turėsiu jam pasakyti. O jei jis bus šiurkštus ir norės mane skriausti? O jei man liks mėlynės tose vietose, kur jis mane laikys, kai prašysiu liautis? O jei jausiuosi tokia išnaudota ir pažeminta, kad to neatpirks jokie pinigai? Nerimavau dėl šių dalykų, bet gyvenime nuolat vengdamas visų jei niekada nieko nepatirtum.

Susitarėme susitikti trijų žvaigždučių viešbutyje, kurį abu žinojome. Iki jo abiem buvo netoli važiuoti. Kelis kartus ten pietavau, vieta man pasirodė rami ir švari. Vyliausi, kad kambariai padorūs. Susitikimo dieną nervinausi, bet buvau pasiryžusi iššūkiui. Turėjome susitikti devintą valandą vakaro, taigi — marios laiko pasiruošti. Paskambinau į viešbutį ir užsakiau kambarį telefonu kalbėdama pasitikinčiai ir mandagiai, o rezervuodama pasinaudojau naująja kredito kortele. Kaip įprastai ketvirtadieniais vaikus nuvežiau pas tėvą, o paskui mėginau apgalvoti visus laukiančio susitikimo variantus.

Buvo sunku numatyti, ko prireiks. Akivaizdu, kad svarbiausia prezervatyvai, lubrikantas ir masažo aliejus — tiek išsiaiškinau. Kadangi lauksiu jo kambaryje pasiruošusi veiksmui, turėsiu atitinkamai atrodyti. Peržiūrėjau stalčius miegamajame. Turėjau gražių negližė ir šilkinių apatinių, kuriuos vilkėjau savo buvusiam vyrui, bet jie tokiai situacijai atrodė per subtilūs — reikėjo šio to vulgaresnio. Nuvažiavau į miestą ir „Penney’s“ parduotuvėje išsirinkau raudonai juodą satininį korsetą. Jis buvo papuoštas sukryžiuota detale, kylančia iki pat pakietintos liemenėlės. Korsetas iškirptę ir atidengė, ir prilaikė, o tai svarbu krūtims, išmaitinusioms tris vaikus. Derinį papildė trumpi raudoni naktinukai ir nėriniuotos raudonos spalvos siaurikės. Drabužiai buvo aptempti, neskoningi ir kekšiški — kitaip tariant, tobuli. Dar radau nebrangią porą raudonų lakuotų smailiakulnių, kurie buvo tokie nepatogūs, kad turėjo būti skirti tik miegamajam. Nesvarbu — kai klientas atidurs kambaryje, o aš pastypčiosiu tiek, kad jį sužavėčiau, batelius nusispirsiu. Stovėdama eilėje su krepšeliu beskonybės jaučiausi neįtikėtinai drovi, bet, laimei, pažįstamų nepastebėjau.

Gerai, metas pakalbėti apie techninius dalykus. Už kelių durų nuo „Penney‘s“ buvo senoviška vaistinė. Įprastai ten neičiau, todėl tikėjausi, kad sėkmė nenusigręš ir nepastebėsiu nei draugų, nei mamų iš mokyklos. Įžengiau vidun ir paieškojau skyriaus, kur būtų lubrikantų. Greitai jį radusi ir apžiūrėjusi įvairius gaminius, galiausiai išsirinkau paprastą „KY Jelly“ — jis pasirodė neutralesnis nei „Durex Tingle“, be to, su juo buvo ne taip drovu eiti prie kasų. Jei mano dalys visiškai mane nuvils, dėl visa ko turėsiu lubrikanto. Nuėjau apžiūrėti plataus skirtingų prezervatyvų asortimento. Žinojau, kokius mėgo mano buvusysis, bet ką apskritai rinkosi vyrai? Galiausiai nusipirkau dvylikos vienetų „Durex Fetherlite“ pakelį. Tekstas ant pakuotės bylojo, kad jie didino jautrumą, buvo geresnės formos, todėl geriau tiko ir buvo lengviau užmaunami — man visa tai nuskambėjo įtikinamai.

Pagaliau patraukiau į nekaltą homeopatijos lentynos prieglobstį ir įsigijau levandų ir bekvapio aliejaus masažui. Juk reklamavausi kaip masažuotoja. Mano buvusysis mėgo gerą masažą, ypač pirmaisiais santuokos metais, o aš, norėdama jį patenkinti, išmokau daryti geidulingą atpalaiduojantį masažą ir žinojau, kokie aliejai tam labiausiai tinka. Pamaniau, kad masažas padės pereiti nuo prisistatymo prie sekso, tai bus tarsi buferis tiek man, tiek klientui.

Grįžau namo su naujomis darbo priemonėmis ir ėmiausi planuoti, kaip viską darysiu. Ar atvyksiu į viešbutį apsirengusi įprastai ir kambaryje persirengsiu „uniformą“? O jei pavėluosiu arba jis atvyks anksčiau ir išvys mane paprastais drabužiais? Tai sugadintų iliuziją. Taigi, turėsiu atvykti pusiau pasiruošusi. Nusiprausiau po dušu, susišukavau plaukus, pasidažiau, įlindau į naujus apatinius, paskui apsivilkau ilgą juodą sijoną, dailią palaidinę ir elegantišką švarką. Atrodžiau visiškai padoriai. Kekšės aukštakulniai ir kiti reikmenys nukeliavo į madingą milžinišką odinį krepšį, kaip ir piniginė, iš kurios išėmiau visus asmeninio pobūdžio daiktus: vaikų nuotraukas, čekius, korteles su tikruoju vardu ir adresu. Kredito kortelę įsidėjau į švarko kišenę, kur jos niekas nematytų. Man buvo nė motais, kad ant jos nurodytas tikrasis mano vardas — tiesiog atrodysiu kaip eilinė keliaujanti verslininkė, užsisakiusi kambarį viešbutyje, be to, pasirūpinau, kad kortelė būtų paslėpta nuo kliento. Man tai nekėlė problemų.

Baigusi atsistojau priešais veidrodį. Bendras vaizdas buvo madingai paprastas.

Buvau pasiruošusi ir dar turėjau marias laiko. Mano galva visą dieną sukosi dėl galimų šio vakaro susitikimo pasekmių.

Skrandį tampė spazmai, mane pykino, bet vis tiek norėjau tai padaryti. Laikas slinko lėtai, tenorėjau viską baigti. Reikėjo įsimesti ką nors į skrandį, kol grįšiu namo, praeis dar kelios valandos, todėl prisiverčiau išgerti arbatos ir suvalgyti skrebutį. Paskambinau vaikams palinkėti labos nakties, kad jie vėliau manęs neieškotų. Vyliausi, kad jie neskambins į mano asmeninį telefoną, svarstydami, kodėl neatsiliepiu. O jei paskambins, vėliau tiesiog sugalvosiu kokį pasiteisinimą.

Keturiasdešimt minučių važiuodama į viešbutį galvojau, kaip elgsiuosi ten nuvykusi. Pasiėmiau kelis aplankus, kad sukurčiau įspūdį, neva esu verslininkė. Buvau įsitikinusi, kad atrodau tinkamai ir nė viena išvaizdos smulkmena nerėkia „seksas“. Jei man išeinant registratūroje nieko nebus, sumą už kambarį nuskaičiuos nuo kredito kortelės, ir viskas baigsis paprastai. Jei už stalo kas nors bus, sukursiu istoriją, esą susirgo giminaitis ir turiu skubiai grįžti namo. Įjungiau muziką, kad vairuodama atsipalaiduočiau, bet skrandis vartėsi kūliais.

Automobilį pastačiau tolimajame pagrindinės stovėjimo aikštelės kampe, kur, kaip buvau įsitikinusi, nuo viešbučio įėjimo niekas nematytų registracijos numerių. Jei reikalai klostysis labai blogai ir man reikės greitai nešdintis, nenorėjau, kad kas nors galėtų atpažinti automobilį. Įėjau pro laukujės viešbučio duris. Pusė smegenų stengėsi, kad atrodyčiau kuo normaliau, tačiau kita pusė tauškė, kad galiu apsigręžti, dabar pat išeiti ir viskas būsią gerai. Priėjau prie registratūros stalo ir pasakiau merginai turinti vienai nakčiai užsakytą kambarį. Ji buvo labai draugiška ir plepi — pernelyg plepi. Būdama tokios būsenos nepajėgiau tuščiai pliurpti ir kalbėjau atžariai, net šiek tiek nemandagiai. Atsiprašiau pasakydama, kad ilgai vairavau ir labai pavargau. Pirma pamoka: jei kada nors vėl tai darysiu, prie registratūros prieisiu nusiteikusi sausai ir dalykiškai, nežiūrėsiu į akis ir nesišypsosiu. Jie neplepės su žmogumi, kuris akivaizdžiai to nemėgsta. Čiupau nuo stalo kortelę ir nuėjau prie lifto, kuriuo pakilau į penktą aukštą. Patekau į ilgą koridorių su uždarų durų eilėmis. Kas dėjosi už jų? Vienas Dievas težino. Lėtai ėjau stebėdama numerius, kol pasiekiau savąjį.

Nuo pat tos akimirkos, kai įžengiau į kambarį, norėjau iš jo dingti. Jis buvo mažas, ankštas, dvelkė priplėkusiu tabaku ir oro gaivikliu. Rūdžių spalvos kilimas greta plikų magnolijos spalvos sienų atrodė apgailėtinai. Kojūgalyje dryksojo aptriušusi dėmėta antklodė. Susukau ją ir įkišau į spintą. Patalai buvo suplonėję nuo skalbimo, tačiau bent jau švarūs. Apšvietimas virš galvos buvo labai ryškus, apsidairiau ieškodama lempos, bet tokios nebuvo. Vonioje buvo muilo, keli švarūs rankšluosčiai ir du plastikiniai puodeliai, uždengti popieriniais higieniniais dangteliais. Dieve, kaip paprasta, visai nepanašu į viešbutį, kurį pasirinkčiau atostogoms. Čia trūko jaukumo ir nebuvo kaip jį sukurti. Man toptelėjo, kad pora kvapiųjų žvakių būtų daug ką pakeitusios. Palikus įjungtą šviesą vonioje, išjungus pagrindinę miegamojo lempą ir kambaryje žybčiojant kelioms žvakėms patalpos skurdumas dingtų, mano išvaizdos trūkumai sumenktų ir įsitvyrotų patrauklesnė atmosfera. Antra pamoka: būk pasiruošusi atitinkamai papuošti kambarį.

Nusirengusi iki palydovės aprangos ir sudėjusi drabužius sukiužusioje, iš medienos plaušų plokščių sukaltoje spintoje, nusiunčiau Aidanui žinutę su kambario numeriu ir nurodymais, kaip iki jo ateiti nesiteiraujant registratūroje. Man išdžiūvo burna, širdis daužėsi. Įsipyliau vandens iš čiaupo ir atsisėdau fotelyje laukti. Išvydau savo atvaizdą dideliame veidrodyje ant priešingos sienos: vos atpažinau save akį rėžiančiais apatiniais ir absurdiškai aukštais žvilgančiais bateliais.

— Ką, po velnių, čia darai? — ištariau garsiai. Balsas buvo nesavas. — Pasitrauk nuo veidrodžio, — griežtai liepiau sau. — Žinai, kodėl čia esi.

Tylą nutraukdavo tik retkarčiais pasigirsdavęs triukšmas iš automobilių stovėjimo aikštelės apačioje. Įjungiau televizorių norėdama patikrinti, ar jame yra radijo stočių, bet veltui. Išjungiau. Trečia pamoka: atsinešk nuosavą muzikos šaltinį.

Atsistojau ir ėmiau nervingai vaikštinėti ir trūkčioti. Rimtai, ką, po velnių, čia darau? O jei jis baisus, šiurkštus arba norės mane nuskriausti? Visa tai pernelyg rizikinga, ką sau galvojau? Šmėstelėjo mintis, kad turėčiau nešdintis iš ten velniop, bet vos sujudėjus pasigirdo tylus beldimas į duris. Susitvardžiau, giliai įkvėpiau, atlošiau pečius, pasistengiau atpalaiduoti veidą, kad jis įgautų malonią — ar bent jau ne išsigandusią — išraišką ir per kelis colius pradariau duris. Išvydau porą pilkai mėlynų akių ir atvirą malonų veidą. Jis atrodė normaliai.

— Aidanas? — paklausiau.

— Taip, aš, — sušnibždėjo jis. Įleidau jį ir užrakinau duris. Atėjo metas.

Aš tai dariau.

4. Pirmasis susitikimas

Aidanas nužvelgė mane — nuo žvilgančių suveltų plaukų iki kekšiškų blizgančių batelių.

— Seksualu, — tarstelėjo jis.

Apsidžiaugiau, kad bent kam nors taip atrodė — akivaizdu, kad skonio jis neturėjo. Žinokite, jei jis taip nervinosi kaip aš, tikriausiai vėptelėjo pirmą galvon šovusį dalyką.

— Ačiū. Malonu su tavimi susipažinti, — pasakiau stengdamasi kalbėti nuoširdžiai. Liepiau jam įsitaisyti ir įpyliau stiklinę vandens.

Jis buvo maždaug šešių pėdų ūgio ir gana raumeningo kūno sudėjimo. Šiurkštiems raudoniems plaukams būtų pravertęs gero kirpėjo dėmesys. Kaip trisdešimtmetį perkopęs vyras jis vilkėjo senamadiškus drabužius. Nesusiturėjau nepastebėjusi tamsrudžių batų be raištelių — tokius mano tėvas vardan patogumo pradėjo avėti sulaukęs šešiasdešimties. Jis vilkėjo megztinį ir džinsus — atrodė, kad abiem drabužiams praverstų skalbimas. Man jis nebuvo nei patrauklus, nei nepatrauklus — tiesiog ne mano skonio.

— Ką gi, gerai. Jei nori pradėti, nusirenk ir atsigulk ant lovos, — džiugiai ištariau aš, laikydamasi kontrolės iliuzijos, kurią norėjau sukurti.

Tyloje jis ėmė nusirenginėti. Iš to, kad darė viską, ką pasiūliau, supratau, jog džiaugėsi, kad vadžios mano rankose. Pasiruošiau tik labai mažai kam ir neturėjau plano, ką veiksiu su juo artimiausias devyniasdešimt minučių. Tiesiog elgiausi pagal situaciją, vildamasi suprasti jo užuominas. Mane guodė viena — jis tikrai neturėjo lūkesčių.

Su didžiuliu palengvėjimu nusispyriau išdulkinti prašančius batus. Jam gulint ant lovos iš krepšio pasiėmiau masažo aliejaus buteliuką ir pasakiau, kad jei jis atsigulsiąs ant pilvo, pradėsiu nuo švelnaus masažo. Negalėjau patikėti, kaip ramiai skambėjo mano balsas. Širdis vis dar daužėsi, o skrandis sukosi — meldžiau Dievo, kad neapsivemčiau. Pamiršau išdėlioti daiktus ant spintelės, todėl teko atsiprašinėti, kad knisuosi krepšyje jų ieškodama. Taip pat pamiršau išsiimti laikrodį ir telefoną — pirmąjį laikui sekti, o antrąjį tam atvejui, jei reikėtų skambinti pagalbos tarnyboms. Ketvirta pamoka: susitvarkyk daiktus prieš klientui ateinant į kambarį. Rodėsi, kad Aidanas nepastebi, jog ne viskas klostosi sklandžiai. Nesakiau jam esanti naujokė — norėjau pažiūrėti, ar galiu tai padaryti nepadedama, ir nenorėjau, kad jis už tai prašytų nuolaidos.

Jis nuogas gulėjo ant lovos veidu žemyn. Aš atsistojau greta, palinkau virš jo ir į delnus prisipyliau masažo aliejaus. Sušildžiau jį ir pradėjau masažuoti vyro nugarą. Buvo taip keista jį liesti — jo oda buvo nepažįstama ir nė kiek nepanaši į kitas anksčiau liestas odas. Raukiausi liesdama jo kūną. Kai paskaudo rankas, supratau turinti prisiartinti, kad tinkamai jį masažuočiau, ir privalanti įveikti nusistatymą prieš jį. Jei jau nusprendžiau tai padaryti, turėjau ryžtis.

Užlipau ant lovos ir atsiklaupiau jam tarp kojų, taip buvo kur kas patogiau. Bet vis dar svarsčiau, kaip, po velnių, praleisiu su juo dar valandą. Jis buvo toks tylus — ar galvojo išeiti? Ar įtaria, kad esu mėgėja?

— Kaip gera, — tyliai ištarė jis.

Jo žodžiai tapo tikrovės patikrinimu. Galiu tai padaryti. Jam jau buvo malonu, nors pati viduje ir miriau. Pasakiau sau: jei tik liausiuosi galvojusi, kaip prastai man sekasi, ir sutelksiu visą dėmesį į jo malonumą, man pavyks. Tuo metu jau žinojau, kad tikrai užsiimsiu seksu. Jei jau nuėjau taip toli, padarysiu viską iki galo ir gausiu pinigus — štai kur visa esmė.

Tvyrojo nejauki atmosfera. Iš tiesų, neskambant muzikai ir mudviem nesikalbant buvo tiesiog siaubinga. Tyliai prakalbau — jokių varginančių temų, tik nutraukiau tylą, tai padėjo abiem atsipalaiduoti. Sužinojau, kad jis vadybininkas gamykloje ir ūkininkas puse etato, taigi neklydau dėl jo kaimietiško akcento.

— Šiuo metu reikalai ūkininkams klostosi prastai, tiesa? — užklausiau žinodama, kad reikalai ūkininkams visada klostosi prastai, arba bent jau tokia jų nuomonė. Kurį laiką jis kalbėjo, garsiai skųsdamasis žemės ūkio sektoriumi ir įtampa.

— Pasakyk, jei norėtum, kad masažuočiau smarkiau, arba jei dabartinis spaudimas tinkamas, — pasakiau tarsi patyrusi.

— Gerai, kaip dabar yra, ačiū, — tarė jis ir aš tęsiau patenkinta, kad viskas einasi sklandžiai.

Nusileidau jo kojomis ir vėl grįžau iki užpakalio. Žvilgtelėjau į laikrodį. Kad tave kur! Praėjo vos penkiolika minučių, o ir siaurikės, ir vielos korsete jau rėžėsi į kūną, varydamos mane iš proto. Sugriežiau dantimis — dar ne metas iš jų išlįsti.

Paprašiau jo apsiversti ir masažavau krūtinę. Nuo jo dvelkė muilu ir dezodorantu, bet jis buvo nesiskutęs ir turėjo ryškią popietės barzdelę. Manęs tai nesužavėjo, bet ko gi, po velnių, tikėjausi? Kad jis pasitemps prieš palydovę? Turėčiau atsipeikėti — tai ne pasimatymas ir jis nesistengė manęs sužavėti.

Jis gulėjo sudėjęs rankas už galvos ir palankiai žiūrėjo į mano krūtis. Atrodė, kad jam gana patogu. Dabar jam jau atsirado erekcija, taigi atėjo metas viską paskubinti.

— Gali mane liesti, — pasakiau padrąsinamai nusišypsodama ir nušokau nuo lovos, kad išsinerčiau iš tos siaubingos „seksualios“ aprangos. Dieve, kaip palengvėjo! Daugiau nebevilkėsiu tokio pigaus šlamšto — neverta kęsti nepatogumo. Penkta pamoka: investuok į padorią darbinę aprangą tiek dėl savęs, tiek dėl jų. Jei norėjau sėkmingai išnaudoti seksualų įvaizdį, turėjau rasti įperkamą aprangą, kuri būtų kiek patogesnė ir labiau mano stiliaus, aš per sena pigiems skarmalams.

Rodos, kad posakis apie moteris, gimdyvių palatoje prarandančias bet kokius stabdžius, tiesa — nė nesusimąsčiusi apsinuoginau priešais tą vyrą.

— Gražus kūnas, — pasakė jis, kai vėl atsisėdau ant jo ir jis ėmė glamonėti mano krūtis.

— Ačiū, — ištariau nuoširdžiai pamaloninta.

Šiek tiek nerimavau, ar mano kūnas tinkamas tokiam darbui, ypač dėl to, kad taikiausi į prabangesnę rinkos dalį. Mano figūra gera, visi linkiai ir atsikišimai reikiamose vietose, bet per kelerius pastaruosius metus priaugau svorio ir vilkiu šešiolikto dydžio drabužius. Tikrai nesu panaši į stereotipinę šeštojo dešimtmečio merginą stačiomis krūtimis ir standžių užpakaliuku, bet mano nerimas pasirodė besąs nepagrįstas. O kadangi Aidanas patyrė erekciją dar prieš išvysdamas mane nuogą, tikriausiai fiziniai mano trūkumai jam buvo nė motais.

Man atrodė nenatūralu sėdėti ant jo ir judinti klubus, bet jutau jį stangrėjant ir jaučiausi patenkinta, kad kol kas man gerai sekasi.

— Gal atsigulk ant nugaros, kad galėčiau bučiuoti tavo kūną? — pasakė jis.

— Žinoma.

Apsidžiaugiau, kad jis kažką pasiūlė. Gerai, jei darau tai, ko nori jis. Aidanas labai ilgai bučiavo ir glamonėjo mane — kojas, pilvą, krūtis ir rankas, paskui perėjo prie putytės. Kai įkišo galvą man tarp kojų ir jau ketino mane tenkinti, staiga paklausė, ar gali tai daryti.

— Taip, žinoma, — atsakiau.

Atrodė, kad jis trunka visą amžinybę, bet kol kažką darė, laikas ėjo ir susitikimas artėjo prie pabaigos. Gulėdama mąsčiau, koks nepatyręs jis rodėsi: prisilietimas per šiurkštus, mano kūną, net putytę, bučiavo tik lūpomis, be liežuvio, ir neatrodė, kad jis turėtų bent kokią techniką. Kadangi tai kėlė nuobodulį, mano mintys nuklydo: ar jo partnerė leidžia ją tenkinti burna? Ar ji pernelyg drovi, kad pasakytų jam, ką daryti, ar tiesiog nesupratinga? Tikriausiai taip ir yra, nes jo požiūris buvo toks paprastas. Jei tai būtų mano malonumui, būčiau radusi būdą, kaip jį pamokyti, bet taip nebuvo, todėl gulėjau ir viską priėmiau.

Jis kyštelėjo galvą man iš tarpkojo.

— Ar tau patinka?

— Hmmm, kaip malonu, — nutęsiau.

Mane nustebino, kad jam rūpėjo. Užsimerkiau ir stengiausi mėgautis ganėtinai maloniomis akimirkomis. Jo varpa jau buvo visiškai sustandėjusi, stora ir sunki. Man tai patiko. Mėgau pilnumos pojūtį vaginoje sekso metu. Įsivaizduodama, kad esu su kitu vyru, galėsiu pasimėgauti, kai jis atsidurs viduje.

— Manau, metas užsidėti prezervatyvą, — sušnibždėjau tiesdamasi per lovą, kad pakeičiau sargį nuo grindų, kur juos palikau. Ilgą laiką prezervatyvais naudojausi kaip pagrindine kontracepcijos priemone, taigi gerai mokėjau juos uždėti. Man labiau patiko tai daryti pačiai, kad žinočiau, jog jis užmautas tinkamai. Užmoviau sargį jam ant varpos, o jis įsitaisė ties mano putyte, pažvelgė tiesiai į mane ir stabtelėjo.

— Kas yra? — paklausiau.

— Norėčiau, kad tau patiktų. Jau seniai to nedariau.

— Esu tikra, kad man patiks, — pasakiau stengdamasi kalbėti aistringai ir nekantriai.

Jis pasirėmė ant rankų, kad neprislėgtų manęs kūno svoriu ir lėtai, giliai įsiskverbė į mane. Jausmas tikrai buvo malonus. Užsimerkiau, kad nežiūrėčiau į jį — tai būtų pernelyg intymu tokio pobūdžio susitikimui ir neatrodė tinkama. Užsimerkusi galėjau sutelkti dėmesį į puikius pojūčius, kol jis toliau kišo ir traukė. Buvau beveik pamiršusi, kaip man patiko seksas ir kad man jo trūko. Taip tęsėsi kurį laiką, kol pamaniau, kad jis tikrai turi būti pasiruošęs padidinti tempą ir baigti. Buvau sudrėkusi, daugiausia dėl to, kad jis mane tenkino burna, nors ir netikusiai, bet jam vis skverbiantis pradėjau sausti, jutau maudimą. Be to, jo laikas beveik baigėsi, ir jam reikėjo pasiekti finišo liniją.

— Ar norėtum baigti? — klustelėjau leisdama jam taip ir padaryti.

— Viskas gerai, — pasakė jis. — Galiu taip tęsti valandų valandas.

Iš to, kaip jis tai pasakė, spėjau, kad turėčiau susižavėti, jog jis gali taip ilgai išlaikyti erekciją. Jei tai būtų mano vaikinas, gal ir būčiau susižavėjusi, bet dabar tiesiog norėjau, kad jis baigtų ir nešdintųsi velniop.

— Labai apgailestauju, bet tau skirtas laikas tuoj baigsis, taigi, netrukus turėsi išeiti.

— Dieve, atsiprašau, nesuvokiau, kiek valandų, — pasakė jis ištraukdamas ir šokdamas iš lovos nė nebaigęs.

— Ar nori, kad padėčiau baigti? — nevykusiai pasiūliau rodydama į vis dar stovintį jo penį.

— Ne, ne, viskas gerai, — pasakė jis tarsi nesmagiai jausdamasis, kad pamiršo sekti laiką. — Po minutės nusileis, — tarė pradėdamas rengtis.

Kažkodėl neatrodė, kad jis susinervino nebaigęs.

Jam rengiantis užsimečiau raudonus naktinukus. Paskui jis išsiėmė piniginę ir pradėjo skaičiuoti banknotus. Apsidžiaugiau, kad nereikia prašyti.

— Vienas, du, trys šimtai, — pasakė jis padėdamas šešias penkiasdešimties eurų kupiūras ant kavos staliuko.

— Už pirmą susitikimą keturi šimtai. Kalbėdama telefonu gana aiškiai tai pasakiau.

Atrodė, kad jis nuoširdžiai nustebo ir susigėdo.

— Negali būti, apgailestauju, su savimi turiu tik tiek, bet turiu banko korteles. Nulėksiu iki artimiausio bankomato ir tuoj pat grįšiu.

Išeidamas paskui save uždarė duris, o aš pagalvojau: „Na, daugiau jo nebepamatysiu.“ Džiaugiausi, kad viskas vyko sklandžiai, bet tai šiek tiek sugadino nuotaiką. Jis mane apgavo, o aš graužiausi, stengiausi suprasti, ką galėjau padaryti kitaip ir kaip elgtis, jei taip dar kartą nutiks.

Kambaryje tvyrojo sekso, latekso ir kūnų kvapas. Atidariau langą, kad įleisčiau gryno oro. Jis paliko prezervatyvą ant grindų — pakėliau jį su nosinaite ir įmečiau į šiukšlių maišelį, kurį buvau atsinešusi. Rodėsi kvaila jį paimti su nosinaite, kai vos prieš kelias minutes jis buvo manyje, bet tarytum išjungiau palydovės asmenybę ir vėl tapau savimi. Pigiu muilu kruopščiai nusiprausiau rankas ir servetėlėmis nuvaliau paakius ištepusį blakstienų tušą. Servetėlę išmečiau į šiukšlinę, uždengdama prezervatyvą. Būčiau mielai nusipraususi po dušu, nusiplovusi jį ir nusivaliusi darbinį makiažą, bet nesugalvojau pasiimti higienos reikmenų. Nuėjau sutvarkyti lovos ir pastebėjau dar kai ką, ko neapgalvojau: kokias paklodes palieku. Po tokio sekso didelės netvarkos neliko, taigi nemaniau, kad kambarinė ką nors pastebės. Paklojau lovą, grąžinau į vietą seną apklotą — atrodė, kad tik priguliau ant lovos. Šešta pamoka: būk pasiruošusi po visko atsigaivinti ir paslėpti pėdsakus — pasiimk atsarginę paklodę.

Kaip tik vilkausi sijoną, kai pasigirdo beldimas į duris. Prieš atverdama jas mikliai apsidairiau, kad įsitikinčiau, jog niekas neatrodo įtartinai. Ne, viskas tvarkoje. Atidariau duris ir nustebau išvydusi už jų stovintį Aidaną. Jis įdavė man šimto eurų banknotą, dar kartą atsiprašė ir palinkėjo labos nakties. Stovėjau spoksodama į pinigus saujoje, netekus žado: man netoptelėjo, kad jis grįš ir atsiskaitys su manimi. Nusišypsojau sau ir papurčiau galvą. Gyvenimas kupinas staigmenų.

Eidama į registratūrą buvau kita moteris nei prieš porą valandų. Nervai beveik nurimo, jaučiausi tarsi sudeginusi tiltą į senąjį gyvenimą. Vis dar buvau savimi, bet dabar turėjau didžiulę paslaptį ir naują suvokimą apie vidinius išteklius. Tebedirbo ta pati registratorė. Po velnių, ji, savaime suprantama, paklaus, kodėl taip greitai išvažiuoju. Išpyškinau paruoštą istoriją apie tai, kad turiu skubiai grįžti namo, nes susirgo vaikas, taigi atėjau susimokėti.

— Ak, nieko tokio, ponia, viešėjote labai trumpai ir nevalgysite pusryčių, tad pinigų neimsime.

Mėšlas. Kambarinė neišvalys kambario, dėl to kitam svečiui bus šlykštu.

— Vis dėlto trumpai nusnaudžiau, nes atvykusi buvau labai pavargusi, todėl verčiau paprašykite kiek nors už patalynę.

— Ne, tikrai, viskas gerai, mokėti nereikia. Tikiuosi, kad jūsų vaikelis greitai pasveiks, — maloniai pasakė ji.

Einant automobilio link man neįtikėtinai palengvėjo, kad viskas baigėsi. Tačiau įvykis registratūroje nedavė ramybės. Tik vyliausi, kad paklodes rytą pakeis. Bet kokiu atveju kambarinė nesupras, ką veikiau, o aš daugiau ten nebeapsistosiu — kambariai pernelyg apšiurę.

Įmečiau krepšį į bagažinę ir atsisėdau ant vairuotojo sėdynės. Akimirką sėdėjau jausdamasi išsekusi ir šiek tiek susijaudinusi, vienu metu nustebusi ir nusiraminusi, kad tai padariau. Taip, jaučiausi kiek apskretusi ir norėjau pamirkti vonioje, bet, Jėzau Kristau, padirbusi vos daugiau nei valandą gavau pinigų įsiskolinimui už šildymą apmokėti. Tas pirmasis susitikimas tapo esminiu paskutiniu tyrimo proceso etapu — įsitikinau, kad galiu, kad vėl taip pasielgsiu. Išskyrus nekantrų laukimą padaryti tai, ko niekada anksčiau nedariau (to daugiau patirti neteks), pats susitikimas nebuvo nė perpus toks blogas, kaip maniau. Tai buvo tik labai nykus seksas su žmogumi, kurio daugiau nebeišvysiu. Sakyčiau, gana lengvas būdas užsidirbti — dabar žinojau, kad nieko baisaus užsiimti seksu su nepažįstamuoju viešbučio kambaryje. Tiesiog turėjau daugėliau planuoti remdamasi pamokomis, kurių pasisėmiau tame nutriušusiame kambaryje.

Važiuojant namo toptelėjo, kad Aidanas tikrai nėra turtingas — ūkininkai puse etato negarsėja didelėmis pajamomis. Jei jis neišsisukinėdamas galėjo sumokėti, mane apėmė pasitikėjimas, kad tokią sumą galėsiu gauti nuolatos. Tiesa, jis buvo kiek netašytas — neskusto veido, nešvariais džinsais, per ilgais plaukais — ir neturėjo stiliaus pojūčio. Man patinka įdomūs pokalbiai ir pažintys su naujais žmonėmis, o štai Aidanas buvo per tylus kaimo vyriokas ir neturėjo apie ką kalbėti. Bet sekso man trūko labiau, nei maniau, taigi jei galėčiau taikytis į kitokio kalibro vyrą, buvo didelė tikimybė, kad galėsiu tuo iš tikrųjų mėgautis ir uždirbti daug pinigų. Situacija be pralaimėjimų. Nusprendžiau paderinti „priėmimo kriterijus“ ir itin priekabiai vertinti vyrus, su kuriais sutiksiu pasimatyti. Mano skonio — patyrusio, tvarkingo vyro — draugija tikriausiai bus maloni, o maloni draugija reiškia malonesnį seksą. Juk susijaudinimas prasideda nuo pokalbio.

Nemanau, jog asmeninis malonumas daugeliui palydovių toks svarbus, bet man atrodė, kad taip bus lengviau. Taigi į ką turėčiau atkreipti dėmesį telefonu rinkdama potencialius klientus? Nusprendžiau susitikti tik su tais, kurie maloniai bendravo, protingai kalbėjo ir apibūdino save kaip švariai nusiskutusius. Laikysiuosi to paties pagrindinio kriterijaus rinktis vedusius arba įsipareigojusius vyrus, kadangi jie taip pat kaip aš turi, ką prarasti. Iš anksto atidžiai įvertinsiu juos kalbėdama telefonu, stengdamasi pažymėti atrankos langelius ir klausydamasi užuominų, įspėjančių su jais nesusidėti.

Man sukant į keliuką prie namo sušvito darbinis telefonas, gavęs tekstinį pranešimą. Jis buvo nuo Aidano: „Ačiū už susitikimą. Tikiuosi, namo grįžai saugiai.“ Mane sukrėtė ironija: gavau padėką iš vaikino, kurio ką tik paprašiau pinigų už seksą. Kiek kartų taip būna, kai užsiimi juo už dyką?

Tą naktį valandų valandas mirkau vonioje, vis dar apsvaigusi nuo dieną užplūdusio adrenalino. Džiaugiausi, kad viską ištvėriau, ir tikėjau, kad naujasis darbas nebus nė perpus toks blogas, kaip baiminausi. Toli gražu nepanašus į pasibaisėtinus pornografijos žvaigždės vertus dalykus, kurių, kaip maniau, reikalaus seksą perkantys vyrai — tiesą sakant, viskas buvo labai banalu. Pamaniau, kad klientui turėjo patikti, antraip būtų atsisakęs man sumokėti ir tikrai nebūtų pasivarginęs grįžti su skola. Be to, tai bylojo, kad jis sąžiningas — to nebūčiau tikėjusis iš vyro, mokančio palydovei už seksą. Galbūt turėjau iškreiptą sekso pramonės ir jos aptarnaujamų vyrų supratimą — ar tai įmanoma? Matyt, buvo daug situacijų, kai vyrams reikėjo sekso už santykių ribų, ir dėl to jie netapo keistuoliais ar sekso fanatikais. Visa tai buvo stulbinamai nesudėtinga.

5. Žmogiškasis ryšys

Po to pirmojo susitikimo jaučiausi tarsi pilnavertė prostitutė. Svarbiausia personažas, veikėjas, vaidyba — kadangi sėkmingai tai padariau, žinojau galinti pakartoti. Suderinau klientų atrankos kriterijus ir pasinaudojau pirmojo susitikimo pamokomis. Įsigijau nešiojamą muzikos grotuvą, kelias atpalaiduojančias kompaktines plokšteles, kvapiųjų žvakių ir patogių, bet seksualių apatinių. Kol galėsiu investuoti į darbui skirtą aprangą, turės pakakti gerųjų, dovanotųjų buvusio vyro.

Nuo tos akimirkos, kai internete pasirodė mano, „masažuotojos“, paslaugų skelbimas, darbo telefonas skambėjo beveik nuolatos, nors buvo ir akivaizdžių pagyvėjimų. Vakarais ir savaitgaliais skambučiai plūdo be perstojo, sulaukdavau jų ir ankstyvais rytais, kadangi vyrai naudodavosi kasdieniu važiavimu į darbą, kad pakeliui man paskambintų. Man darėsi labai lengva kalbėtis telefonu apie seksą ir vadovauti pokalbiui. Teikiau neeilines palydovės paslaugas, tad, norėdama laikytis atrankos kriterijų, daugumai klientų turėsiu atsakyti. Tačiau skambučiai praplėtė mano supratimą apie seksualinius vyrų polinkius.

Žinojau negalinti tikėtis, kad antrasis kartas panėšės į pirmąjį, kiekvienas susitikimas bus vis kitoks, bet spręsdama iš pokalbio telefonu nujaučiau, kad su Brajanu sutarsiu. Susidariau įspūdį, kad tai malonus, išvaizdus vyras, tačiau supratau, kad dėl dabartinės situacijos labai įsitempęs. Mums kalbantis jis užsiminė, kad jam dabar labai sunku: neteko darbo, o namie reikalai klostėsi prastai. Jis neišsiplėtė, tik užsiminė negalįs apie tai kalbėtis su žmona, jaučiąs spaudimą ir poreikį laikinai atsijungti. Štai kodėl man paskambino. Tiesą sakant, tikėjausi, kad išgirdęs kainą padės ragelį, ypač kai minėjo nedirbąs, bet suma jo neatbaidė. Sutikau su juo pasimatyti ir susitarėme kitą dieną susitikti viešbutyje netoliese. Kambarį užsakiau kalbėdama pasitikinčiai ir profesionaliai.

Šįkart apsivilkau dailią liemenėlę ir derančias kelnaites — blyškiai rausvos spalvos, permatomas, išsiuvinėtas rožėmis. Iškart buvo patogiau nei su tuo neskoningu deriniu, kurį vilkėjau susitikdama su pirmuoju klientu. Į didžiulį krepšį įsidėjau masažo aliejaus, lubrikanto, prezervatyvų ir šiukšlių maišelių. Dar įsimečiau naujų apatinių, dantų šepetėlį ir pastos, porą kvapiųjų žvakių, žiebtuvėlį ir grotuvą. Drėgnos servetėlės pravers nusivalant makiažą ir norint skubiai apsišvarinti po pagrindinio įvykio.

Į viešbutį nuvykau dvidešimt minučių anksčiau nei jis, taigi turėjau pakankamai laiko muzikai įjungti ir daiktams išdėlioti. Kambarys buvo daug erdvesnis ir geriau įrengtas nei ankstesnysis. Jis buvo padalytas į miegamąją zoną ir atskirą poilsio sofos dalį, kuri taps puikia vieta susipažinti klientui atvykus. Šįkart masažo aliejų, laikrodį ir telefoną galėjau lengvai pasiekti nuo lovos. Kai uždegusi žvakes apžvelgiau kambarį, nusišypsojau sau: bet kuris pamanytų, kad tuo užsiimu jau daugelį metų! Skubriai brūkštelėjau Brajanui pranešdama kambario numerį, paskui atsisėdau ir laukiau, jausdamasi milijoną kartų geriau nei su ankstesniuoju klientu.

Pasigirdo beldimas į duris. Perbraukiau rankomis plaukus, atlošiau pečius ir atidariau duris.

Už jų stovinčio vyro elgesys niekaip neišdavė, kad jis susitinka su palydove. Atrodė kaip asmuo, atvykęs į konsultaciją ar pas psichoterapeutą: sunkiai kvėpavo, kalbėjo greitai ir susijaudinęs. Brajanas atrodė būtent taip, kaip atrodo žmogus, jau seniai pamiršęs rūpintis savimi. Turėjo antsvorio, rausvos odos spalvos, o po akimis tamsavo ratilai, bylojantys apie miegoti neduodančius rūpesčius. Pasiūliau puodelį arbatos ir pradėjau pašnekesį kaip įžangą į tai, už ką jis man sumokės.

Nors jis sėdėjo ant sofos greta manęs, mums kalbantis ir gurkšnojant arbatą buvo netekęs kvapo. Mintyse šmėkštelėjo, kad turėsiu nemažai aiškintis, jei jį ištiks širdies smūgis. Iš patirties anksčiau dirbant sveikatos priežiūros srityje nujaučiau, kad jis — idealus kandidatas infarktui arba širdies sutrikimui, ir nė už ką neketinau leisti jam susmukti mano draugijoje.

— Ei, Brajanai, atsipalaiduok. Atnešiu tau stiklinę vandens, — nuėjau iki čiaupo vonioje, paskui atnešiau jam atsigerti. — Ar turi kokį fiziologinį sutrikimą? Prastai atrodai, — pasakiau duodama stiklinę.

— Po akimirkos jausiuosi gerai, — pavargęs tarė jis. — Tiesiog visą dieną laksčiau kaip višta be galvos, o pastangos atsikratyti žmonos, kol čia važiavau, prilygo košmarui, — jis nutilo ir gurkštelėjo vandens. Tą akimirką suskambo jo telefonas. — Velnią minint...

Jis atsiduso ir atsiliepė. Pasakė žmonai susitinkąs su bičiuliu pasikalbėti apie darbą ir po poros valandų grįšiąs namo. Matyt, name kažkoks elektros gedimas, ir ji norėjo, kad jis tai sutvarkytų. Jis pasakė paskambinsiąs elektrikui, kai tik turėsiąs laiko, o grįžęs namo pats pasižiūrėsiąs, kas negerai. Jis baigė pokalbį ir atsiprašė už sutrukdymą. Telefonas vėl suskambo. Pažvelgęs į ekraną jis užvertė akis. Vėl skambino žmona: norėjo, kad jis tam tikru laiku grįžtų namo, mat ji vėliau susitinkanti su draugėmis, o jis turėsiąs prižiūrėti vaikus. Jis susitarė su ja dėl laiko, baigė pokalbį ir darkart atsiprašė.

— Jėzau, amžinai atsiranda koks sumautas reikalas. Aš velniškai nusivaręs.

— Dėl ko tu toks įsitempęs? — paklausiau.

Jo istorija priminė kitas krizės ištiktoje Airijoje: prieš kelis mėnesius jis neteko darbo ir pirmąkart sulaukęs pilnametystės tapo bedarbiu. Ėmėsi įprastų veiksmų, atidėjo būsto ir kitų paskolų mokėjimus, bet nerado kito darbo, ir jį vis labiau spaudė bankai. Jis visą gyvenimą dirbo ir aprūpino šeimą, o žmona buvo namų šeimininkė ir augino du vaikus. Rodėsi, kad ji nesupranta finansinės jų padėties, ir toliau gyvena taip, kaip buvo įpratusi, kai jis uždirbdavo. Jo manymu, jai buvo nusišikti, jis jai nerūpėjo — tebuvo tik šeimos maitintojas. Paklausiau, ar sakė jai tai, ar atsisėdo ir paaiškino, koks atstumtas ir prislėgtas jaučiasi? Atsakė, kad jų santykiai tokie jau daug metų, kad jis nuleido rankas ir nebesistengia su ja kalbėtis apie savo jausmus.

— Kaip suprantu, jei jau nesusikalbate apie esminius dalykus, miegamajame nieko nevyksta, — tariau.

— Na, tiesą sakant, miegamajame niekas nevyksta nuo jauniausio vaiko gimimo, — atsakė jis gurkštelėdamas vandens. Rodėsi, kad pokalbis jį nuramino, pastebėjau, jog jo kvėpavimas tapo gilesnis, o pats atviraudamas atrodė ramesnis. — Taip seniai neturėjau jokio seksualinio sąlyčio su žmona, kad vos pamenu, ką tai reiškia. Galbūt pamanysi, kad perdedu, o dirbdama tokį darbą tikriausiai nuolat tai girdi, bet iš tikrųjų jau kelerius metus tarp žmonos ir manęs nieko nevyksta.

Nuoširdžiai jį užjaučiau. Man jis pasirodė padorus vyrukas ir mane sukrėtė, kaip jam viduje skaudu. Jo malonios mėlynos akys buvo atviros, bet liūdnos, ir pasijutau nepaisanti fizinio patrauklumo ir prisirišanti prie žmogaus, kurį ėmiau pažinti. Po tiek streso, pridūrė jis, jau šešis mėnesius nepatyrė erekcijos ir nerimavo, kad ir dabar nepavyks, jau nekalbant apie tai, kad teks ją išlaikyti ir užsiimti seksu. Patikinau jį, kad tikslas — ne erekcija ar orgazmas. Svarbiausia — atsipalaiduoti, mėgautis pokalbiu ir skirti laiko sau.

Jis giliai įkvėpė ir atsiduso.

— Dieve, gera net atvirai kalbėtis apie tai, ką patiriu. Jau seniai tai kaupiu ir maniau sprogsiąs nuo įtampos.

Paklausiau, ar jis neprieštarautų, jei perimčiau viską į savo rankas ir nukreipčiau jį į tai, kas tarp mūsų nutiks, prašiau jo pasitikėti manimi — juk žinau, ką daranti. Jis iš visos širdies sutiko, man rodos, jam palengvėjo, kad tereikės klausyti mano nurodymų ir atsijungti.

Paprašiau jo nusirengti ir sukryžiavus kojas atsisėsti ant grindų priešais mane. Jis menkai tesivaržydamas pakluso. Nusirengiau drabužius iki stilingų moteriškų apatinių ir vis dar jaučiausi valdanti situaciją. Ant grindų primėčiau pagalvėlių. Kambaryje buvo šilta, šviesos pritemdytos, žybčiojo žvakės. Įjungiau atpalaiduojančios muzikos. Svarbiausia — ne susijaudinti, o tiesiog būti akimirkoje, rasti vidinės ramybės. Atsipalaidavus natūraliai ateis susijaudinimas, bet iš pradžių norėjau padėti Brajanui rasti ramybę. Liepiau jam padaryti jogos kvėpavimo pratimą ir parodžiau, kaip tai daryti. Tai paprasčiausia stresą malšinanti priemonė pasaulyje. Šiek tiek nustebau, kaip ramiai ir tvirtai kalbėjau žengdama į šią neįprastą teritoriją — klientas tikrai to nesitikėtų iš palydovės. Taip pat nustebau, kad tokioje aplinkoje tenka panaudoti žinias apie atpalaidavimo metodus — tikrai niekada nemaniau taip panaudosianti žinias, įgytas jogos pamokose!

Brajanas užsimerkė ir klausė mano nurodymų. Atlikdamas jogos kvėpavimo pratimus taip susitelki, kad tinkamai juos padarytum, jog galvoje nelieka pašalinių minčių. Įtraukiami tinkami krūtinės bei pilvo raumenys, ir į visą kūną priplūsta maksimalus deguonies kiekis. Užsiėmiau su juo vaizdinių kūrimu: paprašiau rankomis paliesti tą kūno dalį, kurioje dėl to, kas vyksta gyvenime, jautė fizinį skausmą. Jis uždėjo delną ant krūtinės, sakydamas, kad ten, širdyje, jaučia sunkumą. Nieko stebėtino, kad jis atrodė kaip tobulas koronarinio sutrikimo kandidatas, kai savo įtampos apraišką parodė krūtinėje. Egzistuoja teorija, kad visos ligos — kūno mėginimas pasakyti tai, ko nepajėgiame nevaržomai išreikšti žodžiais. Tai vadinama ligos ketinimu“, psichologai ir medicinos darbuotojai pamažu vis plačiau tai pripažįsta, ypač lėtinio skausmo ir psichosomatinių susirgimų srityse. Tokie posakiai kaip „akmuo ant širdies“, „širdies skausmas“, „viso pasaulio svoris ant pečių“ ir „jausti kažką skrandžio gelmėse“ atsirado neatsitiktinai. Mūsų kūnus veikia viskas, ką galvojame ir jaučiame, taigi logiška, kad stresas fiziškai suprantamas kaip skausmas arba diskomfortas.

Tuo metu dar nebuvau palietusi Brajano — jis sėdėjo priešais, visiškai įsitraukęs į kvėpavimą ir tylius mano žodžius. Pasakiau jam, kad tai jo laikas, kad jis saugioje vietoje ir šią akimirką niekas nesvarbu, išskyrus jaučiamą atsipalaidavimą. Pamažu jo kvėpavimas tapo reguliarus, gilus ir neskubrus. Kurį laiką taip sėdėjome. Žvelgdama į priešais sėdintį asmenį supratau, ką jis išgyvena, nes žinojau, ką reiškia būti užmezgus santykius, tačiau jaustis vienišai. Neįtikėtina, kaip įmanoma gyventi su kitu ir dalytis lova jam net nenutuokiant, koks atskirtas ir įskaudintas jautiesi viduje. Pasijutau taip pat gyvenanti ta akimirka su Brajanu, instinktyviai pasilenkiau ir labai švelniai jį pabučiavau. Jo lūpos buvo pravertos, bet jis jų nesujudino. Rodėsi, kad tiesiog mėgaujasi grynu prieraišumo akimirkos pojūčiu, kurio nepatyrė labai ilgą laiką. Bučiavau jį švelniai, tarsi stengdamasi nubučiuoti skausmą, ir jis nedrąsiai ėmė reaguoti. Atsimerkė, kai bučinys savaime nutrūko.

— O, Dieve mano, tai buvo gražu, — sušnibždėjo jis.

Liepiau jam patogiai atsigulti ant grindų, kad galėčiau masažuoti. Dar kartą nurodžiau negalvoti apie seksualinę šio reikalo pusę, o verčiau sutelkti dėmesį į fizinius pojūčius ir atsipalaidavimą. Pačiu švelniausiu prisilietimu priverčiau jo nugaros odą dilgsėti. Maigiau sprandą ir pečius, atpalaidavau įsitempusius raumenis bei raiščius. Ėmiau pagal muziką ritmingai išilgai glostyti jo nugarą. Praėjus maždaug penkiolikai minučių pastebėjau, kad jis miega. Pajutau pasitenkinimą, kad šis vyras, neseniai atvykęs toks įsitempęs ir susijaudinęs, dabar taip atsipalaidavo, kad snaudė. Jaučiausi panašiai, kaip dirbdama sveikatos priežiūros srityje — užliejo pasitenkinimas, kad atpažinau kito asmens diskomfortą ir turėjau įgūdžių bei sugebėjimų jį numalšinti. Vis svarsčiau, ar ir kitos prostitutės turi panašios patirties, ar taip nutiko tik dėl mano asmenybės ir to, kaip iki šiol sugebėjau dirbti. To tikrai nebuvo darbo aprašyme.

Leidau Brajanui snausti, o pati ir toliau švelniai jį glosčiau, paskui tyliai paklausiau, ar norėtų apsiversti. Jis prabudo iš snaudulio ir pasitrynė akis, paskui apsivertė ir atsigulė ant nugaros.

— Dieve, apgailestauju, kad prisnūdau, — atsiprašė jis. — Tai keistai fantastiška. Jau nepamenu, kada jaučiausi toks atsipalaidavęs, — dar ne visai pabudęs jis sumurmėjo, kad norėtų man kai ką pasakyti. — Jei nieko daugiau nenutiks, tiesiog noriu padėkoti už tai, ką iki šiol man padarei, ir už tai, kad parodei, jog galiu išvalyti mintis, — pasakė jis.

Mane tai kiek pribloškė. Brajanas pas mane apsilankė norėdamas tik sekso — nenutiko nieko, ką manyčiau esant seksualinio pobūdžio, tačiau rodėsi, kad jis nuoširdžiai dėkingas. Sekso pramonėje to tikrai nesitikėjau, mintyse suniekinau savo išankstinę nuomonę, kad visi klientai — apgailėtini sekso ištroškę iškrypėliai, negalintys jo gauti už dyką.

Tęsiau užsiėmimą su Brajanu, jis ne tik patyrė ilgalaikę erekciją, bet ir labai malonų orgazmą. Jis nesiliovė man dėkojęs. Dieve padėk, pamaniau, štai vyras, netekęs pragyvenimo šaltinio ir manęs netekęs gebėjimo būti vyru. Tai smarkus smūgis bet kuriam vyrukui, taigi nesunku suprasti, kaip gali susilpnėti ir sugniužti savivertė. Neabejojau, kad du svarbiausi vyro savivertės veiksniai yra jo gebėjimas dirbti bei aprūpinti šeimą ir seksualinis meistriškumas. Vyrams darbas ir savivertė taip neatsiejamai susiję kaip savivertė ir seksualinė potencija. Supratau, kodėl Brajanas taip dėkojo: jis pamanė, kad padėdama pasiekti orgazmą įdaviau jam savotišką gelbėjimosi lyną. Aišku, aš tik palengvinau orgazmą — jam tereikėjo dėmesio ir tinkamos aplinkos. Liūdna, kad namie jis to negavo. Kai paklausiau, ar siekdamas palengvėjimo masturbuodavosi, jis atsakė taip negalįs pasiekti orgazmo, nes aplinka namie pernelyg įtempta, be to, neturėjo tam nei noro, nei susikaupimo. Jis tiesiog bėgo per gyvenimą įsitempęs ir nelaimingas, neturėdamas kur išlieti nerimo.

Brajanas užtruko gerokai ilgiau, nei jam buvo skirta, bet aš neprieštaravau. Tiesą sakant, iš mūsų bendravimo gavau tiek pat daug kiek jis. Man patinka atviros tiesmukos asmenybės, o mudviejų susitikimas buvo tikras ir nuoširdus.

Nusiprausęs ir apsirengęs Brajanas man sumokėjo, darsyk padėkojo ir apkabino sakydamas, kad dar susisieksiąs. Susimąsčiau, kaip jis pajėgsiąs man mokėti, bet pamaniau, jog turi atsidėjęs šiek tiek pinigų, apie kuriuos nežino žmona. Uždariau paskui jį duris ir susivokiau besišypsanti: jaučiausi laiminga, kad priverčiau kitą žmogų jaustis laimingam — ne seksualinėje, bet gilesnėje, prasmingesnėje plotmėje. Nusiprausiau po dušu ir įsitaisiau švariuose pataluose. Džiaugiausi, kad lova nepasinaudojome — visas susitikimas įvyko ant grindų. Vaikai buvo pas tėtį, tad nusprendžiau pasilikti viešbutyje — labiausiai tam, kad nesukelčiau įtarimo, bet ir tam, kad pasimėgaučiau tyla ir ramybe netrikdoma darbų, kuriuos rasčiau nudirbti būdama namie.

Kitą rytą, kai išsiregistravau iš viešbučio, registratorė įteikė man kortelę su užrašytu kambario numeriu. Mitriai įsimečiau ją į rankinę, svarstydama, kas, po velnių, tai galėtų būti ir kas galėjo žinoti, kad ten apsistojau. Apmokėjusi sąskaitą ir įsėdusi į automobilį atplėšiau voką. Raštelis nuo Brajano. Tikriausiai anksti rytą užsuko į viešbutį. Viduje buvo parašęs: „Labai ačiū už praėjusią naktį, miegojau kaip kūdikis ir šiandien jaučiuosi fantastiškai. Esu labai dėkingas ir netrukus susisieksiu.“

Mane sujaudino šis dėmesingas gestas ir darkart nustebau dėl to, kokią klaidingą išankstinę nuomonę buvau susidariusi apie sekso pramonės vartotojus. Sulaukus tam tikro amžiaus manaisi gana gerai suprantanti, kas yra kas. Kai nutinka tai, kas priverčia suabejoti įsitikinimų teisingumu, pradedi svarstyti, apie ką dar klaidingai galvoji. Tikėjausi sulaukti skambučio ir užsiimti seksu su tam tikro tipo vyru, bet, remiantis pirmais dviem susitikimais, klydau. Tai nebuvo grobuoniški vyrai, nerūpestingai svetimaujantys ir blogai su manimi besielgiantys. Tai tiesiog vieniši asmenys, kuriems reikia kur kas daugiau nei pasibarškinti — jiems reikia žmogiškojo ryšio, žinoti, kad jie vis dar gyvi. Susitikusi su Aidanu ir Brajanu buvau įsitikinusi, jog elgiuosi tinkamai — sąskaitos apmokėtos, vyrai laimingi, o aš padėjau žmonėms taip, kaip niekada neįsivaizdavau.

6. Mokantis tinkamai bendrauti

Būdama vieniša prostitute be viešnamio, sąvadautojo ar apsaugos, galinčių užtikrinti, kad klientai gerai elgsis, pasiklioviau vien tik savo sugebėjimu iš visų man paskambinusių vyrų išsirinkti tinkamus klientus. Svarbiausia — pradinis ryšys. Tai, kaip save reklamavau ir atsakiau į užklausas, kaip ir bet kuriame versle, buvo kertiniai akmenys, ant kurių iškils arba sugrius visa įmonė.

Kalbant apie rinkodarą, patalpinau vos vieną reklamą — nemokamą internetinį skelbimą asmeninių skelbimų kategorijoje — ir nieko daugiau daryti nereikėjo. Jame įrašiau labai paprastą žinutę apie teikiamas paslaugas, taip pat darbinį vardą, telefono numerį ir elektroninio pašto adresą. Mano šūkis: „Tikriausiai esu vienintelė palydovė pasaulyje, garantuojanti — patirsite pasitenkinimą arba atgausite pinigus.“ Šis įžūlus pažadas išskyrė mane iš kitų ir žadėjo vieną svarbiausių dalykų, kurių pageidavo vyrai: paprastesnį požiūrį, kuriuo remiantis asmeninis bendravimas buvo toks pat svarbus kaip ir seksas. Girdėjau, ką man pasakojo klientai: jiems teko anksčiau lankytis pas merginas ir neapkentė, kai juos išmesdavo už durų vos tik reikalui pasibaigus, o už jų dar susidurdavo su kitu klientu. Po tokio sekso jie jausdavosi tušti ir vieniši, visiškai nepatenkinę poreikio, apskritai atvedusio juos pas palydovę. Vyrai norėjo geresnio kainos ir kokybės santykio, troško jaustis ypatingi. Štai kodėl niekada nenustačiau „rutinos“ — man patiko elgtis atsižvelgiant į įvykių eigą.

Vyrams pirmasis kontaktas lygiai taip pat svarbus, mat jie stengėsi išsiaiškinti, ar galiu suteikti tai, ko jie nori. Tai vienas dalykų, nustebinusių mane dirbant sekso pramonėje. Tikėjausi, kad vyrai pageidaus įvairiausių keistenybių, kurių niekas kitas neleistų jiems daryti, bet ir vėl susidurdavau su mergina pagal iškvietimą, kaip dabar žinojau, sekso pramonėje trumpinama MPI. Jie nenorėjo skubraus pasibarškinimo, kad ir koks sportiškas jis bebūtų. Jie norėjo moters, su kuria galėtų pasikalbėti, su kuria jaustųsi patogiai ir atsipalaidavę, užsiimtų seksu ir išeitų gerai jausdamiesi. Man nė netoptelėjo, kad viskas taip bus, ypač dirbant brangiau apmokama palydove, bet taip jau yra: vyrų poreikiai nėra iškrypę ir keisti, jie tiesiog pageidauja nesmerkiami užsiimti geru seksu su patrauklia moterimi, galinčia ne tik viską daryti, bet ir tinkamai bendrauti.

Kadangi pirmasis kontaktas toks svarbus, aš jam kruopščiai ruošiausi, perskaičiau daug sekso ir palydovių tinklalapių. Pakėlusi ragelį turiu kalbėti pasitikinčiai, profesionaliai, atvirai ir žvaliai. Turėjau sugebėti vartoti gana vaizdingą kalbą, jei skambinantysis būtent tai norėjo išgirsti. Tai nebuvo sunku — savaime esu tiesmuka ir puikiai žinojau, kad žmogus, skambinantis būtent tuo numeriu, kreipiasi dėl vienintelės priežasties. Mano darbas jį nuraminti, išsiaiškinti, ar tai tinkamas man klientas, ir sudaryti sandėrį. Įprastai telefoną įsijungdavau sau patogiu metu, kad galėčiau įsijausti į palydovės vaidmenį. Naujasis užsiėmimas vis labiau tenkino, taigi ir vaidmenį atlikti buvo vis lengviau.

Mokestį įvardydavau pokalbio pradžioje, kad iš rimtų klientų atrinkčiau oportunistus. Vieni nustėrdavo, kiti netikėdavo, treti smalsaudavo — jaučiau, kad jiems įdomu sužinoti, ką gautų už tokį mokestį. Tie, kurie išgirdę kainą nesibaidydavo, visuomet būdavo vyresni, įsipareigoję vyrai, kuriems svarbiausia yra saugus seksas — jie vertino mano siūlomos paslaugos vertę ir nesikabinėjo prie užmokesčio. Turiu pripažinti, pradėjusi kalbėtis su paskambinusiais vaikinais nustebau, kiek mažai daugelis težinojo apie saugų seksą. Apdairiai paaiškindavau teikianti visapusiškas paslaugas, jei tik viskas vyksta saugiai. Skambinančiajam nesupratus, kas yra slaptumas ir saugus seksas, tiesiog nutraukdavau pokalbį ir padėdavau ragelį. Buvo daugybė kvailių, klaususių, ar už kelis papildomus svarus atlikčiau oralinį seksą be prezervatyvo (arba OBP kalbant santrumpomis, kurių sparčiai mokiausi) ir ar galėčiau atsiųsti žinutę arba elektroninį laišką su savo nuotrauka. Pasibaisėjau, kiek daug vyrų sumokėtų už nesaugų seksą su nepažįstamąja.

Užduodavau klausimų apie dabartinį jų lytinį gyvenimą, ką jie mėgsta, ko ne, ar jiems patinka tam tikras apatinių stilius ar spalva, ar jie mėgaujasi konkretaus stiliaus muzika. Paaiškindavau, kad susitikimas bus pritaikytas atsižvelgiant į jų norus. Vyrams tikrai nekyla sunkumų pasakoti apie save, o dėl telefono suteikiamo anonimiškumo galėjau išgauti iš jų daugybę informacijos. Jokia naujiena, kad vyrams patinka kalbėtis apie seksą. Visi skambinantieji man pasirodė labai atviri, kai kalbėdavo apie tai, kas patinka, ir kaip garantuoti slaptumą, užtikrinantį, kad mūsų neužklups. Netrukus įsitikinau, kad didžiausias jų rūpestis — slaptumas.

Kad skambinantiems parduočiau paslaugas, sugebėjau pritaikyti ankstesnėje profesinėje karjeroje įsisavintus pažangius pardavimo metodus. Sužinojusi, ko nori vyras, pasakydavau, ką jam padarysiu — iš esmės pasitelkdavau kitus žodžius ir perfrazuodavau, kad jis suprastų, jog klausiausi, suvokiau ir galėsiu suteikti tai, ko jis nori. Taigi, pavyzdžiui, jei klientas pasakė prieš seksą norįs pasilepinti, atsigulti ir pasimėgauti erotiniu masažu, tuomet nutaisiusi seksui telefonu tinkamą balsą sakydavau: „Na, tuomet uždegsiu žvakių, pritemdysiu šviesą, įjungsiu tylios muzikos, pasiimsiu aromaterapinių aliejų ir pradėsime nuo ilgo atpalaiduojančio masažo, kurio metu galėsi visiškai atsijungti ir susilieti su savimi. Masažuodama lėtai nusirengsiu, stebėsiu tavo kūno kalbą, pajausiu, kai tavo kūnas iš atsipalaidavusio taps susijaudinęs, ir tada pradėsime. Ar patinka?“ Taip jam pavaizduodavau labai tikrovišką sceną, sužadindavau visus pojūčius, kad jis galėtų aiškiai įsivaizduoti, kas įvyks. Tai pirmasis žingsnis priverčiant asmenį įsigyti tai, ką parduodi, — įtikinti, kad jis to nori. Ir, aišku, kai klientas pradeda įsivaizduoti, jis ima „jausti“ tai vykstant, taigi susijaudinimas ir erzinimas prasideda dar manęs nė nemačius.

Dauguma susidomėjusiųjų į mane kreipėsi telefonu, bet gavau ir nemažai elektroninių laiškų darbiniu pašto adresu. Kai kurie vyrai šį „beasmenį ryšį“ pasirinko norėdami išsiaiškinti sąlygas ir sužinoti, kas aš tokia. Rodos, šį būdą dažniausiai rinkosi naujokai. Jei jų laiškai būdavo gramatiškai taisyklingi, su tinkamais skyrybos ženklais ir be rašybos klaidų, atsakydavau. Jei laiškas būdavo netikusiai parašytas, nesivargindavau. Standartinis nukopijuotas atsakymas asmeniui, norinčiam daugiau informacijos, dažniausiai atrodydavo maždaug taip:

Gerb. V. Pavardeni,

Dėkoju už laišką. Pradėsiu nuo trumpo prisistatymo, kad galėtum pagalvoti. Nesivaržydamas užduok man klausimus, jei jų dar kils.

Nusimanantiems džentelmenams, gerbiantiems privatumą, saugumą ir konfidencialumą, teikiu labai diskretiškas paslaugas. Mane laiko labai patrauklia moterimi, su kuria malonu kalbėtis. Matyt, svarbiausia ne užsiimti seksu, o maloniai jaustis su tuo žmogumi, atsipalaiduoti ir žinoti, kad tau liks tik geri prisiminimai. Nesu tobulos figūros ar supermodelio išvaizdos, bet neturiu seksualinių suvaržymų ir esu atvira idėjoms bei pasiūlymams. Nekompleksuoju dėl savo kūno ir kitų kūnų, todėl, galima sakyti, neturiu seksualinių kompleksų. Dvi mano taisyklės: jokio nesaugaus sekso ir privalomas visiškas saugumas.

Mokestis priklauso nuo to, ko pageidauji. Įprastai už pirmąjį susitikimą, dažniausiai trunkantį pusantros valandos, imu 400 eurų, o už pakartotinius — 300 eurų: laiko pakanka nusiprausti po dušu ir prieš ar po išgerti kavos. Tokios sumos prašau todėl, kad noriu susitikti tik su tam tikro pobūdžio klientu, kuris vertina mano teikiamos paslaugos lygį. Jei reikės kur nors važiuoti, smulkmenas galime aptarti, kadangi tai reikės įtraukti į mano kelionės išlaidas.

Namie nedirbu, bet mielai lankausi pas klientus jų namuose. Įprastai užsakau viešbučio kambarį abiem pusėms palankioje vietoje arba galiu aplankyti klientą jo viešbučio kambaryje, jei jis keliauja darbo reikalais ir pan.

Reikalo neskubinu ir užtikrinu, kad klientas būtų patenkintas, kad ir kas nutiktų, o susitikimas vyktų toliau, kadangi tuomet abi pusės bus patenkintos. Galiu susitikti darbo dienomis ir kai kuriais vakarais, savaitgaliais iš anksto susitarus. Norėčiau pirma pasikalbėti telefonu, kadangi, mano nuomone, abu geriau suprastume, ar galime susitikti. Susitinku su nedideliu skaičiumi klientę ir dirbu nepriklausomai, todėl galiausiai aš nusprendžiu, pasimatyti su tavimi ar ne, remdamasi mūsų pokalbiu ir suvokimu, ar tu vertini ir supranti mano teikiamas paslaugas. Dažniausiai rengiuosi gana elegantiškai, nebent paprašytum apsirengti kitaip.

Jei nori sužinoti ką nors konkrečiai, tiesiog klausk — ir be užuolanką kadangi taip sutaupysi daug laiko. Juk mes suaugę, taigi nesivaržyk! Paskambink man, jei nori daugiau paplepėti.

Man nepatiko administracinė elektroninio pašto tvarkymo pusė, tam reikėjo labai daug laiko, bet laiškai suteikė potencialiam klientui galimybę viską apmąstyti ir užtikrino jį, kad siūlau ne pigias kekšės paslaugas. Skambučiai ir elektroniniai laiškai tapo mano būdu pasitikrinti. Remdamasi tuo, ką vyrai man sakydavo, turėjau nuspręsti, susitikti su jais ar ne. Teko pasitelkti nuojautą ir vidinį balsą, kurie, laimei, manęs nenuvylė.

7. Įvairovė

Buvo praėjusios vos daugiau nei šešios savaitės nuo pirmojo karto, ir palydovės darbas man darėsi vis pažįstamesnis ir priimtinesnis. Susitikinėjau su vaikinais viešbučiuose ir jų namuose. Vieni norėjo paprasto senamadiško pasibarškinimo, kitiems reikėjo šio to intymesnio ir atpalaiduojančio, treti buvo visiškai nuobodūs ir neišskirtiniai. Supratau, kad svarbiausia yra pasitikėti ir kontroliuoti situaciją, taip pat išmokau neteisti vyrų ir nedaryti prielaidų. Galima sakyti, manęs niekas daugiau nebestulbino. Tačiau vis dar nustebdavau, ypač dėl netikėtai gero sekso ir kai kurių vyrų fetišų.

Vėlyvą šlapią kovo vakarą sėdėjau prie virtuvės stalo ir padėjau vaikams ruošti namų darbus. Tądien nedirbau, nes nepavyko susitikimų suderinti su kitais įsipareigojimais. Kaip tik kartojome daugybos iš devynių lentelę, kai suskambo mano telefonas. Prieš atsiliepdama žvilgtelėjau į numerį. Jo nebuvo tarp mano kontaktų, bet skambinantysis jo nenuslėpė, tai geras ženklas.

— Atsiprašau, vaikai, turiu atsiliepti. Po minutėlės grįšiu, tęskite.

Išsmukau į koridorių ir spustelėjau klavišą atsiliepti.

— Klausau, — ištariau žvaliai ir draugiškai.

— Labas, skambinu dėl jūsų paslaugų.

— Taip, ir ką norėtumėte sužinoti? — šį klausimą visada užduodavau iš pradžių ir palikdavau atvirą, kad galėčiau daugiau sužinoti apie skambinantįjį. Po kelių akimirkų jam kalbant perprasdavau jį ir nuspręsdavau, ar tęsti pokalbį.

— Na, kaip suprantu, teikiate visapusiškas paslaugas?

— Taip, tikrai.

— Kur esate įsikūrusi?

— Viskas priklauso nuo to, kur ir kada norėtum, bet galiu prisitaikyti. Gal papasakok šiek tiek apie save? — nežinau, ar kitos palydovės užduoda klientams kelis išankstinius klausimus, bet nė vienas vyras neprieštaraudavo, tad gal tai įprasta praktika.

— Na, aš vedęs, keturiasdešimt šešerių, dirbu ir gyvenu... mieste. Ką dar norėtum sužinoti?

— Daugiau nieko, tik tai, kas tau patinka.

— Na, ar užsiimi seksu be prezervatyvo ir kokie tavo įkainiai?

— Niekada neužsiimu nesaugiu seksu, taigi apie tai negali būti nė kalbos, o mano įkainiai...

— Na, viskas puiku. Tiesą sakant, noriu labai saugaus sekso, todėl džiaugiuosi tai girdėdamas. Atsiprašau, tęsk.

Laimei, Kolino mano įkainiai neapstulbino, jis pasiteiravo, ar galėčiau susitikti kitą dieną miesto pakraštyje. Kelias buvo netrumpas, bet galėjau suspėti, jei vykčiau iškart nugabenusi vaikus į mokyklą ir stebėčiau laiką. Jis gyveno viešbutyje komandiruotės metu, taigi tuo man nereikėjo rūpintis ir leisti pinigų. Sutarėme dėl laiko ir jis paaiškino, kaip atvažiuoti į viešbutį, kurio nežinojau. Mintyse liepiau sau vėliau pasitikrinti maršrutą automobilių asociacijos tinklalapyje.

— Nepasakei, kas tau patinka, — tariau baigiantis pokalbiui.

— Gana paprasti dalykai. Įprastai man patinka šiek tiek pasibučiuoti, bet jei su klientais nesibučiuoji, suprasiu. Man labai patinka oralinis seksas — tiek tenkinti, tiek būti tenkinamam, mėgstu, kai pačiulpia kiaušus, o toliau pagal aplinkybes. Ieškau tikros moters ir tikros patirties.

— Skamba gerai. Tik iš anksto pranešk man kambario numerį.

— Būtinai. Labai ačiū. Iki pasimatymo.

Padėjau ragelį, įsijungiau Mamos režimą ir atvėriau virtuvės duris.

— Atsiprašau, vaikai, turėjau atsiliepti, nes skambino iš banko. Na, tai kur mes sustojome?

Pasibaigus vakaro rutinai ir vaikams įsitaisius lovose, pasitikslinau kelią į viešbutį. Išvydusi jį žemėlapyje susivokiau ir žinojau, kur teks važiuoti. Užlipau į viršų ir pasiruošiau rytdienos darbinius drabužius — tam puikiai tiks elegantiškos kelnės ir paprastas smulkaus rašto megztinis. Šis buvo V formos iškirptės, tamsrudis, pabrėžiantis mėlynas mano akis, o su vyšnine pakietinta liemenėle atrodžiau seksualiai, bet ne vulgariai. Pasikuičiau apatinių stalčiuje ieškodama derančių kelnaičių. Šūdas, jos skalbinių dėžėje. Turėjau dar kelias puikiai tiksiančias poras. Iš pradžių lyg pamišusi vilkėjau derančius apatinius, bet paskui supratau, kad susijaudinusiam vyrui nė motais — vietoje apatinių galėjau vilkėti ir sukarpytą šiukšlių maišą. Vyras su erekcija pasižymi tuneliniu matymu — jis tiesiog nepastebi, kas dengia tavo kūną.

Iš palovio išsitraukiau viešbučio krepšį ir pasitikrinau, ar jame yra viskas, ko reikia: prezervatyvai, lubrikantas, drėgnos servetėlės, plastikiniai maišeliai, muzikos grotuvas, švarios kelnaitės, dantų šepetukas, pasta ir masažo aliejus. Viskas vietoje. Kol leidau vandenį į vonią, išbėgau laukan ir įsidėjau krepšį į automobilio bagažinę. Kaskart, kai į susitikimą tekdavo važiuoti iš karto nuvežus vaikus į mokyklą, krepšį pasiruošdavau ir įsidėdavau iš vakaro, kad išvengčiau nepatogių vaikų klausimų. Parskubėjau vidun ir patraukiau į vonią. Ilgai mirkau vonioje su levandų aliejumi ir mintyse apgalvojau rytdienos susitikimą. Kalbant telefonu pasirodė, kad vyrukas malonus, pasitikintis ir atsipalaidavęs. Pamėginau spręsdama iš balso įsivaizduoti, kaip jis atrodo. Ar tai bus vienas tų susitikimų, kai aš tik noriu, kad jis baigtų ir viskas būtų atlikta, ar jis bus vienas maloniųjų? Velniop, šiaip ar taip, uždirbsiu pinigų, bet vis tiek vyliausi, kad su juo bus smagu.

Išsitrinkau galvą, nusiskutau pažastis, bikinio sritį ir kojas, išlipau iš vonios ir apsivyniojau šiltu rankšluosčiu. Sausindama odą atidžiau apsižiūrėjau, ar nebūsiu palikusi plaukelių. Apačioje buvau pasitrumpinusi plaukelius, nes man nepatinka plikinėti — mano skoniui tai pernelyg vaikiška. Mano manymu, dailiai pakirpti plaukai sustiprina pojūčius, tačiau nesuteikia vaikiškos išvaizdos. Viskas buvo gerai, kol, o siaube, nepastebėjau žilo gaktiplaukio. Nuskubėjau į miegamąjį, kad atidžiau apžiūrėčiau tą vietą pasišviesdama ryškia skaitymo lempa. Velnias! Apačioje tūnojo pora tokių. Kaip drįsta mano gaktiplaukiai priminti mano amžių? Juk mano putytei dar tikrai ne laikas senti? Iš spintelės prie lovos čiupau pincetą ir pamėginau išrauti vieną žilų šūdžių.

Oi! Pernelyg skausminga. Na ką gi, jei tenka rinktis tarp plikos arba senstančios putytės, renkuosi pirmąją. Grįžau į vonią, išmuilinau tą sritį ir, šast, po kelių neskausmingų minučių žilieji nukeliavo į šiukšlių dėžę, o aš buvau visiškai plika. Nusiskutus daug labiau išryškėjo Cezario randai, bet man tai nerūpėjo, kadangi klientams bus nė motais — dauguma vyrų, su kuriais susitikdavau, buvo tėvai ir žinojo, kaip atrodo tikros moterys.

Patenkinta išsitepiau kvapiuoju kūno losjonu ir rytui išsirinkau minimalistinį makiažą. Prieš susitikdama su klientu neturėsiu laiko dar kartą išsimaudyti, tad turės pakakti šios vonios ir skubraus pasidailinimo rytą. Buvau pasiruošusi.

Kitą rytą mane pažadino besiglaudžiąs mažasis. Man patinka rytai, kuomet vaikai pabudina mane apkabinimais. Ryte jie tokie nuostabūs ir geros nuotaikos, kol neužsimenu, kad metas ruoštis į mokyklą.

Šiek tiek paburbėję jie apsirengė ir susėdo prie stalo pusryčiauti. Įdėjau jiems dribsnių, o sau paruošiau košės. Baigusi valgyti užbėgau į viršų apsirengti, kol vaikai valėsi dantis. Kai ant elegantiškų kelnių ir megztinio vilkausi ilgą paltą, kad pridengčiau iškirptę, mano berniukas tarė:

— Gražiai atrodai, mamyte. Kur eisi?

Sumurmėjau kažką apie susitikimą su banko vadybininku ir nuginiau juos į automobilį.

— Šiomis dienomis dažnai susitinki su banko vadybininku, — pasakė mano pastabuolis segdamas saugos diržą.

Dieve, lyg to nežinočiau, pamaniau.

Išvažiavau į pagrindinį kelią ir iš karto įsiliejau į mokyklon važiuojančiųjų srautą. Nė viena kita mama neatrodė taip, lyg nuvežusi vaikus į mokyklą vyktų barškintis su nepažįstamaisiais. Mąsčiau, ar atrodau kaip jos, ar šiek tiek skiriuosi? Sustojau prie mokyklos, ir vaikai atsisveikindami pasiuntė man oro bučinius.

— Geros jums dienos, — šypsojausi jiems ropščiantis iš automobilio.

— Ir tau, mamyte. Sėkmės su banko vadybininku! — šūktelėjo sūnelis, ir mano šypseną sustingdė kaltės dūris.

Jie trinktelėjo automobilio durelėmis ir pradingo. Aš giliai įkvėpiau ir susitelkiau ties kita dienos užduotimi — apmokamu darbu.

Likus važiuoti pusę valandos iki viešbučio, Kolinas atsiuntė žinutę, nurodydamas kambario numerį. Nevėlavau, o kelias pasirodė besąs trumpesnis, nei maniau. Nepaisant to, per susitikimą turėsiu stebėti laiką. Namo išvažiuoti turėjau vėliausiai penkiolika po pirmos, kad trečią pasiimčiau vaikus iš mokyklos.

Šiek tiek po vienuolikos įsukau į viešbučio automobilių aikštelę, išsiėmiau krepšį su reikmenimis iš bagažinės ir mikliai nužvelgiau aikštelę — ji buvo kone pilna, čia stovėjo daug naujų automobilių. Net ir krizės metu tam tikrose vietose visada būdavo pinigų prikimštų kišenių. Iš automobilio mačiau įėjimą ir registratūrą. Atrodė, kad ten ramu, o man tai prasta žinia, kadangi taip sunkiau praeiti nepastebėtai. Vėl atsisėdau į automobilį, pasitaisiau makiažą ir pasišiaušiau smakrą siekiančius plaukus. Galbūt paauginsiu juos, nors trumpesnius taip lengva prižiūrėti. Keista, bet vyrai teigė, kad jiems tokie patinka — kad jie švelnūs, moteriški ir kitokie nei įprasti ilgesni plaukai, kuriuos, kaip maniau, jie mėgsta.

Kolinas paskambino teiraudamasis, ar atvykau.

— Labas, džiaugiuosi, kad paskambinai, — pasakiau. — Man šovė mintis. Registratūroje labai ramu, taigi nepadėk ragelio ir aš įeisiu plepėdama su tavimi. Kalbančios telefonu manęs niekas nepertrauks, be to, atrodys, kad žinau, kur einu, — laikydama telefoną prie ausies, užrakinau automobilį ir nuėjau į registratūrą.

Kitame gale Kolinas tylėjo.

— Nekantrauju išvysti, kaip atrodai, — žemu balsu ištarė jis.

Buvau priešais registratūrą ir priešaky pastebėjau rodyklę liftų link.

— Taip, ir aš nekantriai laukiu mudviejų susitikimo. Tikiuosi, kad jis bus labai produktyvus, — mandagiai pasakiau ir eidama priekin kilstelėjau antakius pasisveikindama su registratoriais. — Turime daug nuveikti, — tęsiau. Priėjau liftus ir spustelėjau mygtuką. — Puiku, praėjau registratūrą. Po akimirkos būsiu. Bilstelėsiu vieną kartą, gerai?

— Puiku. Pasimatysime po minutėlės.

Žvalus jo tonas bylojo, kad jis nesinervina, o iš vakarykščio skambučio sprendžiau, kad jis — nuolatinis klientas. Žinojau turinti gerai pasirodyti, nes, mano manymu, jis lygins mane su kitomis. Artėdama prie kambario, giliai įkvėpiau, apsilaižiau lūpas ir vieną kartą tvirtai bilstelėjau į tamsias medines duris. Jis nedelsdamas atidarė ir šiltai, bet tyliai pasisveikino ištardamas darbinį mano vardą. Užverdamas už manęs duris, spustelėjo man ranką ir pakštelėjo į abu skruostus — kaip airis elgėsi labai europietiškai. Jis vilkėjo kostiumines kelnes ir šviesios citrinos spalvos marškinius su pora prasegtų sagų.

Švarką ir kaklaraištį mačiau užmestus ant kėdės. Be to, buvo nusispyręs ir batus.

— Kaip kelionė? — maloniai pasiteiravo jis.

— Gerai, viskas labai paprasta, — pradėjau šiek tiek vapėti, taip elgiuosi susinervinusi.

Jis atsisėdo ant lovos, o aš apsidairiau ieškodama, kur pasiruošti. Štai vienas trūkumas einant į vyrų viešbučio kambarius — neturėjau laiko paruošti aplinkos taip, kaip man patinka.

— Akimirką atsiprašysiu, nueisiu į vonią, — ištariau. Ten nusiaviau batus, nusivilkau paltą ir viską sumečiau po kriaukle. Pasitaisiau papus liemenėlėje, kad pabrėžčiau iškirptę, timptelėjau megztinio priekį žemyn ir vėl išėjau nešina krepšiu su reikmenimis. — Jau geriau, — nusišypsojau dėdama krepšį ant grindų ir sėsdama greta jo ant lovos. — Kaip suprantu, tu čia darbo reikalais? — draugiškai paklausiau, parodydama, kad pradėsiu nuo pašnekesio.

— Na, tiesą sakant, tai komandos kūrimo pratimas — šiuo metu darbe tikras beprotnamis, taigi vyrukai viršuje nusprendė, kad tai pataisys dvasią.

— Ar padeda?

— Dabar taip, — atsakė jis įžūliai nusišypsodamas, — bet išvargau keturiasdešimt aštuonias valandas be atvangos dirbdamas, — jis demonstratyviai užvertė akis.

— Kaip pavyko ištrūkti ryte? — paklausiau.

— Šiuo metu turėtume generuoti idėjas ir grįžti su pasiūlymų sąrašu. Vakar skambindamas tau pamaniau, kad mano smegenys veiks daug geriau, jei šiek tiek pailsės. Idėjas jau surašiau, taigi dabar laikas, skirtas man.

— Ir kaip dažnai pavyksta skirti sau laiko? Turiu omenyje tokį laiką, apie kurį nežino antroji pusė.

— Dieve, senokai to nebuvo, bet tikrai kartą ar du per metus, — rimtai atsakė jis. — Ak, prisiminiau, tavo pinigai ten, — jis parodė į banknotų krūvelę ant tualetinio staliuko.

— Ačiū, — nerūpestingai pasakiau. — Pasiimsiu juos po visko.

Pinigų perdavimas nebekėlė gėdos ir nebetrikdė. Kurį laiką varžiausi: nežinojau, ar suskaičiuoti ir įsidėti į rankinę, ar palikti iki susitikimo pabaigos. Tačiau tuo metu jau buvau įpratusi.

Mums beveik savaime pavyko patogiau įsitaisyti ant lovos ir dabar, smagiai plepant su juo, nurimo ir mano nervai. Mudu pusiaugula rymojome ant pagalvių. Buvome atsisukę vienas į kitą, ir galėjau nužvelgti jo išvaizdą. Jis atrodė vyresnis, nei sakė, bet lieknas, dailaus įdegusio veido, nors buvo tik vasaros pradžia.

— Buvai išvykęs, — pastebėjau.

— Ne, nors visi taip sako. Laisvalaikiu dažnai būnu lauke, be to, ir taip esu gana tamsaus gymio. — Įdegusi jo oda derėjo prie akių ir plaukų spalvos. Tikriausiai dėl buvimo lauke buvo atsiradę nemažai raukšlių, bet nugairinta, gamtai artima išvaizda man visada atrodė labai patraukli.

Jam nerūpestingai plepant pirštais apvedžiau jo veidą. Jis užsimerkė ir mėgavosi nepažįstamosios prisilietimo keliamu pojūčiu, kai planuose — tik trumpas susitikimas. Tai vien noras pabėgti — aš tai žinojau, jis tai žinojo. Pamaniau: šis klientas man patiks. Viskas jau klostosi maloniai. Aš kaip ir jis elgiausi atsižvelgdama į situaciją. Instinktyviai nujaučiau, kad, priešingai nei su kai kuriais vyrais, man nereikės vaidinti.

Kolinas toliau pliurpė apie įvairius dalykus. Nelabai klausiausi, bet mudu žvelgėme vienas kitam į lūpas, buvo aišku, kad netrukus prasidės susijaudinimo procesas. Taip pat žinojau, kad pabučiuosiu jį. Mes lėtai artėjome, abu žinodami, kokį žaidimą žaidžiame, abu ilgindami laukimą. Pažvelgėme kits kitam į akis, ir išvydome jose abiejų troškimą pabėgti. Pakako mūsų burnoms trumpą švelnią akimirką susiliesti, ir liežuviai bei lūpos akimirksniu karštligiškai susipynė. Sulėtinome tempą, susiderinome, abu jausdami vienas kito norus, poreikius, techniką. Nusileidau iki jo kaklo, ir jis atlošė galvą, kad man būtų lengviau prieiti. Lyžčiojau jam gerklę nuo marškinių apykaklės viršaus iki lūpų ir švelniai bučiavau kaklą, kol jis gulėjo ant nugaros visa tai priimdamas, užsimerkęs ir tyliai dejuodamas.

Neapgaudinėjau savęs: man patiko tai, kaip galėjau valdyti bet kurį vyrą, prie kurio priartėdavau. Žinojau, ką daryti, pasitikėjau savimi — galbūt todėl galėjau taikyti tokius įkainius. Sugebėjimas sukelti vyrui tokią būseną, kurioje jis taip susižadina ir atsipalaiduoja, kad atsiduoda tavo malonei, labai jaudina. Šią savybę įgijau pradėjusi dirbti. Nepamenu, kad asmeniniame lytiniame gyvenime būčiau buvusi tokia seksualiai dominuojanti, bet dabar taip elgiausi, nes man labai patiko. Buvęs mano vyras lovoje tikrai labiau dominavo nei aš, o pati, matyt, tiesiog sekiau jo pavyzdžiu, niekada taip ir neturėjusi progos vadovauti sekse. Manau, kad asmeniniame lytiniame gyvenime esu kur kas nedrąsesnė ir labiau lygiavertė partnerė, bet dominavimas, rodėsi, derėjo su susikurtu pasitikinčiu, kontroliuojančiu darbo įvaizdžiu. Kaip meilužė esu nuolankesnė, bet man buvo įdomu atrasti dominuojančią pusę ir ją išmėginti. Supratau, kad tai man padėjo išlaisvėti ir jutau didelį pasitenkinimą. Prisipažinsiu, pasitenkinimo jausmas nebuvo didesnis nei tas, kuris užplūsdavo sulaukus sėkmės kitose profesinėse srityse — tiesiog čia gaudavau gerokai daugiau pinigų.

Pradėjusi sagstyti jo marškinius, glamonėjau lūpomis kaklą. Dabar mudu sėdėjome ir aš žinojau esanti padėties šeimininkė, bet jutau, kad jis būtent to ir nori. Patys sprendžiame, kada atiduoti kontrolę, taigi jei jis tai leido, vadinasi, to ir norėjo. Jei tikėtume tuo, kas vaizduojama pornografiniuose filmuose, būtent tie, kurie darbe yra valdingi, asmeniniame gyvenime nori pasiduoti arba paklusti. Visuose sadomazochistiniuose pornofilmuose, kuriuos esu mačiusi, yra rodomi sėkmės lydimi vyrai, norintys, kad juos kontroliuotų ryžtingesnė moteris. Net į klasifikuotus skelbimus mestas žvilgsnis atskleis, kad daugiausia vyrai profesionalai nori būtent to. Šis vyrukas tetroško, kad kas nors kitas nudirbtų darbą, o jis galėtų atsigulti ir pasimėgauti. Aš tai galėjau.

Glamonėdama apnuogintą jo krūtinę intuityviai supratau, kad atėjo metas leisti jam pajusti mano odą. Nusitraukiau megztuką, ir mūsų odos švelniai susilietė, sukeldamos neįtikėtiną besitrinančių kūnų pojūtį — ar jis kada nors netenka kerinčios ypatybės? Jis suėmė mano krūtis ir pažvelgė tiesiai į akis. Aš sutikau jo žvilgsnį, mėgindama perprasti išraiškos slepiamą prasmę. Ar ką nors praleidau? Ar kaip nors suklydau? Pajutau, kad ne. Apžergiau jį ir klynu pajutau, kad jis sukietėjęs. Nulipau nuo lovos, kad jis matytų, kaip nusimaunu kelnes. Liemenėlės ir kelnaičių nenusivilkau — paliksiu tai jam. Leisiu jam pasimėgauti, nes jis, kaip ir dauguma vyrų, milijoną kartų apie tai fantazavo: apie jam pasiduodančių moterį, suteikiančią privilegiją ją apnuoginti, atidengti krūtis ir putytę.

Vėl atsiklaupiau ant lovos priešais jį ant klubų uždėjusi rankas. Tai galią rodanti poza — abu tai žinojome, bet aš taip pat žinojau esanti labai susijaudinusi ir galinti iškrėsti bet ką. Jis taip pat atsisėdo ir apglėbęs mane rankomis ieškojo liemenėlės sagties. Aš pasilenkiau į priekį ir akimirką prigludau prie jo lūpų. Jis rado užsegimą, atsegė liemenėlę ir nusviedė šalin. Kaip galėdamas giliau įsiurbė mano tamsius sukietėjusius spenelius. Dieve, kaip man patinka, kai čiulpia spenelius. Stebėjau jį ir žavėjausi tuo, ką daro. Jis pakėlė žvilgsnį į mane lyžčiodamas spenelį, rankomis liesdamas krūtis. Norėjo pažiūrėti, ar man tai patinka. Man nė nereikėjo apsimesti, kad tuo mėgaujuosi. Man patiko stebėti. Jis paleido krūtis ir nykščiu perbraukė spenelius.

— Tavo speneliai tokie kieti, ar jiems tai patinka? — paklausė puikiai žinodamas, koks bus atsakymas.

— Mėgstu, kai man liečia krūtis, jos labai jautrios, — sumurmėjau.

Kolino pirštai lėtai nuslydo mano klubais kelnaičių link. Jis privers mane laukti stebėdamas, kaip jo pirštai vis labiau artėja prie rausvų nėrinių juostos kelnaičių viršuje. Bet galia buvo mano rankose, iš pat pradžių nustačiau, kad jis nori būtent to, todėl švelniai brūkštelėjau nagais jo nugarą, kad atitraukčiau nuo to, ką darė su manimi. Mėgaudamasis pasikeitusiu dirgikliu, jis vėl atkragino galvą ir tyliai sudejavo.

Atsiguliau ant nugaros. Velniop, jei jis nori tikro sekso, jį ir gaus. Nebegalėjau ilgiau laukti.

— Noriu, kad numautum mano kelnaites, — ištariau valdingai, nors iš tiesų tiesiog norėjau atsiduoti aistrai.

Man patinka tas pirmasis prisilietimas prie sudrėkusios vietelės. Paskui — numaunamos kelnaitės, po ko kiekvienas vyras, išvydęs, kokia esi susijaudinusi, išleidžia aimaną. Faktas, kad tave taip sujaudino, byloja, kokie jie nuostabūs, tai jų vyriškumo liudijimas — iš tiesų taip nėra, bet vyrai taip mano. Jis pakluso ir atsisėdo man tarp kojų, pamažu smaukdamas kelnaites žemyn. Gulėdama ant pagalvių, kilstelėjau klubus.

— Oho, — iškvėpė jis. — Net iš čia matau, kaip žvilgi — koks gražus vaizdas. Ar galiu tavęs paragauti?

Linktelėjau, ir jis įkišo veidą man tarp kojų tuo metu švelniai liesdamas pirštais, atverdamas mane, o paskui ėmė lėtais ilgais judesiais lyžčioti nuo pat makšties apačios iki klitorio. Sulaikiau kvapą — koks nuostabus jausmas. Akimirką jis stabtelėjo, ir aš iškvėpiau. Oho, buvau pamiršusi, koks malonus oralinis seksas, kai būni nusiskutusi. Gerasis Dieve, pojūtis tiesiog nepaprastas!

Kolinas pastebėjo, kaip man malonu, todėl tęsė — kyštelėjo liežuvį vidun ir laižė visą putytę. Perkėlęs pirštus prie klitorio, apsuko jį nykščiu, suteikdamas kitokį, bet tiek pat malonų pojūtį. Toliau liesdamas klitorį jis vis kyščiojo liežuvį vidun. Atsitraukė, pakeitė padėtį ir švelniai krimsčiodamas vidines šlaunų puses pakilo iki gaktos. Jis krimstelėjo stiprėliau. Nustebusi sudejavau — pajutau nesmarkų, malonumo atmieštą skausmą. Jam taip darant vėl prie putytės pajutau jo pirštus.

Jis tvirtai įbruko vidun nykštį nukreipęs pirštus žemyn, kad jie galėtų masažuoti tarpvietę ir užpakalį. Pajudino viduje nykštį, vos užkabindamas G tašką, ir nuleido burną žemyn, kad galėtų tuo pačiu metu sulpėti mano klitorį.

Manau, kai kurie žmonės nustebtų, kad mokantis klientas nori tenkinti palydovę oraliniu būdu, kad skiria tiek dėmesio jos malonumui, bet iš patirties žinau: kai susijaudinę vyrai išvysta putytę, jie tiesiog nori į ją įlįsti. Aš kiekvienos pamatytos varpos į burną kišti nenoriu, bet, atrodo, vyrams patinka laižyti. Manau, moterys čiulpimą vertina šiek tiek kaip prievolę, tikriausiai todėl, kad mums iš to malonumo nedaug, nors ir žinome, kad vyrui labai patinka. Štai vyrus, kita vertus, oralinis seksas moteriai, rodos, smarkiai jaudina. Tai patvirtina faktas, kad beveik 100 procentų vyrų, su kuriais susitikinėjau, pamalonino mane oraliniu seksu. Kalbant rimtai, oralinis seksas gali sukelti lytinės sveikatos problemų, bet jis kur kas mažiau rizikingas nei nesaugus seksas, be to, kiek žinau, tikimybė moteriai kuo nors užsikrėsti nuo vyro yra mažesnė nei vyrui užsikrėsti nuo moters. Neįmanoma užsiimti saugiu seksu netvyrant bent šešėliui grėsmės užsikrėsti LPL, bet aš kaip įmanydama užtikrinu saugumą, dar galėdama suteikti paslaugą. Jei mokėčiau vyrui palydovui už seksą, man nešautų mintis jam čiulpti. Galiu padaryti išvadą, kad vyrams tai patinka ne todėl, kad jie suteikia malonumo, bet dėl to, kad juos tai iš tiesų užveda. Visi maži moterų kompleksai dėl to, koks ten, apačioje, skonis, vaizdas ar kvapas, yra visiškai nepagrįsti. Vyrams patinka putytė — manau, viskas iš tiesų yra labai paprasta!

Velnias. Jei jis ir toliau taip darys, aš baigsiu, o baigusi nenorėsiu su juo barškintis. Tiesiog norėsiu kurį laiką atsipūsti supama tos mielos mieguistos auros, kuri užplūsta po visko.

— Šūdas, turi liautis, — ištariau alsuodama.

— Kodėl? Nepatinka? — paklausė jis.

— Tame ir problema — per daug patinka. Noriu tavęs viduje. Leisk užmauti tau prezervatyvą, — ištiesiau ranką, kad pakeičiau nuo grindų krepšį. Jis neatsakė, tik toliau lietė ir glamonėjo man kojas. Kai atplėšiau prezervatyvo pakelį, jis atsisėdo pasiruošęs. Buvo kietas kaip akmuo, bet aš iškart pastebėjau jo penio kreivumą. Iki tol jo nei liečiau, nei stebėjau, juk tai jis mane tenkino. — Ak, tau Peirono liga, — pasakiau dalykiškai dėdama sargį jam ant galvutės ir smaukdama žemyn kreivoku kotu.

— Ar tave tai trikdo?

— Nė kiek.

Atsiguliau pasiruošusi priimti jo varpą. Žvilgtelėjau į laikrodį ant spintelės. Buvo dvylika trisdešimt, o man reikėjo išsinešdinti iki po pirmos penkiolika. Viskas ėjosi gerai, bet turėjau neleisti reikalams sustoti. Prieš lėtai ir kryptingai įsiskverbdamas, Kolinas pažvelgė į mane. Užsimerkiau, galvodama tik apie malonumą, leisdama jam skverbtis gilyn. Jis mane smarkiai pabučiavo, ant jo lūpų ir veido pajutau savo skonį. Jis lėtai įkišo, paskui pasirėmė ant rankų ir judėdamas pirmyn atgal žiūrėjo į savo varpą.

— Tau patinka save stebėti? — paklausiau.

— Įprastai ne, bet noriu matyti, kaip tai atrodo su nuoga putyte, — pasakė jis šiek tiek padusęs.

— Patinka vaizdas, kai viduje tavo kieta varpa? — paklausiau jau žinodama atsakymą.

— Taip, labai patinka — net per daug, tuoj baigsiu.

Džiaugiausi, kad jis tai pasakė, nors neilgai buvo manyje.

Žinojau dabar nebaigsianti. Niekada negaliu baigti, kai mane spaudžia laikas — greitukai visai man netinka. Atsidūręs prie pat kulminacijos mano orgazmas grįžo ten, iš kur atėjęs. Norėjau, kad jis dabar pat baigtų, nors turėdama daugiau laiko būčiau viską sulėtinusi, kad galėtume labiau pasimėgauti. Suėmiau jo užpakalį ir spūstelėjau giliau į save. Su kiekvienu įsiskverbimu vis garsiau dejavau, nors to nereikėjo, ir judinau klubus, kad jis skverbtųsi giliau į mane. Jis ėmė skubriai judėti, rodydamas, kad orgazmas čia pat, ir man palengvėjo, kai pajutau jį baigiant. Jis gulėjo prislėgęs mane visu svoriu ir mėgavosi keliais pakartotiniais sukrėtimais tebebūdamas manyje ir dar nepajėgdamas kalbėti.

Glaudžiau jį, kol jis susiėmė ir buvo pasiruošęs ištraukti. Tai darydamas prilaikė prezervatyvą, kad jis nenuslystų. Dar nenusiėmęs sargio atsigulė kitoje lovos pusėje. Pasiūliau jam paduoti servetėlių, kad jį išmestų, bet Kolinas atsakė, esą jam viskas gerai, po minutėlės atsikelsiąs.

— Iš kur žinai apie kreivą mano varpą? — paklausė jis.

— Esu porą kartų mačiusi, — atsakiau paprastai.

— Mano šeimos gydytojas sako, kad tai pakankamai reta, bet man netrukdo, todėl jis liepia palikti jį ramybėje. Manau, kiekvienas vyras vis tiek skirtingas, — tarė jis žvelgdamas į mane, kad patvirtinčiau.

— Taip, tikrai. Pasauliui reikia visokių.

Gulint po visko mano smalsumas ragino paklausti Kolino, kodėl jis samdėsi palydoves. Nuolat užduodavau daugiau klausimų, nei tikriausiai priderėjo, atsižvelgiant į tai, kad jiems anonimiškumas toks pats svarbus kaip man, bet vyrai mielai atsakydavo. Nerašyta taisyklė, kad viskas, kas pasakyta ar padaryta per susitikimą, konfidencialu.

— Ar nieko prieš, jei paklausiu? Tau teko susitikti su daugybe merginų — ar taip elgiesi, nes nesi patenkintas lytiniu gyvenimu namie, ar tau tiesiog patinka?

— Tiesą sakant, lytinis gyvenimas namie geras, — atsakė jis žvelgdamas į tolį. — Matyt, man tiesiog patinka išmėginti šį tą naujo: kitokia asmenybė, kitoks kūnas, bučiniai, oda, viskas kitaip... Kaip sakoma, permainos taip pat gerai kaip pastovumas, — jis išsišiepė. — Kai kuriems vyrams patinka savaitgaliui išvykti pažaisti golfo, kad pasimėgautų ar pailsėtų. Man patinka susitikti su mergina.

— Ar susitinki su tomis pačiomis?

— Kartais, bet paaiškėja, kad jos to nebedaro arba pasikeitė telefono numerį, nesvarbu, be to, man patinka naujos moters keliamas nekantrumas.

— Ar yra, kas labiausiai patiktų? Kas apskritai patinka? — paklausiau mudviem atsipalaidavus gulint ir žvelgiant į lubas.

— Na, manau, įprasti dalykai: gražus veidas, papai, apvalių formų figūra, o ne tos, liesos. Tokio tipo figūra gal ir tinka perkant drabužius, bet seksui ji nėra pati geriausia. Reikia turėti į ką įsikibti, žinoti, kad nesulaužysi. Bent jau man tai patinka.

Gulėjau klausydamasi jo ir eilinį kartą mąstydama, kad daugelis moterų nenutuokia, kas patinka vyrams. Akivaizdu, kad turėti papildomo kamšalo visiškai gerai, ir prisiekiau daugiau niekada nesiimti salierų sriubos, Atkinso arba burokėlių dietos.

— Ir, aišku, asmenybė, — pavėluotai pridūrė jis. — Daug mieliau susitikinėčiau su malonia, plepia, atpalaiduoti gebančia mergina, nei tobulos aštunto dydžio figūros, bet visiškai neįdomia mergina.

Taip, laiminga kekšė svarbiau už kūno sudėjimą. Iš tiesų, tai bendras supratimas — niekas nenori mokėti pinigų, kad leistų laiką su nelaiminga, nedraugiška, nekalbia ar akivaizdžiai nenorinčia su juo būti mergina. Man gaila tų merginų, kurios dirba nuolat spaudžiamos sąvadautojo. Negaliu įsivaizduoti, kad tektų apsimetinėti draugiška. Orgazmus ir pasimėgavimą, kai reikia, galiu suvaidinti vardan vyro ir pačios savęs, bet mintis, kad tektų vaidinti, esą noriu būti išdulkinta nepažįstamojo, gal net be apsaugos ir nešvaroje, žinant, kad sąvadautojas pasiims pinigus, — jokiu būdu.

— Na, verčiau eisiu ruoštis minčių lietui, — pasakė jis ir atsikėlė. Nuėjo į vonią išmesti prezervatyvo, kuris vis dar kybojo ant jo penio, ir grįžo, kai aš nuo spintelės ėmiau laikrodį. Buvo beveik pirma, o man reikėjo nusiprausti, išvažiuoti, ko nors užkąsti, palikti darbo reikmenis namie, persirengti mamytės drabužiais ir trečią laukti prie mokyklos. Pašokau ir pasakiau, jei jis nieko prieš, įsmuksianti į dušą. Jis neprieštaravo. Kelias sekundes tekinau vandenį — jis nebuvo karštas, bet turėjo tikti. Per kelias minutes nusiprausiau po dušu ir išlindau iš vonios. Kai apsijuosusi rankšluosčiu grįžau į miegamąjį, jis patraukė vonios link, kad apsikeistume vietomis.

— Tu nieko prieš pati išeiti, tiesa? — paklausė jis.

— Ne, viskas puiku. Ar tau patiko? — sausindamasi paklausiau iš profesinio mandagumo.

— Labai, ačiū. Ar su pinigais viskas gerai? — jis mostelėjo į grynuosius ant tualetinio staliuko.

— Esu tikra, kad taip, ačiū. Tuoj išeisiu. Atgal į tikrovę, a?

— Taip, teisingai. Į tikrovę grįžti reikia, bet dėkoju už pertrauką. Vairuok saugiai, — jis užvėrė vonios duris, o aš ėmiau skubiai ruoštis išeiti.

Apsimoviau kelnaites, per galvą užsitempiau megztinį, paskui įlindau į džinsus ir batus. Skubėdama neužsisegiau liemenėlės ir nesimoviau kojinių, bet pastarosios mūvint batus nebūtinos, o to, kad nesegiu liemenėlės, niekas nepastebės, mat vilkėsiu paltą ir važiuosiu tiesiai namo persirengti. Dėdama grynuosius į piniginę, apsidairiau po kambarį, kad įsitikinčiau nieko nepalikusi, paskui išsmukau pro duris ir užvėriau jas paskui save.

Tai buvo lengvas klientas. Tikriausiai jis dėl manęs padarė daugiau nei aš dėl jo, bet daugumai vyrų tai patiko — jiems malonu duoti, o aš visada su džiaugsmu priimu, nors apmaudu, kad šįkart nebaigiau. Na, ką gi, negali būti tik taip, kaip noriu. Žinojau galinti vėliau neskubėdama sutvarkyti reikalą su patikimuoju „Rabbit“ vibratoriumi.

Išėjau taip, kaip atėjusi, šįkart nekreipdama dėmesio į registratūros darbuotojus. Tik ateinant svarbu nepatraukti nepageidaujamo dėmesio, o išeinant tai nėra būtina. Atrodžiau kaip eilinė dirbanti moteris, skubanti tvarkyti reikalų. Atidarydama dureles vėl žvilgtelėjau į laikrodį — dvidešimt po pirmos. Kone puikiai spėjau. Pasukau raktelį uždegimo spynelėje, įsijungiau radiją, pokalbių laida palaikys man draugiją, vėl įjungiau darbo telefoną ir išvažiavau.

Prie pirmo raudono važiuojant namo pasitaikiusio šviesoforo signalo pasitikrinau žinutes. Septyni praleisti skambučiai iš to paties nepažįstamo numerio ir kelios naujų klientų žinutės, į kurias atsakysiu vėliau. Naujuoju numeriu paskambinsiu išvažiavusi iš Miesto, kai bus mažesnė tikimybė, kad mane, kalbančią telefonu, pagaus policija.

Po dvidešimties minučių, degalinėje surijusi sumuštinį ir išmaukusi puodelį kavos, riedėjau dviejų eismo juostų keliu. Spustelėjau „Atskambinti“ naujuoju numeriu. Telefonas kitame gale skimbtelėjo vos kartą, ir atsiliepė vyras, regis, laukęs mano skambučio.

— Labas, praleidau kelis tavo skambučius. Ar dabar tinkamas metas pasikalbėti? — džiugiai pasiteiravau.

— Ačiū, kad atskambinai, — tyliai atsakė vyriškis. Susidariau įspūdį, kad jis ne vienas ir nenori, kad jį nugirstų. — Praėjusį vakarą radau tavo skelbimą, man įdomu, ar užsiimi fetišais?

— Tiesą sakant, įprastai jais neužsiimu, bet kas tau patinka? — smalsi mano prigimtis nori žinoti, kas dedasi kitų žmonių galvose.

— Na, tai šiek tiek neįprasta, bet... Man patinka kojinės, — droviai ištarė jis.

— Kojinės? Kokios kojinės? — paklausiau manydama, kad tai koks nors slaptažodis.

— E, tos kojinės, kurias tu mūvi, — atsakė jis.

— Ir ką tu su jomis darai? — nuoširdžiai smalsaudama pasiteiravau. Dar niekada negirdėjau apie kojinių fetišą, bet šis darbas — viena didelė mokymosi kreivė, taigi turėjau išsiaiškinti, jei vėl tektų su tuo susidurti.

— Na, paprašyčiau tavęs mudviejų susitikimo dieną mūvėti kojines, kurias aš paskui uostysiu, kol tu man smaukysi.

Nenorėjau, kad jis jaustųsi kaip išsigimėlis, todėl akimirką nesijuokiau ir tylėjau, bet negalėjau patikėti, jog ką nors tai tikrai jaudina. Išpyškinau:

— Negali būti, kad kalbi rimtai!

— Klausyk, būtent dėl to su tavimi susisiekiau, — rodos, šiek tiek pyktelėjęs ir suirzęs pasakė jis. — Sunku ką nors priprašyti tai daryti. Anksčiau pasakodavau apie tai partnerėms, bet jos reaguodavo nepalankiai, todėl pamaniau, jei kam nors sumokėsiu, bus didesnė tikimybė, kad tai padarys.

— O kaip kiti dalykai — oralinis ar vaginalinis seksas? — paklausiau.

— Ne, tai man nerūpi — gaunu to su savo partnere. Tiesiog reikia, kad kas nors man tai padarytų.

Vis dar nebuvau tikra, ar jis kalba rimtai, tačiau rodėsi, kad tikrai nejuokauja. Tolumoje išvydau rinkliavų punktą, taigi turėjau baigti pokalbį.

— Klausyk, šįvakar apie tai pagalvosiu. Vėliau tau paskambinsiu, gerai?

— Gerai. Prašau, pagalvok apie tai — man dėl pinigų problemų nėra.

— Turiu eiti, — pertraukiau jį. — Vėliau parašysiu žinutę, — užvėriau telefoną ir sulėtinau prieš pervažiuodama mokamą tiltą.

Grįžau namo pačiu laiku, kad spėčiau užsimesti veliūrinį treningą ir įsispirti į sportbačius, kurie buvo skalbykloje apačioje. Užbėgau laiptais žengdama kas dvi pakopas ir paslėpiau viešbučio krepšį po lova. Prisiminiau išsiimti liemenėlę ir kojines ir palikau juos apačioje, skalbinių krūvoje. Skubriai žvilgtelėjau į koridoriaus veidrodį ir išvydau, kad mano makiažas tiek nusitrynęs, kad atrodė, jog esu beveik nepasidažiusi. Perbraukiau šukomis plaukus, ant riešų purkštelėjau kvepalų ir įšokau į automobilį pasiimti vaikų. Per kelias minutes subėgiojau į namus, bet šiandien tikrai teko paplušėti, nes nepasilikau laiko.

Įsėdau į automobilį ir žvilgtelėjau į savo atvaizdą galinio vaizdo veidrodėlyje. Atrodžiau kaip eilinė mama. Stabtelėjau ir giliai įkvėpiau, kad susiimčiau. Buvo mano darbo dienos pabaiga, metas pakeisti vaidmenį ir vėl būti mama. Darbo diena buvo trumpa, vos kelios valandos palyginus su dauguma darbų, bet rodėsi daug ilgesnė. Jaučiausi pavargusi.

Nuvažiavau į mokyklą ir antrąkart tą dieną sustojau aikštelėje. Dar nenuaidėjo skambutis, reiškiantis pamokų pabaigą. Nužvelgiau kitus automobiliuose sėdinčius tėvus, kantriai laukiančius vaikų. Galvojau, ar jie žino, kaip uždirbu pinigus. Ar bent nutuokia? Galbūt visi žinojo, kas aš tokia, bet niekam neužteko drąsos pasakyti? Liepiau sau susiimti — niekas nežinojo, mane tik apėmė paranoja. Supratau, kad tai darbo dalis, todėl turėjau tai priimti. Nuaidėjo skambutis, ir ant takelių ir į stovėjimo aikštelę pasipylė būriai vaikų. Pastebėjau tris savuosius, išeinančius su draugais, persimetusius paltus per pečius. Išlipau atidaryti bagažinės ir padėjau jiems įsidėti kuprines. Kodėl vaikai visada taip džiaugiasi išvydę tėvus, nors šie juos paliko vos prieš kelias valandas? Jie mane apkabino visi vienu metu čiauškėdami, kaip praleido dieną ir kas ką padarė klasėje. Man palengvėjo, kad darbo diena baigėsi. Daugiau telefonu neatsiliepsiu: norėjau visą dėmesį skirti vaikams. Tas keistas kojinių mėgėjas ir kiti žinučių rašytojai gali palaukti rytdienos. Mano rankinė buvo ant keleivio sėdynės, tad liepdama vaikams prisisegti įkišau ranką vidun ir išjungiau telefoną.

Kai kitą dieną vėl įsijungiau darbo telefoną, radau dar kelias kojinių fetišisto žinutes, klausiančias, ką manau apie jo pasiūlymą, todėl nusprendžiau paieškoti informacijos internete. Tiesą sakant, kojinių fetišizmas išsamiai aprašytas, taigi padariau išvadą, kad jis nejuokavo. Man tai rodėsi nekenksminga, bet nesusidomėjau. Vis dėlto prisiminiau pažinčių tinklalapio asmeninių skelbimų skyriuje mačiusi palydovės iš Dublino reklamą: „Tenkinu visus fetišistinius įgeidžius“, — buvo rašoma jame. Parašiau tam vyrukui, kad tai man netinka, ir nusiunčiau tos fetišistės numerį. Po dešimties minučių mano telefonas pyptelėjo — atėjo žinutė nuo jo: „Susitariau su ja. Labai ačiū už pagalbą.“ Bent jau kas nors pasipelnys iš jo potraukio uostyti kojines. Toks buvo geras tos dienos darbas.

8. Būtina kvalifikacija

Mano darbo kriterijai: saugumas, tinkama vieta, lankstumas ir gaunamas pasitenkinimas. Teikiu aukštos klasės paslaugas — manyčiau, būtent tai įsivaizduoja dauguma moterų, kai susimąsto apie palydovės gyvenimą ir svarsto, ar pačios galėtų tuo kada nors užsiimti. Pripažinkime, ne kiekvienai patiktų mintis stovėti ant šalto šaligatvio laukiant, kol visiškai nepažįstamas asmuo sustabdys automobilį ir pasikvies. Moteris, užsiimančias tokia prostitucija, motyvuoja kiti dalykai ir, pašalinus tuos veiksnius, galite būti tikri, jos savo noru tokio gyvenimo nesirinktų. Bet aš savąjį pasirinkau neverčiama, nes man tai tiko. Mainais turiu atitikti klientų kriterijus: tvarkinga, gerai atrodanti, saugi ir sveika, patyrusi ir entuziastinga pataluose.

Taigi, kaip to pasiekiu? Esu simpatiška, tikrai ne iš koto verčianti gražuolė. Tiesiog išnaudoju tai, ką turiu. Tinkamai prižiūriu odą, o makiažo subtilybes ištobulinau jau senių seniausiai — žinau, kas tikrai tinka paprastam mano veidui. Visada esu tvarkinga. Pasirūpinu, kad oda būtų švelni ir maloniai kvepėtų, kad būčiau švariai nusiskutusi ten, kur reikia, kad mano plaukai būtų gražūs ir sušukuoti, kad dantų higiena būtų nepriekaištinga, o genitalijos sveikos užsiimant tik saugiu seksu. Turiu gana brangių drabužių iš ikikrizinio laikotarpio, kurie vis dar gerai atrodo ir pabrėžia mano figūrą. Atrodau prabangiai — ne nepasiekiamai, bet kaip iš vidurinės klasės. Visi šie dalykai atsiskleidžia vos tik klientas išvysta mane pirmą kartą — jis iš karto pastebi, kad dėl jo pasistengiau, o tai labai svarbu. Jis jau žino, kad esu saugi ir sveika, nes visa tai aptarėme pirmojo pokalbio telefonu metu. Jam lieka tik vienas klausimas: ar ji gera?

Manau, būtina sąlyga šiam darbui — mėgti seksą, o aš tikrai mėgstu. Man patinka juslinis besiliečiančios odos jaudulys — jis mane užveda. Be to, pasižymiu labai pragmatiška savybe — tai reiškia, kad į kūnus žvelgiu dalykiškai, manęs taip lengvai neapstulbinsi ir nesugėdinsi. Vaginos, išangės, peniai — man tai viso labo kūno dalys, taigi nesibaidau jų liesti. Tačiau galbūt visų svarbiausia tai, kad vyrai man patinka, aš jais pasitikiu. Žinau, esu išsiskyrusi, todėl kai kurie žmonės gali pamanyti, jog vyrai mane baugina, bet taip tikrai nėra. Man labai patinka vyrų draugija — žaviuosi tuo, kaip veikia jų protai, suprantu jų silpnybes ir abejojimą savimi. Esu ypač prielanki dominuojantiems patinams, parodantiems krislelį pažeidžiamumo. Nežinau kodėl, bet dėl jų man kaskart sulinksta keliai. Man patinka tai, kaip vyrai priverčia jaustis sekso metu. Galbūt nuskambės primityviai, bet pažįstu daugybę moterų, kurios negalėtų nuoširdžiai to pasakyti. Man patinka vyrai — įvairių tipų — ir susitikus su klientu tai būdavo akivaizdu.

Kartais, kol nepasimatau su klientu, to nesuvokiu, bet visa preliudija prieš susitikimą savaime jaudina: svarstau, koks jis bus, planuoju, kuo rengtis, gražinu kūną, — net ir slapukavimas, nors keliantis stresą, keistai jaudina. Tikriausiai tai dėl adrenalino, o gal mąstant ir planuojant seksą, net ir su nepažįstamaisiais, kūne prasideda cheminis susijaudinimo procesas. Kad ir kas tai būtų, mano kūnas į tai reaguoja, ir nuvykusi į susitikimą jau būnu nusiteikusi ir viliuosi, kad jis praeis gerai.

Rodos, tai vienas svarbiausių dalykų, išskiriančių mane iš kitų prostitučių, — aš nuoširdžiai įsitraukiu ir mėgaujuosi tuo su klientais, o jiems tai patinka. Manau, mano entuziazmas sustiprina jų vyriškumą, todėl seksas tampa dar malonesnis. Matyt, jei vaikinas pajunta galintis smarkiai sujaudinti aukštos klasės palydovę, kad ji patirtų orgazmą, po visko jaučiasi geriausiu krušekliu pasaulyje. Jis mano: juk palydovės barškinasi kiaurą parą ir išmėgino kiekvieną įmanomą pozą ar scenarijų, vadinasi, jei aš ką tik suteikiau jai sukrečiantį orgazmą, iš tikrųjų esu toks geras, koks visada maniausi esantis!

Jau senokai supratau: kuo tikroviškesnė ir nuoširdesnė buvau, tuo labiau tai patiko klientams. Jei tai darydama leidžiu sau atsipalaiduoti, abu patiriame malonumą, o jie grįžta norėdami dar.

Nežinau, ar esu fantastiška lovoje, ar tiesiog užsiimant seksu už pinigus visi apribojimai išnyksta, tuomet išnyra mano vidinė sekso deivė. Niekada to iki galo nesuvokiau, bet numaniau tikriausiai mėgstanti dominuoti. Niekada neturėjau progos to išbandyti su ankstesniais partneriais, tiesiog nujaučiau, kad tai galbūt kunkuliuoja po paviršiumi, bet visą laiką saugiai užsiimdavau paprastu, anot profesionalų, „vaniliniu seksu“. Šį darbą pasirinkau ne dėl galimo lytinio pasitenkinimo, man svarbus buvo tik finansinis aspektas, bet tai darydama suvokiau, jog mėgstu dominuoti, tai didina pasitikėjimą. Nesu tikra, ar galėčiau tai daryti ne darbo aplinkoje ir nepasirinkusi palydovės vaidmens, be to, esu labiau linkusi išmėginti šį tą naujo darbe, o ne asmeniniame lytiniame gyvenime.

Egzistuoja dar kelios priežastys, kodėl išdykauti lengviau darbe. Pirma, to iš manęs tikimasi. Antra, jei nepavyksta, galiu išeiti — nebūtina apie tai kalbėtis ar visko užglaistyti. Praeityje susitikinėjau su keliais vaikinais, kurie buvo arba susikaustę lovoje, arba tiesiog nepatyrę — aš neabejotinai į tai reagavau ir buvau lygiai tokia pat susikausčiusi. Atspindėdavau visus seksualinius pranešimus, kuriuos gaudavau iš meilužio. Lygiai taip pat būdama su klientais, kurie žino, jog esu atvira ir entuziastinga, esu tikra, padedu jiems atsipalaiduoti ir elgtis natūraliai. Man patinka atsipalaiduoti ir matyti atsipalaiduojančius vyrus, nes užsimanau dar labiau atsipalaiduoti — tai geidulingas seksualinio išsilaisvinimo ratas!

Nemanau, kad mano dominuojančios palydovės įvaizdis būtų priimtinas kasdieniame socialiniame bendravime. Per daugelį metų išmokau arba buvau išmokyta, kad moteriai socialiai priimtiniau būti kiek nuolaidesnei. Dėl to, reaguodama į socialinius ženklus, gautus vaikystėje, nuo ankstyvo amžiaus nuramdžiau dominuojančios savybės užuomazgas. Nors vyrams galbūt patinka, jog vadovauju miegamajame, žinau, kad taip elgdamasi kasdieniame gyvenime daug ką įžeisčiau. Vis dėlto man tai patinka ir viliuosi ateityje galėsianti atidžiau tai ištyrinėti asmeniniame gyvenime. Aš visada nepaprastai mėgau seksą, be to, esu godi skaitytoja. Per daugelį metų, ypač kai santuoka (ir lytinis gyvenimas) buvo beišblėstanti, perskaičiau daugybę sekso patarimų, bet niekada nedrįsau jų išmėginti. Kad ir kaip keistai skambėtų, jaučiausi nemaloniai darydama ką nors naujo su buvusiuoju vyru. Dažniau imdavausi to, kas išbandyta. Skaičiau, kaip gerai čiulpti arba smaukyti, kaip sugundyti vyrą, bet niekada to nepritaikiau — iki tol, kol to prireikė darbe. Tai labai maloniai nustebino!

Esu visiškai įsitikinusi, kad vyrams patinka seksas be pagražinimų, tai yra, seksas, kuomet jiems nereikia atsižvelgti į mano jausmus, nuotaiką ar padorumo jausmą. Žinoma, tai smarkiai skiriasi nuo mylėjimosi užmezgus santykius. Žinau, nes pati buvau toji žmona rimtuose santykiuose ir nemanau“ kad mano buvęs vyras nešvankumu ar geismu prilygo klientams. Neseniai skaičiau rezultatus apklausos, kurioje teigiama, kad airiai — geriausi meilužiai iš visų tautybių. Iš patirties sakyčiau, kad tai gali būti tiesa. Gavę leidimą jie tikrai moka pasireikšti. Sakydama „leidimą“, omenyje turiu tai, kad jie būna su moterimi, vertinančia juos seksualiai ir neteisiančia, kuriai pačiai tai patinka. Matyt, todėl turiu nuolatinių klientų. Pasak jų, užsiimame puikiu seksu, su manimi labai paprasta bendrauti, esu „malonus“ žmogus. Tikrai, nuolat tai girdžiu, atrodo, mano klientams labai svarbu puikiai leisti laiką su moterimi, kuri, jų manymu, „maloni“. Taigi, jie mane laiko atvira, atsipalaidavusia ir paprasta.

Drįsčiau teigti, kad jei visuomenė taip nesmerktų prostitucijos ir, aišku, ji nebūtų nelegali, galbūt būčiau pasirinkusi tokią profesiją. Tikriausiai nėra tokios moters, kuri bent kartą nebūtų susimąsčiusi: ar galėčiau būti palydove? Aš tikrai anksčiau apie tai pagalvodavau. Visuomet turėdavau kitokį darbą, todėl rimčiau apie tai svarstyti nereikėdavo. Tačiau kalbant atvirai daugybės eilinės dirbančios motinos poreikių atžvilgiu tai labai palankus darbas: pati sau viršininkė, lankstus darbo grafikas, kūrybingas, gerai apmokamas, nenuobodus darbas su žmonėmis dalimi etato už viso etato atlyginimą, minimalios išlaidos vaikų priežiūrai, nes galima dirbti, kai jie mokykloje. Mainais reikia aukšto libido, noro tyrinėti seksualinę asmenybės pusę, perlipti seksualumo ribas ir nepaisyti visuomenės normų.

Tikrovė tokia, kad net jei man ir nebūtų reikėję uždirbti pinigų, man būtų patikę taip dažnai užsiimti seksu, gal net dar dažniau. Tikrame pasaulyje turime užsidirbti pinigų ir apmokėti sąskaitas — kai kuriems nepakanka laiko lytiniam gyvenimui. Daugeliu atžvilgių tobulai tinku šiam darbui. Nesvarbu, yra krizė ar ne, kai kurios moterys niekada nedirbtų prostitutėmis, o kitos tuo užsiimtų. Aš tai pasirinkau, nes man reikėjo pinigų, bet taipogi manau turėjusi natūralų polinkį dirbti sekso pramonėje. Tiesą sakant, jaučiu dilgtelint apmaudą, kad tik taip neseniai atradau šią savo pusę. Iki trisdešimties, kai galėjau laisvai keliauti ir lengvai užsitikrinti slaptumą ir anonimiškumą, būčiau susikrovusi nemažą turtą. Liūdna, tačiau būdama dvidešimties niekada, net ir norėdama, nebūčiau drįsusi tuo užsiimti. Gyvenimas tikrai užknisa, tiesa? Išminties ir pasitikėjimo įgauname, kai jaunystės žydėjimas kartu su laisve ir galimybėmis būna seniai išblėsęs.

Žvelgdama atgalios nesuprantu, kur dingo seksualinis mano susivaržymas. Tikrai ne dėl auklėjimo. Jei galima tikėti tuo, kas rašoma, mūsų „meilės žemėlapis“ — to, kas mus fiziškai ir psichiškai jaudina, raidos vaizdas — susiformuoja vaikystėje, sulaukus maždaug aštuonerių metų. Šią teoriją 1921 m. sukūrė žymus psichologas Džonas Viljamas Monis, jo „meilės topografijos“ idėja iš dalies paaiškina, kodėl moterys „išteka už savo tėvų“, kitaip tariant, kodėl jas traukia asmeninės ir išorinės savybės, panašios į būdingas tėvui. Nesu tokia įsitikinusi šios idėjos teisingumu. Tiesą sakant, mane traukia vyrai, pasižymintys visiškai priešingomis savybėmis nei mano tėvas. Kalbant apie išvaizdą, mano tėvas buvo plikas, barzdotas, vėjo nugairintas ūkininkas, o aš renkuosi tvarkingus, raumeningus, sveikus ir tankiais plaukais — toks mano tipas. Man nepatiko tėvo išvaizda, todėl ieškojau jo priešingybės, bet mane traukia panašios į jį asmenybės. Galbūt tai sutapimas, bet tam tikras modelis tikrai egzistuoja. Nuo mažumės mane trikdė tėvų santykiai, nes jie dažnai pykdavosi ir nuolat buvo vienas kitu nepatenkinti. Tikėtina, kad stengdamasi rasti vyrą, pasižymintį priešinga išvaizda nei tėvas, pamiršau apie jo asmenybę. Tai paaiškintų, kodėl ištekėjau už buvusio vyro, kurio išvaizda radikaliai skiriasi nuo mano tėvo, bet asmenybė baugiai panaši.

Mane įprastai represyviai užaugino katalikiška provincijos šeima. Niekada nemačiau nė vieno tėvų nuogo, o tėvas vaikystėje dukroms neleido rodyti kūno. Iki ankstyvos paauglystės nė nenutuokiau, kad mano tėvai užsiima seksu. Jei, kol buvau vaikas, jie ir buvo lytiškai aktyvūs, niekada to nežinojau nei aš, nei broliai bei seserys. Galbūt kai kurie vyresnėliai žinojo, bet jaunėliams to nesakė. Pamenu visišką pasibjaurėjimą, apėmusį suvokus, iš kur atsiranda vaikai — prireikė kelių savaičių, kad priprasčiau prie minties apie „tai“ darančius tėvus. Tikriausiai tai tikslus atspindys baudžiamojo požiūrio į seksą, kurį perėmiau vaikystėje. Tai, kad sužinojus, ką tėvai darė lovoje, jaučiausi kone traumuota, puikiai atspindi tėvų suformuotą neigiamą požiūrį į seksą. Iki pat šios dienos niekada nemačiau jų bučiuojantis.

Mokykloje nebuvo lytinio švietimo, taigi, jei to neišmokai iš tėvų, turėjai pasikliauti daugiau žinančiais bendraamžiais. Mama man sakė tik viena: seksas skirtas tik susituokusioms poroms, o nėštumas nesusituokus nepriimtinas — viskas paprasta. Tai buvo visiškai aišku, aš ir seserys tikėjome, kad slaptas abortas privalomas, jei kuri nors mūsų užkibtų. Nors nėštumo nutraukimas prieštarauja katalikų mokymui, mes supratome, kad jis priimtinesnis nei nėštumas. Mano žinios, kaip pasiekti tą būseną, buvo šiek tiek paviršutiniškos, kadangi tėvai nieko nepasakojo apie mūsų kūnus. Iš prigimties buvau smalsi, todėl genitalijas ir seksą supanti paslaptis vertė dar labiau smalsauti ir apie tai sužinoti.

Man buvo penkiolika, kai pavyko šį tą suprasti apie didžiąją paslaptį. Neturėdavome daug laisvės, taigi galimybių išeiti ir su kuo nors susipažinti pasitaikydavo retai. Praėjusią vasarą tetulės komodoje buvau radusi moterų savigalbos sekso vadovėlį ir nemažai sužinojau apie savo anatominę sandarą. O kalbant apie suaugusiųjų pagalbą, tokios nebuvo, išskyrus žinią, perduodamą nepatenkintu liežuvio caksėjimu išvydus bučiuojantis seriale Glenroe arba privalomu kanalo perjungimu vidury bučinio, iki šiol nesu mačiusi nė vienos Dalaso serijos nuo pradžios iki pabaigos. Toks tėvų slapukavimas man bylojo, jog egzistuoja visiškai kitoks pasaulis, prieinamas tik suaugusiesiems, ir aš norėjau apie jį sužinoti daugiau.

Vasarą po pagrindinės mokyklos egzaminų man leido pernakvoti pas draugę. Jos tėvai buvo kur kas atviresni ir dažnai viešai rodydavo jausmus. Tai pirmoji pora, kurią mačiau bučiuojantis pasisveikinant. Tą vakarą juos netikėtai pakvietė išeiti išgerti, ir jie pasikliovę mumis paliko vienas namie — juk mums buvo penkiolika. Vos tik tėvukai išėjo pro duris, draugė paskambino kitiems bičiuliams rajone ir pasikvietė juos kavos — tikrai, tik kavos: gerti nepilnamečiams buvo draudžiama. Po valandos virtuvėje jau sukiojosi pustuzinis žmonių, per kelias minutes paaiškėjo, kas kam patinka. Dėl izoliuoto auklėjimo norėjau abiem rankomis čiupti gautą kruopelytę laisvės, taigi išsmukau į svetainę su pora metų vyresniu vaikinu. Kadangi jis buvo vyresnis, maniau jį esant patyrusį. Nežinau, ar tikrai toks buvo, bet prisiminimuose jis išsiskiria kaip vaikinas, suteikęs įsimintiną naktį.

Iš pradžių jis išmokė mane tinkamai bučiuotis. Nejaučiau gėdos dėl patirties stokos ir buvau labai aistringa mokinė, o tai kompensavo patirties stygių. Tapome laimingiausiais paaugliais šalyje, kai draugės mama paskambino pasakyti, kad jie liksią nakvoti ir grįšią tik kitą rytą, po dešimtos. Vakarui artėjant prie pabaigos ir kitiems išėjus namo, maniškis pasiliko, o draugė pasakė nekreipsianti į tai dėmesio, jei tik jis dings ankstyvą rytą. Be žodžių nusivedžiau jį į vieną tuščių kambarių. Iš niekada nebučiuotos virtau mergina, šokančia į lovą su vaikinu. Jaučiausi labai moteriška ir mėgavausi kiekviena nuotykio akimirka. Prieš nusirengdami sutarėme, kad apatinių nenusivilksime — juos nusimesti rodėsi per didelis šuolis, be to, seksas, šiaip ar taip, skirtas santuokai. Tačiau niekas nesukliudė įvykti visiems kitiems dalykams.

Vis dar aiškiai prisimenu pirmą akimirką, kai susilietė mūsų apnuoginta oda. Mano stuburas dilgsėjo, neįsivaizdavau geresnio potyrio būnant su vyru. Galėjau amžinai ten būti, kai leidome kūnams elgtis instinktyviai ir sugerti prisilietimų keliamą jaudulį. Taip ir gulėjome, bučiavomės nenusivilkę apatinių, kol pradėjo tekėti saulė. Tada jis pamažu leido rankai nuslysti man tarp kojų, tikrindamas, ar liepsiu jam liautis. Neliepiau. Leidau įkišti ranką į kelnaites ir pajusti tai, kas ten dėjosi. Iki tol neprisiminiau kada nors buvusi lytiškai susijaudinusi ir nenutuokiau, kodėl buvau tokia drėgna. Buvau tikra, kad tai ne šlapimas, bet kai jis palietė mano drėgmę, sudejavo ir smarkiau pabučiavo, man slapta palengvėjo, kad ten, apačioje, viskas gerai. Rodėsi, kad jis žinojo, ką darąs ir ko tikėtis iš mano putytės, nors pati ir nežinojau. Aišku, mačiau paveikslėlius knygoje, bet joje nebuvo užsiminta apie palaimą, glūdinčią klitoryje. Oho! Kodėl to nežinojau? Kodėl pati to neatradau? O kai jis kyštelėjo pirštą vidun, Dieve mano, nė nenumaniau, kad kitas asmuo gali sukelti manyje tokius pojūčius. Jis ėmė greičiau brūkšėti klitorį, ir pajutau, kad kažkas turi augti, kažkas, apie ką nieko nežinojau. Rodos, man nieko nevyko. Jis uždėjo mano ranką ant savo varpos. Mane nustebino jos dydis, apėmė susidomėjimas, nors vis dar nesupratau, ką darau. Jis patraukė ranką nuo mano putytės ir uždėjo ant manosios, apglėbusios varpą. Taip ir laikė manąją vis didindamas tempą, judindamas aukštyn žemyn, kol baigė. Nesupratau, kas jam darosi, tačiau tai atrodė visiškai natūralu ir abu tuo mėgavomės.

Buvau pernelyg įsijautusi į malonumą, kad jaudinčiausi, ką jis apie mane pagalvos, ar jam patiko mano kūnas ir ar mes dar kada nors pasimatysime. Nieko neklausinėjau. Buvau pernelyg įsigilinusi skaitydama jo kūno kalbą, širdies plakimą ir kvėpavimo intensyvumą, kurie mane vedė. Kambarys jau buvo užlietas ankstyvo ryto šviesos, ir aš žinojau, kad jam tuoj reikės sprukti. Jis paklausė, ar galėtų numauti man kelnaites, bet mane tai vis dar trikdė. Be to, jei galėjau taip pasilinksminti jų nenusimovusi, tuomet nėra ko skubėti.

— Anksčiau niekada to nedarei, tiesa? — valydamasis paklausė jis.

— Taip, pirmas kartas, — atsakiau labai patenkinta savimi.

— Žinai, gali taip daryti sau vien liesdama, — pasakė jis žvelgdamas į mano tarpukojį.

Neatsakiau, bet įsidėjau domėn tai padaryti pirmai progai pasitaikius. Pamaniau: jei jis tai žino, tikriausiai visos moterys taip elgiasi.

Tą vakarą, prisimindama kiekvieną pikantišką smulkmeną, nusprendžiau pamėginti ir padaryti tai, ką jis darė su klitoriu. Vis dar nežinojau, ko tikėtis, bet akivaizdu, kad tiek vyras, tiek moteris iš to patiria kažkokį malonumą. Mačiau jį baigiant ir norėjau sužinoti, kas būna moteriai. Galiausiai tai nutiko po daugybės bandymų ir klaidų, keičiamo tempo, prisilietimo ir vietos, bet, Dieve, buvo verta laukti! Nuo to laiko užsikabinau.

9. Netikėta sekso bomba

Prireikė poros pokalbių su Dereku, kol jis galiausiai paskyrė susitikimą. Save apibūdino kaip į pensiją išėjusį inžinierių, gyvenantį vakarų Airijoje. Jis buvo iškalbus, mandagus ir išsilavinęs, bet jau išėjęs į pensiją, todėl buvau šiek tiek skeptiškai nusiteikusi dėl jo išvaizdos — pripažinkime, nemanau, kad ką nors užveda žili gaktiplaukiai ir krūtinės plaukai, ir aš nesu išimtis. Teko palūkėti maždaug dešimt dienų, kol galėjome susitikti, nes jis išvyko žaisti golfo į Europą, paskui pas jį ir žmoną kelias dienas viešėjo sūnus ir marti. Po to jis buvo laisvas.

Neįtikėtina, kiek asmeninės informacijos kai kurie žmonės atskleidžia telefonu nepažįstamajam. Iš pradžių Derekas norėjo, kad aplankyčiau jį namie, nes žmona, kaip ir jis, buvo aktyvi pensininkė, retkarčiais nenakvojanti namie. Jis nurodė adresą, bet man buvo tolokai važiuoti, todėl susitarėme susitikti pusiaukelėje tarp jo ir mano namų. Savaime suprantama, jis spėjo pasakyti savo vardą, adresą ir mobiliojo telefono numerį, ir man toptelėjo: jei būčiau persekiotoja ar nusikaltėlė, galėčiau nuvykti pas jį, įsidėmėti automobilio numerį, įsilaužti vidun, susirasti kokį nors daiktą su žmonos vardu — voką ar vaistų indelį vonios spintelėje — ir jį šantažuoti. Tiesą sakant, užsiminiau jam apie tai: ar jis nesibaimina, kad atvykusi pas jį galėčiau jam ir jo šeimai sukelti daugybę bėdų? Aišku, niekada to nedaryčiau, bet maniau turinti pabrėžti, kaip pavojinga gali būti susisiekti su kekše, neturinčia kelių varžtelių. Jis pritarė, kad kalbu teisingai, bet pasakė, jog iš balso atrodau labai nuoširdi, ir jis manė galįs pasitikėti, kad gerbsiu visą asmeninę informaciją, išsakytą pokalbių ir susitikimo metu.

Per tas dešimt dienų, kai Derekas lankėsi Europoje, o vėliau buvo su šeima, mudu apsikeitėme keliomis labai pikantiškomis žinutėmis. Vieną vakarą jis valgė restorane ir parašė man esąs taip nepakeliamai susijaudinęs mąstydamas apie būsimą susitikimą, kad negalįs susitelkti pokalbiui. Žmona ir sūnus pastebėjo, kad jis rodosi nesavas, ir jam teko kaltę suversti nuovargiui po golfo kelionės. Iš tiesų jis nekantravo atsidurti su manimi vienumoje. Pati pradėjau taip pat jaustis. Artėjant susitikimo dienai ėmiau jaudintis. Jo žinutės buvo seksualios, mielos, įdomios ir linksmos. Mane labai užveda protingi vyrai. Omenyje turiu ne akademiškai protingus, o tokius, kurie rodo išnaudojantys visus smegenų pajėgumus — kandus, šmaikštus sąmojis visada vilioja.

Kaip visada paklausiau Dereko, ar jis turi ypatingų reikalavimų arba pageidavimų dėl drabužių ir apatinių, ir jis paprašė apsivilkti suknelę ir kojines su keliaraiščiais. Pasistengiau ir įsigijau padorų seksualų diržą kojinėms. Galiu pasakyti, kad jų rasti sunku nuo tada, kai išrado prilipinamas kojines, bet, kaip žino kiekviena moteris storesnėmis nei vabzdžio kojomis, prilipinamos kojinės viso labo įsispraudžia į šlaunis suformuodamos du gelbėjimo ratus — o tai prastai atrodo! Šiek tiek paieškojusi radau juodą diržą ir senamadiškas kojines su juoda siūle, kylančia nuo kulno iki užpakalio. Nusprendžiau apsivilkti nuostabią suknelę, praėjusiais metais spontaniškai įsigytą per sausio mėnesio išpardavimą. Tuo metu neturėjau priežasties jos pirkti, tiesiog man patiko, bet jei tik patinka tai, ką įsigyji, tikrai rasi progą apsivilkti.

Artėjant susitikimo dienai jaučiausi keistai nervinga. Pamaniau, kad Derekas gana patyręs, daug keliavęs ir rafinuotas, ir galvojau, kad, negavęs to, ko norėjo, gali būti dygokas ir kritiškas. Nenorėjau nuvilti — nė vieno kliento nenorėjau nuvilti, bet Derekui norėjau padaryti ypač gerą įspūdį, nes tikėjausi jį tapsiant nuolatiniu. Norėjau, kad nuolatiniais klientais taptų rafinuoti, seksualūs vyrai, ir kol kas atrodė, kad jis šiuos kriterijus atitinka.

Susitarėme susitikti viešbutyje septintą valandą. Atvažiavau trisdešimt minučių anksčiau ir paruošiau kambarį. Užtraukiau užuolaidas, atsukau šildymą ir pastačiau muzikos grotuvą. Ant spintelės prie lovos išdėliojau prezervatyvus, lubrikantą, antiseptinį purškalą, drėgnas ir sausas servetėles. Uždegiau kelias kvapiąsias žvakes, apsižiūrėjau veidrodyje ir į spintą įkišau krepšį. Kadangi kitų klientų tą dieną neturėjau, pasistengiau pasidaryti dailų makiažą ir, taip, buvau susijaudinusi nuo iki susitikimo gautų žinučių — man reikėjo padoriai pasibarškinti. Pasipuošiau diržo ir kojinių deriniu, dėl kurio jaučiausi seksuali, paskui suknele, ir įvertinau save veidrodyje. Pirmyn!

Suskambo telefonas — Derekas pranešė įsukąs į automobilių stovėjimo aikštelę. Pasakiau, kaip ateiti iki kambario, ir liepiau pasitikinčiai belsti į duris, tarsi jis turėtų teisę čia būti. Niekas labiau nekelia įtarimo, nei vyrukas, slenkantis viešbučio koridoriumi ir bijantis, kad jį perpras. Dirbtinis pasitikėjimas prilygsta tikram ir pritraukia minimalų viešbučio darbuotojų ar kitų svečių dėmesį. Įpyliau į dvi stiklines gazuoto vandens ir atsisėdau ant lovos.

Tvirtas beldimas į duris pranešė apie jo atvykimą. Pasipurškiau kaklą ir riešus „Chanel“ kvepalais ir energingai atidariau duris.

Širdis nusmuko į kulnis. Derekas atrodė kur kas vyresnis nei kalbant telefonu, ir staiga pasijutau kvailė, kad svajojau, jog šis susitikimas bus nuostabus. Jo plaukai buvo žili, veidas labai raukšlėtas (tikriausiai dėl daugelio metų, praleistų sportuojant lauke), be to, jis buvo užsidėjęs labai senamadiškus akinius. Vildamasi, kad jis nepastebėjo mano nusivylimo, pakviečiau užeiti. Užkalbinau apie kelionę į viešbutį ir trumpai šnektelėjome apie golfą ir koks jis užsiėmęs nuo tada, kai išėjo į pensiją. Tuomet pasiūliau pradėti ir paraginau jį nusiprausti po dušu. Visada primygtinai prašau kliento būti nusimaudžius valandą prieš ir susitariu dėl to iš anksto. Dauguma vyrų priima pasiūlymą palįsti po dušu — raminantis karštas vanduo atpalaiduoja, jei jie šiek tiek nervinasi. Pasirūpinu, kad po ranka būtų šviežio muilo, rankšluosčių, dantų šepetėlių ir pastos. Tai itin svarbu rūkaliams, kadangi negaliu pakęsti rūkymo ar prasto rūkančiojo burnos kvapo. Įprastai nesiruošiu bučiuotis su klientu, bet jei jis rūko, man sunku būti greta tvyrant priplėkusiam tabako kvapui.

Derekas priėmė pasiūlymą nusimaudyti po dušu. Jis nė kiek nesivaržydamas nusirengė ir sumetė drabužius ant kėdės atlošo. Jam maudantis pasiruošiau negližė, jei nusivilkčiau suknelę ir prireiktų įlįsti į šį tą patogesnio. Derekas iššoko iš vonios ir sausindamasis gana plaukuotą kūną vaikštinėjo nuogas. Jis buvo lieknas, bet sportiškas, dailių raumenų ir netikėtai nuostabių kojų. Paklausiau, ar jis norėtų atsigulti ant lovos, bet jis pasakė norįs žiūrėti, kaip nusirengiu, ir atsisėdo ant jos. Gundomai žiūrėjau tiesiai į jį, atsisegiau suknelę ir leidau jai nukristi ant grindų. Nuspyriau drabužį į šalį ir likau stovėti su juoda nėrinių liemenėle, derančiomis siaurikėmis, diržu, juodomis kojinėmis ir raudonais lakuotais aukštakulniais.

Jis sureagavo smarkiai susijaudindamas: sėdėdamas ant lovos pritraukė mane stovinčią arčiau ir priglaudė galvą man prie krūtinės, stipriai glėbdamas rankomis, tarsi norėdamas sugerti mano aromatą, kūno prisilietimą, odos šilumą. Glaudžiau jo galvą prie savęs ir nustebau, kad gana greitai susijaudinau. Jo rankos buvo stiprios, dabar jutau jame jėgą, kurios nepastebėjau jam įėjus. Jis ėmė tyliai dejuoti ir pasakė, kad nuostabiai atrodau. Atitraukė galvą nuo krūtinės ir pažvelgė man į veidą švelniai jį liesdamas, atkartodamas akių, skruostų ir burnos kontūrus. Lyžtelėjau nykštį, kai šis slydo mano lūpomis, ir jis aiktelėdamas užsimerkė. Įsiurbiau pirštą giliai į burną ir krimstelėjau pagalvėlę. Derekas pradėjo jį judinti burnoje, kuri atsipalaidavo ir tapo švelni. Buvo akivaizdu, kad abu jaučiame tarp mūsų augančią neįtikėtiną seksualinę energiją. Lyžčiojau ir kramsnojau jo pirštus bei delnus. Pamaniau: „Viešpatie, jei abu taip jaučiamės, kai bučiuoju jam ranką, būsiu klaidingai jį įvertinusi.“

Neįtikėtinai susijaudinau — tikrai to nesitikėjau. Paliečiau jo burną, kad žiūrėčiau jam į veidą, kol jis bučiavo ir laižė mano rankas stebėdamas, kaip tą patį darau jo delnams. Užtęsėme, nes tai buvo keistai erotiška ir kėlė fantastišką jausmą. Mūsų burnos priartėjo, ir kai lūpos susilietė, rodėsi, kad įsižiebė liepsna. Aistra buvo tokia smarki, kad apstulbau. Apsivijau jį kojomis, kad prisiglausčiau arčiau. Norėjau jo daugiau, norėjau pajusti jį visame kūne. Vyriškis, kurį vos prieš kelias minutes pavadinau „eiliniu pagyvenusiu krušekliu“, pasižymėjo stipriausia seksualine energija, kokią man teko patirti. Neįtikėtinai susijaudinau ją priimdama.

Jis apvertė mane ir paguldė ant nugaros, paskui nusegė liemenėlę ir atsisėdo tarp kojų laikydamas jas ore, o aš vis dar buvau su keliaraiščiais, kelnaitėmis, kojinėmis ir aukštakulniais. Žinoma, jis grožėjosi vaizdu po permatomomis siaurikėmis, todėl atsiguliau ir leidau jam pasimėgauti. Žiūrėjau tiesiai į jį. Jaučiausi neįtikėtinai gerai dėl savo išvaizdos, ypač todėl, kad buvo akivaizdu, jog jam patinka tai, ką mato. Jis iškėlė mano dešiniąją koją ir ėmė bučiuoti nuo pėdos iki šlaunies, iki keliaraiščių pabaigos. Prieš pereidamas prie šlaunų, jis stabtelėjo, paskui įbruko galvą į dešinę nuo kirkšnies. Žinojo, ką daro: jei būtų ėjęs tiesiai prie putytės, to būtų per daug ir per anksti. Jau buvau sudrėkusi, bet laukė dar daug malonumo, o jis puikiai žinojo, kaip jo suteikti. Įkniaubęs galvą į mano kirkšnį, kita ranka kilstelėjo kairę koją ir užsidėjo ant peties. Muistydamas petį, palindo po šlaunimi ir užpakaliuku, kol liesa, sportiška ranka atsidūrė po mano nugara. Jis buvo labai stiprus — galiu pasakyti iki pat šios dienos nebuvusi su kitu tiek seksualinės energijos turinčiu vyru.

Jis stabtelėjo ir atsikvėpė, tarsi norėdamas pristabdyti įvykių eigą. Perbraukiau rankomis jo plaukus ir švelniai timptelėjau. Jo galva vis dar buvo mano kirkšnyje ir jis pradėjo švelniai ją krimsčioti, pamažu traukdamas ranką nugara žemyn užpakaliuko link. Plačiai išskėčiau kojas. Jau buvau smarkiai susijaudinusi ir pasiruošusi, norėjau pajusti jį giliai savyje. Jo ranka nusileido užpakaliuku, jis timptelėjo nėriniuotas siaurikes į šoną ir pakišo pirštą po medžiaga. Ant kelnaičių pajuto mano drėgmę ir erzinamai stabtelėjo prieš perbraukdamas nykščiu putytę, kad pajustų, kokia susijaudinusi esu. Tuo metu jis jau prakaitavo, nes siekdamas, kad atsidurtume šioje padėtyje, pasitelkė visus kūno raumenis. Patraukė galvą nuo kirkšnies ir veidu įsikniaubė į putytę, giliai manęs įkvėpdamas. Iš malonumo išriečiau nugarą, ir jis uždėjo rankas man ant krūtų. Veidą vis dar įkniaubęs į putytę jis suėmė spenelius ir, nors pojūtis buvo šiurkštokas, toks šiurkštumas buvo labai malonus — priėmiau jį kaip gryną malonumą.

— Velniava, — sudejavo jis. — Nebegaliu daugiau laukti. Turiu į tave įeiti.

Jis nuavė mano batelius, čiupo kelnaites už šonų ir nuplėšė jas. Vis dar buvau su kojinėmis ir diržu. Paėmiau prezervatyvą ir užmoviau ant jo labai didelės kietos varpos. Atsiguliau — jo varpai nereikėjo padėti. Jis užgulė mane ir pažvelgė man į akis, o mūsų veiduose švietė abipusis noras susijungti. Jis pasirėmė ant alkūnių, ir jo varpa rado įėjimą. Turiu pasakyti, kad tai mėgstamiausia sekso dalis — na, bent jau su tais vaikinais, kurie geri lovoje. Akimirka, kai jo varpa būna prie pat mano putytės, ir abu akimirksnį stabtelime žinodami, kad keli pirmi įsiskverbimai patys geriausi. Tai pati mėgstamiausia barškinimosi dalis. Kūnas sugeria pojūčius leidžiantis vis giliau ir giliau į grynos palaimos pasaulį. Tiesą sakant, tai geriau nei orgazmas.

Derekas žiūrėjo man į akis prieš giliai į mane įsiskverbdamas. Abu surikome apimti malonumo, ir aš uždengiau jam burną primindama, kad esame viešbutyje ir nenorime būti išgirsti. Jis įsiskverbė giliau, o aš apsivijau jį kojomis, kad jis atsidurtų arčiau. Jis pakėlė mane, ir sėdomis atsidūriau viršuje. Jis buvo labai lankstus ir vikrus. Išriečiau nugarą, kad atsigulčiau ant lovos, bet šlaunimis vis dar sėdėčiau ant jo, o varpa liktų viduje. Jis atsisėdo ir sumurmėjo kelis keiksmažodžius parodydamas, kad jam labai patinka. Nors keiksmažodžiai sekso metu man įprastai nepatinka, girdėti, kaip mane vadina pasiutusiai seksualia kale, kažkodėl patiko, net jaudino. Mane nustebino, kaip derėjome su šituo vyruku. Kristau, kaip moteriai buvo malonu visai nieko nenurodinėti. Rodėsi, jis instinktyviai žinojo, kada reikia pakeisti pozą, kad neprarastų įkarščio.

Jis kilstelėjo mano kojas, pervertė jas, ir aš atsiguliau ant pilvo. Kuo plačiau išskėtęs kojas atsigulė man ant nugaros ir įsiskverbė dar giliau. Viską sulėtinome, bet tik tam, kad pasimėgautume kitokiu pojūčiu. Pasirėmiau ant alkūnių, o jis pamažu slydo į ir iš manęs. Pabučiavo man sprandą, o aš atsiguliau ant krūtinės. Išriečiau dubenį jo link, kad kuo daugiau jo pajusčiau viduje. Jis suėmė mane už juosmens ir pasisodino ant savęs nugara į save. Atsigulė, kad galėtų stebėti, kaip į mane lenda jo varpa, ir matytų mane iš nugaros.

— Velniai griebtų, turiu baigti, — kvėptelėjo jis.

— Gerai.

Stengiausi atsisėsti kuo toliau ant jo, kad įgaučiau atsvaros ant jo varpos. Kaip galėdama smarkiau stūmiausi ant jos ir pasitelkiau blauzdų raumenų jėgą, kad judėčiau aukštyn žemyn. Pavargau, bet mažiausia, ką galėjau padaryti, tai suteikti jam puikų orgazmą, kadangi tai buvo pats geriausias seksas su nepažįstamuoju. Pavyko. Baigdamas jis tiesiogine to žodžio prasme riaumojo, ir aš meldžiau Dievą, kad niekas neišgirstų, nors poros tikriausiai užsiima seksu viešbučiuose dieną!

Mudu prakaituoti susmukome ir gulėjome, rodos, visą amžinybę. Kalbėtis nereikėjo — abu žinojome, ką apie tai manėme. Po kurio laiko, kai pradėjome ramiai kvėpuoti, Derekas pasisuko į mane ir tarė:

— Matyt, verčiau apsivalysiu.

Jis pabučiavo man į kaktą, paskui švelniai į lūpas. Tai, kas prasidėjo švelniu bučiniu, rodėsi, pažadino visą vos prieš kelias akimirkas patirtą aistrą. Bučiavomės kokias penkias minutes, paskui jis atsitraukė sakydamas, kad mielai pakartotų, bet turįs grįžti namo.

Jam nuėjus į dušą, apsivilkau negližė ir padaviau jam švarių rankšluosčių. Kol jis rengėsi, krapštinėjausi kambaryje. Atėjus metui atsisveikinti, jis padėkojo man už fantastiškai praleistą laiką ir pasiteiravo, ar sutikčiau vėl su juo pasimatyti.

— Bet kada, su malonumu, — atsakiau nuoširdžiai.

Jis padavė man sutartą pinigų sumą ir pasakė paskambinsiąs, kai turėsiąs laiko susitikti. Tai taręs išėjo. Atsiguliau ant lovos mąstydama apie tai, kas ką tik įvyko. Buvau išsekusi dėl seksualinio pasitenkinimo ir mėgavausi vidine ramybe. Vyrai vis dar galėjo mane nustebinti — jis nepanėšėjo į puikų meilužį, bet štai, būtent toks ir buvo.

Nuo tos dienos Dereko nemačiau ir negavau iš jo žinių. Ką žinai, galbūt jis miręs ir palaidotas. Toks jau darbo sekso pramonėje pobūdis: nežinai, su kuo susitinki, ir nėra visiškai jokio grįžtamojo ryšio. Kaip sakoma, sumoki ir išeini, bet retkarčiais susimąstau apie kai kuriuos klientus, padariusius man didžiausią įspūdį: ar jie vis dar su tais pačiais partneriais, ar išsprendė problemas, apie kurias kalbėjomės, ar rado drąsos paprašyti žmonų daryti lovoje tai, kas jiems iš tiesų patinka.

Derekas ypatingas tuo, kad niekada nebūčiau įsivaizdavusi, jog jis kupinas tokios neįtikėtinos energijos ir taip jaudina lovoje. Matyt, žmogaus seksualinė asmenybė yra unikali ir nepakartojama, ir tikrai negali atspėti, koks jis bus lovoje, kol iš tiesų ten neatsidursi. Tai privertė susimąstyti, kaip man sunku rasti partnerį, tinkamą visose svarbiose gyvenimo srityse. Kai buvau užsiregistravusi oficialiose pažinčių svetainėse ir ieškojau partnerio, šis būdas buvo labai paviršutiniškas: apie kitą žmogų galėjau spręsti tik iš to, ką jis nusprendė parašyti apie save, o galbūt tai išgalvojo. Paskui ateitų metas, kai sutartume apsikeisti nuotraukomis, bet nesu tikra, ar tai apskritai naudinga: nuotraukose nėra visų subtilybių, dėl kurių asmuo tampa mums patrauklus. Vienmatė nuotrauka nieko nepasako apie to asmens šypseną, pasitikėjimą, laikyseną, ar jis stengiasi dėl savo išvaizdos, — apie visus svarbiausius požymius. Jei būčiau susipažinusi su Dereku pažinčių svetainėje, jis būtų vienišas ir atsiuntęs nuotrauką, mane būtų atstūmusi seniokiška jo išvaizda, nebūčiau norėjusi su juo susitikti išgerti. Niekada nebūčiau įspėjusi, kad tikrovėje tarp mūsų įsižiebtų tokia pribloškianti seksualinė trauka.

Atsižvelgus į visus kintamuosius, kurie būtų patenkinti mums renkantis partnerį, nieko nuostabaus, kad yra tiek daug nepatenkintų vyrų ir moterų. Tik pagalvokite, kiek daug yra svarbių sričių renkantis partnerį. Man svarbu intelektas, elgesys, gerumas, emocinė branda, gebėjimas suprasti, mokėjimas išklausyti, finansinis stabilumas (ar bent jau pakankamas sugebėjimas elgtis su pinigais), ūgis, viršijantis penkias pėdas aštuonis colius, puiki asmeninė ir burnos higiena ir geras stiliaus pojūtis. Štai ko noriu net prieš pabučiuodama! Kas, jei susitikus su visus reikalavimus atitinkančiu vaikinu, tarp judviejų nebus jokios seksualinės traukos? Arba, mąstant kitaip, jei bus sričių, kuriose jūs labai suderinami, bet kitose visiškai prasilenksite? Kokia statistinė tikimybė sutikti laisvą ir visus sąrašo reikalavimus, tarp jų ir laukinę seksualinę trauką, atitinkantį žmogų, kuriam ir pati tiktum? Dieve mano, jokios tikimybės nėra, tiesa?

10. Akistata

Po beveik keturių mėnesių gerai žinojau, ko ieško tipinis klientas, koks su juo bus seksas. Kartais karštai vildavausi, kad tądien sulauksiu „staigmenos“ ir susitiksiu su klientu, kuris, kaip paaiškės, bus fantastiškas lovoje, bet dažniausiai tekdavo užsiimti paprastu seksu misionieriaus poza, man būnant viršuje arba šuniuku, šiek tiek paplepėti prieš ir po, truputį bučiuotis, jei panorėdavau. Žinojau galinti sulaukti kur kas daugiau „staigmenų“, jei pakeisčiau priėmimo kriterijus ir nuspręsčiau dažniau susitikti su atsitiktiniais klientais, bet priėmiau sprendimą atrinkti juos remdamasi tvirtais kriterijais ir neketinau jų keisti vardan labiau jaudinančios darbo dienos. Mano atranka kol kas pasiteisino — nepatyriau nieko blogo. Taip, buvo klientų, kurių nenorėjau daugiau matyti, bet taip buvo dėl to, kad jie buvo ypač nepatrauklūs arba tiesiog pernelyg nuobodūs. Klientų netrūko, todėl galėjau retkarčiais sau leisti būti išrankiai. Tačiau žinojau, kad ilgiau dirbant didės tikimybė susidurti su toli gražu ne džentelmenišku klientu.

Vieną popietę kaip tik ruošiausi eiti apsipirkti savaitei, kai suskambo darbo mobilusis. Padėjusi rankinę ir raktus, atsiliepiau. Edis paklausė, ar ten paskambinęs — norėjęs pasiteirauti dėl masažo paslaugų. Atsakiau teigiamai ir klustelėjau, ar jis norėtų dar ko nors.

— Na, kaip suprantu, tai visapusiška paslauga?

— Taip. Ko pageidautum?

Jis pradėjo aiškinti, kad žmona prieš keturis mėnesius pagimdė pirmąjį jų vaiką. Ji maitino krūtimi ir nusprendė su kūdikiu miegoti kitame kambaryje, kad vyras naktį galėtų ramiai išsimiegoti. Jis labai aiškiai pasakė mylįs savo žmoną ir džiaugiąsis kūdikiu, bet esąs toks seksualiai įsitempęs, kad jam būtina su kuo nors susitikti. Romano užmegzti nenorėjo, taigi palydovė rodėsi geriausias sprendimas. Jis pasakė man jaučiąsis žmonos atstumtas ir ignoruojamas. Prieš gimstant šiam kūdikiui ji patyrė kelis persileidimus ir dabar buvo 100 procentų atsidavusi vaikui. Dėl persileidimų ji atsisakė mylėtis nėštumo metu, o po kūdikio gimimo neturėjo jokio libido, taigi jis be sekso tvėrė daugybę mėnesių ir nebegalėjo ilgiau apsikęsti.

Galėjau suprasti, ką jis išgyveno. Paklausiau, ar, jo manymu, po mudviejų susitikimo jis jausiąs kaltę. Jis atsakė prieš susituokdamas, kai dirbo mieste, lankydavęsis masažo salonuose, bet nedarė to nuo tada, kai atsikraustė į provinciją, į šeiminiam gyvenimui tinkamesnę aplinką. Visą tą laiką jis ieškojo diskretiškos palydovės, bet nesėkmingai — iki šiol. Iš to supratau, kad apie kaltę nėra nė kalbos. Jis ir anksčiau tai darė, žinojo, į ką veliasi, ir tikėjo, kad tai ne tokia pati išdavystė kaip romanas. Išstūmiau mintis apie jo žmoną iš galvos: tai jo sprendimas, ne mano.

Jis uždavė man daugybę klausimų apie įprastus dalykus: kaip aš atrodau? (Penkių pėdų šešių colių ūgio, vidutiniškos apvalių formų figūros, tamsių trumpų plaukų, mėlynų akių.) Kokio amžiaus? (Trisdešimt šešerių — aišku, pamelavau.) Koks drabužių dydis? (Keturioliktas — vyrai neskiria dvylikto, keturiolikto ir šešiolikto, bet gali žinoti, kad keturioliktas — vidutinis, todėl visada taip atsakydavau.) Ar aš apačioje skutuosi, ar depiliuoju vašku? (Skutuosi. Puiku.) Ar užsiimu analiniu seksu? (Taip.) Man tai buvo labai įprasti klausimai, žinojau, kokius atsakymus nori išgirsti klientai. Mano atsakymai jam labai patiko.

Pasiteiravau, ko jis labiausiai norėtų man apsilankius. Jis atsakė, kad jam patiktų atpalaiduojantis jausmingas erotinis masažas, o po jo — padoriai energingai pasidulkinti. Kadangi ilgai neužsiėmė seksu, jis bijojo per greitai baigti, todėl pasiūliau prieš masažą pirma padėti jam baigti. Tuomet jis galėsiąs pasimėgauti masažu ir pamažu pasiruošti seksui po jo. Jis apsidžiaugė tokiu pasiūlymu ir lygiai taip pat nudžiugo, kad atsiliepiau, nes tą vakarą buvo laisvas. Aš, kaip tyčia, taip pat. Jis buvo apsistojęs viešbutyje darbo reikalais, tad man būsią lengva jį aplankyti. Liepiau jam įsikūrus parašyti viešbučio pavadinimą ir kambario numerį, sutarėme, kad atvažiuosiu aštuntą vakaro.

Tą rytą jau buvau susitikusi su dviem eiliniais klientais viešbutyje maždaug už valandos kelio nuo namų. Turėjau nusivalyti makiažą ir iš naujo pasidažyti vakariniam susitikimui. Po ankstesnių dviejų klientų ir kelionės namo buvau pavargusi, bet vaikai svečiavosi pas tėtį, o man reikėjo esant galimybei kuo daugiau dirbti. Būtų kvaila atsisakyti dar vieno kliento, ypač jau apsistojusio viešbutyje.

Septintą vakaro buvau pasiruošusi ir pakeliui. Nusprendžiau apsivilkti džinsus ir šiugždančius mėlynus marškinius.

Apačioje vilkėjau permatomą vientisą negližė. Apranga buvo kasdieniškesnė nei tai, ką įprastai vilkiu dirbdama, bet vis tiek elegantiška, be to, patogi — vykstant pas trečią klientą per dieną stilius užleidžia vietą patogumui. Edis atsiuntė man informaciją apie viešbutį — jį buvo nesunku pasiekti naujuoju greitkeliu. Važiuodama klausiausi „Lyric FM“ — atrodo, klasikinė muzika sumažina įsiūčio kelyje atvejų skaičių. Mane ji nuramina prieš susitinkant su nauju klientu. Niekada daugiau taip nesinervinau kaip pirmąjį kartą, bet kaskart vis dar jaudinuosi — galvoje nuolat skamba balselis, liepiantis pasisaugoti.

Laiku atvykau prie viešbučio, pastačiau automobilį ir apsižiūrėjau veidrodyje — visai neblogai kaip prie keturiasdešimties artėjančiai moteriškei, apsimetančiai trisdešimt šešerių! Skubriai purkštelėjau kvepalų, įsimečiau į burną pastilę ir buvau pasiruošusi.

Išlipau iš automobilio su patikimuoju reikmenų krepšiu. Pasitikėdama, aukštai iškėlusi galvą pražingsniavau pro registratūrą, tarsi turėdama teisę čia būti. Džiugi registratorė palinkėjo man gero vakaro ir aš abejingai atsakiau, tarsi man jau būtų įkyrėję sveikintis su registratorėmis viešbučiuose. Pastebėjau paauksuotą ženklą „Kambariai toje pusėje“ ir nuėjau į koridorių. Įlipau į liftą ir paspaudžiau antro aukšto mygtuką. Dar kartą skubriai apsižiūrėjau lifto veidrodžiuose prieš atsiveriant durims ir pastebėjau 202 kambario lentelę. Prieš švelniai belsdama į duris, plačiai nusišypsojau ir apsilaižiau lūpas. Visada atlikdavau šį trumpą ritualą, mat pasirodo, plati šypsena atpalaiduoja veido raumenis ir linijoms suteikia švelnumo, o lūpos apsilaižius žvilga, sužadindamos pirmykščius vyro instinktus.

Durims atsivėrus pirmąkart išvydau Edį. Jis buvo patrauklus, ir slapta vyliausi jį būsiant viena tų „staigmenėlių“. Įėjau vidun, o jis paskui mane uždarė duris.

Tikrovėje jis nebuvo toks pasitikintis, kaip atrodė telefonu. Gana nedrąsiai pasisveikino su manimi ir iškart pasakė nervinąsis, kadangi tai pirmas kartas po vestuvių. Nusprendžiau perimti vadžias ir liepiau jam prisėsti ant lovos, kol išsidėliojau reikmenis. Šnektelėjom apie darbą, orą ir bendrą padėtį šalyje. Jis paklausė, ar užmokesčio norėčiau dabar, ar vėliau. Atsakiau, jog man tinka ir dabar. Jis ant komodos padėjo voką, ir aš nepasižiūrėjusi įsidėjau jį į krepšį. Pasisakiau einanti į vonią ir liepiau jam nusirengti, kol įlįsiu į ką nors patogesnio. Nusirengusi likau su vientisa negližė — ji visada pasiteisina, nes yra permatoma ir daug atskleidžia, bet vis tiek palieka šį tą vaizduotei.

Paprašiau jo atsigulti veidu ant lovos, paskui apžergiau jo užpakalį, kad galėčiau masažuoti nugarą. Įsipyliau į delnus šiek tiek masažo aliejaus ir Edis pastebėjo, koks nuostabus jo kvapas. Pasakiau, jog tai organiškas pačios pagamintas aromaterapinis aliejus. Rodėsi, jį sužavėjo, kaip ritmiškai braukiau rankomis per pečius, bet ūmai paklausė, ar galėtume liautis — jis labai norėjo mane liesti ir bučiuoti, ir masažas ėmė jį erzinti, nes buvo labai susijaudinęs. Nulipau jam nuo nugaros ir atsiguliau ant lovos veidu į jį. Jis buvo patrauklus pagyvenęs vyriškis. Atrodė esąs keturiasdešimt penkerių penkiasdešimties metų amžiaus, o kai pradėjo mane bučiuoti į lūpas, pasijutau priprantanti prie jo prisilietimo ir atsakanti. Prisiminiau, jog telefonu sutarėme, kad iš pradžių padėsiu jam greitai baigti, bet tas planas, rodėsi, pasimiršo. Taip jau yra buvę — vyrai sako nerimaują, kad per greitai baigs ir tinkamai tuo nepasimėgaus, ir aš visada pasiūlau vos tik atvykusi padėti jiems baigti, o paskui pasiekti antrą orgazmą. Dažniausiai nutinka taip, kad dėl nervų manęs laukiant jiems reikia šiek tiek pasistengti, kad apskritai išsijudintų.

Vos po kelių minučių, kai pradėjome tyrinėti vienas kito kūnus, jau karštligiškai bučiavomės. Pasijutau drėgstanti, ir jis, nedrąsiai kyštelėjęs į mane pirštus, išleido palaimos dejonę. Velniop, pamaniau, ne taip jau dažnai pavyksta pasimėgauti darbu. Jis suprato, kad man tai labai patinka, ir, rodos, dar labiau susijaudino. Pasakė nebegalįs ilgiau tverti ir norįs įkišti varpą į mano putytę. Ištiesiau ranką ir paėmiau prezervatyvą nuo spintelės, kur anksčiau išsidėliojau daiktus.

Akimirksniu jį užmoviau. Jis greitai pridėjo varpą prie mano putytės ir, prieš giliai įsibrukdamas, akimirką pažvelgė man į akis. Dieve, kokia palaima! Jis sukėlė pasiutusiai gerą pojūtį. Jei tik visi klientai būtų tokie geri, prisiekiu, niekada nebūčiau atsisakiusi to darbo. Jis nustatė ritmą ir sparčiai skverbėsi į mane. Aš šiek tiek pakeičiau padėtį, kad gerai pajusčiau kietą jo varpą. Jis ėmė skverbtis dar greičiau ir iš to, kaip kvėpavo, supratau, kad tuoj patirs orgazmą. Norėjau pakeisti pozą — labiausiai mėgstu šuniuku, nes tada galiu mėgautis varpos viduje keliamu pojūčiu, bet neprivalau žiūrėti į klientą. Pripažinkim, ne visi man patrauklūs, todėl verčiau į juos nežiūriu, jei nebūtina. Pasakiau norinti pakeisti padėtį prieš jam baigiant. Nuleidusi galvą ir išskėtusi kojas atsiklaupiau ant kelių, atskleisdama visą užpakaliuko ir putytės vaizdą. Liepiau jam stipriai mane krušti, nes žinojau, kad taip patirs puikų orgazmą. Edis vėl įkišo į mane varpą ir uždėjo rankas ant užpakaliuko. Jam skverbiantis pajutau, kad jį sudomino mano užpakalis — jis perbraukė pirštais nuo putytės iki jo, ištepdamas išangę mano išskyromis. Man tai akivaizdžiai patiko. Pamatęs, kad aš taip susijaudinau, jis švelniai įkišo pirštą man į užpakalį ir pasuko viduje. Paskui pamėgino kyštelėti du pirštus, tuo metu vis dar lėtai skverbdamasis į mano putytę. Dabar tapo svarbus mano patiriamas malonumas, o jis mėgavosi matydamas galįs jį man sukelti. Be to, numaniau, kad labai ilgą laiką jis su žmona neužsiėmė niekuo įdomesniu, išskyrus seksą misionieriaus pozoje.

Stebėtina, bet jam labai ilgai stovėjo. Nors negalėjau paneigti, kad mėgavausi tuo, ką darė, pajutau ankstesnės dienos veiklos padarinius. Pasijutau šiek tiek nuobodžiaujanti, pavargusi ir norėjau, kad jis baigtų. Man būtų patikęs greitas orgazmas iš pradžių, bet jam stovėjo kur kas ilgiau, nei man tiko. Edis tikriausiai džiaugėsi savimi, kad pavyko taip ilgai užlaikyti orgazmą, bet pamaniau, jog jau pakankamai ilgai užtrukome. Su klientais (net su gerais) visada žinojau iš esmės vaidinanti ir dirbanti tik tam, kad apmokėčiau sąskaitas. Laikas — pinigai, o jis išnaudojo savo laiką, todėl dabar turėjau suvaidinti orgazmą ir baigti susitikimą. Pasakiau jam, kad tai, ką daro, man neįtikėtinai patinka ir aš tuoj baigsiu. „Noriu smarkiau tave pajusti“, — kuo seksualesniu balsu kvėptelėjau aš. Jis taip smarkiai darbavosi, kad pajutau, kaip jo varpa liečia gimdos kaklelį.

Giliai sudejavau skubriai sutraukinėdama vaginos raumenis, kad jį suspausčiau, ir aikčiojau. Paskui kelias sekundes sulaikiau kvapą ir giliai atsidusau — visai kaip paralelinėje tikrovėje, kur man niekada neteko suvaidinti orgazmo.

Pavyko. Kai paklausė, ar gali baigti, aš jį paraginau. Prieš surikdamas jis kelias sekundes smarkiai skverbėsi į mane. Visas jo kūnas sudrebėjo, dar porą sykių trūktelėjo apimtas pakartotinių sukrėtimų, ir jis susmuko išsekęs po sueities. Ištraukė ir atsigulė, kad atsikvėptų. Atsikėliau, kad nueičiau į vonią, ir grįžau su nosinaite prezervatyvui išmesti. Įdaviau ją jam, jis padarė tai, ką reikia, paskui įdėjo jį į mano atneštą plastikinį maišelį. Užrišau jį, grįžau į vonią, įdėjau ryšulėlį šiukšlinėn ir vėl nusiploviau rankas.

Atsukau dušą, kad vanduo taptų maloniai karštas ir šūktelėjau jam mikliai išsimaudysianti. Įšokau ir nusiprausiau jį nuo savęs, įsivaizduodama, kaip jo kūno skysčiai kartu su muilinu vandeniu nuteka žemyn. Išmuilinau visas kūno dalis, nuskalavau, paskui viską pakartojau, kol vėl pasijutau švari. Nebuvo taip, kad tas vyrukas man nepatiktų, bet po dviejų ankstesnių klientų, po kurių tik trumpai nusimaudžiau, norėjau juos visus nusiprausti, kad ant odos neliktų nė pėdsako jų kvapo. Švara — tarsi nauja pradžia.

Iššokau, mitriai nusausinau rankšluosčiu kūną ir skubriai apsirengiau. Susirinkau į krepšį reikmenis, o kai Edis išlipo iš dušo, buvau pasiruošusi eiti. Jis pasakė labai gerai praleidęs laiką ir viliąsis greitai vėl mane užsakyti. Pakštelėjo man į skruostą, ir aš išėjau. Tikėjausi jį tapsiant nuolatiniu klientu, kadangi jis jau kurį laiką ieškojo palydovės.

Įsėdusi Į automobilį pasitikrinau žinutes mobiliajame telefone. Laimei, nė vienos nebuvo — buvau pernelyg pavargusi kalbėti su klientu, jau nekalbant apie dar vieną susitikimą. Atplėšiau voką, kurį Edis man davė, ir jau dėjausi grynuosius į piniginę, kai suvokiau, jog tai tik penkios dvidešimtinės — jis davė trim šimtais eurų per mažai. Kokia nesąmonė! Sėdėjau mėgindama nuraminti kvėpavimą. Po velnių, ką daryti? Turėjau galvoti aiškiai. Ar tai klaida? Ar jis netyčia davė per mažai, ar pasielgė taip tyčia, vildamasis, kad kai pastebėsiu būsiu jau pakeliui namo? Šūdas, šūdas, šūdas! Turėjau rizikuoti ir tikėtis, kad jis nemes man iššūkio. Ruošiausi tokiam įvykiui, bet tikrovėje taip dar niekada nenutiko. Atėjo metas pažiūrėti, ar psichologinis pasiruošimas suveiks. Ar visos spėlionės, mintyse išgalvoti dialogai, kuriuos pati vaidinau, pasiteisins su tikru vyru, kuriam mano požiūris į situaciją gali nepatikti? Prisiminiau jį sakius, kad prieš santuoką reguliariai lankydavosi pas palydoves, taigi tai arba nuoširdi klaida, arba jis tyčia norėjo mane apsukti. Nusprendžiau grįžti į kambarį ir paprašyti pinigų. Savo susitarimo dalį įgyvendinau labai gerai, taigi, sąžininga, kad turėčiau gauti sutartą mokestį.

Nužygiavau atgal į viešbutį ir nė nežvilgtelėjau į registratūrą — buvau pernelyg pikta, man nerūpėjo, ką jie pagalvos. Nusigavau iki kambario ir tvirtai pabeldžiau į duris. Jam atidarius pasistengiau skubriai prasibrauti pro duris ir įeiti į kambarį. Vos metusi žvilgsnį jam į veidą supratau, kad jis žinojo mane atėjus dėl pinigų. Akimirksniu suvokiau, kad trūkumas — ne klaida. Mane apgavo. Mintyse įsivaizduodama šią situaciją visada bijodavau, bet tikrovėje viriau iš pykčio. Apsimečiau, kad esu labai pasitikinti savimi. Atrodžiau rami, tačiau tvirta. Mano širdis krūtinėje daužėsi, bet kalbėjau lėtai ir aiškiai.

— Kreipiuosi į tavo padorumo jausmą. Noriu, kad sumokėtum sutartą mokestį, — pasakiau.

Jis sumurmėjo neturįs grynųjų ir siaubingai apgailestaująs dėl „klaidos“. Pamaniau, kad jis nebūtų rizikavęs ir neturėjęs kambary pinigų, jei būčiau juos iš pradžių suskaičiavusi ir pareikalavusi likusios dalies prieš sutikdama užsiimti seksu. Taip nevilties apimtas vyras jokiu būdu nebūtų apsiėjęs be pasibarškinimo. Taigi neatlyžau.

— Klausyk, tarp greitojo rinkimo numerių įvestas policijos. Galiu jiems dabar paskambinti, ir tau teks susidurti su pasekmėmis viešbučiui sužinojus, ką veikei, ir galimybe, kad išsiaiškins žmona ir bendradarbiai. Visi manys, jog esi visiškas šiknius, kad susitikinėji su palydove, kai žmona ką tik pagimdė kūdikį. Ir nemanyk, kad neišdrįsiu.

Jis supanikavo ir ėmė nervintis.

— Velniai rautų, nereikia to daryti. Gal turiu piniginėje. Leisk pažiūrėti.

Stovėjau vieną ranką uždėjusi ant klubo, o kita laikydama telefoną, iškėlusi pirštą virš pirmo klavišo. Iš tiesų tai buvo greitojo rinkimo namų numeris, kurį įvedžiau nelaimės atveju, bet žinojau, kad nieko nėra namie. Jei tektų jį spustelėti, įsijungtų balso paštas.

— Nagi, paskubėk. Turiu išeiti — ir nemanyk, kad gali taip mane išdurti. Turi dešimt sekundžių duoti man tris šimtus eurų, arba paspausiu klavišą.

Oho, net nenujaučiau, kad manyje slypi ši mafijos asmenybė!

— Pala, pala, duosiu. Eina šikt, tu kieta. Štai, imk, prašau nerinkti numerio, — jis mano akivaizdoje suskaičiavo likusius pinigus. — Štai, dabar patenkinta? — išrėžė jis.

Neatsakiusi paėmiau pinigus ir tiesiu taikymu išėjau iš kambario nė nesivargindama paskui save uždaryti durų.

Šios siaubingos scenos metu gal ir atrodžiau susitvardžiusi, bet širdis buvo atsidūrusi gerklėje. Norėjau kuo greičiau iš ten nešdintis. Skubėdama iš viešbučio žvilgtelėjau už nugaros, kad įsitikinčiau, ar jis manęs neseka. Mažiausiai norėjau, kad jis išvystų, kaip sėdu į automobilį — tuomet sužinotų numerius ir galėtų išsiaiškinti tikrąją mano tapatybę. Juk dabar težinojo netikrą vardą ir neregistruotą telefono numerį.

Įšokau į automobilį, užsirakinau dureles ir paskubomis išvažiavau iš aikštelės. Be abejo, panikavau. Važiavau kokias dešimt minučių, kol įsitikinau pakankamai nutolusi, tuomet sustojau greitkelyje susiimti. Kristau, kaip baisu buvo, bet džiaugiausi, kad pasipriešinau jam. Koks jis šiknius, manęs galįs išsisukti ir mane apkvailinti.

Grįžusi namo užrakinau duris ir užšoviau langus. Žinau, elgiausi kiek neracionaliai, bet dėl potyrio dar buvau išsigandusi. Mintyse liepiau sau iš naujų klientų grynuosius visada paimti ir patikrinti prieš aktą; nuolatiniai niekada nemėgino nusukti mokesčio, todėl turėjau būti ypač atsargi su naujaisiais. Pataisiau savo skelbimą internete ištrindama eilutę apie pasitenkinimą ir pinigų grąžinimą — nuo šiol prašysiu išankstinio užmokesčio. Išsiėmiau iš rankinės grynuosius ir suskaičiavau — tai mane paguodė. Priminė, kodėl tai dariau, o matydama pinigus nurimau. Šiandien uždirbau 960 eurų pelno atskaičius išlaidas — rekordinė suma, tokios pakaks, kad galėčiau kelias dienas pailsėti. Po šio vakaro įvykių su klientu man reikėjo erdvės. Išjungiau darbo telefoną ir įmečiau į virtuvės spintelę. Nenorėjau galvoti apie vyrus ar darbą. Ilgai mirkau karštoje vonioje ir dėkojau Dievui, kad saugiai grįžau namo.

Į lovą kritau išsekusi, bet varčiausi ir blaškiausi negalėdama užmigti. Vis dar buvau sukrėsta potyrio. Apskritai tai nebuvo svarbus įvykis, bet jis privertė susimąstyti, kaip rizikuoju kaskart su kuo nors susitikdama. Taip, spręsdama, su kuo ir kur susitikti, laikiausi savo nuostatų ir, taip, užsiėmiau saugiu seksu, bet negalima paneigti, kad tai buvo pavojinga. Per darbo valandas uždirbdavau nemažai, ypač palyginus su socialine parama, bet tai nebuvo labai dideli pinigai. Uždirbau tiek, kad mokėčiau paskolą, sąskaitas, už popamokinius vaikų užsiėmimus ir retkarčiais pasilepinčiau, bet pradėjau abejoti, ar verta rizikuoti, kai užmokestis vos padėjo kapanotis. Klientų skaičius kiekvieną savaitę kišdavo, kartais nebūdavo tinkamo tipo, suderinamo su mano tvarkaraščiu, be to, buvo įvairių įsipareigojimų mokykloje ar per šventes, kuomet norėdama dirbti privalėčiau leisti pinigus vaikų priežiūrai, o tai pažeistų tikslą. Ėmiau netekti net ir to menko socialinio gyvenimo, kurį turėjau: net atsitiktinė rytinė kava darėsi tolimu prisiminimu. Nuolat jaudinausi, kad netyčia neišsitarčiau šeimai ar draugams, net ėmiau jų vengti. Neatskambindavau jiems ir labai miglotai pasakodavau, kaip leidžiu laiką.

Viena vertus, man patiko geras seksas, o šiame darbe retkarčiais tokio gaudavau, bet, kita vertus, Viešpatie, tai visiškai socialiai nepriimtina. Nepajėgiau įsivaizduoti, kad kas nors iš mano pažįstamų suprastų, kodėl tai darau, jei kada būčiau išaiškinta. Kas, jei dirbant man nutiktų kas nors siaubingo, ir mano vaikams tektų gyventi su tuo baisiu palikimu? Kai pradėjau, man beviltiškai reikėjo pinigų ir negalvojau apie nieką daugiau, tik kaip apmokėti kitą sąskaitą. Žiūrėjau į tai kaip į trumpalaikę priemonę, bet dabar turėjau pradėti savęs klausinėti, kiek ilgai galėsiu tęsti. Faktas, kad kiekvieną mėnesį turėjau milžiniškų išlaidų, niekur nedingo, taigi neturėjau kitos išeities, tik toliau uždarbiauti. Per mėnesį vidutiniškai susitikdavau su dvylika keturiolika klientų, bet su pertrūkiais. Po puikios savaitės kas nors įvykdavo, pavyzdžiui, susirgdavo vaikas, arba klientas staiga atšaukdavo susitikimą, ir ūmai visas mano biudžetas nueidavo šuniui ant uodegos. Dėl to jaučiau spaudimą dirbti vos atsiradus galimybei, nes niekada nežinojau, kas laukia už kampo. Nuolat atsirasdavo papildomų išlaidų — gimtadienis, automobilio priežiūra, koks nors gedimas name. Numaniau, jog nesvarbu, kiek uždirbčiau, bet kurį mėnesį pinigų gali pritrūkti.

Būdavo, susimąstydavau, ar visiškai kvaištelėjau, kad tai pradėjau. Ar negrįžtamai kažką savyje pakeičiau? Ar stengdamasi nuo šeimos ir draugų nuslėpti slaptą gyvenimą užkroviau sau nepakeliamą naštą? Ar pajėgsiu ilgą laiką išlaikyti paslaptį? Žinojau: kuo ilgiau tai darysiu, tuo didesnė tikimybė, kad man nutiks kas nors blogo. Ponia Sėkmė negali nuolat lydėti. Kokiu pavidalu įvyks nelaimė? Ar išduosiu savo paslaptį? Ar viešbučio darbuotojai mane užpuls, man grasins, permanys? Ar susitiksiu su tikrovėje pažįstamu klientu ar, dar blogiau, vienu svainių ar giminaičių? Kaip, po velnių, išsisukčiau iš tokios situacijos? Esu tikra, buvęs vyras, išsiaiškinęs, ką darau, paprašytų vaikų globos ir paskelbtų mane netinkama motina. Pradėjau jausti, kad mano sėkmė senka, taigi turėčiau liautis ir išeiti, kol dar pirmauju, bet jei taip pasielgčiau, kas apmokėtų sąskaitas?

To vakaro įvykiai buvo tarsi spyris į užpakalį ir priminė, kad niekada negaliu atsipalaiduoti. Galbūt Edžiui tikrai trūko pinigų ir beviltiškai norėjosi pasibarškinti, todėl pamanė surizikuosiąs ir mane apgausiąs. Kad ir koks buvo jo motyvas, tai nekeitė fakto, kad turėjau stoti akistaton su klientu ir išsigąsti. Pravėriau duris į blogą kambarį, vietą, kurioje galiu išsigąsti, įsibauginti ar net blogiau. Bet sąskaitas reikėjo apmokėti, o pasirinkimų buvo per mažai. Pamėginau patikėti, kad „visata suteiks“ tai, ko man reikia, ir kartodama šią mantrą užmigau.

11. Santuoka, vaikai ir netektis

Visi potyriai gyvenime ko nors išmoko — prostitucija ne išimtis. Tuo metu, užsiimdama ja keturis mėnesius, susitikau su labai skirtingais vyrais, kurie ieškojo palydovės dėl labai skirtingų priežasčių. Vieni buvo nuobodžiai nuspėjami (vyrai, norintys analinio sekso jaudulio), bet kiti atvėrė, man akis ir privertė iš naujo įvertinti savo praeitį, priimtus sprendimus ir situaciją, kurioje atsidūriau. Nepajėgiau nesistebėti viena bendrų gijų, vinguriuojančių vyrų gyvenimuose: kad santuokas sunku išlaikyti — kartais pernelyg sunku — ir kad kūdikiai tampa dideliu kliuviniu poroms. Tai privertė mane iš naujo įvertinti savo santuoką ir ją ištikusią krizę.

Viduriniojo vaiko dešimtojo gimtadienio išvakarėse virtuvėje baigiau kepti gimtadienio tortą prisimindama, ką dariau tą vakarą prieš dešimtmetį. Ryškiai prisiminiau pirmuosius skausmus ir pasipylusius vandenis. Labai džiaugiausi juos matydama, nes gimdymas vėlavo penkias dienas. Po dvidešimt keturių valandų, praleistų gimdant, atliko vakuuminę ekstrakciją, išgirdau pirmąjį kūdikio riksmą. Kokia neapsakomai graži akimirka! Tortas buvo beveik gatavas, todėl užkaičiau virdulį, kad išgerčiau paskutinį puodelį arbatos. Laukdama, kol ims švilpti, pasijutau vėl atsidūrusi gimdymo palatoje, nekantriai stebinti laikrodį, kol išmuš lankymo valanda. Koridoriuje laukiau vyro, nekantraudama jį apkabinti, kol mudu kartu žavėsimės tobulu žmogučiu. Buvome atskirame palaimos burbule, visiškai įsimylėję vienas kitą, savo kūdikį ir gyvenimą.

Nežinau, kuo tėvystė taip smarkiai pakeičia santykių eigą, bet kūdikiui sulaukus vienerių mes jau lankėme porų konsultacijas. Numanau, kad tuomet, kai pradedi lankyti konsultacijas, santykiai jau būna nutrūkę. Mano vyras buvo dėmesingas ir padėti pasiruošęs tėtis, bet pirmenybę vis tiek teikė sau, savo socialiniam gyvenimui, golfui. Tuo tarpu mano gyvenimas, kaip būna daugeliui jaunų mamų, pasikeitė neatpažįstamai. Priėmiau motinystės iššūkį, bet mano karjera vis dar buvo kupina įtampos. Neskyriau laiko sau: buvau arba darbuotoja, arba mama. Dabar neabejoju, kad tais pirmaisiais motinystės metais atstūmiau savo vyrą, vengiau jo prisilietimo ir neskyriau jam dėmesio, bet tiesiog nepajėgiau. Karštligiškai žongliravau vaidmenimis ir neturėjau energijos niekam kitam. Galbūt jei tuo beprotišku metu su manimi jis būtų elgęsis kaip su drauge, o ne partnere, santykiai nebūtų taip sugedę. Jei jis būtų mažiau reikalavęs iš manęs kaip iš partnerės, kai neturėjau ko duoti, galbūt būtume tai ištvėrę. Kalbu ne vien apie seksą, kalbu apie jo reikalavimą, kad tvarkyčiausi pati, kai jis darydavo ką panorėjęs ir kaip užsigeidęs leisdavo laisvalaikį. Jei būtų labiau mane palaikęs, suteikęs erdvės, iš mūsų atžalų vaikystės būčiau išnirusi turėdama energijos santykiams. Tačiau matau, kad iš dalies abu esame atsakingi dėl to, kas nutiko mūsų santuokai: jis elgėsi kaip savanaudiškas niekšas, o aš — kaip labai įsiutusi žmona, kokia ir buvau.

Savo sprendimą paprašyti buvusio vyro išeiti pagrindžiau vienu labai paprastu klausimu: ar buvau pasiruošusi dalytis protu, kūnu ir siela su žmogumi, kuris manęs nebevertino ir nebegerbė? Atsakymas — aiškus ne. Tai buvo labai paprasta. Tačiau, žinoma, niekas nebuvo paprasta. Galiausiai prisipažinusi sau, kad turiu santykius nutraukti, kaip paaiškėjo, viską tik pradėjau. Metai, praleisti stengiantis pataisyti byrančią santuoką, pažeidė mano savivertę, taigi skyrybų metu mano pasitikėjimas savimi buvo kaip niekada žemas. Tuo metu maniau, kad tai tikriausiai sunkiausias dalykas, kokį teks kada nors padaryti. Vaikeli, kaip aš klydau! Abu žinojome, kad santuoka baigta, bet jis nekovojo, kad atgautų žmoną ir vaikus. Manau, tai buvo didžiausias smūgis. Vyras, kurį pasirinkau gyvenimo partneriu ir vaikų tėvu, nemanė, jog esame verti kovoti. Jei jis būtų paprieštaravęs, būčiau gavusi patvirtinimą, kad pasirinkau gerai, kad jis vis dėlto mus mylėjo, buvo sąžiningas ir padorus vyras. Matyt, jo reakcija tik patvirtino tai, ką jau skausmingai žinojau: jis visiškai nebrangino nei manęs, nei mūsų vaikų.

Dėl skyrybų atsidūriau kelyje, nuvedusiame į prostituciją. Kai turi vaikų, svarbiausi tampa jie, nebe tu. Turėjau parūpinti stogą jiems virš galvos ir maisto ant stalo. Turėjau padėti jiems atsiskleisti. Tam reikėjo pinigų, o vienišai motinai pinigų gauti sunku. Patekau į keistą kilpą: dirbau iš meilės vaikams; toje situacijoje atsidūriau todėl, kad turėjau vaikų, dėl kurių nukentėjo ir galiausiai nutrūko mano santuoka.

Suprantu abi puses: suvokiu, kad gimus vaikui vyrai nori atgauti žmoną, o tai, savaime suprantama, reiškia seksą. Taip pat suprantu, kad vyrams, nepatyrusiems smarkiai keičiančių nėštumo ir gimdymo būsenų, sunkiau prisitaikyti prie gyvenimo gimus kūdikiui ir kad jiems gali nepavykti taip greitai nustatyti prioritetų kaip moterims. Bet yra būdų būti geru vyru ir yra būdų būti prastu. Kai iš kliento išgirstu, kad žmona neseniai pagimdė arba turi mažų vaikų, tikroji aš nori iškeikti jį visais įmanomais žodžiais — kaip jis gali taip elgtis, ar jis neturi savigarbos, ar negerbia žmonos ir vaikų? Juk tikrai nesulaukė pilnametystės nesuvokdamas, kad mokėti už kekšę — vienas labiausiai partnerę žeidžiančių dalykų. Kodėl jis neprisideda kaip šeimos galva ir žmonos vyras? Kodėl mano, kad užsiimdamas su manimi seksu išspręs jam kilusias problemas?

Darbe neleidžiu sau turėti nuomonės. Ne tokios mano pareigos ir nesu atsakinga už moralinę kliento dorovę.

Sprendžiant iš to, ką matau ir girdžiu draugų šeimose, daugelis vyrų po kūdikio gimimo tikisi sulaukti tiek pat dėmesio kaip ir anksčiau. Jie jaučiasi apleisti ir atstumti — pasak kai kurių klientų — ir kasdien dalį dienos nori visiško žmonos dėmesio. Jei ji nepajėgia tiek skirti, jie gali suirzti, o tai tik pablogina padėtį. Jei vyras reiklus, moteriai atrodo, kad ant rankų ji laiko ne vieną, bet du kūdikius. Tai visiškai užgesina aistrą tuo metu, kai jos libido natūraliai sumažėjęs, dėl ko pora pajunta dar didesnį spaudimą. Girdėjau vyrišką pajuokavimą, esą namie atsiradus kūdikiui, vyrui išduodamas talonas, taigi jam „pasiseka“ tik ypatingomis progomis. Nėra nieko atgrasiau nei sekso prašantis vyras. Tai gana apgailėtina ir nė kiek neužveda.

Tikriausiai elgiausi kaip tos žmonos, dėl kurių man dabar skundžiasi klientai — jokio libido, vengiau sekso ir skundžiausi išsekimu. Neidavau miegoti tuo pačiu metu kaip vyras, meluodavau, kad man skauda galvą ir vengdavau jo prisilietimo žinodama, kad jis nori užsiimti seksu, o ne meiliai apkabinti. Pasiekiau tokį lygį, kad net vengdavau bučinio į skruostą, kad tik jis nepamanytų, jog tai ženklas, esą galima permiegoti. Taip, žinodama, kad jį atstumiu, jaučiausi šūdinai, bet jis būtų turėjęs kur kas didesnę galimybę permiegoti su manimi, jei būtų bent kartą paslaugiai pasielgęs. Jei naktį būtų spontaniškai atsikėlęs pasirūpinti kūdikiu, užuot apsimetęs, kad miega, būčiau daug labiau nusiteikusi ankstyvo ryto seksui. Ne dėl to, kad būčiau seksu atsidėkojusi, tiesiog būčiau norėjusi su juo mylėtis.

Yra ir kita pusė, esu įsitikinusi, pažįstama daugeliui moterų — tai „žmonos sekso“ problema: vyro įsitikinimas, kad atsigulęs su žmona į lovą jis turi su ja mylėtis — ne greitai pasibarškinti, ne eksperimentuoti, ne, tai turi būti tik mylėjimasis ir nieko daugiau. Ne kartą girdėjau klientus sakant, kad jie tiesiog negali su žmonomis užsiimti norimais seksualiniais dalykais. Kalbant iš mano ir draugų patirties, jei vyras pradėtų nuoširdų ir atvirą pokalbį su žmona, manau, maloniai nustebtų sužinojęs, kad ji visiškai sutinka ir mielai šį tą pakeistų.

Buvęs vyras prieš mums susipažįstant turėjo labai daug seksualinės patirties ir mėgo nuotykius. Kai kūdikiams gimus mūsų lytinis gyvenimas ėmė blėsti, pasiūliau šį tą paįvairinti, kad vėl įžiebtume kibirkštį. Ėmiausi iniciatyvos — nupirkau sekso žaisliukų, šlaunis siekiančius ilgaaulius, porą knygų ir tokių apatinių, kurie akivaizdžiai buvo sukurti miegamajam.

Pamaniau jį taip sujaudinsianti, kad jis turės atsiduoti pašėlusiam geismui ir tiesiog jėga mane paims visai taip, kaip norėjau. Jo atsakymas? „Negaliu to daryti su žmona.“ Pasakiau jam, kad moterys ne visada nori būti popinamos, kartais norime tiesiog pasidulkinti be įmantrybių. Jis atsakė tiesiog nematąs manęs kaip labai seksualios būtybės, ypač dėl to, kad stebėjo, kaip gimė mūsų vaikai. Būčiau maniusi, kad bet kuris vyras, matydamas, kaip moteris gimdo, pastebėtų moters galią ir stiprybę, kuri jam pasirodytų labai patraukli. Nors galingos moterys vyrams sukelia skirtingą atsaką, tikiu, kad savimi pasitikintis vyras gali įvertinti galingos moters grožį ir gimdyme, ir versle, ir miegamajame.

Aiškinau klientams, kaip jie galėtų skirtingais būdais kreiptis į žmonas, bet nuolat išgirsdavau vienodą atsakymą. Jie tvirtindavo mėginę viską, kas įmanoma, ir susitikimas su palydove — paskutinė išeitis, geresnė nei romano užmezgimas, kuomet egzistuoja tikimybė, jog vienas partnerių įklimps emociškai. Tikiu: jei pora gali išsilaikyti per pirmuosius dvylika kūdikio gyvenimo mėnesių, vėliau bus lengviau, jie vėl galės mėgautis normaliais santykiais. Žinau, vyrų manymu, tai siaubingai ilgas laiko tarpas be nuolatinio sekso, bet, nenorėdama nuskambėti pernelyg sentimentaliai, pasakysiu, kad viskas priklauso nuo meilės. Ar labai ją mylite?

12. Jaunasis eržilas

Buvo šilta gegužės penktadienio popietė, ir aš ką tik pabudau po žvalinančio pogulio. Pasitikrinau darbo telefoną, kurio garsas buvo išjungtas visą popietę, — keturiolika praleistų skambučių. Įprasta situacija penktadienį. Rodos, vyrai penktadienio popietę ūmai suvokia, kad jų savaitė buvo įtempta arba nuobodi, kad vakarui jie neturi planų ir pasibarškinimas — puikus būdas dienai užbaigti. Paprastai skambučių padaugėdavo savaitgaliais: penktadieniais ir šeštadieniais. Darbo dienomis taip pat sulaukdavau nemažai skambučių, nes vyrai dirbdami galėdavo skambinti. Jų taip pat padaugėdavo tuomet, kai vaikams nereikėdavo eiti į mokyklą, pavyzdžiui, per Velykas. Tikriausiai tai lemdavo stresas daug laiko praleidus su šeima, papildomas vargas bendraujant su giminaičiais ir įprasti šeiminiai kivirčai, kylantys švenčių metu. Nemanau, kad taip būdavo dėl to, jog vyrams sunku susitvarkyti su nuotaikų pokyčiais namie, greičiau jie manydavo, kad ir jiems atostogos, ir užsigeisdavo palepinti save šiuo tuo „ypatingu“.

Peržiūrėjau praleistų skambučių sąrašą ir atskambinau pirmajam. Atsiliepė vaikinas. Pasakiau atskambinanti į praleistą skambutį ir paklausiau, ar tinkamas metas pasikalbėti.

— Minutėlę, — pasakė jis. Minutę tvyrojo tyla. — Atsiprašau, turėjau išbėgti laukan. Dabar galiu kalbėti.

Jis pasiteiravo, ar teikiu visas paslaugas. Atsakiau teigiamai ir išbėriau įprastines sąlygas. Paklausiau, kokios jo aplinkybės ir ko tikisi iš mūsų susitikimo. Frenkas gyveno su sužadėtine ir mažu jųdviejų vaikeliu. Pasak jo, anksčiau nebuvo jai neištikimas, bet reikalai miegamajame ir gyvenime šiek tiek išsivadėjo ir jis užsimanė jaudulio — nieko pernelyg akiplėšiško, tik paprasto gero sekso. Pasakiau jam, kad būtų lengviau užmegzti trumpą romaną arba vienos nakties nuotykį, bet jis atsakė nenorįs rizikuoti, kad apie tai sužinos sužadėtinė. Jis mylėjo ją ir vaiką, bet jam trūko lytinės traukos, tvyrojusios pažinties pradžioje. Jo sužadėtinė stengėsi išlaikyti turimą darbą, o jis savąjį statybų pramonėje jau prarado. Jis buvo optimistiškai nusiteikęs, kad pavyks finansiškai išsiversti užsiimant įvairiais nelegaliais darbeliais, bet šiuo metu namie dėl to tvyrojo įtampa, ir jam reikėjo atsipalaidavimo šaltinio.

Sprendžiant iš pokalbio, jis buvo tikrai malonus vaikinas, entuziastingas ir paprastas, nors būdamas dvidešimt penkerių buvo kiek jaunesnis nei įprasti mano klientai. Jis paklausė, ar atsižvelgdama į finansines jo aplinkybes galėčiau sumažinti įkainius, bet paaiškinau, kad man tai būtų beprasmiška. Jis atsakė suprantąs, bet šiuo metu neturįs pinigų susitikimui. Mėgino derėtis, įrodinėdamas esąs labai geras lovoje — galbūt turėčiau suteikti jam nuolaidą, nes pati puikiai praleisiu laiką. Šypsodamasi sau atsakiau, kad dažnai mėgaujuosi seksu su klientais. Rodos, jį tai nustebino ir tikriausiai užvedė. Pridūriau, kad daug vyrų man sakė su kitomis palydovėmis jautęsi iš dalies išnaudojami, kad potyris buvo neutralus ir „konvejerinis“. Galbūt Frenkas ir geras lovoje, bet tai ne priežastis mažinti įkainius — ėmiau daugiau nei kitos prostitutės todėl, kad su klientais buvau atvira ir imli, bendravau su jais tiek fiziškai, tiek emociškai.

Tai patraukė jo dėmesį! Aš tikrai neketinau pradėti mažinti įkainių, todėl sužaidžiau gero pasibarškinimo korta ir laukiau. Jei jis tikrai susidomėjo, kaip nors ras tų pinigų. Kaip ir tikėjausi, po kelių dienų jis man paskambino ir pasiteiravo, kada aš laisva. Jam atsivėrė galimybių langas: mokymų metu jis nakvos Miesto viešbutyje. Taip sutapo, kad tą dieną mano vaikai bus pas tėvą, todėl ji tiko ir man.

Viešbutis buvo Miesto šiaurėje, iki jo man — tiesus kelias. Jo mokymai turėjo baigtis penktą, taigi sutarėme susitikti septintą. Frenkas atsiuntė žinutę su kambario numeriu ir prisipažino šiek tiek nuogąstaująs. Aš nė kiek nesijaudinau — iš patirties žinau, kad jaunesniems vyrams patinka vyresnės moters pasitikėjimas. Buvau įsitikinusi, kad jo sužadėtinė, jaunesnė už mane maždaug penkiolika metų, turėjo kur kas stangresnį kūną ir mažiau senėjimo dėmių nei aš, bet būdama keturiasdešimties buvau gerokai seksualiai kompetentingesnė nei dvidešimties ar tik perkopusi trisdešimt. Poveikis abipusis. Man patinka jaunesnio vyro kūnas, ypač jei jis sportiškas arba treniruojasi — tas tobulas raumenų tonusas, testosteronas ir jaunatviškos energijos grožis gali mane sujaudinti bet kokios nuotaikos. Frenkas minėjo sporto salėje sportuojąs penkias dienas per savaitę, nes tai padeda išlaikyti sveiką protą. Na, tikrai nekantriai laukiau, kol pamatysiu šį tvirtą dvidešimt penkerių metų amžiaus vaikiną — ir dar už tai gausiu pinigų!

Į viešbutį atvykau septintą ir nusigavau į jo kambarį. Jam atidarius duris apstulbau: jis buvo nusiskutęs galvą ir kūne turėjo kelis auskarus, o tai manęs visai netraukia. Išvydusi jį, einantį gatve, būčiau apibūdinusi kaip šiurkštoką, tačiau jis buvo patrauklus. Asmeniniame gyvenime tokio nesirinkčiau, bet tikrai galima nukrypti nuo savo „skonio“, kad įvertintume kito savybes. Nužiūrėjau tvirtą kūną po drabužiais ir padėkojau Dievui už jaunus vyrus.

Jo entuziazmas buvo mielas, bet šiek tiek nervino. Vos spėjęs paskui mane uždaryti duris, jis jau ėmė mane liesti, glamonėti rankomis liemenį bei klubus ir kartoti, kokia aš karšta.

— Ramiai, — griežtai ištariau. — Pirmiausia sutvarkykime svarbiausius reikalus.

Jis atsiprašė sakydamas nenorįs gaišti nė minutės, bet atitraukė nuo manęs rankas, ir aš mandagiai paprašiau iš anksto sumokėti. Jis atidarė komodos stalčių ir įdavė man grynuosius. Greitai pažiūrėjau, kad ten aštuoni penkiasdešimties eurų banknotai, ir dėkodama įsidėjau į krepšį. Atsisėdome greta ant lovos ir ėmėme pratintis prie vienas kito draugijos ir erdvės. Jis turėjo daug tatuiruočių. Neprisiminiau kada nors anksčiau buvusi su tatuiruotu vyru. Kadangi visada juos siedavau su padugnėmis, šis susitikimas ėmė rodytis gana nepadorus. Mane ėmė jaudinti mintis, kad užsiimsiu seksu su vyru, kurį įprastai atmesčiau. Dėl skustos jo galvos, auskarų kūne ir tatuiruočių jaučiausi tarsi pati daranti kažką neįprasto, nors buvau palydovė, o tai ganėtinai jaudino.

Paerzinau jį dėl šiurkščios išvaizdos. Tai jo neapstulbino, ir jis pasisiūlė parodyti daugiau. Atsiguliau ant lovos ir leidau jam mano akivaizdoje nusirengti iki pusiaujo. Jis papasakojo su tatuiruotėmis susijusias istorijas, bet aš klausiausi nedėmesingai. Mano akys buvo įsmeigtos į dailiai išreikštus pilvo raumenis. Jam judinant rankas ir pečius, kad parodytų kitas tatuiruotes, raumenys pulsavo, tobulai prisitaikydami prie stovėsenos. Koks gražus vaizdelis — jis puikus sportavimo naudos pavyzdys, dailių proporcijų, ne pernelyg gremėzdiškas, kiekvienas jo kūno colis stangrus. Nepaisant šiurkštokos išvaizdos, jis atrodė mielas vaikinas, nenutuokiantis, koks fantastiškas jo kūnas.

— Norėčiau dar kiek patreniruoti šlaunis, — pasakė jis, kai pagyriau puikią jo išvaizdą. — Na, gana apie mane, o kaipgi tu? — jis vėl užlipo ant lovos greta manęs. — Dieve, tavo oda tokia švelni, — tarė ranka glostydamas mano kūną ir pakišdamas po drabužiais. — Manau, būtų sąžininga, jei parodytum, ką turi.

Jis pasilenkė manęs pabučiuoti ir paaiškėjo, kad jis puikus bučiuoklis — vaikeli, kaip man patinka puikūs bučiuokliai. Be to, turėjo dailias putlias lūpas ir tobulus žvilgančius baltus dantis. Rodos, labai ilgai bučiavomės, paskui jis nuvilko mano drabužius. Jis buvo apgaulingai švelnus. Su tuo vaikinu galbūt būčiau tikėjusis greito, kone šiurkštaus sekso, bet jis buvo švelnus ir mielas. Užsikrėčiau jo entuziazmu, be to, jis be perstojo gyrė, kokia aš seksuali ir koks puikus mano kūnas.

Man patinka klausytis tokių komplimentų. Atsižvelgiant į įtemptą gyvenimą, mano kūnas pastaruosius dešimt metų sulaukė niekinio dėmesio. Aišku, kai kurie klientai nieko nesako ir manęs negiria, tai taip pat gerai, bet kai klientas taip žarstosi komplimentais kaip Frenkas, be to, dar ir man patinka, jaučiuosi puikiai ir nekritiškai viską priimu.

Situacija dar daugiau įkaito, aš paruošiau prezervatyvą. Jis pasakė norįs tai daryti stačiomis — niekada nemėgau šios pozos, kadangi beveik neįmanoma pasimėgauti, bet, ei, moka jis, todėl sutikau pabandyti. Maniau, kad išgauti tą padėtį turėsime stovėdami prie sienos, bet, mano nuostabai, jis pakėlė mane tarsi nieko nesverčiau ir laikė, o aš apsivijau jį kojomis. Jis nunešė mane prie sienos ir atsirėmė į ją nugara. Nesu tokio didumo moteris, kuri pratusi būti vyro nešiojama, bet jaučiausi maloniai — moteriška ir maža. Nė kiek nepanėšėjau į įprastinį kontroliuojantį darbo personažą, jaučiausi mergaitiška ir globojama. Jo dydis ir jėga pabrėžė moteriškas mano savybes — švelnumą ir klusnumą. Jis lengvai išlaikė mane toje padėtyje iki orgazmo, nors baigdamas šiek tiek prarado pusiausvyrą. Nunešė mane atgal prie lovos, ant kurios kelias minutes pagulėjome tylėdami.

Jis nuėjo į vonią ir pamaniau, kad mūsų susitikimas baigėsi, bet kai grįžo ir atsigulė, vėl ėmėme bučiuotis.

— Aš vėl pasiruošęs, — pasakė jis. Nuleidau akis į jo tobulai stačią varpą, pasiruošusią antram raundui. Tai buvo trumpiausias atsigavimo laikas, kokį tik mačiau. Sakyčiau, nuo jo orgazmo praėjo daugiausia dešimt minučių.

— Kristau, kaip įspūdinga, — pasakiau.

— Taip, — jis nusišypsojo, — bet norėčiau, kad ir tu baigtum. Žinau, kad dar nebaigei. Ką norėtum, kad padaryčiau?

— Ką tik nori, — kalbėjau nuoširdžiai.

Jis nusileido manęs paragauti. Jis mikliai suprato, kas man patinka, ir darė tai, rodos, visą amžinybę. Neturėjau kito pasirinkimo, tik atsiduoti jam, kol patyriau stulbinanamą orgazmą. Nesupratau, kaip jam nesurakino žandikaulio. Nors mūsų laikas seniai baigėsi, man buvo pernelyg smagu, kad galvočiau apie tai. Atsigavusi po orgazmo pastebėjau vis dar stačią varpą — Dieve, vargšeliui jau ilgai stovėjo.

— Ei, ar nieko prieš, jei su tavimi panaudočiau vieną sekso žaisliuką? Patikėk, tau patiks, — pasakiau manydama, kad jis nusipelnė malonumo.

— Aš už, — tarė jis.

Ištiesiau ranką į savo krepšį ir ištraukiau analinių rutuliukų rinkinį. Jie skirti naudoti vieną kartą, ir jis žiūrėjo, kaip praplėšiau pakuotę.

— E, ar jie kišami ten, kur numanau? — šiek tiek įsitempęs paklausė Frenkas.

— Taip, tikrai, ir tau labai patiks, todėl leisk padaryti tai, ką reikia, — įkalbinėjau.

Išsiėmiau lubrikantą ir ištepiau juo rankas ir rutuliukus. Atsisėdusi jam tarp kojų masažavau jo varpą ir kiaušus, ypatingą dėmesį skirdama jautriai tarpvietės sričiai. Kai jis buvo pasiruošęs, švelniai įstūmiau rutuliukus vieną po kito, tuo metu žiūrėdama, ar jis maloniai jaučiasi, kol visi atsidūrė vietoje.

— Ką jie man padarys? — panoro sužinoti jis.

— Pasakyk, kai būsi bebaigiąs, ir sužinosi, kam jie skirti, — atsakiau.

Greitai privedžiau jį prie orgazmo viena ranka liesdama penį, kita masažuodama ir švelniai timpčiodama sėklides. Lėtai pasukau rutuliukus, o jam baigiant greitai ištraukiau ir stebėjau, kaip jo veidą iškreipia smarkus malonumas, o sėkla išsilieja jam ant krūtinės ir rankų.

Po kelių akimirkų jis pasilenkė ir pabučiavo mane į skruostą.

— Ačiū, — pasakė jis. — Buvo fantastiška. Ar tau ko nors atnešti — servetėlių? Stiklinę vandens?

— Taip, ačiū, norėčiau vandens, — atsakiau, ir jis nuėjo į vonią įpilti.

Grįžęs nešinas stikline tarė:

— Esi teisi dėl savo įkainių. Neturėtum jų mažinti — džiaugiuosi, kad po paskutinio darbo man pavyko atidėti šiek tiek pinigų, antraip tikrai nebūčiau su tavimi susitikęs.

Aš nusišypsojau. Aš taip pat džiaugiausi.

13. Reiklusis

Susitikti su Geriu susitariau dieną po tatuiruotojo vyro. Gėris buvo vienas neįtikėtiniausių klientų, su kokiais teko susidurti: ūkininkas, senelis, verslininkas ir vyras, tikras kaimietis, stokojantis miestietiško išprusimo. Prireikė kelių skambučių ir daugybės valandų pokalbių, kol galiausiai sutarėme susitikti — ne todėl, kad jis būtų susikaustęs, o todėl, kad jį kamavo siaubinga paranoja būti užkluptam. Kad ir kur ar kada siūliau, jam netiko. Laikė save tokiu gerai žinomu šešiasdešimties mylių spinduliu, kad jam netiko nė viena mano pasiūlyta vieta.

Bėgant savaitėms pasiekėme tokį lygį, kad jis kasdien skambindavo norėdamas išgirsti naujausius mano pasiūlymus, tačiau pats nepakišdavo jokių minčių. Net mane apėmė šiokia tokia paranoja, nes taip dažnai kalbantis ir apsikeičiant nemažu kiekiu informacijos suvokiau, jog jis ima susidaryti neblogą kasdienės mano veiklos vaizdą. Kartą paskambino, kai ruošiausi užsukti į vaistinę nupirkti dukrai paracetamolio. Atsiliepiau, bet tik tam, kad pasakyčiau negalinti kalbėti, nes mano vaikas serga. Tuo metu jau žinojau apie jo darbą, vaikus ir anūkus. Daugelyje mūsų pokalbių nė neužsimindavome, kodėl bendraujame — jie tapo nykūs, neseksualūs, ir man visai nebuvo įdomu pasakoti apie savo vaikus arba klausytis smulkmenų apie jo gyvenimą ir šeimą. Kita vertus, mano įkainis nekėlė jam problemų, jis buvo kone maniakiškai diskretiškas, vedęs ir suprato, kokio pobūdžio paslaugas teikiu. Turėdama tai omenyje, gavau taikstytis su jo pliurpalais.

Praėjus trims savaitėms pagaliau susitarėme dėl susitikimo vietos ir laiko jam nepažįstamoje vietovėje. Sakoma, kad moterys nemoka naudotis žemėlapiais ir sekti nuorodomis, bet šitas vyras buvo apgailėtinas! Turėjau kone visą kelionės laiką nuo jo namų iki susitikimo vietos kalbėti telefonu ir aiškinti, ką daryti ties kiekvienu šviesoforu ir posūkiu. Net jam atvažiavus — mačiau, kaip jis atvyko, kadangi, taip, buvo sakęs, kokiu automobiliu važiuos — turėjau pasakyti jam, kur pastatyti automobilį, kur yra įėjimas ir kaip tiksliai nusigauti iki kambario. Kalbėjau su juo telefonu, kol jis pasibeldė į duris. Dar prieš atidarydama jas buvau nuo jo pavargusi.

Kai vis dėlto jas atvėriau, mane maloniai nustebino jo išvaizda, kadangi jis buvo stilingai apsirengęs — mintyse buvau susidariusi kitokį vaizdą. Nežinau, ar jis nervinosi, ar tokia jo asmenybė, bet nuo pat tos akimirkos, kai įėjo, jis be perstojo kalbėjo apie dalykus, kurių visai nenorėjau su juo aptarinėti — politiką, krizę, mano asmeninį ir šeiminį gyvenimą, jo šeimą. Norėdama viską pagreitinti, perėmiau vadžias ir pasakiau jam, kas įvyks. Liepiau nusirengti ir jis, maudamasis kelnes, pasakė:

— Manau, esi pratusi susitikinėti su puikiais meilužiais ir labai patyrusiais vyrais.

— Ak, visai ne, — atsakiau nereaguodama į jo nesusijusį retorinį klausimą.

— Na, esu tikras, kad manimi nusivilsi, — tarė jis nuolankiai dėdamas liemenę ir marškinius ant kėdės atlošo.

Turėjau nekreipti dėmesio į viduje augant) susierzinimą.

— Klausyk, ne aš čia svarbiausia, — džiugiai pasakiau, — ir aš nieko nelyginu, todėl prašau atsipalaiduoti ir mėgautis.

Pasakiau jam, jog geriau nekalbėti, kad galėtų sutelkti dėmesį į tai, kas vyksta, ir kūne kylančius pojūčius. Iš tiesų tenorėjau, kad jis užsičiauptų. Vos pradėdavau masažuoti, jis vėl prapliupdavo plepėti, bet liepiau jam tylėti ir atsipalaiduoti. Jam vis labiau susijaudinant paklausiau, ar jis pasiruošęs užsimauti prezervatyvą.

— Na, iš tikrųjų nenoriu užsiimti seksu, nes esu susituokęs trisdešimt dvejus metus ir niekada nebuvau neištikimas žmonai, taigi nenorėčiau dabar pradėti.

— Ak, teisingai, viskas gerai, — pamaniau galvodama, jog jis, tiesą sakant, kvailas veidmainis.

Remiantis jo logika, įsiskverbimas prilygo neištikimybei, bet mokėti prostitutei ir gulėti nuogam lovoje, kol mano ranka apėmusi jo varpą, nieko tokio. Kai kurių vyrų supratimas apie ištikimybę tiesiog stebėtinas! Jis paklausė, ar galėčiau pačiulpti ir baigti masturbacija. Laimei, jis greitai baigė, aš apsitvarkiau ir išlipau iš lovos. Išsimaudyti po dušu jis nepanoro, bet sutiko išgerti puodelį arbatos. Kristau, kaip gailėjausi tai pasiūliusi. Jis išbuvo dar valandą norėdamas, kad įvertinčiau jo pasirodymą. Kokį pasirodymą? Be to, juk mokant už tai visa esmė ir yra, kad tavęs nevertina, nelygina ir neanalizuoja. Tik ne šiam vyrukui — jis norėjo žinoti, koks jo penis palyginus su kitų klientų.

— Manau, aš mažas, tiesa? — atkakliai klausinėjo jis.

— Visai ne, tu tobulai vidutiniškas, — atsakiau.

— Ak, tik sakai taip, nagi, klok tiesą, aš ištversiu. Koks aš palyginus su kitais?

Jam taip trūko seksualinio ir asmeninio pasitikėjimo, kad galiausiai man jo šiek tiek pagailo. Pamėginau sugalvoti, ką malonaus pasakyti, ir pagyriau, kad jis tvarkingas, kad jo kūnas kaip tokio amžiaus yra geras, o tai, kas nutiko lovoje, visiškai normalu. Tiesą sakant, tai buvo siaubingai nuobodu, bet man mokėjo ne todėl, kad tai sakyčiau. Paskui klausimai tapo dar keistesni. Jis panoro sužinoti, ar jo spermos kiekis buvo normalus, ar baigdamas jis buvo triukšmingas, ar tylus, ir kaip ilgai jis truko palyginus su kitais klientais. Stengiausi jo klausimus vertinti kaip lengvus ir nerūpestingus, bet buvau šiek tiek priblokšta. Dirbdama sulaukiau įvairiausių stulbinančių klausimų, bet nieko panašaus į šiuos. Susitikimui baigiantis man ne tik buvo visiškai nuo jo bloga ir gailėjau jo žmonos, bet ir nusprendžiau, kad tai reikliausias kada nors sutiktas vyras. Visi esame girdėję skundų apie reiklias moteris, kurias nuolat reikia užtikrinti, kurios savimi nepasitiki, bet niekas niekada manęs neįspėjo, kad vyras gali būti toks pat. Koks tai atstumiantis bruožas!

Praėjus visai valandai po to, kai atlikome reikalą, jis vis dar sėdėjo pliaukšdamas nesąmones, o aš vis labiau siutau. Galiausiai turėjau pasakyti jam, kad turi atvykti kitas klientas ir, kad ir kaip man patiko mūsų susitikimas, laikas baigėsi ir jam teks išeiti. Jis norėjo nueiti į vonią išplauti puodelio, bet paėmiau jį ir pasakiau pati išplausianti — ar galėtų jis sumokėti ir išeiti? Mane tikrai spaudė laikas. Pamiršau iš anksto paimti grynuosius, mat taip ilgai tarėmės dėl susitikimo, kad ėmiau jį laikyti nuolatiniu klientu. Jis nerangiai kuitėsi ieškodamas pinigų kelnių, paskui švarko kišenėse, kol pagaliau piniginę rado marškiniuose. Jis viską darė labai lėtai. Po vieną suskaičiavo dvidešimties eurų banknotus, paskui pažvelgė į mane ir paklausė:

— Na, ar patenkinta? Ar atsiskaitėm?

— Taip, viskas gerai. Labai ačiū, bet dabar tikrai turiu skubėti.

Jis kiek ilgėliau pasvyravo, paskui atsikrenkštė ir ištarė:

— Ar susitiktum su manim dar kartą, nors žinau, kad nesu geras lovoje ir tau tikriausiai nebuvo taip smagu kaip su kitais vyriokais? Ar susitiktum su manim kitą savaitę, nes norėčiau susitikinėti kartą per savaitę?

Kiekviena mano esybės gyslelė tyliai rėkė: Atsiknisk!

Sutikau vėl su juo pasimatyti, kad tik jis išsinešdintų. Kai jis pagaliau mojuodamas atsisveikino ir uždariau paskui jį duris, atrėmiau galvą į medį ir giliai atsikvėpiau. Tokiam vyrui reikia ne palydovės, o ugdomojo vadovo arba apsilankyti dvasinę būklę gerinančiame seminare, jam reikėjo tokios paslaugos, kokios tikrai negalėjau suteikti. Ateinančius du mėnesius jo numeris kiekvieną dieną užsižiebdavo telefono ekrane, o aš kaskart kaltai nekreipdavau dėmesio. Aišku, iš jo būtų išėjęs patikimas nuolatinis klientas, bet, dievaži, tokio lygio reiklumas nevertas jokios pinigų sumos.

14. Šiurkštusis ir švelnusis

Buvo birželio pabaiga, ir aš užsisakiau atostogų apartamentus maždaug už valandos kelio nuo namų, kad mėnesį galėčiau juos naudoti kaip darbo bazę. Dirbti vienoje vietoje bus lengviau, be to, pastebėjau, ką internete reklamavo kitos palydovės: jos pakaitomis lankydavosi įvairiuose miestuose ir sakydavo klientams, kad ten bus tik kelias savaites. Mano vaikai atostogaus keliose vasaros stovyklose, o liepos pabaigoje savaitei išvyks su tėvu, todėl tuo metu norėjau susitarti su kuo daugiau klientų — likusią vasaros dalį, kol vaikai grįš į mokyklą, turėsiu mažai arba jokių galimybių dirbti.

Dvejojau, ar užsakyti apartamentus, baiminausi, kad savininkė tiesiogiai arba eilinio pašnekesio metu užduos per daug klausimų. Be reikalo. Jai nė kiek nerūpėjo, kam man reikėjo buto, svarbu, kad gavo pinigus už nuomą. Sumokėjau grynais iš anksto ir susitikau su ja tik po keturių savaičių, kai grąžinau raktus. Apartamentuose buvo du miegamieji, nedidelė virtuvėlė, vonia ir svetainė, o tai reiškė, kad galėjau paprastai sutikti klientus, pasiūlyti jiems kavos ar arbatos, paskui, kai abu būtume pasiruošę, pereiti į miegamąjį.

Atvykusi pirmą kartą sutvarkiau vieną miegamųjų ir spintelėje prie lovos palikau krūvą reikmenų: prezervatyvų, servetėlių ir lubrikanto. Šildytuvo spintelėje buvo keli atsarginiai patalynės komplektai, o bute — skalbimo mašina, todėl pati galėjau keisti patalus. Apskritai vieta tobulai tiko mano poreikiams — uždara, su saugia stovėjimo aikštele.

Susisiekiau su nuolatiniais klientais, kad praneščiau, kur gyvenu, ir telefonas ėmė skambėti — vasarą klientų būna daug, taigi buvau užsiėmusi atsakydama į užklausas ir megzdama naujus kontaktus. Vieną rytą liepos pradžioje atsiliepiau į vaikino vardu Hju skambutį. Jo padėtis, švelniai tariant, buvo keistoka. Pirmojo pokalbio telefonu metu jis paaiškino turįs neįprastą susitarimą su žmona: darbo dienomis ji kartu su vaiku gyveno savo tėvų name, kol jis dirbo jų ūkyje, o savaitgaliais abu prisijungdavo prie jo. Jis buvo perkopęs keturiasdešimt ir, sprendžiant iš visko, žmona nelabai juo domėjosi. Vienintelis juos siejęs dalykas — vaikas. Kalbėdamas telefonu jis buvo drovus ir susivaržęs, bet, atrodo, nuoširdžiai ketino atvykti į susitikimą, todėl susitarėme.

Jis atvyko į apartamentus kaitrią vasaros dieną, pirmą valandą. Kai atidariau jam duris, mano širdis nukrito į kulnis. Jis pasirodė drovus ir nerangus, šiek tiek netvarkingas kaip būdinga ūkininkams, jam buvo sunku išlaikyti su manimi akių kontaktą. Jis buvo pakankamai mandagus, bet mano galvoje suskambo pavojaus varpai. Pasisveikinau su juo ramiai ir atsipalaidavusi, bet galvojau: „Dieve, tikiuosi, jis greitai baigs ir galėsiu jį tuoj iš čia išvaryti.“ Nežinau, kodėl jis man taip akimirksniu nepatiko, bet nenorėjau ilgai būti su juo viena.

Mane pašiurpino tai, kad jis negalėjo išlaikyti akių kontakto net spausdamas man ranką. Tai nėra pasitikinčio, sveiko proto vyro veiksmas ir klientai įprastai taip nesielgdavo.

Kaip įprastai čiauškėjau apie jo kelionę, orą, ple ple ple, bet būna klientų, kurių antro skambučio nenorėsi sulaukti — jis buvo vienas tokių. Įprastai randu patinkančią kliento savybę nepaisydama išvaizdos, bet šis vyras dėl kažkokios nepaaiškinamos priežasties mane erzino. Įsijungė mano vadybininkės instinktas. Stebėjau laikrodį ir ilgutėliai masažavau jam nugarą, kad nereikėtų žiūrėti į veidą ar su juo kalbėtis, paskui perėjau prie užpakalinės kojų bei rankų pusės, delnų ir siaubingai suskeldėjusių pėdų. Laimei, muzika ir kvapieji aliejai, kuriuos naudojau, rodos, padėjo, ir jis iš pažiūros nejautė mano nepatogumo. Kelis kartus jis pamėgino užmegzti pašnekesį, bet paraginau tiesiog atsipalaiduoti ir mėgautis tuo, kas vyksta, vildamasi, kad jis kurį laiką užsnūs ir gerokai palengvins man darbą.

Ištempusi kiek galėdama ilgiau paprašiau jo apsiversti. Nenorėjau, kad jis mane liestų, todėl turėjau taip gerai patenkinti jį ranka, kad jis nenorėtų nieko kito, kad būtų taip sutelkęs dėmesį į juntamą smarkų susijaudinimą, jog net negalėtų kalbėti, jei kas nors atitrauktų dėmesį nuo to, kas dedasi su varpa. Žinojau negalėsianti pakęsti, jei jis paprašytų įsiskverbti. Laimei, turėjau pakelį lubrikanto, kuris sąlytyje su oda įkaista sustiprindamas pojūtį ir, tikiuosi, viską pagreitina. Sunaudojau jam visą pakelį, iš klientų atsiliepimų žinodama, kad su juo daug geriau nei be, ir tuo pat metu kita ranka švelniai timpčiodama glamonėjau jo kiaušus. Laimei, jis pajuto, pasak jo, „kvapą gniaužiantį“ orgazmą, o aš, išvydusi jį baigiant, su palengvėjimu atsidusau.

Nuėjau nusiplauti rankų ir pasiūliau jam atsukti dušą, bet jis atsisakė.

— Gerai, tuomet leisiu tau apsirengti, — pasakiau užsimesdama chalatą ir eidama į svetainę.

Netrukus jis išėjo ir padėkojo man, sakydamas norįs vėl su manimi pasimatyti. Jis suskaičiavo ir davė man pinigus. Aš juos paėmiau — jam atvykus buvau tokia suirzusi, kad pamiršau jų paprašyti iš anksto, — bet neatsakiau į jo žodžius dėl kito susitikimo. Atsiprašiau, jei atrodė, kad jį skubinu, sakydama, kad turiu ruoštis kitam klientui. Tiesą sakant, džiaugiausi turinti pretekstą jį išprašyti. Nenorėjau, kad jis būtų greta manęs ilgiau nei būtina. Padėkojau ir išleidau pro duris prisiekdama daugiau niekada su juo nesimatyti.

Hju man kėlė šiurpą. Jutau, kad jis gali tapti agresyvus arba žiaurus. Neturiu konkrečios priežasties taip sakyti, tai grynai nuojauta. Nepamenu, kad kitas klientas būtų kėlęs tokį pasibjaurėjimą. Tai ne dėl išvaizdos — mėgavausi seksu ir su patraukliais, ir ne tokiais patraukliais vyrais, mačiau įvairaus amžiaus, dydžio ir formų klientų. Kiekvienu atveju rasdavau kokią nors patrauklią savybę, bet su Hju taip nebuvo. Jis buvo šiurpus, negalėjau to įveikti. Kažkas man sakė, kad jis nepanašus į kitus vyrus, su kuriais teko susitikti, kad su juo negaliu atsipalaiduoti. Per ankstesnius mėnesius išsivysčiau gerą vyrų pojūtį ir galėjau greitai juos įvertinti. Nesu jautusis taip nesmagiai, nors tai ir skamba nepavojingai. Tačiau, kita vertus, apsidžiaugiau — džiaugiausi supratusi, kad esu pakankamai patyrusi, turiu patikimus instinktus ir žinau, kaip veiksmingai susitvarkyti su klientais.

Hju dar kelias savaites po mudviejų susitikimo skambino ir rašė žinutes, bet niekada neatsakiau. Jis negalėjo išsiaiškinti, kas iš tikrųjų esu, kur gyvenu ar kaip su manimi susisiekti, išskyrus neregistruoto mobiliojo telefono numerį. Man dar kartą priminė — kuo ilgiau tai darysiu, tuo didesnė tikimybė sutikti bjaurų vyrą arba patirti ką nors nemalonaus. Nors galėjau Hju ignoruoti ir daugiau nebekvaršinti dėl jo galvos, pyktelėjau ant savęs, kam taip skubiai sutariau dėl susitikimo ir apskritai su juo pasimačiau, tačiau vasara — brangus metas, leidau rūpesčiui dėl pinigų užgožti įprastą išrankumą. Jei būčiau ilgiau analizavusi jį telefonu, galbūt būčiau suvokusi, kad jis verčia mane nepatogiai jaustis, ir viso to išvengusi.

Hju išėjus nusiprausiau po dušu ir pasiruošiau kitam klientui, su kuriuo susitikti susitariau jo namuose. Per pastaruosius keturis mėnesius su Janu mačiausi maždaug keturis kartus, visada jo bute, todėl gerai žinojau kelią ir tai, kad ten nuvyksiu per valandą. Jo namai buvo šviesūs, švarūs ir erdvūs. Jis buvo malonus džentelmenas, su tokiu tikriausiai susitikinėčiau „tikrame“ gyvenime. Jis reguliariai išvykdavo iš namų dirbti tame pačiame mieste ir turėjo ten butą, kuriame nakvodavo kelias naktis per savaitę. Būnant ne namuose jam labai stigdavo sekso, ar bent jau taip sakė man — galbūt būdamas vienas tiesiog turėjo daugiau laiko apie tai galvoti. Tame miestelyje jis patyrė kelis vienos nakties nuotykius, bet suprato, kad jam nepatinka eiti į miestą, kalbinti merginas, gerti ir užsiimti girtu seksu. Jis buvo užsiėmęs profesionalas, daug keliavo užsienyje ir buvo atsidavęs tėvas. Jo laikas buvo brangus ir ribotas, todėl internete radęs mano skelbimą suprato, kad galbūt jo keblios padėties sprendimas — diskretiškos reguliarios paslaugos su garantija.

Sakydama, kad Janas džentelmenas, omenyje turiu tai, jog jam patinka, kai damos būna tikros damos. Šiuo atžvilgiu jis buvo gana tradiciškas, bet mainais elgėsi kaip džentelmenas ir skyrė man daug dėmesio, kaip tai daro vyresni vyrai — atidarydavo duris, papildydavo taurę, pagirdavo mane, stengdavosi gerai atrodyti ir pasirūpindavo, kad tai, ką darydavome, man patiktų taip pat kaip jam, nors jis ir mokėjo pinigus.

Kai pirmąkart apsilankiau pas jį, mane sudomino jo praeitis ir auklėjimas. Jo bute buvo kelios neįprastos nuotraukos ir papuošimai, ir nesusilaikiau nepaklaususi, kaip juos gavo ir kokios istorijos su jais susijusios. Mane visada domina žmogaus istorija ir tai, kaip jis gyvenimo kelionėje atsidūrė būtent ten, kur yra. Pastebėjau, kad bute nėra žmonos ir šeimos nuotraukų, o kai apie tai pasiteiravau, jis greitai pakeitė temą sakydamas, kad nenori, jog jie žiūrėtų į jį, kol būna su manimi. Pajutau gėdą arba kaltę, o gal ir abu, bet nespaudžiau. Džiaugiausi, kad pas jį nebuvo į mus žiūrinčių šeimos nuotraukų — jos ir mane verčia nejaukiai jaustis, nors sau sakau, kad taip nėra. Stengiuosi iš atminties ištrinti žmonos veido įspaudą, bet būna sunku.

Dauguma vyrų, kuriuos lankau namie, nusiveda mane į laisvą kambarį, o ne tą, kurį dalijasi su žmona. Tačiau buvo vienas susitikimas, kai vyrukas nė nesutrikęs nusivedė mane į vedybinę lovą. Negalėjau to daryti ir paklausiau, ar negalėtume nueiti kitur. Pabrėžiau, kad bet kuri moteris suprastų, kad jos lovoje buvo kita, be to, vargu ar tai higieniška. Jis atsiprašė to neapgalvojęs ir nusivedė mane į laisvą kambarį. Jis buvo vienas eilinių klientų, ir, kol gulėdama ant nugaros laukiau, kad jis pasiskubintų, žvalgiausi į sienas, apkabinėtas oficialiomis mokyklinėmis jo vaikų nuotraukomis. Pamaniau nesanti vienintelė mama, buvusi priversta jas įsigyti, bet juk nesmagu įsivaizduoti, kaip tavo vaiko nuotrauka keliauja į smulkintuvą kažkokio fotografo kabinete. Pastebėjau mažesnę nuotrauką, kurioje tikriausiai jo žmona per vaiko sutvirtinimą, ir kaipmat nusukau akis. Nenorėjau jos atpažinti mieste. Jo reikalas, ką jis daro jai už nugaros, ne mano. Mano reikalas — užauginti ir aprūpinti savo vaikus. Žinoma, iš vaikų vilkimų uniformų supratau, kokią mokyklą jie lanko. Mane kelioliktą kartą sukrėtė tai, kad vyrai tokiose situacijose niekada nesugalvoja apsaugoti savo privatumo, o tai labai keista.

Janas buvo puikus pasakotojas ir labai juokingas. Jis buvo iš tų, kuriems nusišikti, ką mano kiti. Jis buvo paprastas ir smagus kompanionas. Sakė, kad jam penkiasdešimt, bet nuo jaunumės rūpinosi savimi. Tai buvo matyti — jis buvo puikios formos, kur kas geresnio kūno nei kai kurie mano matyti trisdešimtmečiai. Man patiko pas jį lankytis. Butas skoningai įrengtas ir stilingas, priešingai nei keli kiti namai, kuriuose lankiausi. Šaldytuve visada būdavo maisto iš „M&S“, daug gero vyno ir puiki muzikos sistema, sujungta su miegamuoju. Butas buvo nepriekaištingai švarus, kaip ir jis. Janas visada puikiai kvepėdavo ir pasistengdavo gražiai atrodyti. Tiesą sakant, susitikimai su juo man tapo pasilepinimu.

Pirmojo apsilankymo metu kovą mudu sėdėjome ant sofos, gurkšnojome vyną ir ilgą laiką plepėjome. Stebėti laikrodžio nei reikėjo, nei norėjau — tą vakarą jis buvo vienintelis klientas, o aš pasijutau taip besimėgaujanti mūsų pokalbiu, kad man ėmė rodytis, jog tai tarytum pirmasis pasimatymas, kuomet mes stengiamės geriau vienas kitą pažinti. Nors Janas tikėjosi, kad būsiu dailiai apsirengusi ir iškalbinga, susipažinęs su manimi ir daugiau išsiaiškinęs jis susidomėjo mano sprendimu dirbti palydove ir panoro sužinoti daugiau. Neišdaviau konkrečių asmeninių smulkmenų, bet paaiškinau, kaip viskas susiklostė. Jis pasiteiravo, kokie vyrai su manimi susisiekia, į kokias sudėtingas situacijas esu patekusi ir kiek pinigų uždirbau. Atsakiau jam, kad didžioji dalis buvo eiliniai vyrukai, norintys to, ką laikiau normaliu seksu — iš tikrųjų nedidelis žygdarbis emociškai ir seksualiai subrendusiai moteriai.

Pokalbis perėjo prie krizės ir ekonomikos. Aptarėme įvairias priemones, kurių imasi žmonės, norėdami sutaupyti kasdieniame gyvenime. Išmokiau jį, kaip sutaupyti įvairioms draudimo įmokoms ir namų ūkio išlaidoms, ir pajuokavau galbūt sutaupiusi pinigus, kuriuos jis man sumokės. Kaskart aplankius Janą jis vis labiau man patiko.

Sutvarkiau butą, ryžtingai išstūmiau iš galvos Hju ir patraukiau į Jano namus, kur atvykau šiek tiek vėliau nei po valandos. Spustelėjau durų skambutį, ir jis šiltai įsileido mane vidun. Įpylė man nedidelę taurę raudono vyno, žinodamas, kad jį labiausiai mėgstu, ir pasodino ant sofos. Pakeitė kompaktinę plokštelę, paleido klasikinę muziką, ir mudu atsipalaidavome patenkinti vienas kito draugija. Džiaugiausi būdama ten, jo sukurtoje jaukioje aplinkoje. Kurį laiką sėdėjome tylėdami, klausėmės muzikos, paskui jis pasiteiravo, kaip praleidau dieną.

Papasakojau jam apie šiurpųjį vyruką, ir jis atskaitė pamokslą apie mano darbo pavojus. Jis kurį laiką kalbėjo, taigi norėdama pateisinti tuos pinigus, kuriuos vėliau paimsiu, pakeičiau pokalbio temą ir pradėjau laisviau su juo elgtis, žinodama, kad tai prives prie sekso. Jis perbraukė ranka skruostą leisdamas nykščiui brūkštelėti lūpas.

— Noriu tave pabučiuoti, — tyliai ištarė jis. Padėjau taurę ir švelniai, vos liesdamasi lūpomis bučiavau jį, kol pasijutau pradedanti dilgsėti. Pažvelgiau jam į akis ir supratau, kad jis mėgaujasi laukimu.

— Eime viršun, — pasakė jis, paėmė mane už rankos ir nusivedė į miegamąjį.

Kitą valandą praleidome mėgaudamiesi tuo, ką galima pavadinti tik švelniu, bet aistringu seksu. Būti su juo lovoje buvo labai gera, jis galvojo apie mano malonumą, nuolat tikrindavosi, ar gerai liečia — ne per smarkiai ar ne per švelniai. Man vis dar nuostabu, kad daugumai klientų taip svarbu, jog man patiktų — tai nė kiek nepanašu į tai, ko būčiau tikėjusis. Vis dėlto negi neapmaudu, kai atsitiktinis keistuolis sugadina pasitenkinimą teikiančią karjerą? Paskui mudu nusiprausėme po dušu, išgėrėme po puodelį arbatos, ir aš susiruošiau išvykti. Atsisveikindama pabučiavau jį, o jis atidarė duris, kad mane išleistų. Vos man grįžus namo parašė žinutę, kad labai gerai praleido vakarą ir netrukus susisieksiąs.

Buvo vienas nedidelis nesklandumas. Janas manimi susižavėjo ir pasiteiravo, ar galėtų su manimi susitikinėti — tikrąja manimi. Tiesą sakant, jau pirmojo apsilankymo metu pakvietė mane į pasimatymą. Pasiūlė kartą ar du per mėnesį nusivesiąs vakarienės, bet kaip merginą, taigi už mano laiką nemokėsiąs. Buvau pamaloninta ir galbūt kitokioje situacijoje būčiau sutikusi, bet, kaip jam paaiškinau, visas mano laikas skirtas arba motinystei, arba uždarbiavimui. Jei vakarą išeičiau su juo į pasimatymą, prarasčiau galimybę užsidirbti, o tai kurį laiką buvo vienintelis mano tikslas. Jis mane suprato, bet vis dėlto pasakiau, kad pasikeitus finansinei padėčiai mielai pavakarieniaučiau.

Tą vakarą jis vėl palietė šią temą klausdamas, ar finansinė mano padėtis tapo stabilesnė. Aš gailiai nusišypsojau — norėčiau! Uždirbdavau iki tūkstančio dviejų šimtų eurų per savaitę, bet dėl paskolos, komunalinių sąskaitų, išlaidų mokyklai ir popamokiniams užsiėmimams vos pavykdavo išsisukti be nuostolių. Geriau jį pažinodama jaučiausi drąsiau, todėl iš smalsumo paklausiau, ar jis galėtų susitikinėti su tokioje srityje dirbančia moterimi? Išskyrus tai, kad jis buvo vedęs ir apskritai neturėtų su niekuo susitikinėti, norėjau sužinoti jo nuomonę apie prostitutes. Ar jam netrukdytų tai, kad susitikinėčiau su juo ir vis tiek dirbčiau palydove? Atsakymas nustebino: jo manymu, sprendžiant iš to, ką papasakojau, tai buvo drąsus sprendimas ir jis žavėjosi stipriu mano charakteriu. To išgirsti nesitikėjau. Man toptelėjo, kad galbūt vyrų požiūris į prostitutes keičiasi. Pamaniau, kad tai geras ženklas — jei kada teks būsimam partneriui papasakoti apie tai, kas tuomet bus „mano praeitis“, gera žinoti, kad kai kurie vyrai supranta, jog tai tėra būdas užsidirbti.

15. Trys svarbiausios pamokos

Kad visose darbo srityse sektųsi, trys dalykai turi būti svarbiau už visa kita: saugumas, sveikata ir slaptumas. Aš tai darau dėl pinigų, jų man labai reikia, bet dėl šių trijų dalykų niekada negaliu atsipalaiduoti. Turiu būti saugi, kad visada grįžčiau namo po susitikimo; turiu užtikrinti, kad nei mano, nei klientų sveikatai niekada nekiltų pavojus; be to, turiu apsaugoti savo ir klientų tapatybes.

Kai pradėjau galvoti, ar užsiimti šia veikla, klausimas apie saugumą tikriausiai buvo pirmas dalykas, kurį apsvarsčiau. Ar moteris gali dirbti saugiai? Atlikusi pradinį tyrimą sužinojau, kad palydovės išprievartaujamos gana retai. Tai kur kas dažniau pasitaiko gatvinėms. Palydovės klientams mokėti už seksą — savaime jaudinantis dalykas. Akivaizdu, kad niekada negali žinoti, kaip vyras elgsis, bet nusiraminau sužinojusi, kad nepriklausomos palydovės retai užpuolamos. Jungtinėje Karalystėje, JAV ir visame pasaulyje yra gausybė informacijos apie prostitučių ir visos pramonės statistiką bei kintamuosius. Išsamiai aprašytas smurto, narkotikų vartojimo, sąvadautojų išnaudojimo ir lytinės sveikatos problemų paplitimas, bet taip pat brėžiama aiški linija tarp gatvės prostitučių ir palydovių.

Manoma, kad pastarosios darbe saugesnės. Tai pagrindžia statistika — kuo nepriklausomesnė prostitutė, tuo mažesnė smurtinio užpuolimo rizika. Be to, palydovės kur kas mažiau linkusios piktnaudžiauti narkotikais ar alkoholiu. 1986 metais Dianos Princ atliktas tyrimas nustatė, kad merginos pagal iškvietimą (palydovės) ir viešnamių prostitutės (panašios į palydoves, bet labai skiriasi nuo gatvinių), padirbusios šioje srityje, įgavo daugiau savivertės. Tiesą sakant, 97 procentai merginų pagal iškvietimą, dalyvavusių Princ tyrime, sau patiko „labiau nei anksčiau“ (tai yra, prieš darbą sekso pramonėje). Nežinau, ar Princ tyrimo išvados apie savivertę yra teisingos (nežinau, kokie tyrimo parametrai ir neturiu visos ataskaitos), bet gatvės prostitučių ir nepriklausomų palydovių darbo sąlygos labai skiriasi — pastarosios darbą pasirenka sava valia, nespaudžiamos, negrasinamos, neskriaudžiamos, neišnaudojamos, nekvaišinamos ir be sąvadautojo.

Greta to, kad mane išaiškins, labiausiai bijojau išprievartavimo arba smurto. Šį saugumo aspektą tvarkiau dviem būdais: nustatytu atrankos procesu ir personažu, kuriuo apsimetu būdama su klientais. Vyrų atranka užtikrina, kad dažniausiai neprisileidžiu keistuolių ir sukuriu platų patikimų nuolatinių klientų ratą.

Personažas, kurį susikūriau savo palydovės alter ego, yra pasitikinti, dominuojanti ir vadovaujanti moteris. Ji turi kiaušus ir nesileidžia kitų siuntinėjama. Ji tiksliai žino, kaip klostysis susitikimas, ir nuolat jį kreipia ta linkme. Jei išlaikau šį vaidmenį, vyrai reaguoja taip, kaip noriu. Puikiai žinau, kad mano susitikimai su klientais yra subtilus (kartais ir ne toks subtilus) galios žaidimas. Taip pat žinau, kad tai, kaip judu, elgiuosi ir bendrauju su klientu nuo pat tos akimirkos, kai atidarau duris, labai svarbu nustatant pagrindines taisykles ir išlaikant kontrolę, kad išvengčiau fizinio ar kitokio pavojaus.

Anksčiau lankydama pardavimo mokymus daug išmokau apie paprastus judesius ir kūno kalbą, parodančią galią ir pritraukiančią kliento dėmesį ir pagarbą. Iš esmės pritaikiau šiuos metodus palydovės darbui, kad klientas suvoktų, jog sprendimus priimu ir vadovauju aš. Mums visiems sakė, kad pasitikintis elgesys priverčia žmones paklusti — supratau, jog taip yra iš tiesų. Jei pasitikėdamas savimi duodi nurodymą, žmonės reaguoja taip, kaip tikiesi. Žmonės šiuo atžvilgiu gana nuspėjami. Lygiai taip pat tiesa, kad praktika meistru padaro — kuo ilgiau dirbu palydove, tuo labiau pasitikinti ir atkaklesnė tampu. Iš tiesų tai pamoka bet kokiai gyvenimo situacijai. Dabar, kai tik turiu įsitraukti į galimai stresą keliantį pokalbį, surepetuoju tai, ką ir kaip sakysiu. Pasižiūriu į save veidrodyje, vilkinčią tais drabužiais, kuriuos ketinu pasirinkti, ir išsirenku geriausią pozą ir veido išraišką. Man buvo netikėta, kad sugebu daug daugiau ir esu kur kas ryžtingesnė, nei kada nors maniau esanti.

Mano pasitikintis, nesąmonių nepriimantis, seksualus personažas ne tik sukuria saugią darbo zoną, bet ir labai patinka vyrams. Rodos, jie su džiaugsmu leidžia miegamajame galvoti moteriai. Spėju, jog dalį vyrų jaudina, kad tai labai skiriasi nuo normos, kurios jie įprato tikėtis. Kalbantis su klientais, jie dažnai atskleidžia, kad seksas namie nuspėjamas ir nuobodus su tradiciniais į miegamąjį atsineštais vyro ir moters vaidmenimis. Be abejo, lytiniai santykiai gali būti kupini psichologinių žaidimų ir ankstesnių pykčių, nuoskaudų ir nusivylimo likučių, o tai gali labai varginti, jei tenori atsijungti ir pasidulkinti. Nesakau, kad tai moters kaltė, toli gražu, tai tik sekso fronto linijos, kurios gali atsirasti bet kuriuose ilgalaikiuose santykiuose. Žinoma, visai tai išnyksta, kai moki moteriai už seksą ir, spręsdama iš to, ką mačiau, galiu tvirtinti, kad vyrus tai tikrai išlaisvina. Mano sukurtas personažas klientams suteikia papildomo jaudulio — matyt, todėl tiek daug jų nusprendė tapti nuolatiniai.

Būdama su klientais, šį atkaklumą įgyvendinu nurodydama, kur atsisėsti atvykus į mano viešbučio kambarį, arba, jei esame jo kambaryje, liepdama prisėsti ant lovos, kol pasiruošiu. Liepiu jiems eiti į dušą ir pasakau, kur padėti drabužius ir kokia poza atsigulti ant lovos. Žinoma, visa tai darau švelniai ir mandagiai, bet žinutė, kurią jie gauna, vienoda: vadovauju aš. Įdomu tai, kad asmeniniame gyvenime taip nesielgčiau, kadangi nuolatinis vadovavimas mane slėgtų. Tikrovėje esu kur kas labiau atsipalaidavusi, bet tai darbas — visi darbe ir asmeniniame gyvenime turime skirtingą veidą.

Norėdama būti saugi, tokiais pasitikėjimo triukais naudojuosi, kai būnu „šeimininkė“, bet žengdama į kliento teritoriją, namus arba viešbutį, savaime suprantama, labiau nervinuosi. Tokias situacijas mažiau kontroliuoju. Nežinau, koks kambario planas, ir būdama kliento viešbučio kambaryje negaliu daryti viso to, ko įprastai imuosi, kad susitikimas būtų sklandus. Tokiose situacijose turiu labiau stengtis išlikti pasitikinti ir kontroliuojanti, tačiau tuo pačiu privalau gerbti tai, kad esu kliento erdvėje. Tokie susitikimai mane ypač išvargina.

Anksčiau minėjau, kad tipas vyrų, su kuriais susitikdavau, ir tai, kaip baigdavosi mūsų susitikimai, mano darbe buvo vienas nuostabiausių apreiškimų, ir tai tikra tiesa. Augdama tikėjau, kad savo kūnus pardavinėja tik labai beviltiškos moterys — ir dažniausiai tam, kad gautų pinigų kitai narkotikų dozei. Vienintelis prostitucijos tipas, kurį apibūdinant girdėjau, buvo nukentėjusios moterys, statančios save į labai pavojingas situacijas su nemaloniais tipais. Jei nuomonę susidarysite remdamiesi tuo, kas vaizduojama žiniasklaidoje, girdėsite tik tokią istoriją. Žinosite apie siaubus: prievartą, žmogžudystes, daugiau nieko. Niekada nemačiau pranešimo arba žinių pasakojimo apie teigiamą sekso pramonėje dirbančių moterų patirtį. Sprendžiant pagal maniškę, tikriausiai yra daugybė kitų nepriklausomų prostitučių, susitikinėjančių su tokiais pat maloniais klientais kaip manieji. Nežinau, ar man neįprastai pasisekė (gyvenimas juk toks nėra, tiesa?), bet dirbdama palydove nepatyriau nė vieno labai bjauraus dalyko. Mano klientai buvo nuoširdūs, garbingi vyrai, norėję pasimėgauti mano draugija, o ne siautėjantys pamišėliai, iš kailio besineriantys, kad mane pažemintų. Bėda ta, kad prostitucija nelegali.

Antras pats svarbiausias dalykas, į kurį reikia atsižvelgti, — sveikata. Turiu sugebėti garantuoti, kad esu 100 procentų sveika, nes klientai už tai moka. Jie žino, kad keturių šimtų eurų prašau ne todėl, kad esu puikiausia krušeklė žemėje, bet dėl to, kad gali su manimi gerai praleisti laiką ir jiems liks tik malonūs prisiminimai. Nėra tokio gero pasibarškinimo, kuris būtų vertas rizikos užsikrėsti ŽIV arba hepatitu. Visi vyrai, su kuriais susitikinėju, turi kitus gyvenimus ir meilužes, todėl labai svarbu, kad visi žinotume apie pavojų sveikatai ir imtumėmės visų atsargumo priemonių. Dėl prezervatyvų aš atkakli, ir mano klientai tai vertina. Tai prieštarauja dažnai vaizduojamam beviltiškų vyrų, ieškančių beviltiškų moterų ir užsiimančių nevaržomu seksu, įvaizdžiui. Tai greičiau du suaugusieji, sutinkantys atsakingai ir saugiai užsiimti seksu, kad visi namo grįžtų patenkinti.

Ir, galiausiai, slaptumas — viso mano verslo pagrindas. Negaliu niekam leisti išsiaiškinti mano tapatybės, nes tai sužlugdytų gyvenimą — viskas taip paprasta. Vaikai niekada negali sužinoti, kaip uždirbu pragyvenimui, nes tai gali juos nuo manęs atstumti. Būtų labai skaudu sužinoti tokį dalyką apie mamą ir aš tai puikiai žinau, todėl labai stengiuosi slėpti ir apsaugoti savo tapatybę. Tai tinka ir mano klientams, nes jie toje pačioje padėtyje: jokia mergina, sužadėtinė ar žmona neliks su vyru, atskleidusiu, kad kartais — arba reguliariai — susitikinėja su palydove. Tai siaubingas nusižengimas, tą žino kiekvienas vyras, todėl jie taip pat imasi atsargumo priemonių ir pasitiki mano poreikiu bei sugebėjimu apsaugoti mudu abu nuo išaiškinimo.

Pirmoji mano gynybos linija — aš pati. Kaip minėjau anksčiau, iš pradžių klientas turi nurodyti kontaktinį numerį ir pasikalbėti telefonu. Jei vyras rimtai nusiteikęs susitikti, jis norės sužinoti, koks mano balsas, ir įsitikinti, kad esu airė (kai kuriems vyrams tai labai svarbu, kad galėtų mėgautis pašnekesiu) ir kad mano teikiamos paslaugos atitinka jo poreikius. Pirmuosius metus, kai dirbau visu etatu, kalbindavau klientą dvidešimt šešiasdešimt minučių ir ištraukdavau kuo daugiau informacijos, kad nustatyčiau, koks jis yra.

Mums sutarus susitikti, atsiranda didesnė tikimybė, kad kas nors bus ne taip. Vieną vakarą išsikalbėjau su artima drauge, dirbančia viešbučių sektoriuje, ir užvedžiau temą apie prostitutes, viešbučius naudojančias kaip darbo vietas, sakydama, neva tą savaitę skaičiau kažką apie tai laikraščiuose. Norėjau išsiklausinėti ir sužinoti, ar galėčiau pasinaudoti kokiais nors viešbučio darbuotojos patarimais. Ji atsakė, kad viešbučio darbuotojai mokomi pastebėti moteris, besinaudojančias viešbučiu kaip darbo vieta. Jie žvalgosi akivaizdžių požymių, pavyzdžiui, ar kambaryje lankosi daugiau nei vienas vyras, ar dieną iš kambario sklinda sekso garsai ir ar moteris apsirengusi „kaip kekšė“. Draugė man papasakojo apie prostitutę, viešbutyje, kur ji dirbo, atvirai priimdavusią po kelis klientus per dieną. Netrukus paaiškėjo, kad palydovė ketino likti kelias savaites — jos kambarys buvo užsakytas mėnesį į priekį. Viešbučio vadovybė nebuvo linkusi kviesti policijos, nes nenorėjo, kad kiti svečiai išvystų kokią nors sceną, ir baiminosi rizikuoti viešbučio reputacija. Rengdama susitikimus palydovė buvo labai akivaizdi, o stebėjimo kamerų įraše aiškiai matyti iš jos kambario išeinantis klientas ir kitas, laukiantis koridoriuje. Tačiau viešbutis neturėjo neginčijamų įrodymų, kad ji užsiima seksu už pinigus.

Jie sugalvojo planą, kaip atsikratyti ja sukeliant kuo mažiau triukšmo. Vadybininkas paklausė vieno barmenų, ar šis negalėtų apsimesti klientu. Barmenas sutiko, bet kaip jam susitarti dėl susitikimo? Reikėjo merginos darbinio telefono numerio. Jie nusprendė, kad geriausia išeitis — pasibelsti į jos duris ir apsimesti kitu klientu. Jei ji jį įsileis ir iš anksto paprašys pinigų, patvirtins iš tiesų užsiimanti seksu už pinigus, ir jie turės pakankamai įrodymų, kad kaipmat išprašytų ją iš viešbučio.

Planas puikiai pavyko. Barmenui pasibeldus palydovė atidarė, pakvietė jį vidun ir iš anksto paprašė užmokesčio. Barmenas atsiprašė ir išėjo sakydamas, kad persigalvojo. Kitapus durų laukė viešbučio vadybininkas. Vos tik barmenas jam linktelėjo, vadybininkas pasibeldė į duris ir prisistatė, nurodydamas, kad „klientas“ iš tiesų yra viešbučio barmenas. Jis pasakė merginai, kad jei ji susidės daiktus ir nedelsdama išvyks, niekas daugiau nesužinos. Jei ji neišvyks ar mėgins vėl tam pasinaudoti viešbučiu, apie jos veiksmus jie kaipmat praneš policijai. Ji dingo po dvidešimties minučių.

Mudvi su drauge juokėmės iš jos istorijos, bet aš atidžiai dėjausi informaciją domėn. Tai man padėjo planuoti, kaip užsakinėti viešbučių kambarius ir tartis su klientais. Visada ypatingai stengiausi paslėpti pėdsakus. Nešiodavausi verslo dokumentus ir aplankus, išdėliodavau juos ant komodos kartu su nešiojamuoju kompiuteriu ir darbo kalendoriumi, kad sudaryčiau verslininkės įspūdį. Atsinešdavau nuosavus maišelius prezervatyvams ir kitiems sekso reikmenims išmesti klientui išėjus. Degdavau kvapiąsias žvakes, kad kambarys nesmirdėtų lateksu arba seksu. Krepšį su sekso žaisliukais ir apatiniais nuolat laikydavau užrakintą. Likdama nakvoti, kai susitikdavau su daugiau nei vienu klientu, atsiveždavau nuosavų švarios patalynės komplektų. Nuvilkdavau viešbučio komplektą, apvilkdavau patalus savuoju, paskui prieš išvykdama vėl perklodavau su viešbučio patalyne, kad atrodytų, jog lovoje miegojo tik vienas asmuo. Išplaudavau naudotus puodelius ar stiklines. Sutvarkydavau vonią, sulankstydavau rankšluosčius, atidarydavau langus ir atitraukdavau užuolaidas. Svarbiausia — susitikdavau tik su nedideliu skaičiumi klientų ir niekada tame pačiame viešbutyje tą pačią dieną nesusitikdavau su daugiau nei dviem. Jei reikėdavo susitikti su trečiu, užsisakydavau kambarį kitame viešbutyje netoliese. Nedrįsau susitikti su trimis klientais tą pačią dieną tame pačiame viešbutyje — taip prašyčiausi bėdos, o mano nervai vargu ar būtų tai ištvėrę!

Taip pat užsisakydavau kambarius viešbučiuose ir apartamentuose savo mieste. Tai atrodė įžūlu, bet nusprendžiau: jei noriu paslėpti savo pėdsakus, turiu būti drąsi ir užsisakyti kambarį ten, kur esu žinoma ir kur niekas neįtartų, kad vyksta kas nors neprideramo. Dirbdama turėjau derintis prie pamokų, todėl darbo vieta netoliese sutaupydavo laiko ir išlaidų transportui.

Kalbant apie man svarbią kitų nuomonę, stengiausi neišlaidauti. Niekada neuždirbau labai daug, bet šiais laikais rodosi keista apsikrauti pirkinių krepšiais. Prieš kelerius metus niekas nebūtų kreipęs dėmesio, bet tokiame miestelyje kaip maniškis, kur gana dažnai žvalgomasi pro langus, nenoriu, kad mane pastebėtų nešančią pirkinių krepšius iš automobilio, ir vengiu leisti pinigus prabangos prekėms. Savo „darbo krepšį“ susidedu vakare ir palieku automobilio bagažinėje, nes tuomet mažesnė tikimybė, kad kas nors pastebės ir ims spėlioti, ką veikiu. Jei atrodau „pasidažiusi“ po dieninio susitikimo ir lekiu į miestą ar einu su drauge išgerti kavos, nusivalau makiažą ir apsirengiu paprastais drabužiais, kad susiliečiau su nedirbančiomis maisto prekes perkančiomis mamomis. Nenoriu išgirsti: „Ak, gražiai atrodai — kur išsiruošei?“ Taip pat nenoriu, kad mano klientai atpažintų mane ne darbe, todėl pasistengiu atrodyti labai paprastai — joks vyras neatsigręš ir tuo labiau neatpažins manęs kaip jo pasaulį sudrebinusios sekso deivės!

Tiesa, pasitaikė pora neapsižiūrėjimų. Kartą plepėdama su klientu netyčia pasakiau tikrąją savo pavardę. Iš karto ėmiau trauktis ir mėginau tai paslėpti, bet klientas, rodos, to nepastebėjo, o jei ir pastebėjo, jam nerūpėjo ir jis apie tai neužsiminė. Turėjau ypač atsargiai elgtis su darbo telefonu, nes mano vaikai panorėję gali būti labai smalsūs, todėl pasirūpinau, kad jis būtų apsaugotas slaptažodžiu ir stengdavausi jį laikyti nematomoje vietoje.

Neseniai ant automobilio klijavau naują draudimo lipduką ir pastebėjau, kad ant senojo buvo visas mano vardas ir adresas. Akimirką supanikavau — niekada netoptelėjo, kad šitaip demonstruoju tapatybę. Širdžiai trumpam sustojus priminiau sau, kad automobilį stengdavausi palikti atokiausiuose viešbučių stovėjimo aikštelių kampuose, nes nenorėjau, kad klientai matytų mano automobilį ir jo numerį. Rodėsi mažai tikėtina, kad kas nors būtų apžiūrėjęs lipduką ir sužinojęs, kas aš esu. Dvigubas gyvenimas labai sekina, nes nuolat turi apie viską galvoti. Man nepatiko nuolat galvoti, ką kalbu, ir dažnai imtis balto melo bendraujant su šeima ir draugais, bet tiesa skaudintų kur kas smarkiau nei mažos melagystės, kuriomis naudojausi, kad apsaugočiau visus — save ir mylimus žmones — nuo to, ką iš tikrųjų darau.

16. Draugužis čekas

Palydove dirbau vos šešis mėnesius, bet jau jutau, kad tai pakeitė mano patirtį. Susidūriau su savo kūno vaizdo problemomis, suvokiau, kad man patinka dominuoti miegamajame, ir užsiėmiau seksu su vyrais, į kuriuos anksčiau nė nebūčiau pažvelgusi, tik tam, kad suvokčiau, jog esame labai suderinami. Tai buvo keista mokymosi kreivė — visi dalykai, apie kuriuos maniau galvosianti, nė nerado vietos mano mintyse. O slapta patirtis ėmė teigiamai veikti asmeninį gyvenimą, ko tikrai nesitikėjau. Bet tai buvo tiesa — mano akys atsivėrė, pradėjau vertinti dalykus ir žmones, kurių anksčiau nebūčiau pastebėjusi.

Buvo liepa, oras pastarąją savaitę buvo neįprastai nuostabus. Tomis dienomis, kai neturėjau klientų, man net pavyko įdegti. Tačiau tą savaitgalį negalėjau dirbti tiek daug kaip įprastai, nes turėjau eiti į šeimos vakarėlį. Jauniausioji sesuo šeštadienio vakarą mieste šventė gimtadienį, o kadangi tą savaitgalį turėjau prižiūrėti vaikus, teko pasamdyti auklę ir po visko važiuoti namo. Vakarėliai ir blaivumas man nesisieja su linksmybėmis, bet negalėjau atsisakyti kvietimo, nes sesuo mėnesių mėnesius dėl to pyktų. Ketinau pabūti padoriai ilgai ir pasitaikius pirmai progai išsmukti namo. Mano sesers draugai buvo vieniši arba kartu gyveno, bet niekas nebuvo susituokęs ar išsiskyręs. Jie visi mauks taureles, laižysis su visais jiems patikusiais ir apskritai elgsis kaip pamišę jaunuoliai. Tuo metu jau buvau įpratusi susibūrimuose lankytis viena, bet man nebuvo įdomu stebėti, kaip sesuo ir jos draugai prisigeria ir paleistuvauja.

Šeštadienio vakarą pamaitinusi vaikus prieš paruošdama juos miegoti turėjau įlįsti į padorų drabužį vakarėliui. Pamaniau, kad vakarui tiks maža juoda suknelė — užsimesiu ją, priderinsiu juodas velvetines basutes su platformomis et voilà! Toji suknelė man jau seniai atsipirko, bet dar ilgai galėsiu ją vilkėti. Jos gili staigiai krentanti iškirptė, trumpos rankovės ir kelius siekiantis A formos sijonas puikiai tiko mano figūrai — na, bent jau pasak stiliaus žinovų.

Pusę devynių jau buvau pastačiusi automobilį ir ėjau į restoraną. Pro atviras duris pastebėjau sesers draugiją — jie jau atrodė gerokai apšilę. Po velnių. Nemėgau būti blaiva ir klausytis girtų kalbų. Nutaisiau plačią šypseną, įžengiau pro duris ir nuėjau tiesiai prie sesutės, kad stipriai ją apkabinčiau. Ji supažindino mane su kitais.

— Po vakarienės dar pora žmonių iš darbo prisidės prie mūsų išgerti, — pridūrė ji.

— Puiku, — džiugiai tariau. — Atrodo, vakaras bus smagus.

Dairiausi į jos draugus ir galvojau, kad rytą jie visi mirs nuo pagirių, todėl tikriausiai gerai, kad vairuoju. Būreliais atvyko dar keli šeimos nariai, kol visi susirinkome ir buvome pakviesti į valgymo zoną. Į suolus panašūs stalai buvo sustatyti eilėmis, prie jų sėdėjo du triukšmingi mergvakariai ir lygiai tokia pat audringa mišri grupelė. Atrodė, kad prisigerti — visų čia esančių tikslas, išskyrus restorano darbuotojus ir mane.

Vakaras tęsėsi, pokalbis su kiekvienu patiekalu darėsi vis klaikesnis ir garsesnis. Sesuo pasodino mane greta kitų šeimos narių, bet dėl staliukų išdėstymo buvo sunku šnekėtis su kitais, išskyrus asmenis, sėdinčius tiesiai priešais, kairėje ir dešinėje. Dėl nuolat kylančio triukšmo man įskaudo galvą dar prieš atnešant desertą. Išsmukau į barą, kad išgerčiau gazuoto vandens, ir slapta įsimečiau porą paracetamolio tablečių. Čia buvo tyliau, todėl akimirką prisėdau.

Man sėdint vienumoje pro duris įėjo dar viena nedidelė grupelė ir nusigavo iki sesers stalo. Nė vieno jų nepažinojau, todėl pamaniau, kad tai jos minėti bendradarbiai. Vienas priėjo prie baro, kur sėdėjau gurkšnodama gazuotą vandenį, ir atsistojo greta, kad užsisakytų išgerti. Paskui atsisuko į mane.

— Tai tu Barbaros draugė? — paklausė jis užsienietišku akcentu, kurio neatpažinau.

— Ji mano sesuo, — atsakiau. — Kaip suprantu, tu jos bendradarbis?

— Na, ką tik pradėjau ten dirbti. Manau, ji mane pakvietė, nes esu naujausias imigrantas — iš airiško svetingumo.

Jo anglų kalba buvo tobula, o pats elgėsi labai mandagiai. Kol mokėjo už gėrimą, gerai į jį įsižiūrėjau. Jis buvo maždaug šešių pėdų dviejų colių ūgio, labai trumpų tamsių plaukų, žalsvų akių, kurias dengė akiniai, ir jauno veido. Vilkėjo laisvas kelnes ir prasegtus mėlynus marškinius, tarytum atėjęs tiesiai iš biuro, nors buvo šeštadienis. Atrodė šiek tiek moksliukiškai, nebūčiau nustebusi, jei jis dirbtų IT srityje.

— Tai ką darai Airijoje? — pasiteiravau jam gurkšnojant savo gėrimą.

— Pasiėmiau metus akademinių atostogų, kad pakeliaučiau. Kad užsidirbčiau, dirbu biure, — jo gėrimas mažyčiais lašeliais aptaškė akinius, ir jis nusiėmė juos nusivalyti. — O tu, ką tu veiki?

Dabar gerai mačiau jo akis — jos buvo žalios su neįtikėtinai tankiomis tamsiomis blakstienomis. Tiesą sakant, jis buvo gana gražus. Visas veidas tobulai proporcingas — nuo aukštų skruostikaulių iki įspūdingos tvirtos smakro linijos, lygios odos ir putlokų lūpų. Jis buvo pakankamai išvaizdus, kad dirbtų modeliu — apmaudu, kad neturėjo stiliaus pojūčio. Ūmai suvokiau spoksanti į jį ir nevykusiai apsimečiau, kad kažkas atitraukė mano dėmesį.

— Atsiprašau, šiuo metu nedirbu, esu namų šeimininkė, — atsakiau išsisukinėdama. — Šiaip ar taip, atrodo, tu kur kas įdomesnis žmogus. Iš kur tu, ką studijuoji, ar į Airiją atvykai vienas?

Jis nusijuokė iš mano išbertų klausimų, bet atsakė esąs iš Čekijos Respublikos, studijuojąs istoriją ir pasiėmęs metus atostogų, kad aplankytų paveldo vietas Airijoje. Jis ypatingai domėjosi airių folkloru, atvyko vienas, bet vylėsi, kad po kelių mėnesių prie jo prisijungs mergina. Mane šis žavingas jaunuolis sudomino, plepėdama su juo pamiršau galvos skausmą. Maždaug po pusvalandžio pajutau, kad metas į kelią — buvo jau po vidurnakčio, o manęs laukė ilga kelionė namo. Pradėjau rinktis daiktus.

— Na, buvo labai malonu su tavimi susipažinti, tikiuosi, kad gerai praleisi laiką Airijoje, — šypsodamasi pasakiau ir ištiesiau paspausti jam ranką.

— Ak, jau važiuoji namo? Kur gyveni? — šiek tiek sutrikęs paklausė jis.

Numaniau, kad man išvykus jis pasijus kaip šuniui penkta koja, nes nepažinojo susirinkusiųjų. Pasakiau jam, kur gyvenu, ir šiek tiek nustebau, kai jis tarė ketinąs toje vietovėje aplankyti kelias pilis. Jis pasiūlė man palikti elektroninio pašto adresą, kad būdamas netoliese galėtų mane susirasti. Daviau jam savo kontaktinius duomenis iš mandagumo — kodėl gi ne? Buvo malonu su juo pabendrauti ir atsikvėpti nuo girtų kalbų. Jis, be abejo, rinko visų įmanomų vietinių kontaktus, kad keliaudamas vienas visada turėtų iš ko rinktis. Palinkėjau jam labos nakties, paskui priėjau prie sesers, kad prieš išvykdama padėkočiau. Išeidama per atstumą mečiau žvilgsnį į čeką — jis tikrai buvo gražuolis, be to, niekas labiau nežavi, nei vyras senamadiškomis manieromis. Laiminga mergina.

Pirmadienį jau buvau pamiršusi gražuolį čeką. Savaitė buvo įprasta ir nuobodoka, šen bei ten pasitaikė keli klientai. Tačiau užsidirbau nemažai pinigų ir ketinau pasilepinti naujais darbiniais apatiniais, nors tai vargu ar yra lepinimasis, veikiau investicija. Trečiadienį, grįždama iš apsilankymo pas klientą namie, užsukau į „M&S“. Tai buvo visai neišskirtinis paprastas seksas. Kartais seksas būna tarsi eilinė diena biure, kai neįvyksta nieko, apie ką būtų verta kalbėtis. Pradžiuginau save pakietinta tamsia baklažano spalvos liemenėle ir derančiomis kelnaitėmis. Sodri spalva puikiai derėjo prie satininės medžiagos žvilgesio ir plačių nėrinių kraštuose. Grįžusi namo, patenkinta įdėjau juos į darbo apatinių stalčių, paskui persirengiau mamyte ir pasiruošiau paimti vaikus iš mokyklos. Turėjau dar dešimt minučių, kol reikės išeiti iš namų, todėl įsijungiau kompiuterį, kad pasitikrinčiau elektroninius laiškus.

Vienas buvo nuo gražuolio čeko. Paskubomis jį spustelėjau svarstydama, kodėl jis man rašo. Žinutėje jis sakė tą savaitgalį lankysiąsis mano vietovėje ir klausė, ar turėčiau laiko išgerti kavos. Pirmoji šovusi mintis: „O, ne. Jis nori nemokamos nakvynės ir gidės.“ Atrašiau klausdama, ar jam reikia patarimo, kur apsistoti, kokie autobusų maršrutai ar kada dirba vietos, kurias jis nori aplankyti. Tyčia neužsiminiau, ar galėsiu išgerti kavos. Jis tikriausiai darbe tuo metu tikrinosi elektroninį paštą, nes po kelių minučių gavau atsakymą, kad jis dėl visko susitaręs ir tiesiog nori susitikti. Aną vakarą jam patikusi mano draugija. Gerai, tai skambėjo pakankamai nekaltai — jis neprašinėjo nieko už dyką. Sutikau, ir mudu susitarėme susitikti šeštadienį po pietų.

Šeštadienio rytą sukiojausi namie skalbdama drabužius ir planuodama kitos savaitės vakarienes. Gražuolis čekas parašė žinutę, kad autobusas atvyko laiku, ir jis ką tik išvažiavo iš miesto. Susitarėme susitikti mano miestelio aludėje priešais autobusų stotį. Daug negalvodama ant kur kas geresnes dienas mačiusių apatinių apsimoviau džinsus ir apsivilkau marškinėlius. Šiek tiek pasidažiusi blakstienų tušu ir pasikvepinusi patraukiau į aludę jo laukti. Ten buvo tuščia, todėl išsirinkau jaukią vietą kampe ir užsisakiau kavos. Pro langą stebėjau, kaip kitapus gatvės sustoja autobusas ir išlipa gražuolis čekas. Jį išvydusi maloniai nustebau — praėjusią savaitę jis tikriausiai vilkėjo darbo drabužius, nes dabar atrodė visai kitaip, apsivilkęs medvilnines kelnes ir aptemptus marškinėlius. Ant peties užsimetęs kuprinę, o jam einant per gatvę į aludę buvo matyti krūtinės raumenys.

Jis nusišypsojo ir pasisveikino pakštelėdamas į skruostą. Pirmas kelias pokalbio minutes buvo nejauku, bet jam užsisakius kavos patogiai įsitaisėme ir ėmėme kalbėtis apie jo planus savaitgaliui. Jam išsitiesus nesusilaikiau nepastebėjusi švelnios plaukų juostos, besitęsiančios nuo kelnių viršaus iki marškinėlių. Po kurio laiko pokalbis išblėso, jis atsirėmė rankomis į stalą ir pažvelgė tiesiai į mane.

— Na, kas dabar? — paklausė.

— Ką turi omenyje — kas dabar? — perklausiau manydama, kad jis kalba apie kelią į vieną istorinių vietovių.

— Tu man patinki, — tyliai ištarė jis pirštų galais perbraukdamas mano dilbį.

— Dėl Dievo meilės, — piktai pasakiau, — liaukis mane lietęs, esame viešoje vietoje, kvaily, — jis atitraukė ranką nutaisęs išbarto vaiko išraišką. Giliai įkvėpiau ir skubriai apsidairiau aludėje. — Čia mažas Airijos miestelis, žmonės labai smalsūs. Be to, ar kažką pražiopsojau? — paklausiau iš tiesų sutrikusi. To nesitikėjau. — Argi neturi merginos? — pasiteiravau. — Negana to, aš kur kas už tave vyresnė.

— Tiesa, turiu merginą, — atsakė jis. — Dėl to nemeluosiu, bet tu man tikrai patinki. Pamaniau, kad esi įdomi.

Sėdėjau visiškai priblokšta to, ką girdėjau.

— O, — tęsė jis, — kai mane kas nors sudomina, tas asmuo pradeda mane traukti, — jis gurkštelėjo kavos nenuleisdamas nuo manęs akių.

— Klausyk, tai miela, jaučiuosi pamaloninta, bet tu dar mokaisi koledže. Nė nenoriu klausti, kiek tau metų, — pasakiau sukryžiuodama rankas tarsi matrona.

— Neklausk, — gūžtelėjęs pečiais ištarė jis.

— Ką čia kalbi, ko neklausti? — tariau irzdama, kad nesuprantu, kas vyksta.

— Sakei nenorinti klausti, kiek man metų, tai ir neklausk, — įžūliai šypsodamas pasakė jis.

Pagaliau supratau ir atsilošiau, kad tai apsvarstyčiau.

— Bet kodėl tau patinka vyresnės moterys? — paklausiau. Tikrai nebuvau turtinga puma, taigi jei jis manė, kad finansuosiu jo turą po Airiją, smarkiai klydo.

— Man neįdomu klausytis apie naujausias privalomas įsigyti nagų lako spalvas. Mano amžiaus merginoms rūpi tik dramos, o žemiškų pokalbių nebūna. Vyresnėms moterims tarp ausų šio to yra ir tai mane kur kas labiau traukia, — atsakė jis su nuostabiu užsienietišku skambesiu.

Man visko buvo per daug.

— Nežinau, kaip tu, — tariau, — bet aš išgersiu, — iš rankinės išsitraukiau piniginę.

— Aš taip pat. Ko gersi? — pasiteiravo jis stodamasis ir netyčia vėl parodydamas savo pilvuką.

Išgėrus porą taurių balto vyno, buvo aišku, kad į jokias paveldo vietoves nevažiuosime. Beveik nė nepagalvojusi išpyškinau:

— Ar norėtum pas mane ko nors užkąsti?

Jis norėjo ir bare nusipirko butelį vyno išsinešti.

Po kelių minučių buvome pas mane namie ir vartėme vietinių į namus pristatančių kinų restoranų valgiaraščius. Akimirkai atsiprašiau ir užbėgau viršun pasikeisti senųjų apatinių. Naujieji, kuriuos įsigijau darbui, persikėlė į asmeninių stalčių. Kai grįžau apačion, gražuolis čekas buvo susiorientavęs virtuvėje ir įpylęs dvi taures vyno. Jis tyliai pasitikėjo savimi ir jautėsi kaip namie. Man tai patiko. Dar nebuvome pasiruošę užsisakyti maisto, todėl išsinešėme gėrimus į sodą.

Sėdėjome ant suoliuko mėgaudamiesi popiečio saulės šiluma.

— Ar neprieštarausi, jei šio to paklausiu? — tarė jis.

— Pirmyn, — pasakiau gurkšnodama vyną. Jau buvau šiek tiek apsvaigusi ir ganėtinai atsipalaidavusi.

— Ką manai apie susitarimus tarp krušeklių?

— Dieve, tavo frazė labai tiesmuka, — nustebusi pasakiau.

— Kodėl? Kaip tu tai vadini? — pasiteiravo jis.

— „Draugiškas seksas“ — ne taip tiesmuka, — paaiškinau jam. — Šiaip ar taip, niekada to nemėginau, — supratau, kurlink jis suka. — Nesiryžčiau tam prieš tai negavusi pabandyti, — pasakiau nepadoriai žvilgtelėjusi į jį.

Jis pasilenkė ir švelniai sulptelėjo apatinę mano lūpą, liežuviu perbraukė burną ir atsitraukė.

— Štai tau pavyzdys. Jei įdomu, yra daugiau.

— Įdomu, — ištariau, paėmiau jį už rankos ir nusivedžiau į miegamąjį.

Nepajėgiau prisiminti, kada pastarąjį kartą savo lovoje turėjau vyrą. Buvo velniškai gera. Viskas, ko norėjau, po ranka. Nuotolinio valdymo pulteliu įjungiau kompaktinę plokštelę, ir kitas porą valandų praleidome bučiuodamiesi, tyrinėdami, užsiimdami seksu ir plepėdami. Jaunatviškas jo kūnas buvo žavingas. Tokios malonios popietės jau seniai neturėjau, o žinant, kad jis netrukus išeis, viskas buvo dar geriau. Kad ir kaip malonu buvo, nenorėjau, kad mano erdvėje būtų vyras. Tačiau pradėjau suprasti susitarimo su čeku meilužiu privalumus!

Tuo metu abu buvome išbadėję, taigi paskambinusi užsakiau maisto į namus. Viskas buvo neįtikėtinai neįtempta ir jauku. Mudu pavakarieniavome, paskui jis apsirengė ir telefonu išsikvietė taksi, kad nuvyktų į nakvynės namus, kuriuose tai nakčiai užsisakė kambarį. Džiaugiausi, kad jis neužsiminė norįs likti su manimi, nes nenorėjau ištrinti ribų. Jei tai tik seksas, jis turi būti paprastas, nesudėtingas ir nekeliantis rūpesčių — kol kas taip ir buvo!

— Gal galime vėl susitikti rytoj, prieš man grįžtant autobusu į miestą? — paklausė jis, kai atvažiavo taksi.

— Duok man žinot, pažiūrėsiu, ar būsiu laisva, — pasakiau. Atsisveikindamas jis pabučiavo mane ir išėjo.

Per kitus mėnesius mudu labai gerai susipažinome tiek miegamajame, tiek už jo ribų. Įsitraukdavome į stulbinančius pokalbius apie skirtingą mūsų praeitį, auklėjimą, visuomenės normas, kaip visa tai paveikė žmones, kuriais tapome, ir mūsų partnerių pasirinkimą. Supratome, kad mus sieja moksliukiškas domėjimasis žodžių kilme, ir valandų valandas ginčydavomės dėl tam tikrų žodžių prasmių skirtinguose kontekstuose.

Vieną dieną, praėjus maždaug dviem mėnesiams nuo tada, kai ėmėme susitikinėti, užsiminiau, kad tą savaitgalį vešiu vaikus į Nacionalinę galeriją Dubline. Jis pasakė mielai prie mūsų prisijungsiąs, jei tam neprieštaraučiau. Nė kiek neprieštaravau — mano manymu, kuo daugiau laiko vaikai praleis su sveikais sektinais vyrų pavyzdžiais, tuo geriau. Jie šauniai sutarė, ir man tai pasirodė puiku. Su jais jis buvo linksmas, dėmesingas ir mielas. Rodėsi visiškai normalu ir natūralu mums kartu praleisti dieną, o jis labai saugojosi nepadaryti nieko, kas vaikams bylotų, jog esame daugiau nei draugai. Mums vis geriau jaučiantis vienas kito draugijoje, kartą jis paklausė, kuo dirbu. Pažvelgiau į jį ir pasakiau:

— Neklausk, tikrai nenori sužinoti.

Nepaisant jo brandos ir plačių pažiūrų, buvau tikra, kad joks vaikinas nepritars tam, ką darau, ir tikrai neketinau jam pasakyti vien tam, kad įsitikinčiau, ar dėl to neklystu.

Per kitus šešis mėnesius labai prie jo pripratau. Galbūt kitokioje aplinkoje ar kitu metu mudu vienas kitam būtume daugiau nei sugulovai. Bet metams pasibaigus jis grįžo į Čekiją, pas savo merginą. Jam gyvenant Airijoje, ji mėgino čia įsidarbinti, bet nesėkmingai. Slapta tuo džiaugiausi, nes taip viskas buvo atskira ir paprasta. Neseniai buvo jo gimtadienis, ir mudviem kalbantis telefonu patraukiau jį per dantį, kad taip ir nesužinojau, kiek jam metų. Tada tai nebebuvo svarbu, todėl buvau pasiruošusi paklausti. Jis atsakė, kad tuo metu, kai susipažinome, jam buvo dvidešimt ketveri, vadinasi, buvau vyresnė už jį šešiolika metų. Oho!

Esmė ta, kad darbo dėka amžius man nėra svarbus. Žinau, kad šis čekas man visą gyvenimą bus draugas, ir atvirkščiai. Jam pasipasakojau tai, ko nepakeltų dvigubai už jį vyresni. Mudu labai mėgavomės miegamajame praleistu laiku, ir jis išmokė mane apie mano kūną daugiau, nei būčiau pati išmokusi. Su juo patyriau tokių pirmų kartų, kurių nepavyko pakartoti su jokiu kitu vyru. Labai džiaugiuosi, kad palydovės darbas suteikė man drąsos ir atvirumo jam ištarti „Taip.“ Ankstesnė aš būtų užgniaužusi santykius pačioje užuomazgoje. Būčiau pasijuokusi iš jo nekuklumo, pajutusi jaudinančią palaimą, kad jam patinku, ir pasakiusi, kad su manimi jis neturi progos. Būčiau atsisveikinusi su tokia galimybe. Tačiau leidausi srovės nešama, leidau situacijai pačiai klostytis, iki galo pasimėgavau jo kūnu, protu ir dėmesiu. Ko tik gyvenimas neišmoko!

17. Sunkus metas

Vasaros mėnesiai turėtų būti kupini šviesos, energijos ir pozityvumo, bet kažkodėl liepos pabaigoje mane ištiko depresijos priepuolis. Maudė kūną, niekam neturėjau energijos. Ėmiau nepakančiai spoksoti į bėgikus, ėjikus ir pro mano duris praeinančius besišypsančius žmones — visi atrodė tokie sveiki ir laimingi, o aš tebuvau savo pačios šešėlis. Kai taip jaučiuosi, mano būtis tampa apgailėtina.

Nuėjau pas šeimos gydytoją, kuri išrašė antidepresantų. Ji man daug kalbėjo apie stresą, kad jis pagrindinė įvairių sutrikimų priežastis — nuo miego stygiaus iki lėtinių psichikos ligų. Pajuokavau, kad krizės ištiktoje Airijoje streso tikriausiai netrūksta, o ji pasakė, kad ją tiesiog užplūdo pagalbos ieškantys pacientai, nes jie nebesusitvarko. Eidama gatve į vaistinę įsigyti vaistų, nesusilaikiau nesidairiusi į pro šalį skubančius žmones įtemptais veidais, sutelkusius mintis į viską, ką tądien reikia padaryti. Visi atsidūrėme tokioje padėtyje, ar ne? Tačiau kiekvienas jautėsi izoliuotas ir vienišas. Aš tikrai taip jaučiausi — stengiausi sudurti galą su galu, kiekviena savaitė tapo nenuspėjamu bėgimu iki apmokėtų sąskaitų ir gal net gero nakties miego finišo linijos. Dairiausi į aplinkinius ir išvydau atsispindint tokias pat mintis ir stresą. Kartais rodėsi, kad laimingų nėra.

Sunkiai uždirbtus pinigus išleidau antidepresantams. Nemėgau šitaip leisti pinigų, bet beviltiškai norėjau išsikapstyti ir negalėjau sau leisti sirgti nei psichologiškai, nei kitaip. Tai savaime stresas — nė vienas mūsų negalime atsikvėpti ar mesti daromų darbų, nes viskas taip trapu ir kruopščiai subalansuota. To pakako žmogui iš proto išvaryti — nieko stebėtino, kad laikraščiuose buvo pilna pasakojimų apie savižudybes. Laimei, niekada nesijaučiau taip blogai, tikriausiai todėl, kad manimi pasikliauna vaikai, bet suprantu, kaip žmogų gali apimti jausmas, kad pasaulis nuo jo atsitveria, kad nėra išeities. Jei jums ant uodegos mina banko vadybininkas, gal ir kreditinės kortelės įmonė, galbūt nemokėtos sąskaitos už elektrą ir dujas — tai gali pasirodyti neišsprendžiama problema. „Keltų tigro“ metais airių žmones įtikino, kad jie gali viską turėti ir tuo mėgautis. Tačiau paroje yra tik dvidešimt keturios valandos, ilgiau taip tęstis negalėjo. Tai supratau per kančias.

Žinau, kad mano sprendimas dirbti sekso pramonėje netradicinis, bet vis tikiuosi, kad yra daug žmonių, kurie tai suprastų. Būdamas tėvu neturi galimybės nesirūpinti vaikais — turi daryti viską, kas įmanoma. Ekonomikos augimo metais Airija pakilo į svaiginamas aukštumas, bet dabar mus nusviedė tiesiai į prarają. Manau, žmonės tai jaučia tiek visuomeniškai, tiek asmeniškai — tarsi visi būtume į krantą išplautos duženos, nesitikinčios, kad jas pataisys. Kova taip vargina, kad galiausiai tampame priklausomi nuo kofeino, nikotino, cukraus, receptinių vaistų, alkoholio ar kokaino, kad tik ištvertume dieną.

Apėmus depresijai pasaulis atrodo tamsus ir pavojingas, aš į viską reaguoju pernelyg asmeniškai. Naktimis mane kankina siaubingi galvos skausmai, negaliu užmigti. Miego stygius — kankinimo būdas. Vis dėlto, matyt, kartais mane lanko sėkmė: kenčiu ilgus depresijos epizodus, bet juos atremia ilgi geros savijautos laikotarpiai — primenu sau tai blogomis dienomis. Užklupus depresijai, man atrodo, kad gyventi neverta — regis, pastangų neverta niekas: nei šeima, nei draugai, net vaikai. Štai kaip prastai jaučiuosi. Laimei, žinau, kad čia kalba depresija, o tikroji aš kažkur įstrigusi nevilties narve. Žinau, jei gersiu vaistus ir leisiu jiems suveikti, vėl išlįs tikroji aš.

Tas priepuolis truko tris savaites ir vis tiek jaučiausi išsekusi ir nugalėta. Pažvelgus į kalendorių, kabantį ant virtuvės sienos, man širdis nusmukdavo į kulnus, kai išvysdavau, kiek nedaug laiko liko iki raudonai pažymėtos paskolos mokėjimo dienos. Sąskaitoje neturėjau pinigų. Išsiėmiau darbo telefoną ir radau keliolika praleistų skambučių. Visi potencialių klientų, o aš nepajėgiau sukaupti energijos jiems atskambinti, jau nekalbant apie susitikimą ir seksą. Spoksojau į telefoną ir išjungiau jį — tą dieną tiesiog negalėjau prisiversti. Prisileidau vonią, išgėriau vaistų ir įvairių maisto papildų, paskui įlindau į vandenį ir ilgai mirkau. Po to nuvargusi įlipau į lovą ir nurijau stiprių migdomųjų tabletę. Prašau, Dieve, tegul tai greičiau praeina, kad vėl galėčiau dirbti.

18. Gera diena

Artėjo rugpjūčio pabaiga, jaučiausi kur kas geriau. Tiesą sakant, buvau kupina entuziazmo ir norėjau dirbti, o tai labai geras ženklas. Turėjau darbuotis, kol galėjau. Vaikai džiaugėsi, kad labiau panešėju į save, ir ryto chaosas praėjo sklandžiai — laiku juos pakėliau ir išsiunčiau pro duris į vasaros stovyklą. Grįžusi į namų tylą užkaičiau virdulį, kad išgerčiau stiprios kavos, ir įjungiau darbo telefoną norėdama pažiūrėti, kas manęs laukia.

Keturias savaites slapsčiausi, taigi buvo daug praleistų skambučių. Pradėjau juos vieną po kito peržiūrinėti ir siuntinėti atsiprašymo žinutes, pranešdama skambinusiems, kad vėl dirbu, jei jie norėtų paskambinti dėl susitikimo arba pasišnekėti apie poreikius. Dauguma skambinusiųjų turi kitą SIM kortelę arba mobilųjį telefoną, apie kurį nežino jų partnerės ir kuriuo naudojosi „popamokinėms veikloms“. Kadangi buvo įpusėjęs rytas, dalis panorėję ištaikys ramią akimirką paskambinti. Kaip ir tikėjausi, telefonas ėmė skambėti dar nespėjus išsiųsti visų žinučių.

Žvaliai ir draugiškai atsiliepiau į pirmąjį skambutį. Vyrukas kitame laido gale vardu Jonas, su juo anksčiau reikalų neturėjau, todėl pasiteiravau, kiek jam metų ir kokia šeiminė padėtis: keturiasdešimt aštuonerių, vedęs, keliauja darbo reikalais. Taip jau sutapo, kad tą naktį jis buvo apsistojęs viešbutyje ir labai norėjo, kad kas nors apsilankytų kambaryje. Jis buvo vos už valandos kelio nuo mano namų, todėl puikiai tiko. Buvo penktadienis, o vaikai savaitgalį praleis su tėčiu. Susitariau pas jį atvykti septintą. Vieną numerių sąraše atpažinau kaip Kevino, nuolatinio kliento. Atskambinau jam ir, laimei, jis taip pat norėjo tądien su manimi susitikti. Susitarėme pasimatyti pirmą valandą pas jį namie.

Padėjau ragelį ir pastebėjau, kad gavau žinutę iš Liamo, kito vyruko, su kuriuo kelis kartus mačiausi. Jis turėjo laisvo laiko tą rytą, vienuoliktą valandą. Fantastika! Jis buvo tobulas klientas: mokėjo iš anksto, niekada neprašė užsiimti nesaugiu seksu, o labiausiai jam patiko geras pasmaukymas. Jis niekada netempdavo ilgiau nei valandą, bet vis tiek gaudavau tris šimtus eurų. Jam buvo maždaug šešiasdešimt, žmona labai religinga, labiau susirūpinusi įvykiais parapijoje nei miegamajame; juodu seksu užsiimdavo geriausiu atveju porąkart per metus. Greitai ir entuziastingai atsakiau, sutikdama vienuoliktą valandą pasimatyti įprastame mūsų viešbutyje, esančiame už dešimties minučių kelio. Turėjau trisdešimt minučių pasiruošti ir išvykti.

Po velnių! Pastarąsias keturias savaites nesirūpinau savimi, taigi nereikalingi plaukai, savaime suprantama, buvo pernelyg pastebimi, taip pat žilos šaknys ir balta kaip pieno buteliukas oda. Sumaišiau plaukų dažų, antakių dažų ir depiliacinio kremo. Nusiėmiau laikrodį, kad tiksliai sekčiau laiką, ir pasiruošiau reikmenis. Pirma, užtepiau plaukų dažus ir įsidėmėjau laiką — prireiks lygiai dešimties minučių. Paskui ant viršutinės lūpos ir smakro užtepiau depiliacinio kremo. Galiausiai skubriai suformavau antakius ir kelioms minutėms užtepiau dažų. Praėjus dešimčiai minučių įšokau į dušą ir nusiprausiau visus kremus ir dažus. Dar dešimt minučių stovėjau duše, kol nuo manęs ėmė bėgti švarus vanduo, tada nusiskutau svarbiausias vietas. Iššokau, kad nusisausinčiau, paskui vėl grįžau į dušą, kad apsipurkščiau akimirksniu džiūstančių netikru įdegiu. Tuo metu kvapas buvo gana troškus ir aš kosėjau nuo garų, bet turėjau tai padaryti, kad negaiščiau laiko. Įdegiui džiūstant rankų ir kojų nagus nulakavau ryškiai raudonu per sekundę džiūstančių laku. Viskas — buvau pasiruošusi išvykti.

Turėjau pasiruošusi patikimą darbo aprangą. To norėjo vyrai, o man tai tiko: šiugždantys balti marškiniai, atidengiantys nelabai gilią iškirptę, gerai pasiūti džinsai, stambūs papuošalai ir aukštakulniai batai. Greitai išsidžiovinusi plaukus, paryškinau akis, brūkštelėjau lūpas blizgiu ir buvau beveik pasiruošusi. Viešbučiui skirtą krepšį laikiau po lova rakinamoje dėžėje. Jame buvo šie svarbiausi dirbančios merginos reikmenys:

• raudona satininė negližė iki žemės;

• rausva taškeliais marginta vientisa negližė;

• žydra permatoma pakelianti liemenėlė ir kelnaitės;

• raudona nėrinių liemenėlė ir akmenėliais siuvinėtos siaurikės;

• juoda gryno šilko nėrinių negližė ir kimono;

• lakuoti raudoni aukštakulniai (geriausi iš „Penney’s“!);

• miniatiūrinė muzikos sistema;

• kosmetinė su žibintuvėliu (skirta peniui tamsoje apžiūrėti, kad įsitikinčiau, ar jis atrodo sveikas), prezervatyvais (su lubrikantu, įvairių skonių, dydžių ir spalvų — čiulpti su uždėti prezervatyvu yra siaubinga, bet daug geriau, jei jis tam tikro skonio ir su lubrikantu — manau, geriausias marguiretta skonio), lubrikanto pakeliais, antiseptiniu purškalu, vandeniui atspariais pleistrais, lateksinėmis pirštinėmis, aromaterapiniu masažo aliejumi ir šaldančiu kūno balzamu, kuris stimuliuoja ir prireikus padeda vaikinui greičiau baigti.

Pasižiūrėjau, ar krepšyje yra viskas, čiupau automobilio raktelius ir pro duris išėjau pusę vienuolikos. Iki viešbučio reikėjo važiuoti dvidešimt minučių, ir dar kelyje paskambinau, kad noriu rezervuoti kambarį. Buvau tikra, kad problemų nekils, nes kas savaitę užsidarydavo po vieną viešbutį, taigi gerų sandėrių netrūko. Registratorei pasakiau, kad važiuoju iš oro uosto ir manęs dar laukia ilga kelionė, todėl kelioms valandoms reikės kambario numigti ir atsigaivinti po transatlantinio skrydžio. Trumpam laikui rezervuodama kambarius visada taip sakydavau ir joks viešbutis manęs neklausinėjo. Manau, jiems nelabai rūpi, kodėl užsisakai kambarį dienai, jei tik esi geras klientas ir apmoki sąskaitą.

Atvykusi į viešbutį pastačiau automobilį, čiupau rankinę, „Filofax“ kalendorių ir pasitikinčiai įėjau pro duris iki registratūros stalo. Įsiregistruodama pasinaudojau nuosava kredito kortele, paskui parašiau Liamui žinutę ir pranešiau kambario numerį. Kol jis važiavo, užtraukiau užuolaidas, pritemdžiau šviesas, nutraukiau antklodę, kosmetinę pasidėjau ant staliuko prie lovos, įpyliau stiklinę vandens ir įjungiau muzikos sistemą. Galiausiai nedideliu kiekiu lubrikanto pasitepiau savo vietelę, kad mane palietęs Liamas pamanytų, jog sudrėkau iš susijaudinimo — tai, be abejo, patinka visiems klientams. Kartais papildomos drėgmės poreikis — profesinė rizika. Beldimas į duris man pranešė, kad jis atvyko.

Pasisveikinome kaip seni draugai — apsikabinome ir pasibučiavome. Mudu susėdome, pasiteiravau, ko jis norėtų. Masažo, oralinio sekso ir prieš seksą patenkinti mane vibratoriumi, atsakė jis. Tai nebuvo įprastas jo prašymas, bet man tiko. Vis dar buvau apsvaigusi, kad išėjau iš namų, kad galiu dirbti ir tą dieną esu susitarusi su trimis klientais. Jis padavė man voką su trim šimtais eurų, o aš iš mandagumo nepatikrinau, tik padėkojau ir įsidėjau tiesiai į rankinę. Padėjau jam nusirengti švelniai bučiuodama kaklą ir murmėdama, kad jis nusipelno atsipalaiduoti, atsijungti ir pasimėgauti. Jis pasakė, kad darbe sekasi prastai, o namie negauna sekso. Norėjo nuleisti garą, kad įgautų daugiau energijos.

Liamas buvo labai dabitiškas, tikras senamadiškas džentelmenas, visada vilkintis kostiumą ir ryšintis peteliškę. Jo kūnas, atsižvelgiant į amžių, buvo gana geras, o ir lytiškai jis gerai „funkcionavo“. Be to, buvo malonus, patikimas ir iškalbus. Svarsčiau, kodėl jis neužmezga romano, jei lytinis gyvenimas taip erzina. Akivaizdu, jis lengvai rastų damą, kuriai patiktų jo draugija ir kūnas. Kartą užsiminiau jam apie tai, bet jis atsakė, kad apie romaną negali būti nė kalbos: jis bijotų būti užkluptas ir atstumtas šeimos. Po to dar pridūrė:

— Aš netikiu neištikimybe.

Nesusitvardžiau — dėl ironijos garsiai nusijuokiau.

— Ar tau neatrodo, kad tai, ką darome, yra neištikimybė? — paklausiau.

Jis atrodė šiek tiek susidrovėjęs.

— Na, matyt, taip ir yra, bet dėl to, kad tau moku, viskas atrodo ne taip asmeniška. Romanas būtų asmeniškas, įsipainiotų jausmai.

Nelogiškas jo atsakymas man priminė Gėrį, klientą, atsisakiusį įsiskverbti, nes „Niekada nebuvau neištikimas žmonai ir neketinu dabar pradėti.“ Matyt, galime prisiversti tikėti ir pateisinti bet ką.

Liepiau Liamui nuogam atsigulti ant pilvo ir apžergiau jį. Jis užpakaliu pajuto mano švelnią nuskustą putytę ir sudejavo. Pradėjau lėtai jį masažuoti su pačiulių ir levandų aliejumi — šis derinys ir atpalaiduoja, ir jaudina. Esu prityrusi masažuotoja, nors niekada oficialiai to nesimokiau. Greičiausiai taip yra todėl, jog pati mėgstu gerą masažą ir per daugelį metų dažnai juo mėgavausi, be to, atsimokėjo ir praktika su buvusiu vyru ir klientais. Masažavau visą Liamo kūną nenuleisdama akių nuo laikrodžio, kad nešykštėčiau jam skirto laiko — jis buvo geras klientas, norėjau, kad jo išleisti pinigai pasiteisintų. Paprašiau jo apsiversti ir atplėšiau lubrikanto pakelį. Atsisėdau jam tarp kojų, kurias jis buvo sulenkęs per kelius, kad laisvai prieičiau prie kiaušų ir varpos, kuri jau buvo kieta kaip akmuo. Pažvelgiau tiesiai į jį ir pradėjau masažuoti varpą su šaldančiu lubrikantu. Jam tai patiko, todėl nusprendžiau neskubėti ir neskubinti orgazmo. Už skruosto užsikišau prezervatyvą ir apžiojau varpą lūpomis uždedama sargį ant penio galvutės ir švelniai užmaudama — stengiuosi klientams suteikti kuo geresnį oralinį seksą, kadangi visi vyrai neapkenčia prezervatyvų, kurie sumažina pojūtį. Toliau čiulpiau jam varpą, lubrikantu ištepta ranka masažavau kiaušus ir tarpvietę. Atsargiai įkišau pirštą jam į užpakalį norėdama pažiūrėti, ar patiks, bet jis paprašė liautis, nes jautė tuoj baigsiąs, o pirma norėjo patenkinti mane žaisliuku.

Nuo spintelės prie lovos čiupau vibratorių, ištepiau lubrikantu ir įdaviau jam.

— Nesu tikras, kaip šituo naudotis, tai patark šį tą, gerai? — pasakė jis.

— Aišku, — tariau padrąsinamai.

Po kelių bandymų jis įgudo, o man gulint išskėstomis kojomis matė, kad burzgiančios triušiuko ausys liečia tiksliai tą vietą. Liamui vis dar stovėjo ir nors mėgavausi tuo, ką man darė, buvo akivaizdu, kad jam reikia baigti, o ir man pačiai nedaug trūko.

— Metas dulkintis, — sumurmėjau.

Jis nesakė nieko. Leido uždėti naują prezervatyvą, pasakiau norinti smarkiai ir iš nugaros.

Man patinka jausmas, kai įsiskverbia iš nugaros ir, tiesą sakant, labai susijaudinu užvesdama vyrus. Dabar, kai Liamas panaudojo vibratorių, buvau pasiruošusi. Atsiklaupiau ant lovos rodydama putytę ir užpakalį, kad jis pasigėrėtų, nes žinojau, jog tai jį paskubins. Jis įstūmė savo varpą į mane ir aiktelėjo sakydamas, kad jausmas nuostabus. Pasakiau jam, kad noriu būti kuo smarkiau iškrušta, kad noriu baigti. Liečiau savo klitorį ir užsimerkiau. Sutelkiau dėmesį į patiriamus pojūčius ir įtempiau dubens raumenis, kad jis pajustų, kaip suimu jo varpą. Jis ėmė giliau kvėpuoti, skverbėsi tvirtai ir sparčiai. Seksu neužsiėmiau keturias savaites, todėl buvau tam labai nusiteikusi. Matyt, apskritai pasižymiu labai dideliu libido, todėl nuoširdžiai to pasiilgau. Mano klitoris ėmė pulsuoti, todėl paspartinau pirštų darbą. Buvau bebaigianti ir liepiau jam nesustoti. Jis ir toliau taranavo mane vis smarkiau, kol putytėje pajutau atsipalaidavimą, kurio taip smarkiai troškau. Patyriau nuostabų orgazmą, kuris, rodėsi, tęsėsi labai ilgai, o jis toliau darbavosi. Žinojo, kad baigiau, ir tai jį pastūmėjo. Paskutinį kartą giliai įsiskverbęs jis garsiai sudejavo, kūnas kelissyk trūktelėjo, paskui suglebo iš išsekimo. Jis atsigulė ant mano nugaros, ir mudu mėgavomės malonių pojūčių prisiminimais. Įpusėjus rytui baigti vienu metu be jokių įsipareigojimų — pasiutusiai geras jausmas!

Atsikėliau, atsukau jam dušą ir įjungiau virdulį. Jis patenkintas atsiduso ir pasakė, kad labai gera žinoti, jog tokio amžiaus dar gali patenkinti moterį. Jis daug metų neturėjo lytinio gyvenimo, ir mudu trumpai šnektelėjome apie tai, kad seksualumas — labai svarbi mūsų dalis. Jam einant į dušą įdaviau švarų rankšluostį, paskui sutvarkiau kambarį. Jam išėjus buvau paruošusi puodelį arbatos ir apsivilkusi negližė. Jis porąsyk gurkštelėjo — arbatą ruošiu tik iš mandagumo, nes įprastai klientai nusiprausę nekantrauja išeiti, bet manau, kad tai malonus poelgis. Apžiūrėjome, ar jis nieko nepamiršo kambaryje, paskui atsisveikindami pasibučiavome. Jis paklausė, ar po dviejų savaičių būsiu laisva. Aišku, tokiam neišrankiam klientui esu laisva bet kada!

Uždariau paskui jį duris stovėdama už jų, kad manęs nepamatytų aplinkui besisukiojančios kambarinės.

Įšokau į dušą saugodamasi nesušlapinti šukuosenos ar makiažo — šiek tiek pataisius jie dar ilgai bus tinkami. Atitraukiau užuolaidas, atvėriau langus, sutvarkiau vonią, užklojau antklodę ir Įsitikinau, kad aplinkui nesimėto prezervatyvų pakeliai. Į kambarį užsisakiau pyragėlį su arbata ir persidėjau daiktus kitam klientui. Apsirengiau žydrus permatomus apatinius, užsimečiau džinsus bei marškinius ir išvykau į kitą susitikimą.

Po valandos sustojau prie kito kliento, Kevino, namų. Lankiausi pas jį tris kartus, todėl žinojau, ką daryti. Automobilį pastačiau kitoje gatvėje, pasiėmiau krepšį ir nešiojamojo kompiuterio dėklą. Pastarasis buvo tuščias, bet ar kas nors tikrins? Nešina juo atrodžiau besilankanti jo namuose verslo reikalais. Kevinas dirbo namie ir klientai dažnai pas jį ateidavo. Belsdamasi į duris apsilaižiau lūpas, kad šios blizgėtų. Jis atidarė ir paspaudė man ranką dėl galimai stebinčių akių.

Man įėjus paprašė nusivilkti drabužius ir kartu su juo išgerti. Jis labai greitai nusirengė, aš taip pat. Mūsų drabužiai dryksojo krūvelėje koridoriuje, tačiau tai nebuvo įžanga į karštligišką seksą — Kevinas buvo natūralistas, bet neturėjo su kuo tuo užsiimti. Jo žmona šia mintimi baisėjosi, todėl jis mokėjo man, kad plepėtume ir gertume įprastoje namų aplinkoje visiškai nuogi.

Pasidomėjusi natūralizmu suprantu jo potraukį. Esame vertinami pagal išorę, todėl be drabužių mūsų sudaromas įspūdis grindžiamas pokalbiu ir asmenybe. Be to, daugelio manymu, sveikatai naudinga atidengti odą saulei. Manau, jo žmona per smarkiai reagavo, bet, pasak Kevino, ji niekada nesijautė patogiai būdama nuoga ir visada prašydavo mylintis išjungti šviesas. Ji sakė, kad jis ekshibicionistas, bet sprendžiant iš to, ką apie tai žinau, savęs demonstravimas niekaip nesusijęs su natūralizmu, o pastarasis — su seksu. Natūralizmas susijęs su laisvės pojūčiu nusimetus socialiai primestus (ir dėl klimato reikalingus) drabužius, kad žmogus susisietų su savastimi. Nors dėl to nelinkstu nei į vieną, nei į kitą pusę, bent jau vertinu tai ir nematau tame nieko blogo. Gaila, kad Kevinas turėjo mokėti žmogui, norėdamas pasidalyti savo pomėgiu. Iš tiesų jam nereikėjo prostitutės — viso labo susipažinti su panašių pažiūrų žmonėmis. Jei būtų buvęs kiek tiesmukesnis, būtų sužinojęs, kad Airijoje yra kelios reguliariai susitinkančios grupės, o užsienyje — kelios bendruomenės, rengiančios natūralistų sueigas ir atostogas.

Sėdėjau nuoga prie virtuvės stalo, kol jis mums ruošė kavą ir pyragėlius. Plepėjome apie naujienas, ekonomikos būklę ir orą. Stengiausi elgtis taip, lyg man būtų visiškai patogu, bet kaip ir dauguma moterų geriau jaučiuosi kukliai apsirengusi ir pritemdytoje šviesoje. Virtuvės įprastumas visiškai kontrastavo su tuo, kas vyko: man mokėjo, kad apsinuoginčiau, o nepažįstamasis ruošė kavą priešais mane kybant jo šlangai. Tačiau, matyt, esu gera aktorė, nes jis, rodos, manė, kad esu visiškai atsipalaidavusi. Suprantu, kad natūralizmas nereiškia, jog turi gerai atrodyti, o veikiau tai, kad turi patogiai jaustis savo kūne, būti laisvas ir justi sąsają su gamta. Jis pasiūlė pereiti į oranžeriją, kurią apšvietė saulė. Nesusilaikiusi žvilgtelėjau į jo varpą, kai jis dėjo gražiai paruoštą padėklą ant stalo. Jis pastebėjo mano žvilgsnį ir paklausė, ar dėl „to“ gerai jaučiuosi. Atsakiau, kad taip, žinoma, tiesiog žaviuosi, kaip jis viską paruošė.

Susėdę saulėkaitoje ir gurkšnodami kavą įsitraukėme į pokalbį apie religiją. Tai buvo aktualu, nes maždaug tuo metu buvo minimos pirmosios Rajano ataskaitos, plačiai paplitusio vaikų išnaudojimo bažnyčios valdomose institucijose tyrimo, paskelbimo metinės. Žiniasklaidoje daug apie tai kalbėta — apie kunigus, kurie pasinaudojo savo padėtimi, lindo prie prižiūrimų vaikų ir juos prievartavo. Nepažinojau nieko, kas būtų nukentėjęs nuo Bažnyčios, bet Kevinas pažinojo. Jis papasakojo siaubingai liūdną istoriją apie šeimos narį, kuriam vietos kunigas teikė „dvasinę pagalbą“ po brolio mirties, tačiau išnaudodamas vaiką minėtasis kunigas tik padidino sielvartą ir sumaištį. Paklausiau, ar kunigą suėmė dėl tokio siaubingo nusikaltimo, bet jis liūdnai atsakė, kad tomis dienomis žmonės apie tai nesikalbėdavo. Kevinas buvo bebaigiąs šeštąją dešimtį ir, laimei, viskas smarkiai pasikeitė, bet anuomet žmonės nedrįso neigiamai minėti dvasininkų, nes tokiomis pastabomis arba kaltinimais tiesiog niekas nepatikėtų.

Buvo tikrai siurrealu kalbėtis tokia intymia ir trikdančia tema be drabužių. Tačiau po kurio laiko mūsų nuogumas rodėsi nesvarbus — tiesiog buvome du vienas kito besiklausantys žmonės. Dabar galvodama apie Kevino pasakojimą jaučiuosi neįtikėtinai sujaudinta žmogaus dvasios galios gyventi ir išgyventi neįsivaizduojamą sielvartą. Baigęs kalbėti jis susiėmė ir padėkojo man, kad leidau taip ilgai apie tai šnekėti. Pasak jo, žmona taip įpratusi prie šios istorijos, kad jis retai apie tai užsimindavo, bet vėl atvirai prakalbęs pajuto, jog tai gydo. Matyt, kai kurie dalykai įsiskverbę taip giliai, kad niekada jų nepamiršti.

Dar po kurio laiko jis paklausė, ar jau norėčiau apsirengti. Vilkdamasi drabužius galvojau, kad jausiuosi nekaip imdama iš jo pinigus, juk jis su manimi pasidalijo skausminga istorija. Tačiau neteko patirti nejaukios akimirkos, mat jis netaręs nė žodžio paliko užmokestį prie mano krepšio. Dar kartą padėkojo už tai, kad leidau jam pabūti savimi, ir pasakė vėl paskambinsiąs.

Išėjau apimta jausmų ir įsėdau į automobilį. Po tokio širdies skausmo turėjau išgirsti savo vaikų balsus. Tikrai nesuprantu, kaip galima nuskriausti vaiką.

Namo grįžau trečią, nusimečiau darbo drabužius ir apsirengiau patogųjį treningą. Nusivaliau makiažą ir užsidėjau drėkinančią kaukę, paskui su puodeliu arbatos atsisėdau pažiūrėti šlamštiškų dienos meto TV laidų. Septintą turėjau būti pasiruošusi trečiajam dienos klientui. Trys per dieną man yra daug, bet taip džiaugiausi vėl uždirbanti pinigų, kad man buvo nebesvarbu. Jaučiausi patenkinta, kad turiu energijos trims. Per tas savaites, kai nedirbau, mano finansinė situacija sparčiai prastėjo. Dėl neapmokėtos sąskaitos atjungė telefono liniją, o tai reiškė, kad neturėjau ir interneto. Kadangi internetas yra vienintelis mano reklamos būdas, būtinai reikėjo vėl prijungti — jei negalėjau reklamuotis, negalėjau gauti darbo. Tačiau dabar po dviejų ryto klientų turėjau šešis šimtus eurų. Atėmus mokestį už viešbutį, man liko 560 eurų pelno. Šio vakaro klientas — naujokas, todėl už pirmą kartą mokės keturis šimtus eurų. Dienos pabaigoje turėsiu pakankamai telefono sąskaitai apmokėti ir interneto ryšiui atgauti. Be to, užteks padengti pusei paskolos, kurios praėjusį mėnesį nemokėjau. Laiminga diena!

Tuo metu, kai išvykau aplankyti paskutinio kliento, pajutau įtemptos dienos poveikį. Buvau pavargusi ir ne tokia entuziastinga kaip anksčiau, kai susitariau dėl susitikimo. Su Jonu pasielgsiu negarbingai — turėsiu apsimesti susidomėjusi ir nebūsiu nusiteikusi plepėti.

Tai buvo tylus senyvas vyras, todėl lytinio gyvenimo tikriausiai beveik neturėjo. Tiks bet kas, tiesa? Mechaniškai viską atlikau. Jis sureagavo. Paskubinau reikalą. Jis atitinkamai reagavo. Baigė. Išėjo. Susitikimas baigėsi. Jei turėjo nusiskundimų, galėjo neduoti man užmokesčio, bet kadangi davė, akivaizdu, kad manė, jog esu verta pinigų. Pamaniau, kad jis, nežinodamas, jog įprastai esu kur kas geresnė, nesuvokė buvęs apgautas. Turiu jam atsilyginti, jei dar kartą su manimi susitars, pamaniau.

Patraukiau namo pavargusi, bet laiminga, kad grįžo jėgos, o kišenėje turėjau pinigų. Ištvėriau prarają, ateitis rodėsi daug žadanti.

19. Sekso žaisliukai

Dirbdamas sekso pramonėje, daug išmoksti apie vieną dalyką — sekso žaisliukus. Sakyčiau, dauguma moterų, jaunesnių nei keturiasdešimties, miegamojo stalčiaus gale laiko vibratorių, bet daugybė siūlomų žaisliukų joms tikriausiai nėra žinomi. Prieš man tampant palydove, žinios apie sekso žaisliukus apsiribojo falo imitatoriais ir vibratoriais. Pradėjusi nebuvau tikra, kokių žaisliukų norėtų vyrai, bet po kelių mėnesių jau turėjau paklausiausių daiktų atsargas, būtent, dvigubų vibratorių, analinių rutuliukų, klitorio stimuliatorių, varpos žiedų ir analinių kaiščių. Supratau, kad vyrai nori praplėsti savo seksualines ribas, o kur geriau tai daryti, nei draugijoje nesmerkiančios mokamos palydovės, (tariamai) turinčios patirties ir žinių, bet nelinkusios teisti ar kritikuoti? Akivaizdu, kad prostitutė turi gerai išmanyti, kas siūloma ir kaip tuo naudotis, bet esu patenkinta įgijusi šių žinių ir asmeniniam lytiniam gyvenimui. Sprendžiant iš to, ką supratau iš kikenimo lydimų pokalbių, nugirstų tarp draugių, manau, šia informacija verta pasidalyti.

Deja, moterys negali prieš pirkdamos išbandyti sekso žaisliukų — jie gana brangūs, o juk nesinori pakloti pinigų už tai, kas nelabai tinka. Dažniausiai moterys perka vibratorius — sekso žaisliuką, kurį išpopuliarino tokie TV serialai kaip Seksas ir miestas. Dabar žinau, kas man patinka, ir renkuosi tą pačią tekstūrą, dydį ir valdymo nustatymus. Nėra nieko blogiau nei koks smulkutis vibratorius su jautriais valdymo mygtukais, kuriuos galima netyčia įjungti, taip pakeičiant greitį vos tik pradėjus mėgautis. O kalbant apie tuos, kurių valdymo pulteliai dydžiu prilygsta TV pulteliams ir vis tiek yra laideliais sujungti su falu, jais naudotis greta reikia inžinieriaus, be to, dar kelių porų rankų visiems mygtukams — pernelyg sudėtinga. Matyt, taip būna su viskuo: gauni tai, už ką sumoki. Labai geras, kompaktiškas, patvarus, hipoalerginis, vandeniui atsparus ir beveik tylus vibratorius kainuos mažiausiai aštuoniasdešimt ar šimtą eurų. Prie to reikia pridėti sterilizuojančio purškalo ir lubrikanto kainą. Jei sumokėjote mažiau, mažiau ir tikėkitės.

Be to, yra daugybė naujų „prabangių žaisliukų“, panašesnių į gražias interjero detales nei į daiktą, kurį reikėtų slėpti nuo akių. Jie ergonominio dizaino, pagaminti iš aukščiausios klasės medžiagų: titano, keramikos, stiklo ir silikono. Kai kurie pasižymi fantastiškomis savybėmis, pavyzdžiui, atminties sistemomis — taip, priešingai nei eilinis vyras, jūsų žaisliukas tiksliai prisimins, kaip jums patinka, kad nereikėtų keisti nustatymų. Argi technologijos pažanga nėra nuostabus dalykas? Man patiko pagal užsakymą pagamintas graviruotas auksinis vibratorius, kurį neseniai pastebėjau internete. Jei netyčia taip įsijaustumėte, kad vidury žaidimo pamirštumėte savo vardą, pakanka žvilgtelėti į tai, kas išgraviruota!

Kaip moteris manau, kad labai geras vibratorius — vienas svarbiausių dalykų gyvenime. Be abejo, priklausomai nuo to, kas patinka, kur yra jautrios zonos, yra daugybė kitų galimybių ir idėjų. Laimei, praėjo tie laikai, kai būdavo labai sunku gauti geros kokybės sekso žaisliukų. Kadaise moteriai tekdavo išdrįsti žengti į iškrypėlišką sekso prekių krautuvę, tokią, kurioje reikėjo skambinti į duris, niekas nežiūrėjo į akis ir nekalbėjo. Dabar viskas pasikeitė, o sekso prekių krautuvės tapo į klientą orientuotomis įmonėmis, panašiomis į kitas mažmeninės prekybos vietas. Dauguma turi puikius tinklalapius, kuriuose išsamiai aprašo gaminius, atsako į užklausas arba tam tikrus prašymus, ir garantuoja itin diskretišką pakuotę siunčiant paštu.

Apsilankę šiuolaikiškoje sekso prekių krautuvėje, pamatysite, kad darbuotojai draugiški ir paslaugūs, puikiai išmano visus gaminius. Lengviau, jei iš anksto žinai, koks dydis ir spaudimas tau patinka, kurios vietos ypač jautrios, bet kelis kartus surizikavau įsigyti naują žaisliuką ir supratau, kad jis kur kas geresnis nei tikėjausi. Dėl to dabar turiu mažytį miniatiūrinį vibratorių, puikiai tinkantį klitoriui stimuliuoti. Jis galingas, tylus, atsparus vandeniui ir toks mažas, kad telpa delne, todėl tinka keliaujant. Tiesą sakant, jį išmėginti pasiūlė pardavėjas sekso prekių krautuvėje, o tai įrodo, kad darbuotojai gali tapti puikiu pagalbos ir įkvėpimo šaltiniu. Jei nedaug žinote apie sekso žaisliukus, rekomenduočiau pradėti nuo rimto tinklalapio ir susidaryti siūlomų dalykų įspūdį, o paskui kuo nors save palepinti. Išmėginkite klitorio stimuliatorių, miniatiūrinį vibratorių ir bet kurį brangesnių žaisliukų, inžinierių sukurtų taip, kad atitiktų moters kūno kontūrus ir vienu metu pasiektų G tašką, klitorį ir tarpvietę.

Vyrams įaudrinti ir tenkinti taip pat yra daug žaisliukų, tarp jų ir analiniai kištukai, rutuliukai, kaiščiai ir vibratorius, kurių kampas leidžia masažuoti prostatą. Kiti žaisliukai, pavyzdžiui, varpos žiedai ir vibratoriai, sukurti taip, kad padidintų arba pakeistų penio pojūtį, prailgintų ir sustiprintų potyrį, juos galima naudoti tiek vienam, tiek su partnere. Jei jums pasisekė ir turite seksualiai derantį partnerį, bet kokius trūkumus nesunkiai įveiksite tinkamu žaisliuku. Kai tik įveiksite pradinį drovumą, kad ant jūsų vyro daikčiuko uždėtas kažkoks ryškiai rožinis arba violetinis silikono gabalėlis, ir suvoksite, jog minėtasis silikonas labai labai maloniai jaučiasi viduje ir vibruoja ties klitoriu, tapsite laiminga atsivertėle.

Man ypač patinka penio antgaliai — tai vyriški žaisliukai, peniui suteikiantys daugiau ilgio ir pločio, taip pat vibruojantys, kad įsiskverbus papildomai stimuliuotų klitorį. Jei jums prieš orgazmą patinka klitorio stimuliavimas, tuomet šie žaisliukai puikiai atliks savo darbą. Mane labai užveda, kai vyrai nesivaržo ir pakankamai gerai jaučiasi, kad išmėgintų šiuos dažnai keistos formos žaisliukus. Kartais smagumas ir susijaudinimas kyla tiesiog bandant kažką naujo, bet galite atrasti ir tikrą brangakmenį, ypatingą jums abiem. Su klientais labiausiai mėgdavau naudoti klitorio stimuliatorių, kad sustiprinčiau orgazmą, bet jiems taip pat patikdavo žiūrėti, kaip naudojuosi vibratoriumi, o paskui patiems pamėginti mane juo patenkinti. Supratau, kad tik nedaugelis turi patirties, kaip naudoti tokius žaisliukus, todėl jiems reikia patarti ir pasakyti, ką darant patiriamas malonumas.

Girdėjau drauges juokaujant, kad reikia rinktis sekso žaisliukus, nes vaikinai ar vyrai nemoka privesti jų prie orgazmo. Nemanau, jog moteris galėtų tikėtis, kad meilužis galės ją patenkinti, jei pati nežino, kas jai patinka ir nepatinka. Moterys privalo taip gerai pažinoti savo protą ir kūną, kad galėtų pasakyti meilužiui, ko nori ir kas joms tinka. Vargu ar sąžininga moteriai tikėtis, kad vyras ją patenkins pirštais, jei ji nežino, koks tempas, spaudimas ir kaita jai patinka. Tai nėra tik prostitučių prerogatyva — kiekviena moteris turėtų gerai pažinoti savo kūną, kad galėtų padidinti savo ir partnerio malonumą.

Jei niekada to nedarėte, būtinai paskirkite pasimatymą akis į akį su savo moteriškomis vietelėmis. Skirkite laiko, kai jūsų neskubins ir netrukdys, išgerkite taurę vyno arba pagulėkite vonioje, kad atsipalaiduotumėte, ir paskaitykite erotinės literatūros arba įsivaizduokite, ką norėtumėte, kad darytų svajonių partneris — įtariu, Džordžas Klunis ir Bredas Pitas atsakingi už kai kuriuos rimtus, per daugelį metų patirtus orgazmus, apie kuriuos jie nė nenutuokia! Leiskite rankoms klaidžioti kūnu, atkreipkite dėmesį, kaip į prisilietimą reaguoja skirtingos vietos. Sutelkite dėmesį į pojūčius. Keiskite pozą priklausomai nuo to, kas patinka: paprasčiausia atsigulti ant nugaros sulenkus kelius, bet pamėginkite atsigulti ant grindų ir pakeltas kojas atremti į sieną, atsistoti ant keturių arba atsigulti į X pozą, kuri būtent taip ir atrodo — duše arba atsigulusi ant šono pakelkite viršutinę koją. Man labiausiai patinka vonioje. Įsitaisau taip, kad iškeltas kojas atremčiau į sieną V forma. Nežinau kodėl, bet taip tinka.

Sužinojusios, kur jautriausios jūsų vietos, geriau nutuoksite, kokio žaisliuko norėtumėte. Darykite tai taip, tarsi pirktumėte naujus drabužius ar naujai apsikirptumėte — manykite, kad tai investicija į lytinį gyvenimą. Žaisliukai gali tapti puikia priemone monotoniškam seksui su ilgalaikiu partneriu praskaidrinti. Pasiekus tokį lygį, kai žinote visą savo vyro seksualinį repertuarą ir galite nuspėti kiekvieną judesį miegamajame, metas viską išjudinti, kad santykiai nepriplėktų. Nors kai kurioms moterims gali būti šiek tiek nejauku kalbėtis apie lytinio gyvenimo paįvairinimą, verta būti atvirai ir tiesmukai, kadangi tuomet abu greitai įveiksite gėdą. Tiesą sakant, siūlydama miegamajame išbandyti naujus dalykus rodote, kad partneris jums rūpi ir norite toliau mėgautis lytiniu gyvenimu drauge, o tai tik dar labiau suartins jus kaip porą. Kai kitą kartą reikės svaidytis užuominomis apie tai, ko norite dovanų gimtadieniui, Kalėdoms ar metinėms, nusiųskite vyrui elektroninį laišką su nuoroda į nusižiūrėtą žaisliuką, duokite jam katalogą arba tiesiai pasakykite. Neįsivaizduoju kitokios vyro reakcijos nei palaima.

Rinkdamosi sekso žaisliuką, ypač vibratorių, atsižvelkite į savo vyro ego — dauguma vyrų jaustų grėsmę išvydę jus besimėgaujant milžinišku aštuonių colių vibratoriumi. Jei jūsų partneris vienas iš daugelio, nerimaujančių dėl penio dydžio, nesirinkite didžiausio vibratoriaus rinkoje — pagalvokite, kaip jis gali sureaguoti. Jei jam patinka analinis seksas, ar jam patiktų jus tenkinti su žaisliuku, turinčiu analinį stimuliatorių, ar labiau patiktų pačiam išmėginti analinius rutuliukus? Pagalvokite, kas jums abiem sustiprins potyrį. Štai patarimas iš patirties: neįtikėtina, kiek daug vyrų patinka stebėti, kaip partnerė savo žaisliuku sukelia sau orgazmą — manęs to nuolat prašydavo. Nekvaršinkite sau galvos dėl to, kaip tai darydamos atrodote ar ką jis galvoja — patikėkite, jam tai patiks. Kalbant apie masturbaciją, vyrai man dažnai sako, kad niekas jiems taip nepasmauko kaip patys, todėl paprašykite jo masturbuotis, o pati stebėkite ir įsidėmėkite, kas tiksliai jam patinka.

Pasak mano klientų, didžiausia grėsmė pasitenkinimą teikiančiam lytiniam gyvenimui — „ilgalaikiškumas“. Jei daugelį metų mylitės su tuo pačiu žmogumi, gali būti sunku išlaikyti susidomėjimą. Atsiradus vaikams labai lengva seksą perkelti į darytinų darbų sąrašo apačią ir pamiršti, kad esate ne tik tėvai, bet ir pora. Nenorėdama kalbėti dramatiškai, galiu iš patirties pasakyti, kad taip galite netekti vyro dėl kitos moters ar prostitučių. Daugybė mano klientų laimingai vedę, išskyrus tai, kad neužsiima seksu. Gražu, kad jie geidžia žmonų, bet ne taip gražu, kad geismas nuolat nepatenkinamas, todėl jie jaučiasi atstumti, apleisti ir mano turį teisę ieškoti kitų draugių. Kalbu ne tik kaip palydovė, bet ir kaip išsiskyrusi moteris: neapleiskite seksualinių santykių. Tegul jūsų mylimasis tampa jūsų priebėga ir laimėje, ir nelaimėje, tuomet turėsite didesnę tikimybę atlaikyti ilgalaikių santykių audras.

Geriausią seksą tiek profesiniame, tiek asmeniniame gyvenime patiriu tada, kai viską pamirštu ir leidžiu sau būti fizine būtybe — ne mąstančia, ne įsitempusia būtybe, o tiesiog nervų galūnių ir jautrios odos ryšulėliu, visą dėmesį sutelkusiu į savo kūną ir jo pojūčius. Pamenu kažkur skaičiusi, kad smegenys — didžiausias lytinis kūno organas, manau, tai tikra tiesa. Jei galite protą priderinti prie savo ir meilužio kūno, o visa kita nustumti į šalį, galėsite atsipalaiduoti, neskubėti ir mėgautis. Nesvarbu — tai sekso žaisliukai, pozos, technika ar fantazijos, viskas atsiremia į paskutinį patarimą: atminkite, tai tiesiog seksas.

20. Atvykėlis

Susipykau su mama. Vėl. Tėtis sako, kad ginčijamės, nes esame labai panašios: pernelyg barnios, kad išklausytume kitos požiūrį, pernelyg užsispyrusios, kad pripažintume, jog kitos nuomonė pagrįsta. Kartais, kai vienodai žvelgiame į tam tikrus dalykus, sutariame puikiai, bet kai taip nėra, mūsų santykiai siaubingi. Paskutinis kivirčas įvyko dėl šeimos vakarėlio, kurį rugsėjį norėjo surengti mama. Ji paskambino man jo aptarti, bet norėjo, kad tai būtų staigmena, o aš, žinodama, kaip asmuo, kuriam jis skirtas — mano tėtis — nemėgsta staigmenų, taip ir pasakiau. Po to mums pavyko vienai kitą įžeisti dėl daugybės dalykų, o ji viską baigė su trenksmu: „Nesupranti ilgalaikių santykių dinamikos, nes tavieji truko vos kelerius metus.“ Po šių žodžių padėjau ragelį, nors tai buvo vaikiška.

Savaime suprantama, kitas kelias valandas negalėjau susikaupti, nenorėjau visko taip palikti. Ji pernelyg užsispyrusi, kad paskambintų ir atsiprašytų, todėl vardan jos ir savęs galiausiai pakėliau telefoną pasiruošusi atitaisyti skriaudą.

— Labas, mama, čia vėl aš. — Ji atsakė trumpai ir šaltai. — Klausyk, apgailestauju, kad susiginčijome. Jei nori vakarėlio, imk ir surenk jį. Bet manau, kad neturėtum minėti gimtadienio — tegul tai būna šeimos sueiga, kuria visi mėgautųsi. Nėra reikalo susieti jo su konkrečia data kalendoriuje.

Stojo tyla, paskui ji šiek tiek suminkštėjo.

— Manau, galėčiau tai padaryti, tu teisi, tuomet visiems patiks, — ji pamažu atsileido, beveik girdėjau, kaip jos protas keičiasi ir pyktį užgožia vakarėlio planai. — Tiesą sakant, tai labai gera mintis, mieloji. Žinai, ką? Iškart to imsiuosi.

Kaip palengvėjo! Ji kalbėjo optimistiškai ir supratau, kad ginčas baigėsi, o mudvi vėl draugės. Santykiai bus geri iki kito kvailo kivirčo, taip jau yra. Trumpai šnektelėjome apie mane, paskui atsisveikinome, nes jai reikėjo paskambinti maitinimo įstaigai, kad išsiaiškintų, kada jie bus laisvi.

Mane erzina, kad mums susiginčijus visada pasiduodu aš. Žinau, kartais būnu labai užsispyrusi, bet ar neturėtume mes pamainomis tiesti alyvmedžio šakelės? Kita vertus, ji puiki močiutė, vis dar sunkiai dirba tėvo įmonėje, o mums augant buvo atsidavusi ir mylinti mama. Bėda ta, kad ji, atrodo, nesupranta, jog mes nebe vaikai. Su manimi vis dar kalbasi taip, tarsi būčiau vaikas, ir nesugeba nė vienos atžalų laikyti suaugusiais. Augindama vaikus pati stengiuosi kai ką atkartoti iš vaikystės, pavyzdžiui, reikalauju gerų manierų ir sveikos pagarbos viršesniems. Tačiau tikiuosi, kad kitko neperimsiu — nenoriu nė pagalvoti, kad atėjus metui negalėsiu su savo vaikais elgtis kaip su suaugusiais.

Jau ėjau nuo telefono į virtuvę, kai jis vėl suskambo. Pakėliau ragelį. Skambino mama.

— Kad jau apie tai prakalbome, pastarosiomis dienomis niekada man neskambini, telefone nuolat įsijungia balso paštas, aš nė nenutuokiu, kas vyksta tavo gyvenime.

Tai buvo tiesa. Anksčiau kalbėdavomės beveik kasdien, bet pastaruoju metu vengiau jos skambučių. Dienos metu taip dažnai važiuodavau į susitikimus, kad išvydusi jos vardą spustelėdavau klavišą „Tyliai“. Taip buvo lengviau, nei stengtis paaiškinti, kur važiuoju ir ką darau — daug pasiteisinimų neprigalvosi. Vis norėdavau jai atskambinti, bet dienos kažkaip praskriedavo ir pamiršdavau.

— Tu teisi, mama, — nuolaidžiai pasakiau. — Pastaruoju metu buvo neįmanoma manęs pagauti. Tiesiog esu labai užsiėmusi su vaikais, o šitos užsitęsusios skyrybos varo iš proto. Matyt, tiesiog neturėjau nuotaikos plepėti.

— Na, tau būtų geriau daugiau kalbėti — negerai viską laikyti savyje.

— Gerai, mama, pasistengsiu, — mintyse pasižadėjau ateityje atskambinti jai ir kasdien rašyti žinutes. Nenorėjau, kad ji imtų įtarinėti, kaip leidžiu laiką, ar uždavinėtų keblius klausimus.

Po dviejų savaičių nuvežiau vaikus jų tėvui, paskui nuvažiavau aštuoniasdešimt mylių iki tėvų miesto ir vaikystės namų. Turėjau likti nakvoti — taip prašė mama, — bet nenorėjau to daryti neturėdama vaikų, kurie maloniai prablaškytų. Tiesą sakant, bijojau viso renginio. Jau žinojau, kas nutiks. Mano brolių, seserų ir tėvų rate krizės nebuvo — buvo nemandagu net minėti žodį iš K raidės. Rodos, jų tai nė kiek nepaveikė, jie ir toliau važinėjo naujų SUV klasės modelių automobiliais, plepėjo apie būsimas atostogas užsienyje ir rengėsi brangiausių miesto butikų drabužiais. Nenutuokiau, kaip jiems tai pavyko, bet spėjau, kad jie gyveno skolon, norėdami išlaikyti gyvenimo būdą, prie kurio anksčiau priprato. Turėsiu klausytis brolių, seserų ir giminaičių pasakojimų apie tai, kaip nuostabiai klojasi mano pusbroliams Singapūre, Niujorke, Londone, kaip pasisekė jų vyriausiajam, kad jie trijų akrų sklype pastatė 4000 kvadratinių pėdų namą prieš pat palaimingą nėštumą. Klausysiuosi šypsodama, linkčiosiu ir sakysiu: „Dieve, pačiu laiku — būtų taip sunku laukiantis statyti svajonių namą.“ O tuo metu galvosiu: „Po galais, kam reikia 4000 kvadratinių pėdų?“ Tačiau toks jau jų gyvenimas. Matote, jie iš senos pinigingos šeimos, visai nepanašūs į drąsius prasisiekėlius, kurie pakilimo metu viską turėjo, o per krizę neteko.

Išklausiusi savigyriško sąmonės srauto, turėsiu stoti akistaton su blogiausia dalimi. „Na, ar vis dar dirbi ten ir ten?“ Iš manęs pasipils melai, nes pernelyg gėdijuosi prisipažinti oficialiai esanti bedarbė, vilkinti skolintus drabužius, kad mano buvusysis nemoka alimentų, o automobilį tuoj atims. Negalėsiu pasakyti gyvenanti visiškai kitame pasaulyje nei patogus mažas burbulas, kuriame jie visi egzistavo, tačiau tuo pačiu jausiuosi visiška apgavikė, nes juoksiuosi ir apsimetinėsiu, kad gyvenimas geras, kai iš tiesų jis visiška sumauta nesąmonė. Taip pat negalėsiu numalšinti skausmo alkoholiu — pernelyg bijosiu, kad jis atriš man liežuvį ir, kaip sakoma, pasipils in vino veritas2.

Viskas tą naktį vyko būtent taip — išskyrus vieną netikėtą dalyką. Iš kaimyniškumo tėvai pasikvietė kelis naujus „atvykėlius“. Mama pristatė mane keliems sakydama: „O čia mano duktė, ji dirba...“ — ir pasakė paskutinio mano darbdavio pavadinimą, taip parodydama nepritarimą dabartiniam bedarbės statusui. Teisingai nujaučiau, kad keliu jiems gėdą — jie net nepasakė, jog esu išsiskyrusi. Tėvo draugas, manydamas, jog gali pažinoti šeimą, pasiteiravo: „O už ko tu ištekėjai?“

Tėvas įsikišo man nespėjus atsakyti:

— Ak, ji įsikūrusi kitoje šalies dalyje su trimis mielais vaikais.

Draugas pažvelgė į tėvą, paskui į mane ir, pajutęs, kad jam nederėjo klausti, atsiprašė sakydamas einąs įsipilti dar. Jaučiau, kaip kaista skruostai, ir nusliūkinau į vonią viršuje atsikvėpti.

Kai grįždama leidausi laiptais, sutikau vieną atvykėlių, kuriam prieš tai mama mane pristatė. Buvome laiptų aikštelėje tarp pirmo ir antro aukšto miegamųjų, pakankamai erdvioje vietoje, kuri rodėsi priimtina pašnekesiui. Atvykėlis man nusišypsojo ir suokalbiškai tarė:

— Kažin, ar tavo tėvukai būtų mane pakvietę, jei būtų žinoję mano šeiminę padėtį? — Nesupratau, apie ką jis kalba. — Nugirdau tavo tėtį, kai tas vyras paklausė, už ko ištekėjai. Sakyčiau, norėjai, kad žemė prasivertų ir tave prarytų, — jis nusijuokė.

Jo pastaba užklupo mane nepasiruošusią ir visai nesužavėjo. Šyptelėjau jam ir toliau leidausi laiptais.

— Ak, labai atsiprašau, — visai kitu tonu skubiai ištarė jis. — Tuo neturėjau omenyje nieko asmeniško. Esu išsiskyręs ir pastebėjau, kad šiose vietose tam vis dar nepritariama. Pačiam teko išgirsti keistų pastabų.

Supratau, kad savo žodžiais jis nenorėjo įskaudinti. Jei nebūčiau įžeista tėvo nejautrumo, tikriausiai būčiau nusijuokusi. Todėl šiek tiek praskaidrėjau ir paklausiau, ar jis nežinojo, į kokią senamadišką vietovę atsikraustė. Trumpai šnektelėjome. Martinas buvo įpusėjęs penktąją dešimtį, buhalteris, turįs du suaugusius vaikus. Jis pamažu pratinosi prie vietovės, bet jį stebino, kokios senamadiškos naujųjų kaimynų pažiūros. Martinas nusprendė apie save nieko neatskleisti, nes pastebėjo įtarius žvilgsnius, kai pasakydavo kam nors persikraustęs iš Miesto ir gyvenąs vienas. Tą „žvilgsnį“ jis apibūdino kaip svarstymą, ar jis buvęs kalinys, ar pedofilas: koks žmogus, perkopęs keturiasdešimt, gali gyventi vienas?

Tuo metu balsai apačioje pritilo. Pamanėme, kad kažkas sako kalbą, todėl patraukėme žemyn prisijungti prie kitų. Pirmąjį mano įspūdį pakeitė kur kas palankesnis — jis pasirodė esąs gana malonus žmogus, išskyrus žilus plaukus. Ar yra dar labiau sendinantis dalykas? Mano mama dėkojo visiems už apsilankymą ir pranešė, kad netrukus bus patiekti desertai. Vakarienė buvo gardi, o aš privalgiau tikrai per daug. Kol svečiai kimšo desertus, aš, norėdama pakeisti vietą, prisijungiau prie rūkančiųjų lauke. Parūkyti išėjo Atvykėlis, o kiti grįžo vidun. Mums likus dviese, jis paprašė mano numerio, paklausė, ar norėčiau kada nors išeiti išgerti. Nemaniau, kad jis mano skonio, bet velniai nematė. Juk susitiktume tik išgerti.

Vakarėlis siūbavo iki išnaktų, įprastiems ištvermingiausiems mėgaujantis linksmomis šnekomis ir laisvai besiliejančiu alkoholiu. Netrukus po pirmos valandos nakties atsiprašiau ir nuėjau miegoti. Nakvojau senajame savo kambaryje. Jis atrodė kur kas mažesnis nei įsivaizduodavau vaikystėje. Mama primygtinai reikalavo, kad miegamieji atrodytų beveik taip pat, kaip buvo mums visiems gyvenant namie, o tai buvo keista. Mano mintys nuklydo prie vilčių, kurias turėjau būdama maža mergaitė, augdama. Pasidarė nepatogu vėl pasijutus vaiku — ką vaikas žino apie gyvenimą? Nutraukiau tokias mintis. Man gerai sekasi negalvoti apie dalykus, kurių nenoriu prisiminti. Šviesesnės mintys padėjo užmigti. Turėjau tik neišsiduodama ištverti pusryčius su tėvais, paskui galėsiu pabėgti atgal į namus, pas vaikus — ir į fantastišką gyvenimą bandant įveikti krizę.

21. Draugės, paskalos ir kaltė

Per aštuonis darbo mėnesius tiesą pasakiau dviem žmonėms — dviem žmonėms, kuriems patikėčiau savo gyvybę. Viena jų — Megsė, artimiausia draugė mieste, kuriame dabar gyvenu, kita — Liza, sena mokyklos laikų draugė, pažįstama jau trisdešimt metų. Joms pasakiau, nes visiškai jomis pasitikiu.

Esu palaiminta turėdama daug gerų draugų, bet kitiems apie darbą nepasakočiau. Jie nesuprastų, be to, ir neturi žinoti. Tačiau yra problema — draugų ir šeimos akivaizdoje esu beviltiškai drovi, gyvenu siaube, kad kažkaip prasitarsiu, dėl ko jie susimąstys, kaip įgijau visas tas seksualines žinias. Privalau būti itin budri, o su draugais tai itin sunku. Turiu prikąsti liežuvį, stabtelėti, perfrazuoti pastabas ir gerai pagalvoti prieš atsakydama net į patį nekalčiausią klausimą.

Vienas būdų, kaip tvarkausi su dvigubo gyvenimo problema — išėjusi su draugija, alkoholį geriu labai mažais kiekiais. Gyvenu bijodama, kad vieną vakarą per daug išgersiu ir kam nors — draugui arba nepažįstamajam — išplepėsiu tamsiausią savo paslaptį. Kai žmogus turi didelę paslaptį, nuolat egzistuoja spaudimas nusimesti naštą — man taip pat. Negaliu sau leisti įkaušti ir pradėti manyti, kad visi supras ir užjaus. Kartais jaučiuosi kaip Betmenas — pasislėpusi už socialinio vaidmens, privalanti jį išlaikyti ne tik dabar, bet ir likusį gyvenimą. Mano paslaptis būtų vienodai gniuždanti, jei išaiškėtų po penkerių, dešimties ar penkiolikos metų, ypač mano šeimai ir vaikams. Tikiuosi, kad bėgant laikui taps lengviau, bet kol kas yra priešingai. Kuo daugiau patirties įgyju, kuo daugiau žinių gaunu, kuo daugiau istorijų išgirstu, tuo daugiau turiu laikyti paslaptyje ir tuo sunkiau tampa neleisti kaukei nuslysti. Kelis kartus išsidaviau paminėjusi kažką, kas nutiko su klientu, bet, laimei, greitai tai pridengiau. Nemanau, kad kas nors pastebėjo. Tikiu, kad draugai neįsivaizduoja manęs kaip palydovės, o mano pasakojimus ir žinias priskiria skaitomoms knygoms.

Vasario pabaigoje-kovo pradžioje, kai dirbau tik kelias savaites, susitikau su keliomis merginomis iš ankstesnės darbovietės papietauti. Tai puiki gauja, visada nusiteikusi pasijuokti. Pradėjome kalbėti apie tos savaitės visuomenės paskalas žiniasklaidoje ir kuris futbolininkas dabar buvo sugautas „žaidžiantis nuošalėje“. Viena merginų pasakė, kad tas vyras „tikras seksulis, užšokčiau ant jo akimirksniu“. Visos gerai pasijuokėme iš šio ir kitų aplinkui skambančių komentarų. Buvau išgėrusi kelias taures džino, kuris mane atpalaidavo. Kita mergina pasakė, kad nesibarškintų su minėtuoju futbolininku net už pinigus, jai daug labiau patinka Deividas Bekhamas. Išpyškinau, kad jeigu jai mokėtų pinigus, ji barškintųsi su bet kuriuo, laiku atėjusiu į susitikimą. Vos tik ištariau tuos žodžius, suvokiau, ką pasakiusi, bet merginos pamanė, jog juokauju, ir toliau kikeno. Jei tai būtų grupelė prostitučių, jos pokštą būtų supratusios tiksliai, bet tai buvo mano draugužės. Labai kvailai pasielgiau.

Dar keli tokie komentarai ir netrukus kas nors susivoktų. Padėjau gėrimą ir įsipyliau vandens. Tuomet nusprendžiau, kad atsipalaiduoti su merginomis ar kitais žmonėmis pernelyg rizikinga. Nuo to karto, išskyrus atsitiktinę taurę vyno, gėrimai su merginomis tapo praeities dalyku.

Tad kodėl, turint tai omenyje, pavojinga paslaptimi pasidalijau su dviem žmonėmis? Na, matyt, turėjau kam nors pasipasakoti ir nors nebuvau 100 procentų tikra dėl reakcijos, norėjau tikėti taip gerai pažįstanti savo drauges, kad numatyčiau jų pakantumo lygį. Pirmąkart garsiai tai pasakiau savo vietinei draugei. Buvo praėjusios dvi dienos po pirmojo kliento, ir mudvi vaikštinėjome mieste. Ji — toji draugė, su kuria vos prieš kelias savaites juokiausi iš pačios minties pardavinėti savo kūną.

— Ei, turiu tau kai ką pasakyti, — ištariau nuteikdama, kad tai labai rimta.

— Gerai, klok, — atsakė ji.

Iš jos tono supratau, kad ji pasiruošusi išgirsti bet ką. Pradėjau įspėjimu ir jei ji jaustųsi nejaukiai, būtų pasakiusi ką nors panašaus į: „Jei pastatysi mane į nepatogią padėtį, nenoriu žinoti.“

Pradėjau nedrąsiai:

— Prašau, liepk man nutilti, jei pasirodys per daug.

— Supratau, — pasakė ji. — Klausau ausis ištempusi.

Iš pradžių priminiau, kaip mudvi juokėmės virtuvėje, kad taip reikia pinigų, jog imtume pardavinėti savo kūnus.

— Tau išėjus susimąsčiau, kad tai galbūt nėra labai prasta mintis. Daug ką išsiaiškinau, viską darau kuo saugiau ir iš esmės galiausiai susitikau su keliais klientais.

— Negaliu patikėti! — ištarė ji.

Man palengvėjo, kad jos balse nepasigirdo pasibjaurėjimo gaidelių. Pamaniau, kad jos pačios ir savo labui jai nebūtina žinoti siaubingų smulkmenų, todėl nupasakojau bendrais bruožais.

Buvau tikra galinti pasitikėti, kad ji pernelyg nenustebs — jos gyvenimas buvo įvairus ir įdomus, pati labai plačių pažiūrų. Dabar ji laimingai ištekėjusi ir ištikima savo labai katalikiškam vyrui, tačiau niekada manęs nesmerkė, o jos požiūris — „Darai tai, ką privalai daryti.“ Pasirodo, pasakyti jai buvo gera mintis daugiau nei vienu atžvilgiu, nes ji ne tik mane palaikė, bet ir davė protingų patarimų dėl saugumo, pavyzdžiui, kad visada turėčiau kontaktinį kliento numerį ir būtinai pati nuspręsčiau, su kuo susitikti. Apie šį darbą ji nieko neišmano, taigi patarimus dalijo remdamasi sveiku protu. Megsė taip pat pabrėžė, kad tikriausiai prasta mintis dėti į banko sąskaitą didesnes sumas grynųjų, nes apie jas galėjo sužinoti buvęs vyras ir imti klausinėti mudviem dar nespėjus išsiskirti. Ji — patikimas žmogus, mėgaujuosi jos draugija, net jei kalbame apie liūdnus dalykus. Megsei galiu sakyti bet ką. Jos gyvenimas labai skiriasi nuo manojo, bet mus, sakyčiau, sieja sugebėjimas greitai atgauti jėgas, ryžtas, tai, kad nepakenčiame nesąmonių ir nebijome vadinti daiktų tikraisiais vardais. Praeityje draugė ištvėrė labai sunkius laikus tiek emocine, tiek finansine prasme, ji gyvas įkūnijimas seno posakio „Kas tavęs nenužudo, tas sustiprina.“ Laikau ją labai stipriu žmogumi, kuris kliūtis regi kaip iššūkius ir, užuot bijojęs, visada ieško, kaip jas įveikti. Man pasisekė, kad turiu tokią draugę — ji viena iš nedaugelio žmonių mano gyvenime, su kuriais galiu būti atvira.

— Ką manai? — paklausiau. — Ar aš proto netekau?

Apibūdinau jai, kaip atrodo mano darbinis gyvenimas.

— Eina šikt, — pasakė ji, ir mudvi tęsėme pasivaikščiojimą.

Antroji draugė, kuriai papasakojau apie savo verslų užsiėmimą, taip pat stipri asmenybė, ieškanti sprendimų gyvenimo problemoms. Liza buvo suplanavusi vieną vakarą mane aplankyti ir pasišnekėti. Gyvename toli viena nuo kitos, todėl susitikimus tenka planuoti iš anksto. Būtent tą vakarą sutarėme įlįsti į patogias treningines kelnes, užsisakyti maisto į namus ir papasakoti viena kitai, kas įvyko nuo paskutinio susitikimo. Įsitaisėme senam geram pašnekesiui ir, be abejo, iškilo pinigų ir paskolų tema.

— Dieve, kaip netekusi darbo susitvarkai su pinigais? — paklausė ji.

— Na, — pasakiau ilgam nutildama, — naudojuosi įgimtu turtu, — pažvelgiau į ją, kad pamatyčiau, ar ji suprato; Liza atrodė sutrikusi. — Aš pardavinėju save, — išpyškinau.

— O, Viešpatie, tu rimtai? — paklausė ji, o jos veidas bylojo, kad ji žino, jog kalbu rimtai. Ji neapstulbo, bet prireikė laiko, kol suvokė, kaip man pavyksta susitarti dėl darbo ir kaip per kelias minutes nuo pažinties pereinu prie barškinimosi. Pasakyti Lizai, kaip ir Megsei, buvo gera mintis, nes ji pasiūlė savo palaikymą ir pagalbą. Ji turi fantastiškai verslią galvą ir davė puikių patarimų dėl mano verslo plano. Jos dėka suvokiau, kaip svarbu nustatyti darbui tinkamą laikotarpį, kad nedreifuočiau neapibrėžtą laiką dirbdama prostitute. Nešališkas žmogus labai padėjo pažvelgti į viską iš šalies. Ji nesmerkė manęs dėl tokių sprendimų — sakė besižavinti manimi kaip „stiprybės bokštu“ dėl to, kad į pirmą vietą iškėliau svarbiausias gyvenimo sritis. Kai pasipasakojau Lizai, ji pasakė, kad esu įkvepianti. Netikiu, kad ji gyrė būtent mano pasirinkimą, bet suprato jį ir žavėjosi mano atkaklumu ir sugebėjimu greitai atsigauti.

Liza sutiko tapti mano „verslo mentore“, peržiūrėti verslo planą ir patarti, kaip pasiekti galutinius tikslus. Vienas būtinų tikslų, kuriuos nustatėme: apgalvoti atsarginį planą, kaip uždirbti pinigų ir apmokėti sąskaitas. Turėjau pagalvoti, kur gyvenime norėčiau būti, tuomet atbuline eiga susidėlioti tai pasiekti padėsiančius žingsnius. Žinau, kad ateitis mano rankose, ir kaip asmuo, instinktyviai galvojantis ne taip, kaip visi, tikiu, kad įmanoma viskas ir bet kas. Turint atsarginį planą, iš gyvenimo dingsta nesaugumas. Pripažinkime, neketinu tapti madam ir valdyti masažo salonų tinklo arba pardavinėti seksą sulaukusi penkiasdešimties ir absurdiškai susiraukšlėjusi. Sukūriau atsarginį planą: kur noriu būti po metų, po penkerių, ką daryčiau nepasiekusi pirminių tikslų. Atsirado didesnė tikimybė juos pasiekti, nes skyriau laiko apie juos pagalvoti ir užsirašyti. Užklupus sunkiems laikams, palengvėja žinant, kad neįgyvendinusi tikslų turiu alternatyvą, kurios galiu siekti.

Trumpalaikiai tikslai, kuriuos nustačiau, — sumokėti labiausiai spaudžiančias komunalines sąskaitas, toliau gauti pinigų ir pradėti šiek tiek atidėti į šalį. Vidutinis tikslas buvo sukaupti šiek tiek santaupų — už jas galėsiu vėl mokytis koledže arba pasirinkti kitą profesiją. Ilgalaikis planas — išlaikyti stogą virš galvos, užauginti vaikus, kol jie taps nepriklausomi, ir gauti darbą, apie kurį galėčiau išdidžiai ir atvirai kalbėti. Kiekvienam tikslui taip pat turėjau atsarginį planą: pavyzdžiui, už komunalines paslaugas kas savaitę norėjau mokėti penkiasdešimt eurų, bet jei tai neįmanoma, mokėsiu bent dalį, kad skola neaugtų. Taip pat turėjau dar vieną atsarginį planą — jei mane kada nors išaiškintų, nedidelės santaupos padėtų nedelsiant išvykti su vaikais iš Airijos. Nenorėjau, kad tektų tai daryti, bet prireikus turėsiu lėšų.

Tiek Megsė, tiek Liza yra stiprios ir išmintingos, pačios daug patyrė, neskuba smerkti ar kritikuoti kitų ir pažįsta tikrąją mane. Bendrauti su jomis paprasta, kalbantis apie gyvenimą nereikia apgalvoti kiekvieno žodžio. Kai pasakoju apie susitikimą su klientu, joms sakau, kad „buvau darbe“, kaip kalbėdama apie įprastą darbą. Įdomu tai, kad nė viena niekada nesiteiravo konkrečių smulkmenų apie seksą ar klientus. Mes suaugusios, žinome, kas yra seksas, smulkmenos nebūtinos, nebent istorija labai įdomi ar juokinga. Jos dažnai pasiteirauja: „Kaip darbas, ar viskas gerai?“, visai taip, kaip klausdavo, kai dirbau ankstesnėse darbovietėse. Man pasisekė, kad turiu tokias drauges, tikiuosi, kad jos apie mane gali pasakyti tą patį.

Šios draugės viena kitos nepažįsta. Mano draugų ratas labai įvairus, nes turėjau įvairios darbo patirties. Net nežinau, ar jos sutartų. Turiu kelias geras drauges, kurios niekada nėra susitikusios. Kai kurios moterys turi glaudų būrį draugių, kartu lankiusių mokyklą, koledžą arba dirbusių, bet aš turiu po vieną gerą draugę iš kiekvienos gyvenimo atkarpos. Labai vertinu artimas savo drauges. Dvi ištikimos draugės, kurioms pasipasakojau, niekada nepaskleis apie mane paskalų. Tačiau puikiai žinau, kad mažame miestelyje paskalos, gandai ir intrigos klestėte klesti. Labai stengiausi nepatraukti dėmesio ir stengiausi niekam neužkliūti. Savo mieste retai kur išeidavau — ne tik bijojau susidurti su klientu, bet ir būčiau rizikavusi prasitarti. Blogiausia vieta ylai iš maišo išlįsti — mano durų slenkstis, todėl geriausia to vengti. Mano kaimynė labai įsitraukusi į vietos bendruomenės veiklą ir komitetus. Ji yra tikras paskalų maišas. Anksčiau prisibijodavau jos apsilankymų ir tuščių šnekų, bet dabar ji tapo svarbiu šaltiniu informacijos, kas mieste kalbama apie mane. Jei sklistų gandai apie mano darbą, ji pirmoji juos išgirstų. Pasirūpinau, kad gana dažnai susėstume prie arbatos tam, kad išgirsčiau, kas vyksta, ir nusiraminčiau, jog niekas neįspėjo mano paslapties.

Vieną dieną užsukusi ji be kvapo išrėžė, kad vietinėje aludėje tapau paskalų objektu. Mano širdis sustojo, bet išlaikiau ramų veidą. Ji tęsė sakydama, kad kai kurie žmonės šnibždėjosi, esą buvusysis man daug moka, nes atrodau „sugebanti išlaikyti aukštą pragyvenimo lygį“. Širdies plakimas pamažu pasidarė normalus. Tokių spėlionėmis pagrįstų gandų nekenčiau, bet jie man nepakenks. Dabar jau buvau tikra, kad, išgirdusi ką nors apie mano darbą, ji su džiaugsmu iškart man praneštų. Kaimynė, pati to nežinodama, tapo dar vienu apsauginio tinklo elementu.

Vienintelis kitas būdas kam nors suuosti, ką darau, — jei vienas klientų išplepėtų. Labai abejojau tokia galimybe. Mano klientų atrankos kriterijai tokią riziką sumažino: rinkausi įsipareigojusius vidurinės klasės vyrus, kurie tam išaiškėjus turėtų ką prarasti. Kartais vis dėlto nerimauju, kad ateityje vienas klientų gali išsiskirti — tuomet nebūtų priežasties saugoti mano paslaptį, bet visuomenės nuomonė apie vyrus, mokančius už seksą, tokia prasta, kad nė vienas nenorėtų būti su tuo siejamas. Todėl kol kas jaučiuosi apsisaugojusi nuo paskalų.

Lieka kaltė. Iš tiesų tai nėra problema, nes neturiu jaustis kalta dėl to, kad vaikams esu gera mama. Vyrai galbūt turi priežastį jausti kaltę, bet tai jų reikalas, neketinu į tai veltis. Vis dėlto mano krūtinėje ne akmuo, prisipažinsiu, kad sunkiausios akimirkos būna lankantis namie, kai pamatau šeimos nuotraukas su besišypsančiomis žmonomis. Su tuo tvarkausi nesigilindama į informaciją. Šeimos nuotraukos, besimėtantys laiškai su žmonos vardu ir kliento pavarde man yra papildoma našta, pastebėjusi ką nors tokio iš karto nusuku akis. Išsiugdžiau sugebėjimą filtruoti nereikalingą informaciją ir ištrinti ją iš atminties. Nenorėčiau atpažinti moters iš nuotraukos apsipirkinėdama arba prie mokyklos vartų. Žinau, kad jausčiausi kalta — tiksliau, manau, kad taip būtų. Nuo klientų kaltės apsisaugojau atsiribodama nuo asmeninių jų gyvenimų. Man tai įprastas darbas, kuriame yra aš profesionalė ir aš savaitgaliais. Jei būčiau bet kuri kita atsakinga ir įsipareigojusi profesionalė, dirbanti nuo pirmadienio iki penktadienio, ar tikėtumėtės, kad jausčiau kaltę, jei šeštadienį apsivilkčiau mini suknelę, išgerčiau dešimt kokteilių ir permiegočiau su nepažįstamuoju?

22. Pornografijos žvaigždės ir stovėjimas ant galvos

Buvo giedra rugsėjo pabaigos diena, popietę turėjau susitikimą. Tą rytą paskambino Noelis, sprendžiant iš balso, jaunas, galbūt vos perkopęs trisdešimt. Jo nepažinojau, jis tiesiog lankėsi netoliese su draugais. Tinkamo kliento kriterijų jis atitiko, nes buvo vedęs, mandagiai bendravo telefonu. Kai paklausiau, ko tikisi iš mūsų susitikimo, jis atsakė: tiesiog padoriai pasibarškinti. Šaunu. Buvau tikra, kad tiek sugebėsiu. Užsisakiau porąkart jau naudotą trumpalaikei nuomai skirtą butą prie pelningai veikiančio miesto viešbučio. Man jis labai tiko: buvo aptarnaujamas viešbučio ir pasižymėjo buto patogumu. Be to, jis buvo jaukus ir privatus, turėjo didelę, saugią stovėjimo aikštelę, o tai visada privalumas.

Jis atvyko vilkėdamas kasdieniais polo marškinėliais ir golfo šortais. Prieš tai su draugais žaidė golfą ir nepersirengė, jei kartais draugai pradėtų klausinėti, ką ketina veikti po pietų. Pasiūliau nusiprausti po dušu, ir jis sutiko. Neragintas atidavė man užmokestį. Jis buvo patrauklus, aukštas, šviesiais banguotais plaukais, atsipalaidavęs. Jam lipant į dušą, vogčia nužiūrėjau — buvo lieknas ir įdegęs. Šįkart bus paprasta, pamaniau degdama kvapiąsias žvakes. Suvokiau, kad vanduo duše nebebėga ir atsigręžiau, kai jis žengė į kambarį rankšluosčiu apsijuosęs liemenį.

— Kur kas geriau, — pasakė jis, paskui nusišypsojo. — Aš visas tavo.

Paklausiau, ar jis turi konkrečių norų. Paaiškėjo, kad jis iš tiesų buvo numatęs šį tą konkretaus — norėjo atkartoti sceną, matytą pornografiniame filme.

— Nesu pornožvaigždė, — nusijuokiau. — Kalbėdamas telefonu apie tai neužsiminei.

— Tai tik pasiūlymas, — gūžtelėdamas pečiais tarė jis. — Jei nenori to daryti, viskas priklauso nuo tavęs, tikrai nespausiu.

Patikėjau juo, bet buvo smalsu sužinoti, ko jis norėjo, todėl paprašiau paaiškinti man idėją. Jis apibūdino sceną iš pornografinio filmo, kuriame pora užsiiminėjo analiniu seksu. Tai paprasta, pamaniau. Keblioji dalis — poza, kurioje buvo aktoriai. Vyras įėjo į moterį gulomis veidu į veidą, paskui kilstelėjo jos dubenį, o ji iškėlė kojas ore jam priešais veidą. Jis kėlė ją tol, kol ji beveik atsistojo ant galvos, laikydamas ją ir vis dar įbrukęs varpą jai į užpakalį. Man tai pasirodė neįgyvendinama. Nesu akrobatė, o šitam, rodėsi, reikėjo būtent tokio lankstumo. Taip jam ir pasakiau.

— Tame ir esmė, — tarė jis. Jam tai taip pat rodėsi neįgyvendinama, todėl jis panoro sužinoti, ar tai buvo suvaidinta filmui. Sutikau pamėginti, nes tai buvo kitoniška, dėl to jaudino, bet jis žinojo turėsiąs liautis, jei man bus nepatogu. Nusirengdama pamaniau turinti už tokį pavojų prašyti papildomų pinigų.

Atlikome pagrindinius veiksmus, o kai abu buvome pasiruošę, jis nurodė man atsigulti ant nugaros. Užsimovė prezervatyvą, liepė kuo aukščiau pakelti dubenį, atsiklaupė priešais ir lėtai, bet tvirtai įėjo į užpakalį. Paskui liepė pakelti kojas priešais jį, ką ir padariau, o jam pavyko likti viduje. Jis pasakė ketinąs dar mane kilstelėti, kad atsidurčiau vertikalioje padėtyje aukštyn kojom. Jis neskubėjo ir atsižvelgė, ar man patogu, vis klausinėjo, ar gerai jaučiuosi. Abiem rankom suėmęs kojas su didžiule jėga pakėlė mane taip, kad atsidūriau aukštyn kojom, išskyrus galvą, kuri liko ant pagalvės. Taip laikydamas ėmė skverbtis. Tai, ką darė su užpakaliu, buvo gerai, bet pati poza buvo siaubingai nepatogi, jam skverbiantis vis greičiau darėsi sunku išlaikyti mane vertikalioje padėtyje, ir aš pradėjau kniubti. Nieko nekontroliavau ir nors nebijojau kliento, baiminausi dėl savo saugumo. Tikrai nenorėjau stuburo disko išvaržos arba plyšusio raumens, todėl paprašiau jo paskubėti ir baigti, kad galėčiau, velniai griebtų, nusileisti.

— Jau beveik, — pasakė jis ir po kelių nelabai malonių įsiskverbimų baigė.

Aš atsikvėpiau iš palengvėjimo. Man svaigo galva, todėl gulėjau, kol praėjo.

— Na, kaip mums pavyko? Ar prilygstame pornožvaigždėms? — paklausiau.

— Tikrai taip, — atsakė jis plačiai šypsodamas, patenkintas savimi. — Būtent taip viskas ir vyko filme, bet tikrai nemaniau, kad žmoniškai įmanoma barškintis tokioje pozoje. Oho, tu lanksti, — jis žavėdamasis papurtė galvą. — O kaip tu jauteisi?

— Jaučiausi visai kaip pornoaktorė, — sarkastiškai pasakiau. — Visą laiką vaidinau ir, kaip tavosios pornožvaigždės, nebūčiau to padariusi, jei už tai man nebūtų mokama.

— Ar tau nė kiek nepatiko? — jis, rodos, šiek tiek nustebo, kad būti dulkinamai į užpakalį praktiškai stovint ant galvos nebuvo vienas maloniausių seksualinių potyrių.

— Tiesą sakant, ne, man nepatiko, bet, ei, ir neskaudėjo, o tu norėjai išbandyti, taigi dabar žinai.

— Suprantama, — pasakė jis pašokdamas ir pradėdamas rengtis. — Bet ačiū, kad leidai pabandyti. Man labai patiko.

— Nėra už ką, — atsakiau.

Jis susitvarkė, apsižiūrėjo, ar viską turi, ir išėjo.

Aš užkaičiau virdulį, kad išgerčiau saldžios arbatos, ir prisiekiau ateityje nebandysianti tapti tuo, kuo nesu. Aš palydovė, ne pornoaktorė — jau pasimokiau.

23. Vėl Atvykėlis

Buvo spalis, trečiadienio vakaras, vaikai sukiojosi namie. Aš ruošiau vakarienę, kai pyptelėjo asmeninis telefonas — gavau žinutę iš Martino, vyruko, su kuriuo susipažinau mamos vakarėlyje. Ar jis galėtų vėliau paskambinti pasišnekėti? Atsakiau pažiūrėsianti, kokiu metu vaikai nueisią miegoti, ir atrašysianti jam. Neįžvelgiau tame jokių romantinių galimybių, bet gal jis, kaip naujas žmogus šioje vietovėje, nepažįstąs daug žmonių, tiesiog norėjo praplėsti savo pažinčių ratą. Pamaniau, kad draugų niekada nebūna gana, tad kas blogo gali nutikti?

Jis paskambino po dešimtos ir galiausiai mudu praplepėjome telefonu visas tris valandas. Tai kartojosi kiekvieną vakarą visą savaitę, ir aš pajuokavau turinti apriboti mūsų pašnekesių laiką, nes nuo miego stygiaus po akimis juodavo ratilai. Per visas tas kalbantis praleistas valandas jis nė neužsiminė apie susitikimą. Šnekėjomės apie jo ir mano aplinkybes, aš jam viską papasakojau — žinoma, išskyrus vieną dalyką. Jei susidraugautume, neketinau meluoti, kokia sudėtinga mano finansinė padėtis. Pats patyręs skyrybas, jis galėjo bent jau tai suprasti, nors, kai juodu su žmona nusprendė skirtis, vaikai jau buvo suaugę.

Man patiko jo klausytis: ramino žinojimas, kad buvo daug žmonių, atsidūrusių panašiose aplinkybėse kaip aš. Su šeima apie tebesitęsiančias skyrybas nesikalbėjau, norėdama apsaugoti juos nuo gėdos, kad vieno jų santuoka nepavyko.

Šis pokalbių maratonas tęsėsi dvi savaites, ir aš pradėjau galvoti, ar jis turi kitų draugų. Vildamasi, kad jis užkibs ant kabliuko, užsiminiau, jog artėja mano gimtadienis. Jis užkibo. Pasiūlė pavaišinti vakariene ten, kur nesusidurtume su mano šeimynykščiais. Velniai nematė. Sutikau.

Vieną šeštadienio popietę jis pasiėmė mane ir mudu nuvažiavome į pilyje įsikūrusį viešbutį šalies vakaruose. Keliaujant pokalbis liejosi laisvai — jau buvome įpratę prie vienas kito plepumo. Įsiregistruojant buvo kiek nejauku, nes pirma priėjau prie registratūros, tačiau suvokiau nežinanti jo pavardės. Jis įsikišo ir sumokėjo. Buvo keistoka, kai mus palydėjo į mūsų kambarį, bet ką dar ketinome daryti? Juk abu įkopę į penktą dešimtį, tad seksas, savaime suprantama, buvo numatytas — dėl jo buvo nebyliai susitarta.

Pasidėję krepšius, bare suvalgėme priešpiečius, o jis primygtinai norėjo užsakyti butelį šampano, kad pakeltume taures už mano gimtadienį. Burbuliukai mušė tiesiai į galvą ir pasijutau pernelyg apsvaigusi. Nusprendėme pasivaikščioti, kad prablaivytume nuo šampano įkaušusias smegenis. Ten buvo taip tylu ir ramu, kad jutau, kaip mudviem vaikštinėjant sklaidosi įtampa. Sustojome pasigėrėti šokinėjančiais kumeliukais ir tuomet, man paraginus, pirmąkart pasibučiavome. Bučinys nebuvo puikus. Martinas buvo nerangokas, o tai mane suneramino, nes manau, kad vyro bučinys parodo, koks jis lovoje. Nustūmiau tą mintį šalin ir mudu grįžome į viešbutį pasiruošti vakarienei.

Mūsų kambaryje buvo graži laisvai stovinti vonia su kojelėmis — milžiniška, todėl tikrai skirta dviem. Jis užsakė į kambarį butelį vyno, o aš prileidau vonią. Esu tikra, kad į svaigalus jis įniko iš nervų, ir dėl tos pačios priežasties tuo džiaugiausi. Jis įpylė dvi dideles taures, mudu nusirengėme ir sulindome į karštą putojantį vandenį. Jei ne gėrimas, būtų rodęsi keista būti tame prabangiame viešbutyje su vyru, su kuriuo buvau susitikusi tik kartą, bet dėl vėlyvų pašnekesių regėjosi, kad gerai vienas kitą pažįstame.

Vonioje ištuštinome butelį vyno ir išsikepurnėjome nusišluostyti. Man sukosi galva — tikrai buvau girta, nepratusi prie daugiau nei atsitiktinės taurelės. Apsijuosusi rankšluosčiu atsiguliau ant lovos ir paprašiau jo atnešti man stiklinę vandens. Man nebūdinga prisiliuobti prieš vakarienę, labai norėjau prablaivėti. Jis padavė man vandens ir atsigulė greta liemenį apsirišęs rankšluosčiu. Gerdama neatkreipiau dėmesio į jo kūną, bet dabar nesusilaikiau nežiūrėjusi. Jis daug žadėjo: kaip perkopęs keturiasdešimt, buvo geros formos. Man nedavė ramybės žili jo plaukai, bet pasakiau sau, kad jis nuoširdus, doras ir dosnus vyras, o keli žili plaukai to nekeičia.

Neišvengiamai gulėjimas ant lovos greitai virto bučiniais, o šie — jo noru į mane įeiti.

— Ar kai ko nepamiršai? — išrėžiau atitraukdama nuo jo dubenį.

— Ko? — iš pažiūros sumišęs klustelėjo jis.

— Prezervatyvo! — pasakiau gana šiurkščiai.

— Ak. Neatsivežiau jų, — nustebęs tarė jis.

— Kvailokai pasielgei, — pasakiau ištraukdama iš po jo kojas ir nušokdama nuo lovos. — Laimei, susiprotėjau pati atsivežti.

Pasikuičiau kosmetinėje ir išsitraukiau porą. Greitai įšokau atgal ir užmoviau sargį. Jis pradėjo į mane skverbtis, bet erekcija dingo, ir mudu gulėjome jausdamiesi kaip porelė nepatyrusių paauglių.

— Labai apgailestauju, — sumurmėjo jis. — Tikriausiai dėl alkoholio.

— Nieko tokio, — patikinau jį. — Man turbūt labiau už viską praverstų nusnausti — gerdama dieną visada pasijuntu išsekusi.

— Taip, aš ir pats gana mieguistas. Nustatykime žadintuvą po valandos — tuomet turėsime pakankamai laiko pasiruošti vakarienei.

Mudu susiglaudėme ir užsnūdome.

Vėliau nusileidome vakarieniauti atrodydami kaip bet kuri kita elegantiška pora restorane. Vis dar jausdamiesi šiek tiek įkaušę prie valgio neužsisakėme vyno. Prieš grįždami į lovą, dar išgėrėme bare, vyliausi, kad antras raundas nenuvils.

Mums gulint lovoje ir bučiuojantis paklausiau, kodėl jis neatsivežė prezervatyvų.

— Nemačiau tam reikalo, — atsakė jis.

— Ką turi galvoje? Ar manei, kad neužsiimsime seksu?

— Ne, ne, ne tai, bet sakei po vyro su niekuo nesusitikinėjusi, o aš žinau nesergąs jokiomis ligomis, todėl nemaniau, kad jų reikės.

Velniai rautų! Aišku, po buvusiojo su niekuo nesusitikinėjau, bet barškinausi su daugybe vyrų. Koks jis naivus, kad tiki tuo, ką kitas žmogus pasakoja apie ankstesni lytinį gyvenimą. Visi žino, kad žmonės dažnai meluoja, su kuo, kaip ir kur anksčiau susidėjo. Tik atlikus LPL tyrimą ir sutikus užmegzti monogamiškus santykius galima atsisakyti lateksiniams draugužiams skirto biudžeto. Paaiškinau jam, kad esu labai griežta saugaus sekso atžvilgiu ir visada naudojuosi apsaugos priemonėmis, nebent santykiai labai rimti. Jis neprieštaravo ir, kai abu buvome pasiruošę, pasimylėjome.

Liūdna, bet tai nebuvo įsimintina. Slapta vyliausi, kad lovoje jis bus dinamiškas, o suderinus tai su žavinga jo asmenybe bei vienišo vyro statusu ir toliau puikiai leisime laiką. Rodėsi, kad jis savo pasirodymu gana patenkintas, bet man buvo visiškai nuobodu. Šūdas, šūdas, šūdas — kodėl jis nebuvo puikus lovoje? Vis dėlto pasiguodžiau, kad būdama patyrusi galėčiau jį šio to išmokyti ir pasipraktikavę būtume puikūs meilužiai.

Kitą rytą seksas jo nedomino — jis norėjo išeiti pasivaikščioti. Viliojau jį grįžti į lovą sakydama, kad niekur neskubame, o viešbučiuose tikrai galima ilgiau pasivartyti, bet jis to nesuprato arba, jei suprato, nenorėjo sutikti. Man pasirodė gana keista, kad energingas vyras nenori sekmadienio rytą pasimylėti viešbutyje. Galbūt jis kiek gėdijosi dėl vakarykštės dienos. Nusprendžiau, kad taip ir yra, ir nebesukau dėl to galvos. Kartu smagiai praleidome dieną ir pakeliui sustojome papietauti. Tą vakarą jis parašė man žinutę, kad maloniai su manimi praleido laiką ir viliasi netrukus tai pakartoti.

Kitą vakarą jis man paskambino ir mudu plepėjome taip, lyg viskas būtų puiku. Martinas pasikvietė mane į svečius savaitės vidury. Vaikų ketvirtadienio vakarą nebus — tuo metu jis jau žinojo jų režimą. Pasakiau atvažiuosianti vėlai, nes nenorėjau, kad kas nors pamatytų mano automobilį, stovintį priešais jo namą. Kiek pažįstu kaimynus, tėvai dar iki ryto apie tai sužinotų, o aš nenorėjau būti tardoma.

Ketvirtadienį išlydėjau vaikus, paskui labai pasistengiau susišukuoti ir pasidažyti, o į krepšį įsidėjau gražiausią juodo šilko negližė. Su Martinu ji nuėjo niekais — jis nebuvo nusiteikęs seksui, nes rytą turėjo dirbti. Lovoje mudu trumpai pasibučiavome — maniau, kad po to mylėsimės, bet jis apsivertė ir pasakė labanakt! Gulėjau negalėdama tuo patikėti ir susierzinusi. Po galais! Kodėl jis apskritai mane pasikvietė? Jei tai santykių pradžia, turėtume poruotis lyg įsiaudrinę triušiai!

Na, niekas negalėtų pasakyti, kad nesistengiau. Kelis kitus mėnesius ir toliau su juo mačiausi ir, tiesą pasakius, puikiai praleidome kelis vakarus mieste. Abu mėgome gyvą muziką, jis užsakė bilietus į kelis labai gerus koncertus. Jis visada sumokėdavo ir elgėsi su manimi kaip su dama, bet seksas nesitaisė. Jam užtekdavo karto per savaitę ar dešimt dienų, vadinasi, jo libido buvo kur kas žemesnis nei maniškis. Kartais būdama su klientu susilaikydavau, kad pataupyčiau susijaudinimą susitikimui su juo, bet tai nieko nekeitė.

Darbą buvo lengva dangstyti — jis žinojo, kad oficialiai nedirbu, todėl meluoti nereikėjo. Jis pats darbe dienos metu buvo užimtas, nes daug keliavo po šalį. Man toptelėjo, kad jis galbūt susitikinėja su palydovėmis ir su jomis išnaudoja seksualinę energiją, bet žinojau, kad jis pernelyg sąžiningas ir nesielgtų taip rizikingai. Rytais paskambindavau jam norėdama sužinoti, kurioje šalies dalyje lankosi, nes egzistavo maža tikimybė, kad jis gali pastebėti mano automobilį, jei atsidurtume tame pačiame mieste.

Nepaisydama nieko, vyliausi, kad mūsų reikalai miegamajame pasitaisys. Jis turėjo tiek daug savybių, kurių pageidavau ilgalaikiame partneryje, o kadangi aš nepatenkinta mūsų lytiniu gyvenimu, pati ir turėčiau mėginti jį pakeisti. Bėda buvo ta, kad jis man labai patiko, ir jaučiausi nejaukiai prašydama padaryti ką nors šiek tiek nuotykingesnio. Man rūpėjo, ką jis apie mane galvoja. Kartą jis man pasakė neskubąs iš atidumo, nes ilgą laiką nebuvau su vyru. Negalėjau į tai nieko atsakyti, ar ne? Šį tą vis dėlto pasiūliau mudviem kalbantis, bet atsidūrus lovoje tai neįvyko. Kaskart mums užsiimant seksu jam baigus gulėdavau lovoje velniškai suirzusi ir nekantraudama grįžti namo, kad pabaigčiau tai, ką jis pradėjo. Tiesiog buvome seksualiai nesuderinami ir galiausiai su juo tapau irzli ir kaprizinga. Jis galvojo, kad aš — nepastovi kalė. Buvo tokių gerų manierų ir toks mandagus, kad manė, jog nešvankios kalbos žeidžia, vienos nakties nuotykius laikė visiškai savęs negerbiančių veiksmais, o pornografijos niekada tyčia nežiūrėjo, nes ji menkino pačią moters esmę. Kaip galėjau jam pasakyti: „Na, tiesą sakant, nešvankios kalbos man labai patinka, be to, dulkinuosi su vyrais pragyvenimui“?

Po kurio laiko turėjau pripažinti, kad mūsų libido visiškai priešingi, ir joks pastangų kiekis to nepakeis. Be to, reikalams lovoje gerinti reikia dviejų žmonių, bet Atvykėlis, rodėsi, gyvena visai kitoje seksualinėje planetoje nei aš. Tikriausiai būčiau labiau pasistengusi, jei būčiau jam jautusi labai labai stiprius jausmus ir maniusi, kad turime bendros ateities galimybę, bet taip nebuvo. Tiesiog reikėjo per daug dirbti, kad jis pasikeistų lovoje, o aš, tiesą pasakius, iššūkio nenorėjau.

Dabar matau: jo mąstymas buvo taip sustabarėjęs, kad jis niekada nebūtų priėmęs galimybės bent šiek tiek atsipalaiduoti.

Tuo metu mano draugužio čeko telefonas kaito. Praleidusi naktį su Atvykėliu, skambindavau čekui, norėdama sužinoti, ar jis laisvas. Kartais draugužis čekas traukiniu atvykdavo iki paskutinės stotelės, aš nuvažiuodavau su juo susitikti, ir mudu pasimylėdavom automobilyje. Jaučiausi dėl to kalta, nes Atvykėlis man rūpėjo, bet su juo rodydavosi, kad nuolat esu erzinama be jokios patenkinimo galimybės. Keista, kad darbe galėjau būti tokia atvira, tačiau asmeniniame gyvenime koją kišo įprastas nesaugumas: ką jis apie mane pagalvos? Kas, jei suvokęs, ko noriu, jis mane paliks? Juk būtent aš turėjau žinoti, kad jei su partneriu negali kalbėtis apie seksą, jis turi tapti tavo eksu. To mane išmokė ir darbas, ir santuoka.

Po keturių šlubų mėnesių tikintis, kad kažkur rasime kibirkštį, praleidusi su juo visą savaitgalį be sekso, nutraukiau santykius. Manau, jis tikrai buvo kandidatas mažai mėlynai piliulei. Kad ir kaip jis man patiko, santykiai neapsiriboja vien draugyste. Galbūt kai būsiu aštuoniasdešimties, man tai tiks, bet ne dabar.

24. Trise lovoje

Buvau automobilyje, važiavau pasiimti vaikų iš susitikimo su draugais, kai suskambo darbo telefonas. Sustojau šalikelėje atsiliepti. Vaikinas kitame gale naudojosi laisvų rankų įranga ir pasakė skambinąs iš automobilio pakeliui į darbą. Paaiškėjo, kad mano įkainis jam netinka, taigi atrodė, kad tuo viskas ir baigsis.

Visgi trumpai šnektelėjome. Ovenas pasakė naudojąsis internetiniais sekso tinklalapiais, kad rastų tai už dyką darančius nesantuokinius sekso partnerius, bet jam greitai nusibosta ir jis mėgsta šį tą paįvairinti. Kažkodėl jis nesutarė su dviem paskutinėmis moterimis, su kuriomis susitiko užsiimti seksu be įsipareigojimų, todėl pamanė paskambinsiąs man ir pažiūrėsiąs, kas bus.

Aš, žinoma, turėjau kyštelėti nosį ir paklausiau, ką jis mėgsta ir kurios svetainės, jo manymu, geriausios. Jis pastaruosius kelerius metus turėjo nuolatinę sekso partnerę, be to, kelias nenuolatines, su kuriomis retkarčiais susitikdavo. Buvo vedęs, o lytinis gyvenimas su žmona tenkino. Nuolatinė jo sugulovė buvo ištekėjusi ir biseksuali. Jie mėgdavo kada tik įmanoma pasikviesti viešnią, bet dėl darbo įsipareigojimų, sutuoktinių, kuriuos reikėjo apgauti, ir vargo randant tinkamą viešnią menage-a-trois pasitaikydavo rečiau, nei jis norėtų. Jis paklausė, ar aš kada nors mylėjausi su mergina. Ne, nesimylėjau, nei asmeniniame, nei profesiniame gyvenime. Jis pasiūlė tai patirti, kadangi geras viešnias sunku rasti ir tai taptų puikiu mano paslaugų privalumu.

Sutikau apie tai pagalvoti. Jei rinkoje yra niša, mane tai domina. Teoriškai neprieštaravau seksui su moterimi, bet stokojant faktų skirtumas tarp teorijos ir praktikos gali būti pernelyg didelis.

Ką gi mes darydavome prieš atsirandant paieškos sistemoms? Vėliau tądien naršiau įvairius tinklalapius ir atradau, kad seksas trise įvairiais deriniais buvo beveik įprastas dalykas jaunesnėms poroms, tarp vėlyvos paauglystės ir įžengusių į ketvirtąją dešimtį. Regis, menage-a-trois arba bent jau seksas tarp merginų buvo madingas, nes vis dažniau pasitaikydavo tokiuose TV serialuose kaip Choras arba Liežuvautoja. To nepatvirtino mano klientų žodžiai, tačiau įprastai susitinku su keturiasdešimties šešiasdešimties metų amžiaus vyrais. Jie dažnai klausinėdavo, ar dirbdama užsiimu seksu trise, ir aiškiai duodavo suprasti, kad man tai surengus susidomėjimas būtų didelis, daugelis norėtų patirti pirmąjį kartą. Ten, kur kartu dirba kelios moterys, nesunku surengti seksą trise. Tiesiog palydovė paprašo vienos verslo draugių prisijungti prie jos ir susidomėjusio kliento. Tačiau man svarbiausia slaptumas ir konfidencialumas. Nepažįstu kitų palydovių ir niekada nesusisiekčiau ir neieškočiau moters, kad ji prisijungtų prie susitikimo. Pernelyg rizikinga.

Paskaičiusi apie šią temą supratau, kad čia labai svarbus etiketas. Įsivaizduokite, nusprendusi pamėginti suvokiate, jog pagrindinis vaidmuo atiteks kitai moteriai. Negerai, ar ne? Daug airių sekso nuotykių ieškotojų keliauja į Berlyną, pasaulio svingerių sostinę, kad išvengtų tikimybės susitikti kaimynus, tačiau ir Airijoje yra kelios koordinuotų renginių grupės. Ironiška, bet iš tiesų didesnė tikimybė pažįstamą susitikti Berlyne, nes ir jis iš baimės, kad atpažins, vengs renginių Airijoje. Mieste yra labai gerai organizuotas klubas, rengiantis vakarėlius nusimanančioms ir diskretiškoms damoms bei džentelmenams. Pagrindinis dėmesys skiriamas damoms, kurios gali būti biseksualios, lesbietės arba tiesiog atviros abiem lytims. Renginio organizatoriai naujokams ir nepatyrusiems surengia pirmąjį susitikimą, kur viskas būna suplanuota, kad nurimtų baimės dėl pirmo karto, o patirtis būtų kuo malonesnė. Spaudimo Įsitraukti nėra: jei pora arba trijulė palieka atviras miegamojo duris, tai reiškia, kad žiūrovai laukiami. Skamba puikiai, jei tai jus jaudina.

Sumaniau praplėsti savo seksualinio repertuaro ribas ir pabandyti. Blogiausiu atveju galėsiu tik stebėti ir pavadinti tai profesiniu tyrimu. Nusprendžiau paskambinti į klubą vėliau vakare, kai niekas negalės sutrukdyti.

Namams nutilus, paskambinau tinklalapyje nurodytu numeriu. Atsiliepus vyrui pasakiau, kad noriu daugiau sužinoti apie jo susibūrimus. Jis panoro daugiau sužinoti apie mane: amžių, išvaizdos apibūdinimą, ar norėčiau lankytis viena, ar su partneriu. Išklausinėjęs mane paaiškino, kas ir kur įprastai vyksta, koks įėjimo mokestis už užkandžius ir gėrimus, ir kada numatytas kitas susibūrimas. Paklausiau jo apie saugaus sekso politiką. Taip, prezervatyvai būtini: nebus gumytės — negausi putytės. Tuomet pasiteiravau, kas saugu seksu užsiimant merginoms ir kokia rizika užsikrėsti per moterų oralinį ir genitalinį kontaktą. Jis negalėjo atsakyti — niekas to dar neklausė. Baigiau pokalbį sakydama turinti apie tai pagalvoti ir vėl jam paskambinsianti. Pamaniau, kad jis turėtų daugiau žinoti apie infekcijos riziką ir kaip užkirsti jai kelią. Kaip supratau, saugumas jam nebuvo svarbiausia, o manęs tai nesužavėjo.

Susiruošiau išsiaiškinti, kokia infekcijos rizika sekse tarp merginų. Mane nustebino tai, ką sužinojau. Užsiimti saugiu seksu su vyrais — kone antras prigimimas, o blizgančiuose žurnaluose gausu straipsnių heteroseksualioms moterims apie lytinę sveikatą, bet kur informacija apie saugų seksą tarp merginų? Paaiškėjo, kad ŽIV gana retai perduodamas tarp lesbiečių, bet vienas britų tyrimas nustatė, kad 85 procentai moterų, užsiėmusių seksu su moterimi, taip pat užsiėmė nesaugiu seksu su vyru. Lesbiečių seksas laikomas gana saugiu, bet jei beveik devynios iš dešimties tokių moterų užsiėmė nesaugiu seksu su vyrais, viskas keičiasi. Užsikrėtę asmenys gali perduoti įprastą LPL rinkinį, bet mane labiausiai neramina hepatitas ir ŽIV — atradau, kad kai kurias hepatito formas, tai yra B ir C, gali perduoti ir moteris moteriai.

Ar yra labiau atgrasantis dalykas, nei skaityti apie lytinę sveikatą? Tokie tyrimai beveik verčia užsimanyti sukryžiuoti kojas ir ant kaklo pasikabinti ženklą Uždaryta. Beveik.

Pasidomėjau daugiau ir sužinojau, kad moteriškas prezervatyvo atitikmuo — specialios servetėlės. Iš esmės tai latekso kvadratėlis, kuriuo užsidengiate burną užkirsdami kelią sąlyčiui su kūno skysčiais — kitaip tariant, iškišus liežuvį, kad oraliniu būdu pamalonintumėte savo merginą, jis būna aptrauktas lateksu. Man tai pasirodė siaubingai prastas išradimas, supratau, kodėl jomis retai naudojamasi — jos rodosi labai nepraktiškos ir nepatogios. Reikėtų stengtis kontroliuoti seilių rijimą tuo pačiu metu vikriai demonstruojant liežuvio akrobatiką ir tariamai mėgaujantis nepakartojama privaloma išbandyti patirtimi laižant kitą moterį prie burnos prilipus maistinės plėvelės atitikmeniui.

Toliau pamėginau išsiaiškinti, ar lengva įsigyti tų servetėlių. Kaip žinia, prezervatyvų yra visur — tiek aludėse ir restoranuose, tiek prekybos centruose, tai kodėl moteriškas atitikmuo nėra taip lengvai prieinamas? Esmė yra maistinėje plėvelėje — tai paprastas pasiūlos ir paklausos reikalas. Jų sunku įsigyti, nes nėra paklausos, o tai byloja, kad daug moterų mano, jog merginų seksas saugus be apsaugos priemonių. Man tai pasirodė labai rizikinga teritorija — toli gražu neprilygsta kontrolės lygiui, kurio siekiu lytinės sveikatos srityje.

Vėl paskambinau vyrukui iš klubo, kad praneščiau nesilankysianti. Pasakiau dar nesanti tam pasirengusi, nes tai paprasčiau nei sakyti, kad nerimauju, jog dalis užsiėmimų nesaugūs. Tai jo verslas, nenorėjau įsitraukti į pokalbį šia tema. Tiesą sakant, nenorėjau, kad jis mane prisimintų kitaip nei dar vieną susidomėjusią.

Visą lesbietiškos akrobatikos temą išstūmiau iš galvos, tačiau tuomet tarytum iš giedro dangaus man vėl paskambino Ovenas. Jis nusprendė, kad mano įkainis vis dėlto įkandamas, tad ar nenorėčiau aš prisijungti prie jo ir biseksualios ištekėjusios draugės kaip ypatingoji viešnia? Už seksą trise galėjau paprašyti daugiau, bet keturi šimtai eurų nemenka suma, todėl nieko apie tai nebeužsiminiau. Taip, po tyrimo kilo tam tikrų klausimų, bet apie jo pasiūlymą vertėjo pagalvoti. Organizuotuose renginiuose tikriausiai lankytųsi tie patys žmonės, todėl tikimybė, kad niekas nesirgs LPL, maža. Tačiau Oveno sekso partnerė ištekėjusi, jos vyras nieko nežino apie patvirkusią jos pusę arba papildomus interesus, be to, ji visada užsiimdavo saugiu seksu. Pasak jo, ji mielai naudosis apsaugos priemonėmis, žino, kad man tai bus pirmas kartas, ir yra labai diskretiška. Ji gerbiama žmona ir motina, gyvenanti mažame miestelyje, todėl nerizikuos, kad išaiškėtų jos paslaptis. Rodėsi verta pabandyti. Sutikau, bet pasakiau, kad turiu apgalvoti — nervinuosi dėl pirmo karto, nusijuokiau. Jis vėl paskambino man maždaug po keturiasdešimties minučių ir pasiūlė gerą viešbutį už dviejų valandų kelio nuo mano namų ir laiką — kitą trečiadienį, antrą po pietų.

Gerai, pamaniau, padarykim tai. Jis liepė skambinti, jei kiltų klausimų.

Ruošdamasi nesidomėjau pozomis, nes pamaniau, kad toji pora žino, ką daro, ir, jei reikės, nukreips mane, bet tikėjau galinti plaukti pasroviui ir pasitelkti vaizduotę.

Anksti kitą rytą gavau iš Oveno žinutę su prašymu paskambinti. Skimbtelėjau jam, jis buvo labai nusiminęs. Jo draugužė panoro apie mane viską sužinoti, bet jis, aišku, nežinojo nieko, išskyrus tai, ką papasakojau telefonu. Ji norėjo žinoti, kur dirbu, o jis, užuot ką nors išgalvojęs, pasakė, kad esu palydovė. Ji įsiuto, išvadino jį šikniumi ir reikalavo pasiaiškinti, kaip jis drįso ją pažeminti manydamas, kad ji kada nors susidės su šliundra. Ką jis sau galvojo? Palydovės — padugnės, bjaurios šiukšlės, ji nė nesiartintų prie tokių. Galiausiai ji pareiškė niekada nebenorėsianti jo matyti, taip buvo nutrauktas jų keistasis susitarimas.

Prisipažinsiu, nusivyliau. Per naktį apie tai galvojusi ėmiau nekantriai laukti naujos patirties, bet taip pat maniau, kad jis siaubingas kvailys, jei nenumatė, kaip ji sureaguos į žinią, jog esu palydovė. Aišku, kad ji apie mane galvos su įprasta panieka, nesuvokdama, jog greičiau esu išimtis nei taisyklė slaptumo ir saugaus sekso atžvilgiu. Ovenas tiesiog siautėjo, kad taip siaubingai susimovė, stengėsi susisiekti su ja ir pamėginti kaip nors išgelbėti jųdviejų susitarimą.

Padėjau telefoną ir sėdėjau galvodama apie moterį, kurios niekada nepažinojau ir vos neišbarškinau. Atrodo, jai buvo normalu gyventi meluojant vyrui ir barškintis su atsitiktiniais internete rastais vyrais bei moterimis, bet ji smerkia mane už tai, kad užsiimu saugiu seksu tvarkingoje aplinkoje ir gaunu už tai pinigus. Veidmainė kalė. Turėjau keliskart giliai įkvėpti, kad nusiraminčiau ir pasistengčiau išvalyti mintis nuo jos pasakytų žodžių. Tiek ir siekė manieji dailiosios lyties tyrinėjimai — baigėsi nė neprasidėję. Nebuvau tiek smalsi, kad dar domėčiausi. Jei asmeniniame gyvenime tai pasiūlytų patraukli pora, pabandyčiau, bet tikrai nesiversčiau dėl to per galvą. Taip pat padariau išvadą, kad vis dėlto nišos rinkoje nėra. Taip, manęs to prašydavo, bet susidomėjimas buvo parengtinis. Kol kas mano klientai buvo patenkinti viena palydove.

25. Seksualinis gydymas

Pradėjusi teikti sekso paslaugas už pinigus, maniau, kad viskas taip ir bus — vien tik seksas, o paskui dar daugiau. Vyrui skiriantis su sunkiai uždirbtais pinigais už seksą su manimi tikėčiausi, kad jis norėtų atsibarškinti iki valiai, jei suprantate, ką noriu pasakyti. Ko nesitikėjau — tai tokios daugybės vyrų, kuriems seksas taip nerūpėjo ir su kuriais sueitis neįvykdavo.

Susipažinus su vis daugiau klientų, mane pribloškė, kiek daug jų nori šiek tiek glamonių, atpalaiduojančio masažo ir lepinimo. Juos buvo gana lengva atpažinti iš tylaus balso ir nusvarintų pečių, kurie, rodosi, buvo ilgalaikio streso požymiai. Supratusi, ko jie atėjo, parinkdavau tinkamą muziką, pavyzdžiui, „Enya“. Dunksinčią barškinimuisi tinkamą klubinę muziką palikdavau tiems, kurie norėdavo tik gerai pasidulkinti.

Maždaug 20 procentų mano klientų mielai porai valandų atiduodavo man savo protus ir kūnus savotiškai streso terapijai. Iš jų, sakyčiau, 90 procentų baigdavo sueities, oralinio sekso ar masturbacijos metu. Bet visiems patiko neskubrus kilimas, prasidedantis nuo atsipalaidavimo, muzikos ir masažo, man palengva apsinuoginant, didinant jutiminį jaudrinimą, o klientui atsijungiant. Su tokiu klientu jaučiausi kaip savotiška sekso terapeute, suteikianti įsitempusiam vyrui galimybę atsiriboti nuo išorinio spaudimo ir įsiklausyti į save ir savo kūną. Tokie potyriai man patikdavo. Jausdavausi tarsi turinti ryšį su tuo vyru, buvo gera padėti gyvenimo poreikių prislėgtiems žmonėms. Pati buvau tokia, todėl padėdama jiems padėjau ir sau.

Vienas toks vyrukas, padaręs man didelį įspūdį, buvo Piteris. Jis labai mylėjo savo žmoną, bet jų lytiniuose santykiuose buvo kliūtis. Sprendžiant iš to, ką sužinojau iš pradinių pokalbių ir žinučių, jo žmona buvo graži, sėkmingai dirbo, jis gerbė ją kaip žmoną ir gyvenimo partnerę. Tačiau kadangi gerbė ją, manė galįs su ja tik „mylėtis“, bet dažnai užsimanydavo imti ir išdulkinti ją. Štai čia ir reikėjo manęs.

Paprašiau jo išsamiai papasakoti, ką manė apie savo lytinį gyvenimą ir kaip norėjo jį pakeisti. Taip susidaryčiau vaizdą, kaip geriausia su juo elgtis. Jis pasakė trokštąs karštai, smarkiai pasikrušti, bet negalįs to daryti su žmona. Kadangi mylėjo ją, stengėsi nežaboto sekso poreikį mintyse nustumti į šalį, paskendo karjeroje ir vylėsi, kad jo testosterono lygis galbūt sumažės ir troškimas kitokio sekso, nei dabartinis, taip neblaškys. Jis buvo vos perkopęs trisdešimt ir buvo akivaizdu, kad varžėsi susitikti su palydove, nerimavo dėl galimos rizikos. Be to, jį slėgė kaltė, kad išduoda žmoną, bet jis nuolat fantazuodavo apie paprastą, savanaudišką seksą, kuomet jam nereikėtų galvoti apie jos pasitenkinimą ir malonumą.

Jam kalbant pati ėmiau varžytis, kadangi manęs nedomino klientai, blogai besijaučią dėl to, ką su manimi daro. Tai tik jų problema, kurią patys ir turėtų išspręsti. Jei pradinio kontakto telefonu metu susidarydavau įspūdį, kad vaikinas drovisi, klausinėdavau toliau, norėdama įsitikinti, ar mums susitikus neliksiu su reikliu, nesaugiu vyru, norinčiu patikinimo, kad tai, ką daro, yra gerai. Ne, ačiū. Tačiau pajutau, kad Piteris nebuvo reiklus, todėl tęsiau pokalbį siekdama susitarti dėl susitikimo.

Pasakiau Piteriui suprantanti jo padėtį, nes kadaise pati buvau žmona, sulaukianti „žmonai skirto“ sekso. Ar jis niekada nepagalvojo apie moters perspektyvą? Ar jam niekada netoptelėjo, kad žmonai lovoje taip pat nuobodu iki ašarų, kad ji nori to paties — paprasto seno gero pasidulkinimo. Jis paaiškino, kad nors niekada atvirai apie tai nesišnekėjo, ji rodėsi patenkinta jųdviejų lytiniu gyvenimu.

Aš suglumau.

— Bet iš kur žinai, jei atvirai apie tai nesikalbėjote? Pripažinkime, tavo žmona nė nenutuokia, ko nori lovoje, antraip negalvotum už tai mokėti, todėl tikrai nežinai, ką ji mąsto.

Akimirką jis tylėjo.

— Na, matyt, teisingai kalbi, bet tai vyksta taip ilgai, kad net nežinočiau, nuo ko pradėti pokalbį.

Pamėginau išsiaiškinti daugiau. Kurį laiką mums pasišnekėjus jis pripažino regįs žmoną kaip seksualią būtybę ir suprantąs, kad jųdviejų seksas jai gali būti įgrisęs, bet jis neragino apie tai kalbėtis. Pirmaisiais santykių metais nebuvo reikalo aptarinėti, ar jie patenkinti lovoje, nes buvo tokie artimi emociškai, kad švelnus mylėjimasis rodėsi tinkamas, net prideramas. Tačiau santykiams progresuojant rodėsi, kad jie įstrigo užsiimdami tokio tipo seksu ir nesidomėdami, ar kitas asmuo patenkintas. Regis, jie nustatė seksualinį ritmą, kurį laiką puikiai tikusį, bet dabar jį reikėjo peržiūrėti, persvarstyti, pakeisti ir paspartinti.

Piteris pasakė niekada anksčiau taip atvirai ir išsamiai nesikalbėjęs apie savo lytinį gyvenimą, bet tai privertė suvokti, kad jam reikia patarimų, kaip pradėti pokalbį su žmona ir išsiaiškinti, kaip ji jaučiasi. Be to, jis žinojo, kad jam reikia sekso meno pamokų: norėjo daugiau sužinoti, kaip eksperimentuoti su žmona ir išplėsti savo vaizduotę. Sutarėme susitikti ir nusprendėme, kad užsiimsime paprastu geru seksu, bet aš jį kritikuosiu ir parodysiu techniką, kurią galėtų išmėginti su žmona. Taip pat sutikau parodyti, kaip naudojuosi sekso žaisliukais, kad jis galėtų stebėti, kaip moteriai patinka masturbuotis. Taip jis geriau supras, koks tempas ir spaudimas patinka kai kurioms moterims, o aš papasakosiu to, kas vyksta, fiziologiją. Piteris tokiu požiūriu tikriausiai teisinosi sau, kam susitinka su manimi. Tai nebuvo nesantuokinis seksas, tiesiog investicija į santuoką ir žmonos laimę.

Sutarėme susitikti viešbutyje kitą antradienį, antrą valandą. Jis gyveno už maždaug trijų valandų kelio nuo mano miesto, bet jį kamavo paranoja dėl saugumo ir privatumo. Jam reikėjo absoliučios garantijos, kad apie mūsų susitikimą niekada nebus papasakota niekam, kas gali pažinoti jį ar jo žmoną. Patikinau, kad man, motinai ir gerbiamai moteriai, rūpėjo tas pats, ir kad slaptumas — mano paslaugos dalis. Jis rodėsi tuo patenkintas. Atsižvelgdamas į tai, kad į susitikimą su manimi turės tolokai nuvažiuoti, nusprendė užsakyti mane visai popietei ir vakarui. Man tai puikiai tiko: reiškė septynių šimtų eurų užmokestį, be to, lengviau kelias valandas praleisti su vienu klientu nei keliais iš eilės.

Galiausiai paklausiau, ar jis turi reikalavimų dėl mano aprangos. Jis paprašė mokinukės uniformos, bet man tai netiko. Vietoje jos pasiūliau kompromisą, kurį pasakiau laikysianti paslaptyje iki mudviejų susitikimo. Supratau, kad jam patiko sukurta įtampa. Žinojau galinti išsitraukti vieną moteriškų fantazijų knygų, įsiminti vieną tų fantazijų, pakeisti istorijos veikėją mokinuke ir pritaikyti pagal poreikį. Man labai patinka nešvankios kalbos, o kai žinau, kad ir vaikinui tai patinka, smarkiai susijaudinu. Matyt, jos mus abu tinkamai nuteikia. Labai užveda klausytis, kaip vyras išpažįsta slaptas fantazijas, o vėliau jas įgyvendinti. Jei man nepatinka tam tikras vaidmuo, įtraukiu jį į erotišką istoriją, kurią pasakoju glamonėdama vyrą, arba paprašau jo paties papasakoti fantaziją. Tuo atveju, jei laikas imdavo sekti ir suvokdavau, kad jam reikia pasiskubinti, tai labai praversdavo priverčiant patirti orgazmą. Nešvankios kalbos — jaudinantis ir patikimas laiko valdymo įrankis, jei tik toks egzistuoja, bet jos turi patikti!

Dieną prieš susitikimą su Piteriu peržvelgiau savo knygas ir suplanavau, ką darysime ir kaip pasidalysiu žiniomis taip, kad jis galėtų jas pritaikyti namie. Tuo metu turėjau gana neblogą biblioteką — nuo erotikos ir fantazijų iki knygų apie techniką ir įvairių problemų įveikimą. Šie daiktai — Dievo dovana: gerai parašytos, supakuotos ir taip išleistos, kad, gulėdamos ant spintelės šalia lovos, netrikdo. Pasitikrinau, ar viešbučio krepšyje yra visko, ko man reikės, paskui pasirinkau nemažai sekso žaisliukų, kad parodyčiau jam, ko galima įsigyti, ir pademonstruočiau, kurie žaisliukai geriausiai stimuliuoja tam tikras vietas. Taip pat pasiėmiau vyrams skirtų žaisliukų, kad Piteris galėtų patirti įvairių pojūčių.

Susitikimo dieną vaikams pasamdžiau auklę. Galėjau tai sau leisti, nes laukė didelis uždarbis. Pusantros valandos važiavau į viešbutį, pasiėmiau registratūroje kambario raktą ir užlipau į viršų. Sudėjau žaisliukus į spintelę prie lovos, nenorėjau, kad pamatytų juos neatėjus laikui, ant viršaus pasidėjau laikrodį ir telefoną, ant grindų pastačiau knygas ir įjungiau akustinę muziką su aiškiu ritmu. Vilkėjau raudono šilko grindis siekiančią negližė ir derantį kimono stiliaus chalatą. Tuo metu, kai išgirdau beldimą į duris, jau žybčiojo žvakės, o visa scena atrodė patraukliai ir viliojamai. Greitai pasitaisiau plaukus, apsilaižiau lūpas ir buvau pasiruošusi.

Atvėrus duris su manimi pasisveikino draugiškas jaunas vyriškis. Prireikė kelių minučių, kol abu pripratome prie vienas kito fizinės išvaizdos — jis buvo labai patrauklus, be to, pagyrė mano išvaizdą. Apranga jam labai patiko! Kurį laiką paplepėjome, paskui jis išsiėmė piniginę ir ėmė skaičiuoti sutartą atlygį. Džiaugiausi gausianti tiek grynųjų už laukiantį seną gerą užsiėmimą. Tuomet Piteris paprašė nusimaudyti po dušu po ilgos kelionės. Paskui sausindamasis nuogas išėjo iš vonios. Jo kūnas buvo gražus, maždaug penkių pėdų dešimties colių ūgio, tamsių plaukų ir žalių akių. Net iš suglebusio penio mačiau, kad erekcijos būsenos jis sieks mažiausiai septynis colius — taip, jis buvo apdovanotas, žmonai pasisekė! Paklausiau, ar vis dar sutariame dėl to, kas įvyks.

— Taip, žinoma, man visa tai tinka, bet, atrodo, vieno dalyko telefonu nepaminėjau.

Vaje.

— Ko taip? — paklausiau.

— Na, žinai, kaip būna, tiek daug apie tai galvojau ir kalbėjausi su tavimi, kad nežinau, kiek ilgai tversiu prieš baigdamas.

— Tai ne problema, — pasakiau su palengvėjimu. — Jei nori, pirmą kartą padėsiu tau greitai baigti, o paskui būsi labiau atsipalaidavęs ir pasimėgausi likusia dalimi.

— Skamba nuostabiai, — dėkingai ištarė jis. — Apgailestauju dėl to, bet apskritai ilgai netveriu, o dabar esu labai susijaudinęs.

Persikėlėme ant lovos, paprašiau jo atsigulti ant nugaros, kad galėčiau greitai patenkinti ranka. Tuomet imsimės mūsų sekso pamokos. Atsisėdau jam tarp kojų ir delnuose sušildžiau lašelį lubrikanto. Jo varpa jau buvo stačia. Ėmiau ją švelniai glostyti, leisdama priprasti prie prisilietimo ir lubrikanto pojūčio. Jis kažką nesuprantamai sumurmėjo, paskui be jokio įspėjimo jo kūnas susitraukė, ir jis iššovė spermą. Kas čia dabar? Nė nespėjau ranka apimti jo kuolo, vos jį paliečiau. Jis puolė atsiprašinėti ir atrodė labai susigėdęs. Buvau gana priblokšta ir netekusi amo, bet susiėmiau, kad atrodyčiau rami ir tvirta, ir pasakiau, jog viskas gerai. Akivaizdu — Piteriui reikėjo įveikti kur kas didesnę problemą nei ta, kurią aptarėme telefonu. Prieš galėdamas nustebinti savo žmoną, eksperimentuoti su žaisliukais, praplėsti seksualinį akiratį ir atvirai su ja pasikalbėti apie seksą, jis turėjo išsigydyti priešlaikinę ejakuliaciją. Kodėl jis apie tai neužsiminė? Ar vylėsi, kad taip nenutiks? Ar neįtikėtinai dėl to drovėjosi ir gėdijosi?

Praėjus kelioms nejaukioms minutėms, jis jau buvo nusišluostęs ir gulėjo greta manęs ant lovos.

— Piteri, kiek ilgai prieš baigdamas tveri žmonos viduje?

— Manau, skirtingai, bet nelabai ilgai.

— Na, ar norėtum ilgiau tverti, ar jauti, kad tave valdo tavo pimpis?

— Dieve, taip, norėčiau ilgiau tverti, bet taip tęsiasi jau kurį laiką. Lyg ir tikėjausi, kad savaime išsispręs, bet neatrodo, kad tai įvyks.

— O kiek trunka tas kuris laikas? Kelis mėnesius? Metus? — pasiteiravau.

— Manau, jei jau sakyti tiesą, bus maždaug dveji metai.

— Ar manai, kad tau priešlaikinė ejakuliacija?

— Vyliausi, kad ne, bet nemanau, kad galima toliau tai neigti, tiesa?

— Na, tai labai labai dažnai pasitaiko, dažniau, nei įsivaizduotum, bet jūs, bičai, apie svarbius dalykus nesikalbate, ar ne? Todėl turbūt manaisi esąs vienintelis visatoje, turintis šią problemą.

Mačiau, kad jis šiek tiek atsipalaidavo, kadangi paslaptis išaiškėjo ir atvirai šnekėjomės. Paaiškinau jam, kad spręsdamas tokią problemą jis gali daug nuveikti, kad tai nėra mirties nuosprendis.

Ėmėme kalbėtis apie tai, kaip ši problema galėjo atsirasti: jo manymu, tai galėjo būti nenoro nuvilti žmoną lovoje rezultatas. Jiems tai, aišku, buvo neliečiama tema. Kuo labiau jį kankino PE, tuo labiau nepatenkintas savimi jautėsi ir tuo didesnę įtampą patyrė su ja mylėdamasis, kad per anksti neiššautų. Jis manė, kad jei tik galėtų tiesiog išdulkinti žmoną, užuot turėjęs laikytis viso mylėjimosi ritualo, problema būtų išspręsta. Dėl PE jis kaltę vertė spaudimui mylėtis. Dėl to pati mintis, kad teks mylėtis, kėlė didžiulį nerimą, o vienintelė mintis, kurią galėjo pakelti, — pasibarškinimas.

Na, džiaugiausi, kad apie tai kalbėjomės, nes buvo akivaizdu, jog jis nori išspręsti problemą. Išdrįsau paklausti, kiek jis tai aptarė su žmona.

Jie niekada apie tai nuoširdžiai nesikalbėjo. Kaskart per greitai ejakuliavęs jis atsiprašydavo, ji pasakydavo, kad viskas gerai, paskui abu taip ir gulėdavo tylėdami, kiekvienas su savo mintimis, nesisiedami nei fiziškai, nei emociškai. Kokie juodu vieniši, pamaniau, bet ypač jis.

— Ar galiu kalbėti atvirai? — paklausiau.

— Taip, prašyčiau.

— Susisiekei su manimi, nes žmoną regi tik tam tikru aspektu ir gali su ja tik mylėtis, kai iš tiesų tenori išdulkinti arba užsiimti kitokiu seksu, kuomet nereikėtų jos idealizuoti ir tai abiem patiktų, taip?

Linktelėjimas.

— Bet tikrovė tokia, kad gali užsiimti tik nuobodžiuoju „žmonai skirtu“ seksu, nes bet koks bent kiek labiau jaudinantis dalykas paspartina priešlaikinę ejakuliaciją.

Vėl linktelėjimas.

— Bet net ir užsiimdamas tuo pačiu nuobodžiu seksu vis tiek netveri ilgai ir viskas baigiasi katastrofiškai, nes vos pajėgi išbūti joje bent trumpą laiką. Tai jus abu smarkiai nuvilia, viskas tik blogėja, todėl paskambinai man.

— Taip, su viskuo sutikčiau, — tyliai pasakė jis. — Mėginau pratęsti glamones bandydamas išlaikyti erekciją ir atidėti ejakuliaciją ir tikriausiai įtikinau save, kad negaliu regėti žmonos kaip seksualios būtybės, kad su ja mylėtis galiu tik tam tikru būdu.

— Bet, tiesą sakant, dabar matome, jog bėda ta, kad tau priešlaikinė ejakuliacija, o tu tai neigi, nesikalbėjai su žmona, nors akivaizdu, kad ji žino, kas tau, ir taip pat vengia apie tai kalbėti.

— Taip, taip, tu teisi. Bet, po velnių, kodėl galiu gana atvirai ir tiesmukai kalbėtis apie tai su tavimi, nepažįstamąja, o ne su žmona, moterimi, kurią myliu, su kuria noriu būti?

— Na, sakyčiau, dėl to, kad tau nerūpi, ką manau. Tu nenori manęs sužavėti ar kaip nors patenkinti, be to, žinai, kad puikiai išmanau seksą, visas jo prasmes ir problemas, kad man tikriausiai anksčiau teko daugybę kartų su tuo susidurti ir numanau, kas galėtų padėti.

Jis man nusišypsojo.

— Visa tai tiesa, bet ar žinai, kaip man padėti, kad nereikėtų eiti pas šeimos gydytoją? Jau galvojau pas jį apsilankyti, bet man pernelyg gėda.

Tuo metu patogiai atsipalaidavę gulėjome ant lovos, buvau ant jo uždėjusi kojas. Mūsų poza nebuvo seksuali, tiesiog dėl odos sąlyčio jautėmės patogiai. Žinojau — jei Piteris kada ir atsivers, tai būtent dabar. Uždaviau jam kelis klausimus apie požiūrį į seksą, auklėjimą, neigiamus seksualinius potyrius, santykius su žmona už miegamojo ribų. Jo auklėjimas ar požiūris į seksą nebuvo neprideramas, bet juodu su žmona tikrai nebebuvo tokie artimi kaip anksčiau. Jie buvo tokie užsiėmę darbais ir aktyviu socialiniu gyvenimu, kad jam rodėsi, jog juodu tiesiog viską atlieka automatiškai ir neišsikalba kaip anksčiau.

Geriau pagalvojęs jis suprato, kad jų nebesiejo tos trumpos pavogtos švelnumo akimirkos, kuriomis anksčiau mėgaudavosi. Telefonu kalbėdavosi apie praktiškus dalykus, o žinutės būdavo konkrečios: Ar grįždamas namo gali pamesti pieno, aciux. Kažkaip romantika nutolo ir jis prisipažino, kad nė venas jųdviejų nieko nedarė, kad sustabdytų ją prieš nuskriejant dar toliau. Kalbėjomės apie tai, kad mūsų veiksmai miegamajame geri tik tada, kai geri santykiai už miegamojo sienų, kad jei jis norįs aiškaus, atviro ir sąžiningo pokalbio lovoje, turėtų taip bendrauti ir ne joje. Jei apie kažką nesikalbama, abu pasikliaunate spėlionėmis, kurios gali atverti klaidingų supratimų ir nesutarimų prarają.

Papasakojau Piteriui viską, ką žinojau apie PE: kad ji paveikia iki 30 procentų vyrų bet kuriuo metu, kad tai labiausiai paplitusi vyrų lytinė disfunkcija, bet taip pat rečiausiai gydoma, kad vos vienas procentas vyrų gydosi — tai lemia įvairios priežastys, dažniausiai gėda, drovėjimasis, taigi vyrauja klaidingas požiūris, esą ji negydoma. Tiesą sakant, ji dar ir kaip gydoma — ir įvairiais būdais, tarp jų ir antidepresantais, vietinio veikimo vaistais (tepamais ant penio), psichoterapija, tam tikrais pratimais ir, o tai įdomu, keičiant, kur, kada ir kaip užsiimama seksu. Rodos, pasikartojantys seksualiniai scenarijai stiprina PE, todėl nuolatinis Piterio mylėjimasis su žmona tokiu pačiu būdu reikalo negelbėjo. Išspręsti PE problemą būtų gana lengva, jei tik jis atvirai kalbėtųsi su žmona ir sulauktų jos pagalbos. Be to, jis gali šio to imtis, stengdamasis padėti sau, būtent — Regelio pratimų.

Dažnai klaidingai manoma, kad Regelio, arba dubens dugno raumenų, pratimai skirti tik gimdžiusioms moterims siekiant užkirsti kelią šlapimo nelaikymui. Tiesą sakant, jie tiek pat svarbūs vyrams — kuo daugiau mankštinate ir stiprinate dubens dugną, tuo labiau kontroliuojate tą vietą, kur sekso metu viskas ir vyksta. Regelio pratimai gali padėti išspręsti visas (tiek vyrų, tiek moterų) lytinės sveikatos problemas, padidinti jautrumą ir sustiprinti orgazmus. Senasis testas, kad vyras turėtų sugebėti ant stačios varpos išlaikyti kabantį rankšluostį, nėra klaidingas — jei jo dubens dugno raumenys stiprūs, jis lengvai tai padarys. Regelio pratimais taip pat mankštinama giliųjų raumenų grupė, kurią dauguma žmonių žino iš pilateso, ritminės gimnastikos ir jogos. Jie glūdi nugaros apačioje ir pilve, saugodami nugaros apačią nuo sužeidimų, suteikdami plokštesnį pilvuką, o kiekvienam kūno judesiui — stabilumo. Regelio pratimų nauda neišmatuojama, ir jei pasiryšite kasdien atlikti paprastą mankštą, jums padėkos ne tik intymios jūsų vietelės, bet ir partneris.

Visa tai paaiškinau Piteriui ir parodžiau, kaip rasti gaktinį stuburgalio raumenį, kad jis žinotų mankštinąs tinkamą vietą. Jam suvokus dubens dugno mankštinimo svarbą ir įsisavinus techniką, pademonstravau užspaudimo techniką, kuri dažnai naudojama siekiant užkirsti kelią priešlaikinei ejakuliacijai. Taip Piteris geriau pažinos savo kūną ir supras, kas vyksta su varpa dar gerokai prieš šiai užsimanant ejakuliuoti. Norėdama tai iliustruoti, pradėjau viena ranka masažuoti jo varpą ir paprašiau pasakoti, ką jaučia, bet uždraudžiau baigti ir perspėjau, kad pasakytų, kada bent kiek priartės prie to taško. Iš pradžių jam nebuvo malonu kalbėti apie tai, ką jaučia kūne man stimuliuojant — tiesą sakant, tam jam pristigo žodžių. Paraginau jį, kad geriau suprastų savo varpą ir kad taptų patogiau šnekėtis lytinio akto metu.

Jis pradėjo sakydamas, kad jautėsi neblogai, net gerai, atsipalaidavęs ir patenkintas tuo, ką dariau. Perkėliau savo ranką ir ėmiau masažuoti kiaušus ir viršutinę šlaunų dalį. Jam tai patiko, bet šis pojūtis buvo naujas — jis taip nedarydavo masturbuodamasis, taip pat ir žmona nedarydavo retkarčiais jam smaukydama. Paprašiau jo apibūdinti, ką jautė dėl lubrikanto, paskui užtepiau balzamo, suteikiančio kaitinantį, dilgčiojantį pojūtį. Visą tą laiką mano prisilietimas buvo švelnus, be jokio ketinimo bent priartinti prie orgazmo. Perkėliau ranką ant jo penio ir porąkart švelniai brūkštelėjau. Paprašiau pasakyti, ar jis tuoj baigs. Jis atsakė netversiąs ilgiau, jei ir toliau taip liesiu, todėl atsmaukiau jo apyvarpę, perkėliau nykštį ir smilių prie varpos pagrindo ir tvirtai suspaudžiau. Šio judesio esmė ta, kad taip sustabdomas artėjant orgazmui suplūstantis kraujas ir numalšinamas susijaudinimas. Paaiškinau Piteriui, kad labai svarbu šią techniką panaudoti gerokai prieš orgazmą, antraip jis peržengs ribą.

Kaip ir visame kame, būtina praktika, todėl paprašiau Piterio perimti ir leisti stebėti, kaip jis masturbuojasi naudodamas užspaudimo techniką. Jis pradėjo kiek per daug entuziastingai ir po kelių sekundžių jau turėjo užspausti, bet įgudo. Paskui pasiūliau pakeisti pojūtį, judinti ranką kita kryptimi arba pakeisti kūno padėtį, kad galėtų liesti mažiau varpos. Jis apsivertė ant šono sulenkęs kojas link pilvo ir toliau save lietė.

Visą tą laiką mudu nesibučiavome, jis dar nebuvo manęs palietęs — tebevilkėjau tą patį raudoną derinį, kuris mane puošė, kai sulipome ant lovos. Tai buvo vienas tų susitikimų, kurie būna visai kitokie, nei tikėjausi.

Kurį laiką tęsėme šį užspaust, pakeisti pojūtį, pakeisti pozą režimą. Norėjau įrodyti Piteriui, kad turėdamas reikiamų žinių jis gali sau padėti įveikti problemą. Jam jau kelis kartus pavyko susilaikyti nuo orgazmo, taigi pajutau, kad atėjo metas baigti, nes tikriausiai pavargo. Be to, norėjau parodyti jam dar kai ką, kas galėtų padėti. Pasakiau, kad dabar jis leis sau priimti artėjančio orgazmo pojūtį ir nesusilaikys, kad jis viską kontroliuoja ir tuo pasimėgaus, bet liepiau pasistengti ir pratęsti tai nebaigiant galvotrūkčiais. Norėjau, kad jis pamatytų, kiek gali tverti gavęs šiek tiek patarimų ir praktinių pamokymų.

Prieš tirštai spermai ištrykštant ant pilvo, jis ištvėrė maždaug dvidešimt sekundžių. Leidau jam pagulėti mėgaujantis pakartotiniais sukrėtimais, paskui paėmiau servetėlių ir nuvaliau.

Padaviau jam stiklinę vandens ir mudu kurį laiką tylėjome, kol jis atsigavo ir vėl galėjo rišliai kalbėti.

— Na, šito visai nesitikėjau, — ramiai žiūrėdamas į mane pasakė jis.

— Aš taip pat, bet, pasirodo, kad to reikėjo, sutinki?

— Na, tikrai. Šiandien čia važiuodamas tikrai nemaniau, kad vos po kelių valandų būsiu išmokęs kelis būdus problemai spręsti. Taip ilgai liesdamas save ir nebaigdamas tol, kol nepanorėsiu, netvėriau jau porą metų. Po paraliais, gerai padirbėjai! Ar taip darytų sekso terapeutai?

— E, ne, nemanau, — nusijuokiau. — Sekso terapeutas tikrai tavęs neliestų. Manau, jis pakalbėtų apie tavo problemas ir lieptų namie atlikti pratimus, bet niekada negirdėjau, kad pratimus iš tiesų demonstruotų. Matai, aš unikali!

Jis išsišiepė.

— Bet kaip viso to išmokai?

— Na, mėgstu skaityti, visada mėgau, man kūnai tėra kūnai, svarbu tai, kas viduje, o seksas tėra esminis mūsų visų poreikis. Apmaudu regėti, kaip žmonės kankinasi miegamajame, kai iš tiesų bet kokios seksualinės problemos sprendimas panorėjus yra pasiekiamas. Daugybė porų tylėdamos kenčia PE, nors taip neturėtų būti. Kalbant apie tai, noriu paklausti, kaip ketini užkalbinti žmoną apie planą išgydyti PE. Ar norėtum įlįsti į dušą, kol paruošiu mums po puodelį?

Mums gurkšnojant arbatą, pasiūliau Piteriui grįžus namo prisijungti prie interneto ir užsisakyti labiausiai rekomenduojamą pagalbos sau knygą apie PE. Ją gavęs turėtų pasisodinti žmoną ir pasakyti, kad šią knygą įsigijęs todėl, kad ji padės išspręsti jo problemas. Patariau jam paprašyti žmonos kartu skaityti knygą, pasakyti, kaip ją mylį ir kaip negerai jaučiasi ją nuvildamas lovoje, kad jam reikia jos pagalbos problemai išspręsti — kadangi gėdijosi, per ilgai leido jai tęstis, bet labai norėjo, kad juodu kartu mėgautųsi puikiu lytiniu gyvenimu. Neįsivaizdavau, kokia partnerė nesureaguotų į tai teigiamai. Tik Piteris žinojo, kokia aplinka geriausiai tinka tam pasakyti, bet pasiūliau šios temos nenagrinėti lovoje: verčiau miegamąjį laikyti poilsio ir sekso — gero sekso — erdve, nesieti jo su ilgais pašnekesiais apie seksualinius sunkumus. Taip pat pasiūliau pasipraktikuoti tai, ką ketino jai sakyti — taip bus lengviau surinkti mintis ir įprasti girdėti save tariant žodžius, kurių taip ilgai vengė.

Piteris atrodė patenkintas ir sutiko, kad tai taip nebebaugino, kaip vos prieš kelias valandas. Kartu praleidome beveik keturias valandas, ir jam atėjo metas išvykti. Jam rengiantis paklausiau, ar tebebuvo patenkintas mano kaina. Kadangi nesilaikėme originalaus plano, maloniai nustebau, kai jis pasakė tam neprieštaraująs, nes pinigus išleido prasmingai. Kaip palengvėjo: nenorėjau jų grąžinti! Jis pasiteiravo, ar galėtų man paskambinti, jei iškiltų klausimų arba prisireiktų mano paslaugų, kad gautų daugiau praktinės pagalbos. Pasakiau, kad būtų malonu vėl su juo susitikti, bet vyliausi, jog nereikės, kadangi tai reikštų, kad juodu su žmona viską išsprendė. Jis pakštelėjo man į skruostą ir išėjo.

Uždariau paskui jį duris ir atsisėdau ant lovos stebėdamasi tuo, kaip darbas vis dar galėjo mane apstulbinti. Neskubėjau namo, nes vaikus prižiūrėjo auklė, todėl nusprendžiau prisileisti karštą vonią. Atsipalaidavusi putotame vandenyje pasijutau išsekusi — protinės energijos išnaudojau kur kas daugiau nei fizinės, o tai išvargino labiau nei seksas.

Gulėdama vonioje galvojau, kiek daug porų kenčia nuo PE ir kaip prastai turėtum jaustis, jei vyras iš gėdos atsisako pagalbos. Apie tai girdėdavau iš draugių. Pažįstu vieną merginą, kurios vyrui PE problema atsirado gimus pirmajam vaikui. Jos manymu, ji prasidėjo todėl, kad turėdami naktį dažnai prabundantį kūdikį jie galiausiai skubindavo seksą, kad baigtų kūdikiui nespėjus sutrukdyti. Jie pasiekė tokią stadiją, kad jis nė neįsiskverbdavo — baigdavo kone tą pačią akimirką, kai patirdavo erekciją. Ji meldė jį apsilankyti pas šeimos gydytoją arba sekso terapeutą, bet jis kategoriškai atsisakė ką nors daryti. Tvirtino, kad reikalas laikui bėgant pats išsispręs, kad ji iš nieko daro problemą. Taip buvo prieš aštuonerius metus, ir niekas neišsisprendė. Kaip tai apgailėtina ir apmaudu!

Jei turėčiau PE kankinamą vaikiną, ar norėčiau, kad jis pasielgtų taip, kaip Piteris, ir aptartų tai su palydove? Ne. Nenorėčiau partnerio, kuris lankytųsi pas prostitutes — verčiau miegamojo problemas spręsčiau su mylimu žmogumi atviru, palaikančiu bendravimu ir kompromisais. Dauguma seksualinių problemų kyla dėl bendravimo stygiaus. Dirbdama sutikau visokių: vaikinų, kurie iš baimės, kad juos smerks ar atstums, nesikalbėdavo su partnerėmis apie tai, ko nori lovoje; vyrų, kurie vis dėlto sukaupdavo drąsą atvirai pasikalbėti su partnerėmis, bet pastarosios nekreipdavo dėmesio į pokalbį ir nieko nekeisdavo; vyrų, kurie kaltę versdavo visai kitiems dalykams, pavyzdžiui, mylėjimuisi. Ir kišdavo galvas į smėlį dėl tikrųjų priežasčių; ir vyrų, kurie, užuot nuvylę žmonas, susilaikydavo nuo lytinių santykių su jomis.

Sutikau nemažai vyrų, kurie vis dėlto pasikalbėdavo su žmonomis, tačiau jų prašymų veikti kartu būdavo nepaisoma. Vieni tvirtindavo man tikį, kad žmonos vėliau žiūrėdavo pro pirštus į ne namie praleistas naktis, ir kad egzistuodavo nebylus susitarimas, jog vyras gali eiti į kairę. Tuo niekada negalėdavau patikėti: man tai būtų visai nepriimtina. Bet tuose pasakojimuose ėmiau matyti bendrus bruožus: visi vyrai užsimindavo, kad jų žmonos atrodo patenkintos gyvenimu (vaikai, gražus namas, automobilis ir įvairūs materialūs šiuolaikinės visuomenės niekučiai), o patenkinančių lytinių santykių stoka joms tarytum buvo nė motais. Tokiems vyrams buvo nesunku įsitaisyti meilužę arba lankytis pas palydoves, nes jų žmonos neuždavinėjo nepatogių klausimų. Sumauti pinigai, pamaniau, jie viską gadina.

Norėčiau manyti padėjusi Piteriui, kad jis grįžo namo ir išsiaiškino viską su žmona — gyvenimas be sveikos seksualinės išraiškos atrodo toks tuščias ir naikinantis sielą. Liūdna, kad kai kurių žmonių seksualinis aš retai gauna pasireikšti. Piteris — tikrai malonus vyras, norintis su žmona nuolat patirti seksualinį pasitenkinimą, taigi viliuosi, kad jam viskas pavyko. Jis daugiau niekada man neskambino, o tai laikau geru ženklu!

26. Nemalonus susitikimas

Susitikimas su Piteriu buvo toks netikėtas ir taip gerai praėjo, kad po jo jaučiausi patenkinta darbu ir savimi. Derėjo atminti: aukštai kilsi — žemai pulsi, nes vos po trijų dienų turėjau visiškai kitokį klientą. Po jo bet koks pasitenkinimo darbu jausmas išgaravo, jaučiausi kalta ir šiek tiek pasibjaurėtina.

Tą šeštadienį turėjau dirbti — vaikai savaitgaliui išsiųsti pas tėvą, todėl trečiai valandai buvau susitarusi su klientu ir užsakiusi kambarį viešbutyje. Jis buvo naujas, todėl už devyniasdešimties minučių darbą susišluosiu keturis šimtus eurų. Jų labai reikėjo, nes kitą savaitę turėjau apmokėti kelias sąskaitas. Antrą valandą buvau pasigražinusi ir pasiruošusi susitikimui. Kaip tik mečiau darbo telefoną į krepšį, kai jis suskambo. Skambino naujasis klientas — jis negalėjo atvykti. Atsitiko kažkas nenumatyto, kaip apgailestauju, ple, ple, ple. Jis paskambinsiąs kitą savaitę susitarti dėl kito susitikimo. Žinoma, kalbėdama su juo telefonu buvau labai maloni, bet padėjusi ragelį paleidau keiksmų virtinę. Po velnių! Po velnių! Po velnių! Man labai reikėjo pinigų, o dabar buvau išsipuošusi, bet neturėjau, ką veikti. Negana to, dėl šito susitikimo su klientu ir sąskaitų, kurias reikėjo apmokėti, atsisakiau susitikimo su senais mokyklos draugais. Man visko jau buvo iki kaklo.

Manęs taip lengvai nesulaikysi, todėl įsijungiau kompiuterį ir nusprendžiau ieškoti paskutinės minutės kliento. Šeštadienio popietė — geriausias savaitės metas internete susipažinti su vaikinais, kai dėl pasibarškinimo galima susitarti per kelias minutes. Galima rinktis iš tokios daugybės tinklalapių, kad gali tapti keblu prisiminti vartotojų vardus, slaptažodžius ir kokias tiksliai smulkmenas nurodžiau. Nenorėjau netyčia atskleisti daugiau informacijos, nei griežtai būtina. Susiaurinau pasirinkimą iki dviejų tinklalapių, kuriuose lankėsi mano tipo vyrai: nuobodžiaujantys, susijaudinę ir turintys grynųjų, kad pasilepintų mergina. Jie pasirodė parankūs tomis progomis, kai susitikimą staiga atšaukdavo ir man greitai reikėdavo pamainos.

Internete pranaršiusi maždaug dešimt minučių, radau vietinį vyruką, galintį susitikti per valandą. Man tereikėjo sužinoti, ar jis vedęs arba įsipareigojęs, ar supranta, kas yra saugus seksas, ar mano įkainis nekelia jam problemų ir ar jis nenori ko nors pasibaisėtino. Kvinas pasirodė visai nieko, bet paskui per MSN pokalbių programą ėmė uždavinėti kvailus klausimus: kaip atrodau ir ar atsiųsčiau jam žinutę su savo putytės nuotraukomis? Jei būtų patyręs klientas, niekada neprašinėtų nuotraukų — arba norėtų susitikti, arba ne. Jis mane velniškai erzino, bet, deja, man labai reikėjo kliento. Užuot liepusi jam atsikrušti, ką įprastai darydavau, sutikau atsiųsti vieną nuotrauką.

Mano putytės nuotrauka akivaizdžiai atitiko reikalavimus, nes jis sutiko susitikti, bet sakė turįs tik trisdešimt minučių, todėl norįs nuolaidos. Daug prisikeikusi ir prisisvaidžiusi žaibais priešais kompiuterio ekraną, pasakiau, kad man tinka trisdešimt minučių už 150 eurų. Jis sutiko. Gerai — buvau susiruošusi, o 150 geriau nei nieko. Suskambo darbo telefonas. Paskutinė smulkmena: Kvinas nespės į viešbutį, todėl turėjau atvykti į jo darbovietę.

— Nebūk toks kvailas, tai pernelyg rizikinga, — atkirtau kantrybei vis labiau senkant.

— Bet negaliu ištrūkti iš biuro. Aš čia vienas, — meldė jis.

— Na, kur tu dirbi? Ar ten yra lova ar kažkas tinkamo?

Tai buvo košmaras — jis kalbėjo kaip visiškas šiknius.

— Aš automobilių parduotuvėje, — atsakė jis.

— Ak, prašyčiau, tikriausiai juokauji. Ką nori pasakyti — kad uždarysi parduotuvę, kol aš biure tave tvarkysiu?

— Parduotuvės uždaryti nereikės. Visą dieną nesulaukiau nė vieno pirkėjo, — pasakė jis.

— Tai iš nuobodulio lankeisi sekso svetainėse, taip?

— Taip, kaip į akį pataikei, aš net plyštų iš susijaudinimo!

— Velniai nematė, sutinku. Atvyksiu po maždaug dvidešimties minučių, — pasakiau pajutusi plūstelėjusį adrenaliną.

Galvojau apie suplanuotą, bet atšauktą susitikimą su klientu, o galvodama apie seksą susijaudinu — kartais tik tiek ir reikia. O bet kokia pinigų suma geriau nei tai, ką uždirbsiu sėdėdama namie visa išsipuošusi, bet neturėdama, kur eiti. Žvelgiant atgalios, tai buvo impulsyvus sprendimas, pastūmėtas susijaudinimo ir pinigų poreikio. Dabar matau, kad dariausi patenkinta savo padėtimi. Be to, devynis mėnesius gyvendama, kvėpuodama ir užsiimdama seksu už pinigus ėmiau užsimiršti, kad tai vis tiek yra siaubingai nepriimtinas būdas duonai uždirbti, o pasitenkinimas gali tapti slidžiu šlaitu pražūtin.

Padėjau ragelį ir įmečiau telefoną į krepšį. Po velnių, pamiršau apie sumautą viešbutį pirmajam klientui. Ar atšaukti rezervaciją, ar tikėtis, kad tą vakarą gausiu dar vieną klientą? Kai paskambinau į viešbutį ir atsisakiau kambario, mane informavo, kad dėl to nepatogumo nuo kredito kortelės bus nuskaityti penkiasdešimt eurų. Tai trečdalis jau išleistų pinigų, kurių dar neuždirbau. Su kiekviena minute dariausi vis piktesnė. Negalėjau sau leisti „nepatogumų“. Vyrukas, su kuriuo ketinau susitikti, rimtai mane siutino.

Apimta įkvėpimo nusprendžiau griebtis „ateik ir bėk“. Klientai pasakojo man apie merginas, kurios priversdavo juos kuo greičiau baigti, kad tik išspirtų pro duris. Visada maniau, kad tai labai žiauru, bet dabar pati ketinau panaudoti šią taktiką. Nusivilkau apatinius ir švystelėjau ant sofos. Vis dar buvau prisijungusi prie sekso svetainės, todėl mikliai atsijungiau ir išjungiau kompiuterį — būtų blogai, jei mano verslo duomenys pakliūtų įsilaužėliui ir vagiui į rankas. Vilkėjau aptemptus marškinėlius V formos iškirpte ir džinsus. Dėkui Dievui už laikrą — ji pakankamai prilaikė mano papus net ir be liemenėlės. Apsivilkau lietpaltį ir pusę keturių išėjau pro duris.

Žinojau verslo parką miestelio pakraštyje, kur dirbo Kvinas, bet šiek tiek pasiklydau parduotuvių labirinte. Kai sustojau prie jo salono, laikrodis rodė 16.02. Iš krepšio išsiėmiau vieną prezervatyvą ir įsidėjau į palto kišenę, paskui vėl pažiūrėjau į laikrodį prietaisų skydelyje — 16.03. Ketinau sekti laiką.

Pasitikinčiai praėjau pro žvilgančius naujus automobilius ir pagrindinę priėmimo erdvę, kur pastebėjau duris su ženklu juodomis raidėmis „tik darbuotojams“. Iškart įėjau ir radau jį prie stalo, įsmeigusį akis į kompiuterį. Paskui save užrakinau duris.

— Sveikas, prašyčiau grynuosius, — pasakiau dirbtinai draugišku balsu.

Jis iš stalo stalčiaus ištraukė pinigus ir padavė man. Įsidėjau juos į galinę džinsų kišenę. Jis man jau sakė esąs susijaudinęs, o jei visą dieną sėdėjo sekso svetainėse, ilgai netvers. Išsiėmusi iš kišenės prezervatyvą, padėjau jį ant laikraščių krūvelės ant grindų greta jo stalo, paskui šalia nusviedžiau paltą. Priėjau prie jo, kol jis nužiūrinėjo mano krūtis po marškinėliais. Jis sėdėjo atsilenkiančioje besisukančioje biuro kėdėje. Suėmiau jo ranką, pakišau po marškinėliais ir uždėjau ant krūties. Kita per kelnes apčiuopiau Kvino varpą. Ji per kelias sekundes sukietėjo. Viskas klojosi pagal planą.

— Atsigulk, — paliepiau.

Jis atlošė galvą, ir kėdė pajudėjo kartu su juo. Kilstelėjęs užpakalį nukėlė jį nuo sėdynės, kad išlaisvintų varpą. Ištraukiau ir pamasažavau ją. Ji buvo milžiniška, turėjau tai pripažinti, bet daugiau buvo sunku rasti kokią nors fiziškai patrauklią savybę. Jis pamėgino mane pabučiuoti, bet aš atsitraukiau sakydama:

— Su klientais nesibučiuoju.

Jis manęs nespaudė. Atsitraukiau, nusimoviau džinsus ir vieną koją įspraudusi tarp jojo kitą užkėliau ant stalo, kad mano putytė atsidurtų tiesiai jam prieš veidą. Ištraukusi iš pakelio prezervatyvą, užmoviau jį Kvinui nespėjus nieko pasakyti. Atsiklaupiau ant šalto linoleumo užpakaliu į jį ir liepiau mane išdulkinti. Jis vis dar buvo su kelnėmis, todėl nusmaukė jas žemiau ir atsiklaupė už manęs. Nebuvau sudrėkusi ir neturėjau lubrikanto, todėl buvo ankštoka, bet tuo geriau tam, kad jis greičiau baigtų. Jis porąkart trumpai stumtelėjo, paskui baigė aiktelėdamas. Aš išsišiepiau sau: viskas baigta. Touche.

Jis ištraukė. Aš nesidairiau, tik atsistojau ir greitai apsivilkau džinsus bei paltą. Jis sėdėjo ant kėdės su prezervatyvu, vis dar užmautu ant varpos, ir atrodė, tarsi būtų gavęs į galvą.

— Ačiū už užsakymą, — pasakiau atsainiai. Nužingsniavau per kambarį, atrakinau duris ir išėjau.

Kišdama raktelį į uždegimo spynelę, pažiūrėjau į laikrodį — 16.09. Septynios minutės nuo starto iki finišo. Eina šikt, jis mane nervino, ir velniop vyrą, manantį, kad prieš patvirtinant susitikimą reikia apžiūrėti tavo putytę. Jis ne kokį tapetų katalogą vartė, o barškinosi darbe su kekše, kol jo ponia sėdėjo namie su atžalomis. Prieš vėl derėdamasis dėl prostitutės atlygio jis galbūt dukart pagalvos. Vis dėlto nesusilaikiau nesišypsojusi iš pasitenkinimo: tas trumputis pasimatymas jam galiausiai kainavo 21,42 euro už minutę.

Jaučiausi pergalingai iki kitos dienos, kai apėmė kaltė. Blogai su juo elgiausi, dėl to nepatikau sau. Ne jo kaltė, kad pirmasis klientas atšaukė susitikimą, bet savo pyktį ir susierzinimą išliejau ant jo. Aišku, vyliausi, kad ateityje jis geriau elgsis su palydovėmis, bet vis dėlto jis buvo mokantis klientas ir nusipelnė pagarbos. Prisiekiau daugiau niekada nedaryti „ateik ir pabėk“. Ir nedariau.

27. Už seksą mokantys vyrai

Prieš pradėdama dirbti sekso pramonėje, buvau susidariusi tam tikrą nuomonę apie tai, kaip viskas atrodys, ir kokie vyrai ieškos ir mokės merginai už seksą. Tos idėjos sprogo per pirmuosius dešimt darbo mėnesių — beveik visos mintys buvo klaidingos. Tai darbe mane labiausiai sužavėjo — galimybė sužinoti tiesą, slypinčią po sensacingomis antraštėmis. Žinoma, aš takelį į sekso pramonę pramyniau pati, kad patenkinčiau savo poreikius, todėl mano padėtis neįprasta. Moterų, ne savo valia — dėl narkomanijos arba prekybos žmonėmis — užsiėmusių seniausia profesija, skaičiai tikriausiai labai dideli. Bent jau tai mums sako žiniasklaida. Labai užjaučiu tas moteris, nes jų būtis tikriausiai pragariška. Man pasisekė — galėjau tai kruopščiai planuoti ir gerai kontroliuoti, todėl nesusidūriau su blogais potyriais, apie kuriuos kartais išgirstame. Susitikau su daugybe labai malonių vyrų, kurie buvo normalūs, eiliniai ir pasakojo man įprastas istorijas apie santykius su savo partnerėmis, ko negalėjo atvirai su jomis aptarti.

Taigi kas tie vyrai? Ar pažįstate kuriuos nors jų? Atsakymas yra — tikrų tikriausiai taip. Turėjau klientų iš kone visų visuomenės sluoksnių — nuo darbininkų iki universiteto dėstytojų.

Jie visi buvo arba susituokę, arba įsipareigoję ir ne visi nelaimingi. Vyrai, tėvai, sūnūs, broliai ir svainiai. Kadangi Airijoje prekiauti seksu nelegalu, nėra duomenų, kurie atskleistų, kiek procentų airių naudojosi arba naudojasi palydovių paslaugomis, bet iš savo patirties ir tyrimų manyčiau, kad skaičius didelis. Tokiose šalyse, kur tai legalu, pavyzdžiui, Naujojoje Zelandijoje, statistika rodo, kad palydove pasinaudojo arba pasinaudotų vidutiniškai 70 procentų vyrų. Tikriausiai galima teigti, kad šis skaičius tinka ir Airijai. Moterys gali prieštarauti šiai minčiai, bet vyrai palydovių paslaugomis iš aistros ar poreikio naudojasi kiekvieną dieną.

Iš pradžių klientai man tebuvo „vyrai“, bet laikui bėgant ėmiau įžvelgti tam tikrus pasikartojimus ir pradėjau juos skirstyti į asmenines kategorijas. Dažnai tai būdavo linksmas būdas praleisti laiką susitikime su nuobodžiu eiliniu klientu. Pagalvodavau apie jo „tipą“ ir priskirdavau jį kuriai nors kategorijai. Populiariausia buvo „Nelaimingai vedęs“, dažniausiai tiesioginis šalutinis krizės poveikis. Šiuo atveju pora susituokė pakilimo metu arba prieš jį, puikiai leido laiką, kol pakako pinigų, ir buvo priblokšti krizės, kuri atėmė viską, ką jie manėsi turį. Net jei jie ir nebuvo įsitraukę į rizikingas investicijas, šią porą prislėgė milžiniška paskola, o gražus jų gyvenimas pranyko — jį pakeitė stresas ir nerimas dėl pinigų. Tai lėmė nepasitenkinimą, ginčus, galiausiai jie pamiršo, kodėl apskritai įsimylėjo, ir manė, jog jiems daug geriau sektųsi, jei gilyn netrauktų sutuoktinio našta.

Šį scenarijų su keliais pataisymais ir pakeitimais girdėjau daugybę kartų. Tai mane labai nuliūdindavo, nes vis svarstydavau, ar jie būtų ištvėrę, jei nekontroliuojami įvykiai nebūtų negailestingai iš jų pasišaipę. Tie vyrai arba bijojo atvirai pasikalbėti su partnerėmis, todėl pusėtinai gyveno su jomis, o paguodą rasdavo su manimi, arba pasikalbėdavo ir nuspręsdavo negalį sau leisti išsiskirti, todėl sutardavo gyventi drauge ir leisti vienas kitam užsiimti slaptu nesantuokiniu seksu.

Pastarasis požiūris gali pasirodyti beprotiškas, bet tai kitos problemos — airiškų skyrybų — išdava. Priešingai nei kitose šalyse, skyrybos Airijoje yra labai ištęstas reikalas. Pora skyrybų prašyti gali tik atskirai pagyvenusi ketverius iš paskutiniųjų penkerių metų. Jei skyrybos draugiškos, paskui viską galima sutvarkyti per kelerius metus, bet jei ne, tuomet po teismus tampytis gali tekti iki dešimties metų. Tai dar apsunkino šalies ekonomikos nuosmukis — nuosavo kapitalo stygius reiškia, kad poros įkalintos po tuo pačiu stogu, negali būsto parduoti ir išsikraustyti. Prieš imdamasi verslo apie tai visai negalvojau, bet netyčia pataikiau į milžinišką visuomenės grupę, kuri buvo nepatenkinta ir labai norėjo turėti, kur išlieti stresą ir nepatenkintą aistrą. Keli klientai mane lankė norėdami atsipalaiduoti. Seksas su „Nelaimingai vedusiu“ dažniausiai vargiai būdavo vertas pastangų.

Vienas klientų, Rėjus, šiuo atžvilgiu buvo tipiškas. Jis gyveno Donegale, bet dirbdamas dažnai keliaudavo. Kai tik apsistodavo mano vietovėje, aplankydavau jį viešbutyje. Rėjus su žmona pripažino vienas kitam, kad santuokos nebėra, ir gyveno labiau kaip brolis ir sesuo. Jie turėjo vieną vaiką, kurį dievino, ir nė vienas nebuvo pasiruošęs išeiti iš namų ir praleisti kurios nors vaiko gyvenimo dalies. Dėl to jie susitarė, kad abu gali grynai dėl sekso susitikinėti su kitais žmonėmis. Santykiai buvo draudžiami, kadangi jie keltų pavojų susitarimui. Pavyzdžiui, jei trečiasis asmuo įsimylėtų, nežinodamas, kad Rėjus ir žmona neišsikels iš šeimos namų, galėtų kilti katastrofa.

Nors Rėjus pripažino, kad jųdviejų susitarimas toli gražu netobulas, taip geriau, nei niekada neužsiiminėti seksu. Jis pradėjo veltis į vienos nakties nuotykius, bet netrukus jie prarado patrauklumą, kadangi seksas pasidarė paviršutiniškas. Jis labai norėjo ryšio su žmogumi, todėl susisiekė su manimi. Norėjo reguliariai užsiimti seksu su tuo pačiu asmeniu, bet žinodamas, kad jo neįsimylėsiu. Užtikrinau jį dėl to, ir mudu ėmėme reguliariai susitikinėti, kas mus abu labai tenkino. Tokio tipo klientas iš tiesų ieško santykių. Jis ne koks šlykštynė, norintis dulkinti bet kurią pasitaikiusią moterį, o įskaudintas ir vienišas asmuo, norintis sutvarkyti šeimos gyvenimą ir užmegzti naujus laimingus santykius. Pakartosiu: dažnai su tokiais matydavausi.

Antroji kategorija, su kuria dažnai susidurdavau, buvo „Baimingieji katalikai“. Deja, šventosios katalikiškosios Airijos palikimas tebėra gyvas. Šie vyrai užaugo labai slopinančioje aplinkoje, dėl ko įtikėjo, kad jų libido, aistros ir fantazijos yra gėdingai blogos ir nuodėmingos. Laimingieji randa moteris, kurios elgiasi su jais kaip su seksualiomis būtybėmis ir nesmerkdamos priima tokius, kokie jie yra. Kadangi baiminasi savo seksualumo ir dažnai intymumo su moterimis, jiems lengviau rasti palydovę ir sumokėti už tai, ko nori. Seksas su šiais vyrais dažniausiai tiesiog nešvankus, kadangi jie per trumpą laiką nusimeta daugybės fantazijų metų naštą.

Su šia kategorija susiję „Studentai“ — vyrai, kurie pas mane atėjo ieškodami sekso pamokų, nes toje srityje visiškai savimi nepasitikėjo. Stivenas — geras pavyzdys. Su manimi jis susisiekė sakydamas, kad numerį davė draugas.

— Ar buvau susitikusi su tavo draugu? — paklausiau.

Neprieštaravau, jei retkarčiais mano numerį perduotų, bet prieš taip darydamas klientas turėjo gauti mano sutikimą.

— Nemanau, bet bičiulis žino, kokia mano asmeninė situacija. Praėjusį vakarą susitikome išgerti alaus ir jis pasakė radęs numerį moters, kuri galėtų man padėti.

Susimąsčiau, ar jis žino, kad esu palydovė, taigi ir mokama. Galbūt jis pamanė, kad draugas perdavė sekso be įsipareigojimų norinčios moters numerį.

— Tu žinai, kokio tipo tai paslauga? — pasiteiravau.

— Na, nutuokiu, bet norėčiau, kad paaiškintum, ką darai ir kaip tai vyksta. Anksčiau to nedariau.

Ėmiau vardinti esminius dalykus, bet jis nepasirodė labai susidomėjęs.

— Gal tu papasakok apie savo padėtį ir kodėl man paskambinai, — pasiūliau.

Stivenas paaiškino, kad jam penkiasdešimt, jis vienišas, niekada nebuvo vedęs ir turėjo labai ribotą seksualinę patirtį. Jis neatitiko mano kriterijų, bet sutikau su juo pasimatyti po to, kai įvardijo savo aplinkybes. Jis sėkmingai dirbo apsaugos srityje, buvo gerų manierų ir nuoširdus. Nesupratau, kodėl jo patirtis su moterimis tokia ribota. Jis paaiškino nuo penkiolikos metų turėjęs sveikatos sutrikimą, kuris tinkamai nekontroliuojamas versdavo dažnai vaikščioti į tualetą. Tuomet pagalba nebuvo tokia prieinama, todėl nuo penkiolikos iki dvidešimt kelerių jis gyveno labai atsiribojęs ir praleido daugybę formuojančių įvykių, tarp jų ir vaikščiojimą į pasimatymus. Jau daugelį metų tą sutrikimą kontroliavo, bet nepajėgė įveikti ankstesnio drovumo. Jis mielai būtų vedęs ir susilaukęs vaikų, bet tai neįvyko. Netrukus jis galės anksti išeiti į pensiją ir mintys apie laukiančius vienatvės metus jo nedžiugino. Apie tai užsiminė draugui, kuris pasiūlė internetines pažintis, bet toji mintis vertė jį labai nervintis. Bendrauti su moterimis jam sekėsi, tačiau atėjus metui žengti toliau jis jautėsi kaip nesavas ir bijojo, kad patirties stoka moteris atbaidys. Jei jau ketino pamėginti susitikinėti, jam reikėjo šiek tiek pagalbos padedant iš naujo susipažinti su moters pojūčiu ir primenant, kad vis dar, pasak jo, „gerai veikia“.

Mudviem susitikus, man pavyko jį nuraminti. Tačiau mane ypač sukrėtė tai, kad jo draugas iš susirūpinimo ir noro padėti nukreipė pas mane.

Kitą dažnai pasitaikančią kategoriją vadinu „Vidurinės klasės liberalais“. Tokių tarp mano klientų buvo nemažai. Tai išsilavinę ir daug keliavę — labiau europietiški airiai, nei paprasti senoviški airiai. Jie gyveno Dubline ir kituose klestinčiuose miestuose ir mėgo mokėti už gerus gyvenime pasitaikančius dalykus. Jiems seksas tarsi geras vynas ar aukščiausios kokybės alyvuogių aliejus — norėjo ragauti tai, kas geriausia, nes to nusipelnė. Šie klientai geri pašnekovai, mes laisvai kalbėdavomės apie ekonominę netvarką ir lygindavome, kaip kitos Europos šalys susitvarkė su pasauline krize. Susitikusi su tokiu pasiūlydavau jam tirpios kavos ir atsiprašydavau, kad tai nėra latė be kofeino su sojų pienu, o jis suprasdavo, ką turiu omenyje. Seksas su tokiais vyrukais dažniausiai būdavo įdomesnis, nes jų draugija maloni — įtraukiantis pokalbis man yra puiki įžanginių glamonių forma.

Dar buvo „Jaunas šeimos vyras“ — dėl didelio mano įkainio tokių nebuvo daug, bet pasitaikydavo pakankamai dažnai, kad atpažinčiau. Šis vyrukas pakilimo metais iškėlė dideles vestuves, paskui priemiestyje įsigijo namą. Juodu su žmona daug pasiekė, daug uždirbdavo, buvo ambicingi. „Turėti viską“ mąstysena paskatino juos susilaukti dviejų vaikų, ką ir padarė per trumpą laiką. Krizė skaudžiai sudavė jiems ir didelei paskolai, taigi jie susitarė, kad ponia išeis iš darbo, nes uždarbio vos pakako vaikų priežiūros išlaidoms padengti. Iš „pasipūtusių sutuoktinių“ jie iškart tapo „sutrikusia pora“, o pirmas nukentėjęs dalykas — lytinis gyvenimas. Jo žmonai teko susitaikyti su milžinišku pokyčiu iš kietos karjeristės į namisėdą mamą, taigi ji kiekvieną energijos kruopelytę išnaudodavo vien tam, kad ištvertų dieną. Jam vis tiek reikėjo šiokių tokių švelnių glamonių, dėl to jis pradėjo lankytis palydovių tinklalapiuose ir svarstyti, ar tai jam. Jis niekada anksčiau nebuvo lankęsis pas palydovę, todėl sulaukdavau drovaus skambučio su esminiais klausimais. Galimybių jam pasitaikydavo retai, nes žmona mintinai mokėjo dienotvarkę, bet galiausiai ji savaitgaliui išvažiuodavo su vaikais pas savo tėvus arba išleisdavo jį pažaisti golfo — štai tada jis ir susitardavo susitikti su manimi. Iš anksto atskaičiuodavo man mokestį ir įsidėdavo į atskirą kišenę ar piniginės skyrelį. Jo žmona namų biudžetą žinojo iki paskutinio cento, todėl jam greičiausiai prireikė kelių savaičių, kad jai nežinant surinktų pinigus.

„Jaunas šeimos vyras“ — džentelmenas, moka iš karto, jį lengva patenkinti. Seksas su juo įprastai greitas ir jaudinantis — jis susijaudinęs, jo pusėje tebėra jaunystė ir testosteronas. Tačiau jis dažniausiai jausdavosi kaltas, nes vis dar mylėjo savo žmoną. Vienintelė priežastis, kodėl buvo su manimi, — jo poreikiai nebuvo patenkinami, o gyvenimas panėšėjo į ilgą nuobodybę. Nepaisydamas kaltės, jis dažniausiai susitardavo dėl kito susitikimo suvokęs, kad yra kur pabėgti iš nykios tikrovės. Manė, kad linksmybių dienos baigėsi, todėl prisiminus, kaip jam patikdavo atsijungti, kaltė greitai išgaruodavo. Deja, prireiks mažiausiai dar kelių mėnesių, kol vėl galės sau leisti mane aplankyti. Tuo metu pasitenkins keliomis nešvankiomis žinutėmis.

Galbūt vedusiems vyrams sunku išsliūkinti į susitikimą, bet savarankiškai dirbantieji kur kas lankstesni. Daug mano klientų pateko į šią kategoriją. Ponas „Savarankiškai dirbantis“ pats tvarkė savo dienotvarkę ir galėjo lengvai dienos metu niekam nepastebėjus kelioms valandoms išsmukti. Be to, jis labiau kontroliavo savo finansus ir galėjo niekam neklausinėjant nuslėpti kelis eurus. Pripažinkim, jei esate iš anksto mokesčius mokantis darbuotojas, o jūsų atlyginimas pervedamas į sąskaitą, kuria dalijatės su žmona, ji tikrai pastebės nei iš šio, nei iš to dingusią sumą — nebent pažiūrėtų pro pirštus.

Paskutinė kategorija — „Darbininkas“. Jis dirba statybose, žemės ūkyje ir yra šioks toks sukčius. Į šią kategoriją patenka mažiausias klientų procentas, ypač po to, kai statybų pramonė krizės metu taip smarkiai nukentėjo. Šie vyrukai dažniausiai aimanuodavo dėl mano įkainių ir derėdavosi dėl nuolaidos. Nepaisant to, atėjus metui sukrapštyti pinigus, jų piniginės būdavo jų prikimštos. Prieš kelerius metus dvidešimties eurų banknotai laikyti smulkiaisiais ir atsidurdavo džinsų kišenėse — į galinį piniginės skyrelį patekdavo tik penkiasdešimties eurų arba didesnės vertės banknotai. Dabar ten — pora penkiasdešimtinių ir kelios dvidešimtinės. Seksas su šiais vyrais įprastai būdavo šiurkštokas, jie iškart eidavo prie reikalo be didelių glamonių ar bučinių — tik kyšt-myžt ir ačiū, ponia. Vienas dalykas, kodėl jie man patikdavo, — tai, kad dažniausiai pagirdavo mane dėl pasirinkto darbo krizei įveikti. Jie — tie klientai, iš kurių sulaukdavau tokių pastebėjimų: „Teisingai elgiesi, kad tai darai, tam reikia kiaušų“ arba „Oho, žaviuosi, kad dirbi šį darbą. Juk visi turime duoną uždirbti, tiesa?“ Tiesa.

28. Ko nori vyrai

Tapus palydove man buvo smalsu, kokių prašymų sulauksiu: ar vyrai norės labai keistų dalykų, ar tik padoriai pasidulkinti misionieriaus poza? Kelis mėnesius susitikinėjusi su vyrais, galiu pasakyti, kad 80 procentų nori normalaus paprasto sekso, kuriuo visi užsiima namie. Manyčiau, maždaug 15 procentų nori šio to įmantresnio, pavyzdžiui, prostatos masažo, sadomazochizmo ir anilingo. Mažuma prašė dalykų, apie kuriuos nebuvau girdėjusi ar nemaniau galinti atlikti, kaip tas kojinių fetišistas, norėjęs smaukydamasis uostyti mano kojines, arba veiksmų, susijusių su tuštinimusi. Man atsisakius jie visada būdavo labai mandagūs ir supratingi. Vis dėlto yra vienas dalykas, kurio prašė absoliučiai visi, — analinio įsiskverbimo. Jis ne visada įvyksta mūsų susitikimų metu, bet visi norėjo žinoti, ar paprašyta sutikčiau.

Visus vyrus intriguoja analinis seksas. Dauguma jo niekada nebandė, nes žmonos nesutiko, arba bandė, bet greitai metė tą reikalą žmonai pasiskundus, kad pernelyg skausminga. Daugelis nesuvokia, kad jis atliekamas specialia technika. Nemanau, kad labai sunku suprasti, kodėl užpakalis taip traukia — ši vieta yra tabu. Be to, analinėje srityje ir greta esančioje tarpvietėje gausu nervų galūnių, todėl ji ypač jautri tiek vyrų, tiek moterų kūnuose. Tiesą sakant, kai abi pusės žino, ką daro, analinis seksas gali būti labai malonus. Tačiau nežinant, ko imiesi, yra atvirkščiai — moteriai jis gali suteikti daug skausmo ir visiškai atgrasyti.

Aš turiu pakankamai žinių apie tai, todėl analinis seksas man labai patinka ir mielai juo užsiimu su klientais. Moteris iš pradžių turi būti labai susijaudinusi, ir abi pusės privalo griežtai laikytis higienos. Privaloma naudoti prezervatyvą ir daug lubrikanto, o bet kuris sargis, naudotas išangėje ar greta jos, negali nė artintis prie vaginos — prireikus pakeiskite prezervatyvus. Taigi, štai puikaus analinio sekso gudrybė — paklausykit, vyrai ir moterys!

Vyras privalo daryti tiksliai taip, kaip sako moteris, tvardytis ir niekada nesiskverbti, kol ji nepasakys esanti pasiruošusi. Išangė nepaklūsta valiai — tai yra, moteris negali atpalaiduoti sfinkterio raumenų ir prisiversti atsiverti, todėl tam reikalinga kantrybė. Vyras prideda varpos galvutę prie išangės ir laukia, kol raumenys patys atsipalaiduoja — tai trunka penkias-dešimt sekundžių. Vyras pajus išangę atsiveriant, o moteris pajus galinti priimti vidun daugiau varpos. Ji pasako vyrui, kada skverbtis giliau. Tą padaryti jis turi labai labai lėtai ir švelniai, nes maždaug už colio išangėje yra antras raumenų žiedas, kuris taip pat privalo atsipalaiduoti prieš visiškai įsiskverbiant. Vyras pajus šį raumenų žiedą ir privalės vėl sustoti. Jis turi palaukti, kol moteris, pajutusi, kaip atsipalaiduoja antrasis raumenų žiedas, lieps judėti toliau. Tuomet galima įsiskverbti. Analinis seksas gali būti siaubingai skausmingas, jei vaikinas skverbiasi ar kiša giliau prieš šiems raumenims atsipalaiduojant, ir gali sukelti moteriai vidinį sužalojimą, todėl atminkite: lėtai ir ramiai. Vyrukai, klausykit moters ir darykit tai, ką ji sakys, antraip tai bus pirma ir paskutinė proga išmėginti analinį seksą.

Nors daugumą moterų pati mintis gali prajuokinti (ar net išgąsdinti), analinis seksas moterį gali neįtikėtinai sujaudinti — ji suteikia partneriui tai, apie ką jis tikriausiai fantazavo. Be to, tai malonu, o pasipraktikavusios galėsite į putytę įsikišti vibratorių, kol vyras arba jūs pati tuo pačiu metu stimuliuosite ir klitorį. Kai visos trys sritys vienu metu sulaukia dėmesio, orgazmas būna stulbinantis. Jums baigiant vyras pajus, kaip užpakalio raumenys suspaudžia varpą, ir tai tikrai privers jį baigti.

Kaip minėjau, analinio manęs prašė kiekvienas klientas, su kuriuo susitikau, bet jis ne visada įvyksta, nes visko į vieną susitikimą nesutalpinsi. Kai kuriems vyrams, regis, pakako paties fakto, kad man patinka analinis seksas. Tai vertė manyti, kad esu gana patvirkusi, o jiems tai patiko. Retas klientas renkasi analinį seksą vietoje vaginalinio įsiskverbimo. Analinis daugumai tėra priedas prie pagrindinio patiekalo. Turėjau vieną klientą, kuris niekada anksčiau nebandė analinio, bet mirtinai norėjo pamėginti. Su tuo ketinimu ir susisiekė su manimi. Tomas anksčiau nebuvo susitikęs su prostitute, bet daug kartų norėdavo, tik paskutinę minutę vis suskysdavo. Pasak jo, bijojo būti išaiškintas, todėl išvydęs mano skelbimą, pabrėžiantį slaptumą, pamanė, jog atsižvelgsiu į atsargų jo požiūrį. Kurį laiką aiškinau jam apie savo paslaugas, tikindama, kad ypatingai stengiuosi išvengti išaiškėjimo. Paskui paaiškinau, kad analinio sekso metu jis turės daryti tik tai, ką pasakysiu. Jis patikino esąs taip jo apsėstas, kad daug skaitė apie tai ir puikiai žino, ką reikia daryti. Pokalbio pabaigoje jis jau buvo susijaudinęs ir nekantravo susitikti. Susitarėme pasimatyti kitą dieną.

Buvau pratusi analiniu seksu užsiimti po vaginalinio, kai įprastai būnu smarkiai susijaudinusi. Tačiau šiuo atveju bus tik analinis be vaginalinio įsiskverbimo, taigi šiek tiek jaudinausi, kad mano kūnas nebus pakankamai atsipalaidavęs. Be reikalo. Reikia pripažinti, kad jis daugybę laiko rūpinosi, kad būčiau pasirengusi, pasitelkdamas pirštų ir liežuvio derinį. Matyt, sakė teisybę, kad daug apie tai skaitė, nes, rodėsi, žinojo, jog sėkmingam analiniam seksui turiu būti labai susijaudinusi. Juo užsiėmėme misionieriaus poza, man kilstelėjus dubenį, kad jis puikiai matytų mano putytę ir tai, kaip liečiu savo klitorį. Tomas nenuvylė: jis buvo puikus, o po kelių lėtų gilių įsiskverbimų ėmiau vis greičiau liesti savo klitorį, kol judesys tapo karštligiškas, paskui aiktelėjau dėl itin stipraus orgazmo. Tomas buvo toks susijaudinęs įkišęs varpą man į užpakalį ir matęs, kaip baigiu, kad po dar kelių kyštelėjimų suriaumojo, pripildė užpakalį savo sperma, paskui dar neištraukęs varpos atsigulė ant manęs, rodėsi, visą amžinybę nepajėgdamas pratarti nė žodžio.

Vos jam atgavus kvapą, paklausiau, ar jam patiko — ar buvau verta tų pinigų? Jam taip patiko, kad čia pat ėmėme tartis dėl kito susitikimo. Jis pasakė, kad žmona niekada nebandytų analinio sekso ar kitos pozos nei misionieriaus. Žinojo, kad jis nedomina jos seksualiai, ir juto, kad kaskart jam mėginant priartėti ji atšokdavo. Sekso Tomas gaudavo per savo gimtadienį, Kalėdas ir atostogas, bet žinojo, kad net ir tai žmonai yra prievolė, be to, ji vertė jį jaustis tarytum mygtų ją, dėl ko pats jautėsi prastai. Kartą Tomas pasisodino žmoną ir paaiškino, kad jam reikia išreikšti seksualiąją savo pusę ir kad tą daryti nori tik su ja. Pasidalijo keliomis fantazijomis, bet ji pasibaisėjo, o jis pasijuto lyg iškrypėlis, kad apskritai norėjo daugiau naujų seksualinių potyrių. Pasak jo, gryna neviltis ir vienuma, kurią juto, privertė dairytis mokamo sekso. Jis prisipažino iš pradžių jautęs kaltę vien dėl tokių mindų, bet dabar tai padaręs pajuto didžiulį palengvėjimą, kad gali nesmerkiamas ir be pasekmių išreikšti save.

Susitikimą paskyrėme kitą savaitę ir paklausiau jo, ką norėtų padaryti ta proga. Jis paprašė kito dalyko, kuriuo domėjosi ir išmėginti norėjo daugelis mano klientų — prostatos masažo. Tomas buvo vienas pirmųjų klientų, taigi tuo metu dar nebuvau to dariusi, bet jam paklausus, ar man tai žinoma, atsakiau:

— Tai aišku. Lankiau tam skirtus savaitgalio kursus Ispanijoje.

Ispanijoje yra vieta, garsėjanti tantrinio sekso praktikos ir erotinio prostatos masažo pamokomis.

— Ak, nuostabu, — švytėdamas pasakė jis. — Ar norėtum tai padaryti man? Labai norėčiau pamėginti, girdėjau, kad tai puiku.

— Taip, jokių problemų, — tariau. — Man tai patinka. Stebėdama jaučiu pasitenkinimą ir susijaudinu. Nekantriai lauksiu.

Grįžusi namo ėmiau internete ieškoti informacijos apie prostatos masažą, kad pasirodyčiau tokia ekspertė, kokia tvirtinau esanti. Panaršius mane užbombardavo milžiniškas svetainių pasirinkimas — akivaizdu, kad tai kur kas populiariau, nei maniau, todėl džiaugiausi, kad jis mane nukreipė, mat paprašius kitiems klientams būsiu pasiruošusi. Prostatos masažas atliekamas į tiesiąją žarną įkišant gerai lubrikantu išteptą pirštą arba pirštus. Prostata — tvirtas apvalus darinys priekinėje tiesiosios žarnos sienelėje maždaug dviejų colių gylyje.

Tinklalapis įspėjo, kad masažą reikia atlikti tik tada, kai vyras labai atsipalaidavęs, nes, kaip su moterimis ir analiniu seksu, vyro analiniai raumenys nepaklūsta jo valiai. Rekomenduojama technika — pridėti pirštą prie išangės ir laukti, kol raumenys atsipalaiduos, mat tuomet išangė atsivers ir savotiškai įsiurbs pirštą. Svarbu grįžtamasis ryšys ir bendravimas — daugumai vyrų niekada anksčiau niekas nebuvo įkišta į užpakalį, todėl prireiks laiko, kol pripras prie naujo pojūčio.

Aptikusi prostatą labai švelniai judinkite pirštą tarsi modama, kad ją stimuliuotumėte. Suderinus tai su tarpvietės masažu arba masturbacija, toks masažas žada nuostabų orgazmą, visiškai neprimenantį įprasto, su kur kas didesniu kiekiu ejakuliato. Tam reikia laiko, todėl pasitelkite kantrybę, bet galiu pasakyti, kad jūsų vyras bus neįtikėtinai dėkingas, jei pamėginsite jam tai padaryti. Nereikia nė sakyti, kad būtina skrupulinga asmeninė higiena. Dirbdama mūviu pirštines. Masažuotoja taip pat turi pasirūpinti, kad nagai būtų trumpi, nes tiesiosios žarnos sienelė labai gležna ir lengvai įplėšiama.

Skaitydama apie prostatos masažą atradau vieną įdomų aspektą — jis taikomas ir medicinoje. Juo gydomas gerybinis, bet nepatogumų keliantis sutrikimas, vadinamas lėtiniu prostatitu. Ištuštinant prostatos skysčius pašalinamos visos užsilikusios dirginančios bakterijos. Įdomu tai, kad masažas atliekamas esant bendrai nejautrai, nes manoma, jog tai pernelyg nepatogu atlikti būdraujančiam pacientui. Kai kuriose kultūrose prostatos ištuštinimas be orgazmo laikomas valančiu ir detoksikuojančiu.

Kai kitą savaitę turėjau susitikti su Tomu, jaučiausi lyg ekspertė ir nekantriai norėjau tai padaryti. Džiaugiausi, kad jis pirmasis mano PM klientas, nes dėl jo noro eksperimentuoti viskas ėjosi sklandžiai. Remiantis tuo, ką skaičiau, gali prireikti praktikos, bet su juo pavyko puikiai. Pasirūpinau, kad turėčiau visko, ko reikės: daugiau ilgai išliekančio lubrikanto, pirštinių ir servetėlių. Mintyse pasikartojau, kur būsiu pati ir kur pasidėsiu reikalingas priemones. Ruošdamiesi susitikimui apsikeitėme keliomis nešvankiomis žinutėmis. Buvau tikra, kad Tomas pasiruošęs, nori ir gali, ir mėgavausi mintimi, kad jam tai padarysiu. Susitikome kaip planavę ir pradėjau bučiuodama jo kaklą ir nugarą. Paskui ėmėme vienas kitą visur liesti — prieš artindamasi prie jo prostatos turėjau baigti, antraip būčiau nervinga ir nekantri, o tai būtų negerai. Jis sutiko ir stebėjo, kaip darbavausi pirštais. Jam čiulpiant mano spenelius ilgai netrukau.

Paklausiau, ar galiu pradėti, išdėliojau reikmenis. Atsisėdusi ant pasturgalio liepiau jam pasilenkti ir išskėsti kojas. Gerai lubrikantu ištepusi rankas šiek tiek jam pasmaukiau. Tempas buvo pakankamai lėtas, o prisilietimas gana švelnus, kad būčiau tikra, jog jis nebaigs. Aišku, nė vienas to nenorėjome. Paskui masažavau jam kiaušus ir neskubriai liečiau tarpvietę ir išangę, ypatingą dėmesį skirdama pirmajai — šios srities masažas taip pat stimuliuoja prostatą. Tomo aiktelėjimai bylojo, kad viską darau kaip reikiant, o jam ėmus savaime riesti užpakalį link manęs, buvo aišku, kad esame pasiruošę eiti toliau. Jis patvirtino esąs pasirengęs, ir aš ant trumpai nudildytų nagų užsimoviau pirštines, paskui ant pirštų galiukų išspaudžiau lubrikanto. Labai švelniai pradėjau į jį kišti smilių. Žinojau, ko tikėtis, ir pajutau, kaip raumenys įsitempė, tačiau po kelių akimirkų vėl atsipalaidavo. Toliau braukiau pirštą priekine tiesiosios žarnos sienele laukdama, kol pajusiu kietą gumbą, kuris parodys, kad pasiekiau tikslą ir aptikau prostatą. Mano palengvėjimui, ji buvo būtent ten, kur ir rašė. Iš pradžių labai labai švelniai slystelėjau ja, leisdama jam priprasti prie naujo pojūčio. Jam leidus ėmiau lėtai, bet vienodai moti pirštu nenuleisdama akių nuo jo veido, kad suprasčiau reakciją.

— Koks jausmas? — paklausiau norėdama grįžtamojo ryšio.

— Nuostabus, — atsakė jis, — bet paliesk ir mano varpą.

Viena ranka masažavau stačią jo varpą, tuo pat metu ir toliau piršto galiuku liesdama prostatą. Neilgai trukus jis ėmė artėti prie orgazmo. Susikaupiau, kad rankos judėtų vienodai ir neprarasčiau ritmo.

— Pasakyk, kai baigsi, — tariau norėdama pamatyti, ar ejakuliatas skirsis nuo įprastinio.

Po kelių sekundžių jis sušvokštė baigiąs, ir stebėjau, kaip jo varpa per kelias sekundes iščiurškė, rodėsi, milžinišką kiekį spermos. Pirštu, įkištu į užpakalį, jutau, kokie stiprūs susitraukimai, be to, mačiau, kaip toli iššovė sperma. Buvau labai savimi patenkinta!

Aš gerai išmanau seksualines praktikas, bet kartais manęs prašydavo to, kas man tikrai nepriimtina. Taip buvo su vyrais, kuriems patinka „kiaušų daužymas“. Aha, yra vyrų, kuriems labai patinka, kai jiems spardo, daužo ir tranko kiaušus — kuo smarkiau, tuo geriau. Stebėtina, bet tai nėra retas fetišas, o tuo patikėti sunku, jei kada nors tektų pamatyti gyvai. Vis dėlto svarsčiau apie šią mintį, nes pirmasis to paprašęs vaikinas buvo linkęs sumokėti didžiulius pinigus, bet man nelabai patiko mintis sukelti skausmą ir žengti į tokią seksualinės saviraiškos sritį, kurios nesuprantu ir kuri neatrodo saugi. Kas, jei vaikinui trenksiu per smarkiai arba per silpnai? Ar jis taps agresyvus? Kas, jei jis bus triukšmingas ir kaskart sulaukęs smūgio rėks, pranešdamas žmonėms, ką veikiame? Be to, niekaip nesupratau, ar kiaušų daužymas — seksualinė aukštuma ir po ilgo daužymo galiausiai įvyksta ejakuliacija, ar tai įžanga į įsiskverbimą. Kad ir kaip bebūtų, mano paslaugų pagrindas — nuolatinė kontrolė, o įsitraukusi į „kiaušų daužymą“ jos nejausčiau. Paaiškinau vaikinui, kodėl to nedarysiu, ir nukreipiau pas merginas, kurios internete reklamavosi teikiančios šią paslaugą.

O kaip nešvankios kalbos? Galiu pasakyti, kad kiekvienas klientas su manimi kalbėjo nešvankiai — visi 100 procentų. Tai įvyksta akimirkos įkarštyje, tai sekso dalis, išmokau ja mėgautis. Tai reiškia, kad vaikinas visiškai įsitraukęs į tai, ką darome, ir suteikia man pasitenkinimo darbu pojūtį. Na, gerai, ne patį pasitenkinimą darbu, bet man patinka girdėti, kaip juos jaudinu. O kaip nešvankios kalbos moterims? Manau, moterys dėl to dažnai kiek nuogąstauja ir iš pradžių joms tai gali pasirodyti svetima. Pradėkite švelniai nuo kažko panašaus į tai: „Man patinka tas jausmas kelnaitėse, kai mudu bučiuojamės. Jis verčia mane dilgsėti... man įdomu, kas būna tau... o pradėjusi svarstyti įsivaizduoju, kaip tau pasistoja varpa... pasijuntu drėkstanti... ir galvojanti, kaip būtų puiku pajusti ten tavo varpą... ir... ir... ir...“ Na, suprantate. Žiūrėkite, kaip reaguoja vyras, ir viską kiek paaštrinkite. Su buvusiuoju buvau pernelyg meili, kad kalbėčiau nešvankiai, kažkodėl tai rodėsi nepagarbu. Bet tai buvo seniai, o dabar esu labiau patyrusi. Kiekvienam vyrui patinka sakyti ar girdėti skirtingus dalykus. Kasdieniuose gyvenimuose visi esame tokie padorūs, susilaiką nuo nešvankybių, kad seksas suteikia puikią progą atsipalaiduoti ir sakyti tai, ką iš tiesų nori.

Mintį, kad palydovės nesibučiuoja su klientais, išpopuliarino Graži moteris, bet ji pagrįsta tiesa — bučiuotis taip intymu, kad prostitutės retai bučiuojasi su klientais. Nesu išimtis, tačiau kartais bučiuojuosi. Dauguma vyrų klausė, kokios politikos laikausi bučinių atžvilgiu, bet iki susitikdama su jais niekada nežinau, bučiuosiuosi ar ne. Prieš kiekvieną susitikimą pasakydavau klientui, kad į lūpas nesibučiuoju. Jei susitikimo metu tai pasikeisdavo, jie nesiskųsdavo. Sprendimą, ar bučiuotis su klientu, nebūtinai lemdavo jo išvaizda, dantys ar mano susijaudinimo lygis. Dažniau jį lemdavo tai, ar vyras man patinka „smegenų“ atžvilgiu. Jei jis inteligentiškas ir stimuliuojantis pašnekovas ir mudu smagiai prieš seksą pasikalbame, tuomet sekso metu aš labiau linkusi su juo bučiuotis. Tačiau pasitaikė ir tokių klientų, kurie buvo tokie išvaizdūs, kad iš karto žinojau norinti su jais bučiuotis ir kad man nė motais, ar jie suregs du žodžius! Tai nesusiję su amžiumi — buvo jaunuolių, su kuriais nė už ką nesibučiuočiau, ir vyresnių vyrų, su kuriais mėgavausi aistringais erotiškais bučiniais. Stebėtina, bet su kai kuriais klientais bučiavausi švelniai, o to įprastai tikėčiausi tik esant abipusei simpatijai ir ypatingam ryšiui.

Negaliu paaiškinti, kodėl bučiuotis taip asmeniška — galėčiau nelabai patinkančiam vyrui pačiulpti, bet negalėčiau jo pabučiuoti.

29. Vaikinas

Nerašyta taisyklė — jei skalbimo mašina sumanys atsigulti ir numirti, tą padarys šaltą lapkričio penktadienį, kai turi kalną savo eilės laukiančių skalbinių. Kaip galvą pametusi stengiausi rasti santechniką, kuris ateitų ją pataisyti, bet visi, kuriems skambinau, sakė, jog tai neįmanoma. Varčiau geltonuosius puslapius, kai atsiliepęs Ultanas pasakė galįs atvažiuoti per valandą. Ačiū Dievui!

Atidariusi jam duris tikriausiai dorai nė nepažiūrėjau, tik sumurmėjau esanti dėkinga, kad jis taip greitai atvažiavo, parodžiau bėdą ir pasakiau būsianti svetainėje, jei manęs prireiktų. Buvau iki kaklo pasinėrusi į pokalbius telefonu ir kompiuterį, užsiėmiau ruoša, kurią reikėjo padaryti, be to, atsiliepinėjau į darbo skambučius, nes norėjau suplanuoti kitą savaitę. Taip savaitgalį galėčiau atsipalaiduoti, žinodama, kad gausiu pinigų.

Vos baigusi su darbu susijusius pokalbius, išgirdau beldimą į duris. Mėšlas, ar jis girdėjo, ką kalbėjau su klientais?

— Sveiks, Ultanai. Tikiuosi, nelaukei, kol baigsiu kalbėti telefonu?

— Taip, laukiau ir nenorėjau trukdyti, kadangi sakei atsiliepinėjanti į darbo skambučius, bet skalbimo mašina vėl veikia, todėl norėčiau, kad ateitum ir apžiūrėtum, ar viskas gerai.

Kristau! Ar jis suprato, apie ką kalbu telefonu? Turėjau jį iškvosti.

Virtuvėje pasiūliau jam kavos, kurios išgerti jis sutiko, ir šnekučiavausi mėgindama jį įvertinti ir tuo pat metu apsimesdama apžiūrinti skalbimo mašiną. Stengiausi išlikti atsipalaidavusi ir rami, bet negalėjau jo paleisti nebūdama įsitikinusi, ar jis nugirdo mano pokalbius. Jis man pasakė esąs išsiskyręs, vienišas ir įsitraukęs į verslo kūrimą Airijoje, kai po skyrybų grįžo iš JAV. Paklausė, kur dirbu, o aš atsakiau šiuo metu nedirbanti, bet turinti daug smulkių projektų, kad vis uždirbčiau pinigų.

— Taip, pastebėjau, kad tau patinka dalykai, susiję su protu, kūnu ir dvasia, — pasakė jis.

— Kaip tai supratai? — paklausiau draugiškai.

— Na, laukdamas, kol baigsi kalbėti telefonu, perverčiau knygą ant stalo koridoriuje. Tiesą sakant, labai įdomu. Kai baigei kalbėti, buvau smarkiai įsitraukęs.

Ačiū Dievui. Su palengvėjimu atsikvėpiau. Jei tik jis nėra kitoks, nei visi mano pažinoti vyrai, tikrai negalėjo vienu metu klausytis mano pokalbio už uždarų durų ir skaityti. Mano širdžiai vėl imant plakti įprastu ritmu, mudu toliau plepėjome apie knygą, kadangi ši sritis domino mus abu. Jis labai tikėjo proto galia ir praeityje ja pasinaudojęs versle sulaukė apčiuopiamų rezultatų. Pasiūliau paskolinti jam knygą ir jis sutiko, sakydamas netrukus grąžinsiąs — gyveno netoli, taigi pravažiuosiąs pro šalį. Supratome, jog mus sieja dar keli dalykai, ir galiausiai labai maloniai šnektelėjome. Prieš išvažiuodamas jis paklausė, ar galėtume pašnekesį kurį vakarą pratęsti prie taurės.

— Taip, norėčiau, — atsakiau ir slapta džiūgavau — jis buvo labai mielas, protingas ir nepriekaištingų manierų, o tokiam vyrui negaliu atsispirti.

Savaitgalis praėjo kaip įprasta ir buvau beveik pamiršusi Ultaną, bet po savaitės jis paskambino susitarti dėl pasimatymo. Sutarėme susitikti kitą penktadienį, ir aš suvokiau vienu metu esanti ir susijaudinusi, ir nervinga. Ketvirtadienį buvau labiau nervinga nei susijaudinusi — nežinau, kas kėlė daugiau streso: aprangos rinkimasis ar planavimas, kokius atsakymus pasiruošti, jei jis išsamiau klausinėtų apie tai, kaip užsidirbu pragyvenimui. Turėjau būti labai atsargi — neužkliūti ir neleptelėti nieko, kas galėtų nuskambėti keistai arba įtartinai. Beprotybė, kad taip nervinausi dėl paprasto susitikimo išgerti, atsižvelgiant į mano darbą, bet man toptelėjo, jog man iš tiesų rūpi, ką šitas vaikinas apie mane pagalvos, norėjau padaryti gerą įspūdį. Kol kas jis man rodėsi labai tinkamas.

Ultanas sutartu laiku pasibeldė į laukujės duris ir pasisveikino bučiniu į skruostą. Užuodžiau silpną gaivaus losjono po skutimosi aromatą — būtent tiek, kad užsimanyčiau vėl pauostyti. Tikriausiai buvau pernelyg konservatyviai apsirengusi — gerai sukirptos juodos kelnės, aukštakulniai ir juoda palaidinė V formos iškirpte. Norėjau jaustis kaip dama, elegantiškai. Daug pastangų įdėjau į šukuoseną ir makiažą, ištobulinau kūno spalvos vokų šešėlių tepimo stilių. Plaukus tiesiog išdžiovinau ir patepiau blizgesį sustiprinančiu serumu, kad jie maksimaliai žvilgėtų. Derinį užbaigė paprasta delninukė — jaučiausi puikiai, o tai tik didina pasitikėjimą savimi.

Važiuodami į aludę sutarėme, kad abu esame praalkę, ir nusprendėme pirma užkąsti. Jis nuvežė mudu į mėgstamiausią savo restoraną, ir jam atidarant duris, kad mane įleistų, meldžiausi, kad ten nebūtų nė vieno kliento. Skubriai nužvelgiau patalpą, bet neišvydau nė vieno pažįstamo. Atsipalaidavusi atsisėdau, nekantriai laukdama vakarienės. Pokalbis sklandžiai liejosi be nejaukios tylos. Ultanas, kaip vairuotojas, gėrė gazuotą vandenį, taigi nusprendžiau, kad saugiausia elgtis taip pat. Kai jis pasiteiravo apie mano darbą, papasakojau įprastai pasitelkiamą istoriją — tęsiau darbą ankstesnėje profesinėje srityje, kuri apėmė daug susitikimų ir darbo kompiuteriu. Jis tai priėmė be šešėlio įtarumo.

Galiausiai kartu maloniai praleidome vakarą, o kai jis parvežė mane namo, gundžiausi pasikviesti išgerti kavos, bet apsigalvojau. Nenorėjau, kad jis manytų, jog esu per lengvai prieinama, ar kavos pasiūlymas reiškia pasiūlymą pasibarškinti. Kad ir kaip keistai skambėtų, su nuoširdžiai patinkančiu vaikinu iš pradžių būnu gana susivaržiusi ir pakankamai aukštai iškeliu kartelę. Taip, tam reikia daug savitvardos, ypač jei vaikinas labai patinka, kaip man patiko Ultanas, bet iš ankstesnės patirties ir to, ką per daugelį metų girdėjau iš draugių, žinau, kad seksas per pirmąjį pasimatymą retai (o gal ir niekada) būna rimtų santykių pradžia. Pasak kai kurių moterų, taip yra todėl, kad gavęs ko norėjo jis sprunka, bet aš manau, jog seksas per pirmąjį pasimatymą vyrui byloja, kad moteris savęs aukštai nevertina. Esmė ne sekse, o labiau tame, kad taip ji parodo nedaranti protingų sprendimų ir neturinti fizinių ribų. Šiaip ar taip, tokia mano teorija, todėl mudu su Ultanu vakarą baigėme švelniu bučiniu, o aš atsitraukiau anksčiau, vildamasi, kad jis užsimanys daugiau.

Prireikė dar šešių kankinamai varginančių pasimatymų su Ultanu, kol nusprendžiau pakankamai ilgai vertusi laukti, ir mudu pasimylėjome. Tikrai vertėjo. Jis buvo švelnus, romantiškas, aistringas, atidus, geras ir dosnus. Man jis labai patiko ir mačiau, jog jis man jaučia tą patį. Net supažindinau jį su savo vaikais ir buvusiu vyru — visi manė, kad jis mielas ir mudu esame puiki pora.

Aišku, šis netikėtas meilės romanas sukėlė problemų. Dirbau palydove, už pinigus užsiiminėjau seksu su vyrais. Ultanas to nežinojo. Nė neįsivaizdavau, koks įskaudintas jis būtų, jei kada nors sužinotų. Maniau, kad mudviejų laukia bendra ateitis, bet ar turėčiau liautis su juo susitikinėjusi iš baimės, kad vieną dieną jis gali sužinoti apie mane tiesą? Ar turėčiau surizikuoti, kad jis niekada nesužinos? Ar turėčiau nutraukti verslą ir apsimesti, kad to niekada nebuvo — užversti tą gyvenimo skyrių ir viską pamiršti? Tai buvo sunki dilema, kuri mudviem vis labiau suartėjant užėmė vis daugiau minčių. Kartais pykdavau ant savęs: po velnių, kodėl turėjau pasirinkti tokį ekstremalų būdą pinigams uždirbti, jei sužinojus mylimiems žmonėms jis gali sugadinti mano gyvenimą?

Matyt, tuomet, kai pradėjau, man taip stigo pinigų, kad mintis, jog galiu sutikti padorų žmogų, nė nešovė į galvą. Svarbiausias mano prioritetas buvo gauti pinigų ir kaip nors sudurti galą su galu. Neseniai galvojau jam pasakyti, bet pažinodama taip, kaip dabar pažįstu, netikėjau, kad jis kada nors su tuo susitaikytų. Pripažinkime, nedaug yra vyrų, kurie galėtų tai padaryti. Lytinį gyvenimą darbe nuo lytinio gyvenimo su Ultanu atskyriau tuo, kad retai besibučiuodavau su klientais. Bučinius saugodavau Ultanui. Darbą laikiau savotišku laiko ribojamu pasirodymu, bet nujaučiau, kad Ultanui kada nors sužinojus mano paslaptį tai, aišku, būtų menka paguoda. Jo nepaguostų žodžiai, kad dulkindamasi su vaikinu už pinigus jo nebučiuodavau.

Toji dilema iš tiesų tebuvo didesnės dalis. Beveik metus dirbau palydove, ir dvigubas gyvenimas, slaptumas, galimybė, kad mane „išaiškins“, laikui bėgant kėlė vis daugiau streso. Kuo ilgiau dirbau, tuo daugiau laiko turėjau galvoti, kokie priblokšti bus mano šeima, draugai ir Ultanas, jei kada nors sužinos. Paslapties našta darėsi vis sunkesnė. Dalis smegenų sakė: „Saugok tuos, kuriuos myli, mesk darbą“, bet praktiškoji pusė — didesnioji — kalbėjo: „Nekvailiok, mergyt, vis dar turi uždirbti pinigus, o vaikai visada bus svarbiausi.“

Tikėjausi, kad krizė truks trumpiau, ir tuo metu jau atsiras naujų galimybių įsidarbinti, bet taip nenutiko. Šalis nusirito į prarają, ir kiekvienas vyras ir moteris liko kovoti už save — išgyveno atkakliausieji. Liūdna tiesa: būdama palydove pinigus uždirbau labai lengvai. Kokiame kitame darbe gaučiau tiek daug už tiek mažai? Tačiau tai nebuvo mažai, tiesa? Tai buvo didžiulė paslaptis, o prievolė kas minutę ją slėpti grasino mano gerovei.

Šiek tiek susirūpinusi pastebėjau galinti akimirksniu persijungti iš mamos į darbo režimą. Iš pradžių turėjau būti labai atsargi ir dusyk apgalvoti viską, ką dariau, mintyse sekti žingsnius prieš susitikdama su klientu, kad niekas nieko neįtartų, stabtelėti prieš atsakydama į klausimus, kad nepakiščiau sau kojos. Būtų labai lengva vakarojant su draugėmis pajuokauti apie tai, ką darau, arba pakomentuoti sekso pramonę — tai sukeltų įtarimą. Įpratau prie to, bet dvigubas mąstymas, galvojimas, taip sakant, kokią kepurę dėviu, psichiškai sekino. Tuo metu buvau pamiršusi visus melus, kurių prisakiau šeimai ir draugams (atrodo, tai labai prastos melagės požymis), o tai taip pat kėlė nerimą. Troškau vėl būti tik savimi, be melų, be kitų tapatybių, kelių mobiliųjų telefonų, slaptažodžių, šešių elektroninio pašto adresų, rakinamų lagaminų ir pinigų tvarkymo.

Vis daugiau streso kėlė mintis, kad kuo ilgiau tęsis dvigubas gyvenimas, tuo didesnė tikimybė, kad mane išaiškins. Galbūt netyčia atskleisiu tiesą arba kažkur mane atpažins klientas ir išleis katę iš maišo — tyčia arba iš naivumo. Baimė virš galvos kybojo kiaurą parą. Neseniai patyriau bjaurų šoką, kuris priminė, kokį pavojingą žaidimą žaidžiu. Banke laukiau pokalbio su paskolos konsultantu. Skaitydama knygą išgirdau vyrą, priešais mane besikalbantį su kolega. Akimirksniu atpažinau balsą — jis buvo labai išskirtinis. Instinktyviai įsikniaubiau veidu į knygą ir nepakėliau akių tol, kol nepasakė mano vardo. Akivaizdu, kad ištarė tikrąjį, bet pašokau ir nužingsniavau tiesiai į konsultanto kabinetą nestabtelėdama pažiūrėti, ar klientas mane matė. Jei matė, būtų sužinojęs tikrąją mano tapatybę. Didelė tikimybė, kad jam būtų nusispjaut, bet pasitaiko keistuolių, juk niekada nežinai, kokios keistenybės dedasi kitų žmonių galvose.

Kabinete norėdama nuslėpti faktą, kad rankos virpa, turėjau sugniaužti rankinę. Prakaitavau, mane pykino — įprasta reakcija į šoką. Nepaisydama to, ėmiausi reikalų su paskolos konsultantu ir mudviem šnekučiuojantis jis pasakė, kad reikalai daugeliui žmonių blogesni, o daugumos pas jį ateinančių porų stresą galima net apčiuopti. Taip pat užsiminė, kad šiomis dienomis viena asmeninių išlaidų sritis neegzistuoja — „socialinis gyvenimas“. Man tai buvo bloga žinia, bet išaugęs stresas santuokoje — gera. Anot jo, mano padėtis gana nebloga, tvarkausi gana gerai. Bėda ta, kad prakeiktą paskolą mokėti reikės dar dvidešimt metų, o mano namas vertas trečdalio to, ką sumokėjome su vyru. Iš pradžių prie kabineto išvydus klientą toptelėjo: viskas, metu, bet peržiūrėjusi skaičius ir išvydusi lupikiškas įmokas, laukiančias manęs dar dvidešimt metų, žinojau neturinti kitos išeities, tik tęsti.

Išėjus iš banko, žemę dengė plonas sniego sluoksnis. Smarkiai snigo ir, rodėsi, buvo atodrėkis. Nesąmonė! Tik to betrūko! Kaip klientui paaiškinti žmonai, kodėl jis išeina tokiu siaubingu oru? Kaip man keliauti sningant? Vėliau turėjau susitikti su Ultanu ir vyliausi, kad jam pavyks atvykti. Ultanas. Ultanas, aš ir darbas — nepajėgiau mintimis aprėpti visų to mirtino trikampio kampų. Kol kas turėjau išstumti jį iš galvos, nes privalėjau dirbti.

30. Perpildyta rinka

Buvo šaltas, speiguotas gruodis, ir man reikėjo intensyviau dirbti, kad turėčiau pakankamai pinigų ir padovanočiau vaikams geras Kalėdas. Augdami jie vis daugiau reikalavo iš Kalėdų Senelio, todėl kasmet tai man kainuodavo vis daugiau. Turėdama tą omenyje, nusprendžiau vėl išsinuomoti apartamentus ir pažiūrėti, ar taip padidinčiau klientų skaičių. Vasarą turėjau apartamentus ir išėjo visai gerai — per dieną susitikdavau su vienu dviem klientais ir mėnesio gale, atskaičius išlaidas nuomai, dyzeliui, taip pat vaikų priežiūrai ir vasaros stovykloms, uždirbau maždaug tris tūkstančius eurų pelno. Šįkart nuomojausi butą šalies pietuose, o tai reiškė, kad teks važinėti, bet taip pat atvėrė naują rinką ir ryšį su naujais klientais. Norėjau pažiūrėti, ar verta tuo užsiimti įvairiuose šalies miestuose ir miesteliuose.

Kol kas apartamentus turėjau savaitę ir viskas klojosi prastai. Nuolatiniai klientai norėjo su manimi susitikti įprastuose viešbučiuose, todėl buvau priversta užsakyti kambarius ir mokėti apartamentų mėnesio nuomą. Tačiau šįryt paskambino vienas vaikinas. Pasak jo, buvo sunkvežimio vairuotojas, popietę važiuosiąs pro tą vietovę, todėl butas jam puikiai tiko. Anksčiau niekada nebandė palydovės, todėl nuraminau jį įprastais žodžiais. Jis tiesiog buvo susijaudinęs ir norėjo pasibarškinti — viskas labai paprasta. Sutarėme susitikti pusę dviejų.

Išsinuomojusi butą supratau vieną svarbų dalyką: padaugėjo regione dirbančių palydovių. Man pasiūlius susitikti bute, nemažai klientų sakė, kad tai gerai žinoma prostitučių darbo vieta ir jiems priimtinesnis viešbučio anonimiškumas. Vienas vyrukas man sakė žinąs mažiausiai dvi užsienietes, dirbančias visai netoli manęs, — abi jos prašė gerokai mažiau nei aš. Rodėsi, kad krizė į šį verslą stūmė vis daugiau žmonių, o man tai nebuvo gerai. Vienintelis privalumas — įspėta apie kitas palydoves šioje vietovėje, aš ypatingai stengiausi paslėpti savo pėdsakus. Daugiabutyje, kuriame dirbau, per pastaruosius šešis mėnesius policija surengė reidą, jis buvo stebimas.

Iki popietės kliento turėjau pakankamai laiko, kad panaršyčiau internete, todėl nuvykau į centrą ir užsukau į interneto kavinę, norėdama pažiūrėti, ką galėčiau sužinoti, kokia čia situacija, ir ar kuriam pietų miestui trūko palydovių aptarnavimo. Nujaučiau, kad būtent šis miestas man netiks, nes susidariau įspūdį, jog čia atmosfera gana neigiama, priešingai nei kituose miestuose, kuriuose teko dirbti. Rinka čia buvo perpildyta, be to, pastebėjau, kad vyrai šioje vietovėje buvo kur kas geriau susipažinę su dabartiniais įkainiais, žargonu ir tuo, kaip viskas vyksta. Jie taip pat buvo gerokai šykštesni nei vyrai kitur ir norėjo didelių nuolaidų. Tokios aukštos klasės palydovės kaip aš sąvoka jiems nebuvo pažįstama, jie buvo labiau pratę prie beasmenio konvejerinio pusės valandos masturbacijos ir pasibarškinimo sandėrio. Praėjo vos savaitė, bet jau buvau įsitikinusi dar kartą šioje vietovėje nedirbsianti; gyvenvietės labiau į vakarus buvo kur kas pelningesnės, o vyrai ten rodėsi turį pinigų. Ak, nerizikuosi — negersi šampano.

Butui priklausė paskirta stovėjimo vieta ir pastebėjau, kad greta manosios visada stovėdavo mersedesas. Iš pradžių nekreipiau į jį dėmesio, bet sužinojusi, kad butais naudojosi prostitutės, pasidariau pastabesnė. Kelis kartus mačiau, kaip mersą pastato arba juo išvažiuoja vyras ir moteris. Juodu buvo užsieniečiai, bet kalbos neatpažinau. Vyras buvo tvirtas, tvarkingas, aukštas, raumeningas — kalbėdavo tik jis. Kasdieniškai apsirengęs aptemptais džinsais ir megztiniu, su lakūno tipo akiniais nuo saulės, nors ji nešvietė. Moteris maža, įdegusi, dailios, smulkios figūros. Jos drabužiai, nors gruodžiui per menki, buvo tobulai suderinti, o ilgi nagai padailinti puikiu manikiūru. Neįspėjau jos amžiaus, nes ji taip pat dėvėjo per didelius akinius, bet iš figūros, odos ir plaukų spėjau, kad jai ne daugiau nei dvidešimt penkeri. Ėmiau spėlioti, ar jis jos sąvadautojas, ar prižiūrėtojas, gal ji viena tų prostitučių, dėl kurių įspėjo klientas.

Dėl mano naivumo prireikė maždaug savaitės, kol man toptelėjo, kad butai ir gretima stovėjimo vieta — jų „plotas“ ir kad jiems tikriausiai nepatiktų kita mergina, atimanti klientus. Po akimirką trukusios panikos pažvelgiau į viską logiškai ir samprotavau, kad atrodydama taip „garbingai“ ir vairuodama nešvarų nudėvėtą automobilį tikrai nesukelsiu įtarimo, jog pragyvenimui uždirbu taip pat kaip tobuloji barbė. Iš savo automobilio išlipdavau vilkėdama nederančius džinsus, džemperius ir avėdama netikrus „Ugg“ batus, o ji pastatydavo tobulai nublizgintus aukštakulnius ant žemės ir įžygiuodavo vidun atkreipdama į save dėmesį, nes dienos metu tokiame mieste atrodė pernelyg išsipuošusi. Taip pat buvau keliais svarais sunkesnė ir penkiolika, o gal net dvidešimtimi metų už ją vyresnė. Guodžiau save, kad net jei jos prižiūrėtojas suuostų, jog tame pačiame daugiabutyje dirba kita mergina, jis niekada neįtartų greta jo automobilį statančios putlios mamytės. Iš tikrųjų, niekada nemačiau, kad jis į mane bent žvilgsnį mestų, nors statant automobilius mus skirdavo keli coliai. Jam buvau tokia nematoma.

Tą popietę mano klientas buvo Vincentas, dešimt metų jaunesnis sunkvežimio vairuotojas. Daviau aiškius nurodymus, kaip atvykti iki buto, tad jam laiku neatvažiavus paskambinau. Jo sunkvežimis sugedo priemiestyje ir jis laukė, kol techninė pagalba atvyks ir jį sutaisys. Vis dar norėjo su manimi susitikti ir manė turįs pakankamai laiko; paklausė, ar būčiau nieko prieš jį pasiimti. Užsimečiau suknelę, aukštakulnius ilgaaulius, trijų ketvirčių ilgio paltą ir nuskubėjau į parduotuvės „Pasidaryk pats“ automobilių stovėjimo aikštelę, kur jis sakė lauksiąs.

Pastačius automobilį, kaipmat jį pastebėjau — jis tiksliai save apibūdino, atrodė raumeningas, treniruotas, jaunas ir tvirtas. Skanumėlis! Spustelėjau garso signalą ir jis įšoko į keleivio sėdynę atsiprašinėdamas, kad pridarė man bėdų. Tarp žmonių, kurie tarpusavyje kalbėjosi apie seksą, tvyro laisvumas, taigi grįždami į miestą mudu jaukiai plepėjome apie kasdienius dalykus. Keista, kaip įmanoma kalbėti apie orą ir valstybės būklę žinant, kad netrukus dulkinsimės. Jam reikėjo stabtelėti prie bankomato, kad išsiimtų man skirtų pinigų, todėl sustojau degalinėje. Buvo keistoka taip vidury baltos dienos būti su klientu, nekantravau grįžti į butą. Sukūriau istoriją tam atvejui, jei susitikčiau su pažįstamu, kas buvo tikėtina — tai buvo didelis prekybos miestas vos už valandos kelio nuo vietovės, kurioje gyvenau. Vincentas grįžo į automobilį, ir mudu pajudėjome. Pakeliui į butą plepėjome apie jo mažus vaikus, žmoną ir darbą, bet vos žengę pro duris ėmėmės reikalų.

Atsukau jam dušą ir įpyliau dvi stiklines gazuoto vandens. Diena buvo šalta ir drėgna, bet nuo ryto buvau įjungusi šildymą, todėl miegamajame bus jauku. Jam prausiantis uždegiau kvapiąją žvakę, nusirengiau suknelę ir paleidau muziką. Instinktai man bylojo, kad jam labiausiai tiktų greita muzika. Nujaučiau, kad jis bus geras.

Praėjus kelioms minutėms, kai ėmiau rankomis glamonėti jo kūną, jis paklausė, ar galėtų mane pabučiuoti, ir mudu ėmėme labai lėtai lūpomis erzinti vienas kitą. Kaip minėjau, retkarčiais sulaužydavau taisyklę nesibučiuoti su klientais. Akimirksniu pastebėdavau vyruką, kurį norėdavau bučiuoti, o Vincentas buvo mano skonio. Tokio tipo vyras mane bet kokiu atveju trauktų — išraiškingų besišypsančių akių ir putlių lūpų. Krimsnojau ir lyžčiojau apatinę jo lūpą, o jis kilstelėjo rankas, kad glamonėtų mano spenelius. Jausdamas mano patiriamą malonumą jis lyžtelėjo juos, paskui įčiulpė į burną tiek krūties, kiek tik pajėgė. Atitraukiau jo galvą ir mudu karštai pasibučiavome. Oho, kaip gera. Šitas vyrukas buvo toks susijaudinęs — akivaizdu, kad namie negauna sekso. Apžergdama jį vidine šlaunies puse, pajutau kietą varpą. Nenorėjau, kad viskas per greitai baigtųsi, todėl pasiūliau jam atsigulti ir leisti man kurį laiką juo pasirūpinti. Norėjau jį sulėtinti, bet išlaikyti susijaudinusį. Erzinau ir glamonėjau, bet jis sudejavo norįs įsiskverbti į mane.

Po kelių sekundžių mudu jau barškinomės — karštai, išpilti prakaito ir giliai. Vincentas buvo labai kalbus, man patiko, kad jis toks užsivedęs. Kartais trauka tiesiog yra, ir viskas. Mums pavyko vienu metu patirti orgazmą — paskui prakaituoti susmukome ant lovos.

Kurį laiką gulėjome nesikalbėdami, atsidavę jaukiai tylai po sueities. Paskui Vincentas atsisėdo, gurkštelėjo vandens, pasilenkė ir pabučiavo mane. Po kelių akimirkų mudu vėl aistringai ir karštligiškai bučiavomės, sužadindami mumyse dar užsilikusį susijaudinimą. Nustebau pajutusi, kad jam vėl sustandėjo — tikra mažoji testosterono jėgainė. Jis čiupo prezervatyvą nuo staliuko prie lovos, užsimovė jį, paskui lėtai ir valingai įėjo į mane. Šįkart jis judėjo tyčia, kad kiekvienas įsiskverbimas būtų reikšmingas. Rodėsi, mylėjomės visą amžinybę — neskubriai ir susikaupę. Paskui jis pridėjo savo varpą prie įėjimo į mano putytę ir stabtelėjo, tarsi žinodamas, kaip man patinka laukti to, kas bus. Jis smarkiai ir giliai įsiskverbė į mane. Iš malonumo ir skausmo surikau ir įkandau jam į petį — man patinka labai gilūs įsiskverbimai. Vėl baigiau net be klitorio stimuliacijos, o man tai labai retai nutinka. Jis buvo toks nusikalęs, kad nebeturėjo energijos tęsti, todėl smaukydama padėjau jam baigti.

Laikui pasibaigus abu buvome patenkinti. Po visko jis juokavo, kad turėčiau jam mokėti, kadangi man taip patiko. Jis pasižiūrėjo į telefoną, paskui paklausė, ar galėčiau vėl parvežti jį iki sunkvežimio, kadangi techninės pagalbos darbuotojas manė netrukus atvažiuosiąs. Įspėjau jį, kad tam turėsiu apsivilkti ne darbo drabužius, nes važiuosiu tiesiai pasiimti vaikų. Jis nusijuokė ir sumurmėjo kažką apie tai, kad nerūpi, kaip atrodau, aš jam vis tiek patikau ir jis gerai praleido laiką.

Apsivilkau džinsus ir megztinį, pasižiūrėjau į atvaizdą veidrodyje, purkštelėjau kvepalų ir čiupau rankinę. Jis davė man užmokestį, kurį įsigrūdau į kišenę, visai pamiršusi paimti iš pradžių. Paskutinį kartą apžiūrėjau, ar nepalikau bute darbo pėdsakų, ir po dviejų minučių mudu jau sėdėjome mano automobilyje kikendami, kad pamiršau į sąskaitą įtraukti taksi mokestį. Nuvežiau jį ten, kur paliko sunkvežimį, ir jis padėkojo už gerai praleistą laiką. Nusišypsojau jam:

— Na, tikiuosi, kada nors vėl galėsime tai padaryti.

Jis papurtė galvą.

— Nemanau.

— Ak, — ištariau slėpdama nuostabą, — maniau, tau patiko.

— Patiko, patiko, — skubriai pasakė jis. — Tiesiog tavo įkainiai, na, gana didoki, o rinktis tikrai yra iš ko, jei supranti.

— Nori pasakyti, kad kitąkart rinksiesi kitą palydovę?

Jis nusišypsojo.

— Nesakau, kad geresnę, bet taip, kitą merginą. Turiu bičiulį, kuris lankosi čia pas kažkurią, ji už tą patį prašo tik 150 eurų, — jis gūžtelėjo pečiais. — Tu labai karšta dama, bet norėčiau su kuo nors susitikinėti gal kartą per mėnesį, o keturių šimtų už kartą tiesiog negaliu sau leisti.

Tebūnie prakeikta ta sumauta krizė! Kaip man išlaikyti verslą perpildytoje rinkoje? Jau diferencijavau savo „produktą“ garantuodama slaptumą ir saugumą — ką dar galėčiau padaryti, kad įtikinčiau klientus savo pinigus išleisti man, o ne kitai merginai? Jei taip bus ir toliau, nepajėgsiu dar ilgiau žongliruoti visais kamuoliukais.

31. Padorus pasiūlymas

Nekenčiu Kalėdų. Nekenčiau ir turėdama pinigų, o dabar nekenčiu dar labiau. Turėjau vilties iš nuolatinių klientų gauti atsitiktinę dovaną, papildomą dvidešimtinę ar penkiasdešimtinę, įbruktą į ranką greta įprasto atlygio, bet klydau. Buvo visiškai priešingai: visiems trūko pinigų, visi klientai, su kuriais kalbėjausi, prašė skolos raštelių, dviejų už vieno kainą ir oralinio sekso vietoje „įmonės dovanos“. Paskui jie ims prašyti lojalumo kortelių. Rodėsi, kad, jų manymu, Kalėdų Senelį vaidinti turėčiau aš, o ne jie. Negana to, prisnigo iki ausų, temperatūra smarkiai nukrito ir keliai kai kur buvo nepravažiuojami, o tai reiškė atšauktus susitikimus. Be to, mano buvusysis nepatvirtino švenčių planų, todėl negalėjau dirbti, kol vaikai grįš į mokyklą sausį. Dieve, kada gi jis suvoks, jog be teisės turėti gyvenimą laisvalaikiu iš tikrųjų dirbau, kad apmokėčiau sąskaitas? Jis ieškojo užuojautos, nes ir jam buvo sunku, bet jo supratimas apie pinigų stygių nesiekė tiek, kad pasakytų atšaukęs tiesioginį alimentų atskaitymą. Kaip, jo manymu, man pavyko išlaikyti stogą virš galvų? Atsakymas peršasi savaime — jis visiškai apie mane negalvojo.

Pastaruoju metu vis galvojau, kiek žmonių ėmėsi kraštutinių priemonių spręsdami pinigines problemas, ypač šiuo metų laiku. Juk ne aš vienintelė nusprendžiau imtis šio darbo. Tiesą sakant, žinojau nesanti vienintelė. Vienas klientas man sakė, kad dabar jo fizioterapeute už kelis papildomus šlamančiuosius pasibaigus nugaros masažui leisdavo jam masturbuotis. Ji neįsitraukdavo, bet leisdavo jos akivaizdoje atsipalaiduoti. Taip pat žinojau apie grožio terapeutę aukštos klasės spa, kuri už papildomus penkiasdešimt eurų grynaisiais paprašyta suteikdavo klientams vyrams „laimingą pabaigą“. Tai penkiasdešimt eurų už dešimties minučių darbą, taigi pinigai geri, bet ji smarkiai rizikavo — išaiškinta netektų darbo. Statistika, kad krizės metu išauga visų dorovei prieštaraujančių nusikaltimų skaičius, įrodyta, bet man buvo įdomu, kiek į mane panašių moterų arba vyrų — iš vidurinės klasės, išsilavinusių, anksčiau dirbusių pagal profesiją ir niekada neįsitraukusių į nelegalią veiklą — sugalvojo alternatyvių, netipiškų būdų dirbti. Spėju, apie šį dalyką bus kalbama ateityje, kai nelaimės baigsis ir žmonės prisipažins, kaip išgyveno.

Tačiau dabar turėjau pakankamai minčių dėl atšauktų susitikimų skaičiaus. Oras, metų laikas, įsipareigojimai šeimai — tik ir tegirdėjau pasiteisinimus. Iki Kūčių buvo likusios kelios dienos — nedaug trūko, kad pasiduočiau ir anksti pradėčiau švenčių metą. Buvau lauke, stengdamasi atšildyti apšalusį automobilį, kai pyptelėjo darbo telefonas. Ištraukiau jį iš kišenės — žinutė iš nuolatinio kliento Viljamo. Ačiū Dievui! Jis gyveno netoliese ir neprivalėjo išgalvoti pasiteisinimų, kodėl išeina iš namų, nes žmona retai domėjosi tuo, ką jis veikia. Nedelsdama jam paskambinau ir sutarėme susitikti įprastoje vietoje, dideliame komerciniame viešbutyje artimiausio didmiesčio priemiestyje, iki kurio man bus lengva nusigauti, net jei ir toliau snigs.

— Noriu paprašyti tik vieno dalyko, — ūmai pasakė jis, kai jau ketinau padėti ragelį. — Esu tikras, kad ir tau ta pati situacija, bet jei būtų galimybė, kadangi jau beveik Kalėdos, ar galėtum nuleisti man kelis šlamančiuosius? Mano berniukas ieško vienos tų naujų „Xbox“ vairalazdžių, o jos karvę kainuoja.

Velnias! Taip ir žinojau, kad viskas per gerai, kad būtų tiesa. Tačiau man siaubingai reikėjo pinigų, todėl nusprendžiau priimti kompromisą, užuot netekusi užsakymo.

— Žinau, visiems sunku, Viljamai, bet aš pati visiškai tokioje pat situacijoje. Turiu tris, pas kuriuos turi apsilankyti Kalėdų Senelis, todėl tikrai suprantu. Galiu šiek tiek nuleisti kaip paslaugą, bet esu tikra, kad suprasi, jog daugiau taip nebus.

— Ak, kokia tu gera, labai tau ačiū, turėsiu paruošęs tau du šimtus grynaisiais, gerai?

— Ne, negaliu tiek nuleisti — čia beveik pusė kainos!

— Labai apgailestauju, man gėda net to prašyti, bet šiuo metu tik tiek teturiu, o žmonikė šiuo metu pinigus stebi kaip sakalas. Pasakysiu taip: gal sutarkime du šimtus už keturiasdešimt penkias minutes? Ar sutiktum už tiek?

Juk neturėjau, iš ko rinktis, ar ne?

— Gerai, Viljamai, bet tik šįkart. Kaip byloja ženklai parduotuvėse: „Prašome neprašyti kredito, nes atsisakymas gali įžeisti.“

Jis nusijuokė.

— Supratau ir ačiū. Pasimatysim vėliau — turėčiau atvykti aštuntą. Ar tinka?

— Puiku, pasimatysim ten.

Mano buvusysis turėjo pasiimti vaikus nakčiai ir grąžinti man švenčių laikotarpiui, todėl popietę praleidau tvarkydamasi namie, paskui šeštą išleidau vaikus. Pasiruošiau ir pasilikau marias laiko, kad apledėjusiais keliais nusigaučiau į viešbutį. Ten buvau be dvidešimt aštuonios ir nuėjau paruošti kambario. Viljamas jau kelis mėnesius buvo nuolatinis ir neįnoringas klientas. Įprastai jis norėjo paprasto sekso arba padorios masturbacijos ir ilgai glamonėti mano kūną. Jis buvo gana malonus vaikinas ir visada pasistengdavo pasipuošti.

Lygiai aštuntą pasigirdo beldimas į duris, ir aš jį įleidau.

Nebuvau tokia kvaila, kad užtrukčiau su juo kaip įprastai, kai sutarėme dėl keturiasdešimt penkių minučių, todėl ant spintelės prie lovos pasidėjau asmeninį mobilųjį telefoną, mat jo ekrano užsklanda buvo milžiniškas laikrodis. Telefono garsas buvo išjungtas, padėjau jį taip, kad aiškiai matyčiau. Ėmėmės darbo, ir retkarčiais žvilgčiojau į jį, kad sekčiau laiką. Buvo praėjusios maždaug dvidešimt minučių ir kaip tik ketinau uždengtą jo varpą įsidėti į burną, kai išvydau telefoną mirksint. Mačiau skambinančiojo vardą — man prisiskambinti mėgino buvusysis. Akimirksniu supratau, kad kažkas nutiko, nes jis niekada neskambindavo, nebent kildavo problema.

Mikliai atsiprašiau ir ištiesiau ranką, kad paimčiau telefoną. Viljamas klausiamai pažvelgė į mane, bet aš prie lūpų pridėjau pirštą, rodydama, kad tylėtų.

— Sveikas, kas nutiko? — prakalbau į ragelį.

— Viskas gerai, bet įvyko nedidelis nelaimingas atsitikimas, mes ligoninės priimamajame.

Gerklėje sukilo panika.

— Kas nutiko, kas susižeidė?

Iš jo sužinojau esmines smulkmenas. Tuo metu jau buvau pakilusi nuo lovos ir žingsniavau kambaryje. Viljamui pakako jautrumo tyliai išlipti iš lovos, nusinešti į vonią drabužius ir išeiti apsirengusiam ir pasiruošusiam išvykti. Susitariau važiuoti tiesiai į ligoninę susitikti su šeima ir padėjau ragelį. Jauniausias berniukas šokinėjo ant lovų, griuvo ir bjauriai prasikirto kaktą.

Akivaizdu, kad Viljamas nugirdo, kas vyksta, ir suprato, jog mūsų susitikimas tikrai baigtas.

— Klausyk, paliksiu tave su tuo tvarkytis, — maloniai pasakė jis. — Pats išeisiu. Tikiuosi, berniukui viskas gerai — ir pasirūpink savimi.

Praktiškai nekreipiau į jį dėmesio, tik kilstelėjau akis atsisveikindama. Buvau jau beveik apsirengusi, bet negalėjau taip vilkėdama vykti į ligoninę. Prisiminiau, kad automobilyje yra šalikas, o bagažinėje — sena striukė, jų turės pakakti. Čiupau prezervatyvus ir kitus su seksu susijusius daiktus ir sukišau į stalčių. Kambarį užsisakiau nakčiai, todėl turėsiu vėliau grįžti ir tinkamai sutvarkyti kambarį, bet dabar privalėjau būti su sūnumi. Išeidama pasiėmiau servetėlių ir leisdamasi liftu iki registratūros nusivaliau didžiumą makiažo. Paskui nusisegiau auskarus, grandinėlę, nusimoviau blizgantį žiedą ir įsimečiau į rankinę.

Nubėgusi prie automobilio apsirengiau senąja striuke ir užsivyniojau šaliką. Dabar atrodžiau visiškai normaliai, visai nepanėšėjau į palydovę. Ligoninė buvo maždaug už penkiolikos minučių kelio — buvo gana slidu, bet nuvažiavau pavojingai greitai.

Turėdamas vaikų pripranti prie panikos apimtų kelionių į ligoninės priimamąjį, bet šįkart buvau kur kas labiau įsitempusi ir nusiminusi. Įprastai būdama su klientu šalia savęs nelaikau asmeninio telefono. Tikrai laimingas atsitiktinumas, kad tąkart jis buvo regos lauke. Kas, jei tai būtų buvęs įprastas susitikimas, ir telefono būčiau nemačiusi? Buvusysis būtų visaip klausinėjęs, kodėl buvau nepasiekiama, kai manęs reikėjo vienam vaikų. Dar svarbiau — o jei tai būtų rimta nelaimė ir manęs, jų motinos, nebūtų šalia? Nuo minties, kad kuriam nors vaikų manęs reikėtų ir jie negalėtų su manimi susisiekti, ypač jei barškinčiausi už pinigus su kokiu nepažįstamuoju, mane apėmė šleikštulys.

Atvykau į ligoninę, greitai pastačiau automobilį ir pro dvigubas duris įlėkiau į skubios pagalbos skyrių. Maniškių būrelis glaudžiai sėdėjo ant kėdžių, o sužeistasis šliejosi tėčiui ant kelių — jo kaktoje žiojėjo bjauri žaizda. Pakėliau jį, kai ištiesė į mane rankas, man to apkabinimo reikėjo turbūt labiau nei jam. Kol laukėme, kada jį pakvies pas gydytoją, vaikai dramatiškai atpasakojo nelaimę prisimindami, koks kietas buvo krytis, kad jis panėšėjo į Žmogų vorą, skriejantį ore, kol spintelė nepastojo kelio ir nesusidūrė su jo kakta. „Žmogus voras“ juokėsi, todėl lioviausi nerimavusi, kad tai daugiau nei paviršinė žaizda.

Galiausiai ištarė mano berniuko vardą — nuėjau kartu, kol buvusysis liko laukti su kitais. Mane nuvedė į kabinetą, kur daktaras prisistatė ir ėmė pildyti kortelės duomenis, kad patvirtintų vardą, adresą ir t. t. Jam paklausus mano vardo ir santykio su sūnumi stabtelėjau — net tokioje situacijoje prieš pasakydama vardą ir adresą turėjau pagalvoti. Praėjus kelioms minutėms paaiškėjo, kad nebuvau tuo metu, kai įvyko nelaimė, todėl negalėjau pateikti gydytojui reikalingos informacijos ir apsikeičiau vietomis su buvusiuoju. Laukdama, kol jie išeis iš kabineto, svarsčiau, ką daryti dėl viešbučio — ar grįžti vien tam, kad išsiregistruočiau, ar paskambinėti ir pamėginti šiek tiek padirbėti? Visgi nebuvau nusiteikusi dirbti, vis dar virpėjau nuo minties, kad nelaimės atveju galiu būti nepasiekiama. Be to, jaučiau šiokią tokią paranoją, galvojau, ar visi iš pažiūros nuobodžiaujantys kėdėse sėdintys žmonės mane vertina ir numano, kaip užsidirbu pinigus. Ar atrodau įtartinai? Ar panešėju į palydovę? Paranoja pamažu apėmė dėl Ultano, o tą vakarą ji buvo ypač stipri, nes viskas nutiko per greitai — iš lovos su klientu į skubios pagalbos skyrių atvykau per dvidešimt minučių. Buvau šiek tiek sutrikusi.

Pagaliau jie grįžo, sūnus jau užklijuota žaizda, tad galėjome išeiti. Buvusysis paklausė, ar norėčiau pasiimti Žmogų vorą pas save, kad atidžiai stebėčiau. Jutau, kaip tai užgavo širdies stygas, bet manęs laukė viešbučio kambarys. Pasakiau esanti patenkinta, kad jis gerai pasirūpins berniuku, o žaizda paviršinė, su tokia tikrai susitvarkys. Pasakiau dėl visa ko visą naktį laikysianti telefoną įjungtą ir jis galės bet kada man paskambinti. Atsisveikindama pabučiavau mažuosius ir liepiau likusią savaitgalio dalį nesielgti kaip beždžionėms.

Įsėdau į automobilį ir su palengvėjimu atsikvėpiau. Vos susitvardžiau neprapliupusi raudoti. Ačiū Dievui, kad prieš tai greta turėjau telefoną; ačiū Dievui, kad automobilyje turėjau seną striukę ir paprastą šaliką; ačiū Dievui, buvusysis nepastebėjo manyje nieko neįprasto ar kad buvau išsiblaškiusi; ačiū Dievui, Viljamui pakako sveiko proto tylėti, kol kalbėjau telefonu, ir tyliai išeiti; ačiū Dievui, kad berniukas susižalojo nerimtai. Tiek daug laimingų sutapimų neguodė. Viskas galėjo būti visai kitaip. Be abejo, žmonės būna nepasiekiami dėl įvairių priežasčių, bet labiausiai mane gąsdino tai, kad jei būčiau buvusi nepasiekiama, priežastį paaiškinti būtų labai sunku. Ne visai pavyzdinės motinos elgesys.

Lėtai grįžau į viešbutį ir nuvargusi pakilau liftu iki kambario. Skubėdama ant stalo palikau darbo telefoną. Buvo keli praleisti skambučiai, bet nieko svarbaus. Taip pat buvo žinutė iš Viljamo — jis rašė viliąsis, kad viskas gerai, ir liepė vėliau jam skambtelėti. Pamaniau, kad jis nori susitikti. Tai nieko blogo, bet nebuvau nusiteikusi linksminti žmonių. Atrašiau, kad berniukui viskas gerai, kad grįžau į viešbutį ir esu išsekusi. Jis iškart atsakė: nuo pat tada, kai išėjo, sėdėjo viešbučio bare ir kažkodėl norėjo užsukti — suprato, kad tikriausiai neturėjau nuotaikos dirbti. Tai buvo neįprasta ir intrigavo. Pasakiau, kad gali užsukti.

Po kelių minučių mudu sėdėjome ant lovos ir Viljamas papasakojo, kas nedavė jam ramybės. Kiek ankstėliau tais metais jis turėjo atleisti visu etatu dirbusią asmeninę padėjėją, nes nebeišgalėjo jai mokėti. Tačiau kelias valandas per dieną jam vis dar reikėjo žmogaus, o mane pažinojo kelis mėnesius, laikė profesionalia, punktualia, našia, gerai organizuota ir puikiai mokančia bendrauti asmeniškai, telefonu ir elektroniniu paštu. Jis svarstė, ar nenorėčiau kasdien dirbti jam po kelias valandas. Jis nesiūlė dosnaus komplekto, asmeninės pensijos, sveikatos draudimo ar galimybės pirkti akcijas, bet galėčiau dirbti namie ir iš dalies rinktis man tinkamas valandas.

Pasiūlymas mane pritrenkė, jis skambėjo gerai, bet kiek gaučiau už kelių valandų administratorės darbą? Taip jau yra, paaiškino man Viljamas, kad jo darbas delikataus pobūdžio, apimantis teisines procedūras ir smulkmenas dėl tariamo medicinos teisės aplaidumo. Turėčiau prieigą prie liudytojų parodymų, sveikatos istorijų, asmeninės liudytojų informacijos ir nemalonių dalykų. Jam reikėjo labai patikimo ir diskretiško žmogaus, galinčio neišplepėti informacijos, prie kurios turi prieigą, ir tinkamai atlikti tyrimus, padėsiančius įgyvendinti tam tikras procedūras, kad jis galėtų nustatyti, ar asmuo buvo aplaidus, ar ne. Per mudviejų susitikimus atskleidžiau jam informacijos apie buvusį savo darbą, todėl jis žinojo, kad galiu dirbti. Netyčia įrodžiau jam atitinkanti kriterijus ir tinkanti tam vaidmeniui. Jei susidomėčiau, jis mokėtų man trisdešimt eurų už valandą pradedant nuo dešimties valandų per savaitę.

Sėdėjau išsižiojusi ir spoksojau į jį. Tai buvo tarsi iš giedro dangaus, nežinojau, ką galvoti. Nežinojau, kaip Viljamas užsidirbo pragyvenimui — kartą užsiminė dirbąs su teise susijusioje srityje, bet daugiau nieko nesakė, o aš neklausinėjau. Jis man rodėsi tylus, uždaras vyras, per daug apie save neišsiduodantis.

— O kas bus, kai mūsų paklaus, kaip vienas kitą pažįstame? Ar ir šį darbą turėsiu slėpti? — paklausiau.

— Čia paprasta. Galime sakyti, kad atsiliepei į skelbimą internete. Šiaip ar taip, dažniausiai perduosi tyrimų rezultatus man, todėl su kitais nebendrausi.

— Ir turėsiu pasakyti tau tikrąją savo tapatybę. Nesu tikra, ar noriu, kad žinotum, kas esu iš tikrųjų.

— Na, abu turime, ką slėpti. Mano žmona, sužinojusi, kad lankausi pas palydoves, proto netektų, todėl saugok mano paslaptį, o aš saugosiu tavąją. Lygiosios, taip?

— Ką turi omenyje sakydamas „lankausi pas palydoves“? Ar mataisi daugiau nei su viena? Be to, matyt, manai, kad retkarčiais pridėsiu nemokamą pasibarškinimą. Na, taip nebus. Jei rimtai apie tai svarstome, tai turi prasidėti nuo visiškai švaraus lapo, be jokių užuominų apie ankstesnius mūsų santykius. Aš kalbu labai rimtai. Nepakęsiu, jei darbe su manimi bus elgiamasi kaip su šūdo gabalu vien todėl, kad žinai, ką darau.

— Na, apgailestauju, kad turiu tai pasakyti, bet taip, matausi su daugybe merginų. Tu mane trauki, nes atrodai ir elgiesi klasiškai ir — tik nesuprask klaidingai — esi verta kiekvieno cento... bet daugiau tavęs nebeįperku, ypač suradęs merginų, kurios už šimtą eurų suteiks visą aptarnavimą.

— Šimtą eurų? — sucypiau. — Kalbi nerimtai! Jos tikriausiai šlykščios. Kaip gali apsimokėti daryti tai už šimtą eurų? Jos narkomanės ar ką?

— Na, esu tikras, kad kai kurios turi socialinių problemų, bet radau kelias mielas, dirbančias visu etatu, vienišas, neturinčias vaikų, todėl galinčias susitikti praktiškai kiaurą parą. Jos ir sąvadautojų neturi, taigi bent jau žinau, kad gauna visus pinigus. Matyt, kai dirbi visu etatu neribojamas laiko, tie šimtai eurų ir susideda. Krizė veikia net prostitučių įkainius — visos mažina kainas, o tam tikruose miestuose konkurencija darosi nuožmi. O svarbiausia, tiedvi, kurias radau, tik už saugų seksą. Kodėl turėčiau mokėti tau tiek, kiek prašai, kai galiu gauti daug pigiau? Šiaip ar taip, šitame reikale švaistai savo smegenis, be to, mačiau, kaip reagavai, kai turėjai vykti į ligoninę. Esi šeimą išlaikyti besistengianti motina, manau, tik apie tai ir tegalvoji.

Na, čia jis mane teisingai suprato. Taip, norėjau būti namie su vaikais, taip, pastaruoju metu darėsi vis sunkiau susidoroti su darbu. Jei galima tikėti tuo, ką jis sakė, jokiu būdu nepajėgsiu konkuruoti su jo apibūdintomis moterimis. Jos mane vis tiek greitai išstumtų iš verslo. Pažvelgiau į jį. Karštligiškai stengiausi apgalvoti visus aspektus, trūkumus, privalumus, bet jo pasiūlymas rodėsi kaip tas persilaužimas, kurio reikėjo.

— Tai jei aš iš esmės tik atlikčiau tyrimus, didžiąją dalį dienų galėčiau dirbti namie?

— Gali dirbti, kur panorėjusi, jei tik gausi man reikalingą informaciją. Nemanau, kad dykinėsi, mačiau, kaip sunkiai dirbi ir ką esi pasiruošusi padaryti, kad išgyventum ir užaugintum vaikus. Be to, neturėsi sutarties, todėl kartą per savaitę mokėsiu tik už baigtą darbą. Visa tai turės būti slapta — nenoriu, kad kas nors žinotų, jog tave įdarbinau, nes mėgstu išlaikyti profesinio gyvenimo privatumą. Klausyk, dabar nieko neatsakyk — vakaras buvo sunkus, o aš tave greičiausiai nustebinau. Tik pagalvok apie tai ir per kelias dienas pranešk man savo sprendimą, gerai?

Jis skubriai pakštelėjo man į skruostą ir išėjo.

Buvau išsekusi, bet galva sukosi nuo minčių. Nusivaliau likusį makiažą, išsimaudžiau karštoje vonioje, užsisakiau pusryčius lovoje ir ant spintelės prie lovos pasidėjau asmeninį telefoną, jei manęs prireiktų sūnui. Rytoj susirašysiu pasiūlymo privalumus ir trūkumus, peržiūrėsiu verslo planą. Taip paaiškės, kur esu ir kur noriu būti.

32. Metų pabaiga

Mane pažadino beldimas į duris. „Kambarių aptarnavimas“. Iššokau iš lovos ir įleidau vidun padavėją. Jis padėjo padėklą ant stalo ir įdavė sąskaitą. Negalvodama pasirašiau tikruoju vardu. Viešbučių kambarius visada užsakydavau tikruoju vardu, bet buvo taip pasiutusiai gera negalvoti, kaip tądien vadinuosi. Tai man priminė vakarykštį pašnekesį su Viljamu. Jei priimsiu jo pasiūlymą, dvigubas gyvenimas baigsis. Galėsiu vėl turėti vieną vardą, vieną telefono numerį ir vieną elektroninio pašto adresą. Nereikės nuolat savęs stebėti, kad netyčia ko nors neišsitarčiau. Galėčiau laukti ateities su Ultanu negyvendama siaube, kad mane išaiškins ir atstums. Įsipyliau kavos ir lėtai gurkšnojau. Paskambinau vaikams — man palengvėjo išgirdus, kad Žmogus voras geros nuotaikos. Praėjusio vakaro skubėjimas į ligoninę išgrynino visas pastaruoju metu jaustas abejones. Turėjau pripažinti faktą, kad mano darbas darėsi nesaugus ir neužtikrintas, o tai reiškė, jog turiu peržiūrėti galimybes ir nuspręsti, kas yra perspektyvu, tikroviška, pasiekiama ir padėtų išlaikyti mokumą.

Nors palydovės gyvenimas ėmė kelti daugiau įtampos, nesigailėjau jo. Jis man pasitarnavo daugiau nei vienu atžvilgiu užsidirbau nemažai pinigų, sutikau įdomių vyrų, praplėčiau pažiūras į seksą ir sekso pramonę, o apie žmogiškumą ir seksualumą išmokau daugiau nei bet kuri knyga kada nors išmokytų. Bet jei atėjo metas, kai dirbdama nebesijaučiau patogiai, nes baimė, kad mane pagaus, nusvėrė finansinę naudą, laikas viską iš naujo sąžiningai įvertinti. Be to, jei tai, ką sakė Viljamas, tiesa, net prostitutėms sunku ir tenka mažinti kainas. Dėl finansinių įsipareigojimų man tai nebuvo tinkamas pasirinkimas.

Nusiprausiau po dušu, apsirengiau ir šiltai apsimuturiavau, kad nueičiau į interneto kavinę kitapus gatvės. Iš viešbučio išvykti neturėjau iki pat vidurdienio, be to, panorėjusi galėjau užsisakyti vėlyvą išvykimą, todėl neskubėjau. Jei sulaukčiau skambučio klientui įterpti, turėčiau sutikti, kad atlyginčiau prarastą vakarykštį uždarbį, bet jis būtų vienas paskutiniųjų. Toji mintis padėtų ištverti susitikimą.

Kad išvengčiau smalsių akių, pasirinkau vietą kampe ir internete paieškojau „sekso pažintys Airijoje“. Yra suaugusiųjų pažinčių svetainių, tinkamų įvairiems pomėgiams, fetišams, lytinėms orientacijoms ir šeiminėms padėtims. Žvelgdama į jų skaičių buvau įsitikinusi, kad jis išaugo nuo tada, kai prieš metus ėmiau tuo domėtis. Bet kas panorėjęs bet kurioje Airijos dalyje bet kurią valandą galėjo susitarti dėl sekso be įsipareigojimų. Seksas be įsipareigojimų man netiko, todėl peržiūrėjau klasifikuotus skelbimus pagrindiniuose Airijos perku, parduodu, mainau tinklalapiuose, tikrai, Viljamas buvo teisus! Buvo šimtai „masažo paslaugų“ reklamų. Taip pat pastebėjau kelias „vyresnių damų“ reklamas — mano amžiaus grupės moteris, kurios reklamavo paslaugas su patirtimi. Taigi buvau tik viena kelių keturiasdešimt perkopusių moterų, kurios krizės metu ėmėsi prostitucijos. Vis dėlto nė viena nereklamavo mano tipo paslaugų įsipareigojusiems džentelmenams. Nužvelgiau kainas bei įkainius ir pastebėjau, kad dėl savo prašomos sumos priklausau mažumai. Vidutinis įkainis buvo šimtas eurų už valandą ir, taip, buvo „ypatingos kainos, penkiasdešimt eurų, visas aptarnavimas, viskas įskaičiuota“! Pernai, kai galvojau apie šį darbą, taip nebuvo. Dabar viskas taip tiesmuka, taip akiplėšiška, juokingai lengvai prieinama ir įperkama. Supratau viską, ką turėjau žinoti — šis darbas nebėra toks pelningas, koks buvo man pradėjus.

Grįžau į viešbutį, kad apsvarstyčiau galimybes. Pasidariau puodelį arbatos ir atsisėdau su rašikliu ir lapu, kad užsirašyčiau pasirinkimus ir kiekvieno privalumus bei trūkumus. Galėčiau imtis įvairių fetišų, kadangi šioje srityje tikrai daugiau pinigų, ypač ekstremalesniuose dalykuose, tokiuose kaip infantofilija — vyrai, kuriems patinka apsirengti kūdikiais. Tai atmečiau, nes reikėtų atsižvelgti į daugybę veiksnių: visada dominuoti; ar galėčiau užsiimti žeminimu, pavyzdžiui, tepliotis kūno skysčiais arba ant ko nors kakoti; rasti labai saugią ir slaptą vietą, kur galėčiau dirbti; maža rinka, atsižvelgiant į tai, kad santykinai mažai populiacijos daliai patinka tabu arba ekstremalūs fetišai. Kad tai pavyktų, turiu būti pasiruošusi pasirinkti labai nišinę sritį ir persikelti į labai tankiai apgyvendintą vietovę. Tai nebuvo perspektyvu.

Antra galimybė: toliau daryti tai, ką darau, bet kiek sumažinti įkainius. Tai reikštų, kad norėdama išlaikyti tas pačias pajamas turėčiau susitikinėti su didesniu klientų skaičiumi. Jei tektų matytis su didesniu vyrų skaičiumi, nebegalėčiau naudotis viešbučiais — turėčiau įsigyti nuosavą būstą. Ši mintis man nepatiko, nes žmonėms taptų lengviau pastebėti ką nors įtartino. Tikrai negalėjau rizikuoti, kad smalsus kaimynas vaidintų pavyzdingą pilietį ir paskambintų policijai.

Trečia galimybė: barškinimuisi pasamdau kelias į save panašias damas, rūpinuosi organizacine puse, palaikau išsamų atrankos procesą ir pasiimu 50 procentų „savo merginų“ pajamų. Bet tuomet būčiau madam, o tai niekinga: kontroliuoti kitus žmones, būti atsakingai už jų gerovę, suknistai jaustis imant dalį uždarbio. Be to, egzistavo didesnė atskaitomybės našta: jei organizuočiau sekso pardavimą, galėčiau atsidurti kalėjime. Nėra nė kalbos.

Suskambo darbo telefonas. Skambino dar vienas nuolatinis klientas, Ksaveras, jį pažinojau jau kurį laiką, pakankamai ilgai, kad būtume labiau draugai nei klientas ir palydovė. Jis buvo vienas pirmųjų mano klientų, laikiau jį paprastu. Mudu gerai sutarėme ir kalbėdavomės apie savo gyvenimus, todėl jis žinojo, kodėl pasirinkau šį darbą ir kaip tvarkiau verslą.

— Sveikutė, kaip reikalai? — žvaliai pasakė jis.

— Tiesą sakant, sumautai, — atsakiau atvirai. — Įprastos problemos dėl pinigų.

— Maniau, kad viską sutvarkei, turi šiokį tokį pajamų šaltinį. Kas pasikeitė?

— Krizė, štai kas. Ji dar padidėjo!

Jis niūriai nusijuokė.

— Nė nepasakok. Kaip suprantu, vyručiai nebeturi pinigų, kurių tu prašai?

— Kaip pirštu į akį. Vis dar sulaukiu daugybės skambučių, bet kai pradedame kalbėti apie mano įkainius, kur kas daugiau tą pačią minutę pasako, kad neįkanda.

— Tai daugiau laiko praleidi kalbėdama telefonu ir gauni mažiau užsakymų už įprastą kainą?

— Aha, ir tai užknisa, nes pirmieji pokalbiai telefonu atima daugiausia laiko.

— O tu nori negaišti laiko skambučiams ir toliau matytis su klientais, kuriems nekyla problemų tau sumokėti?

— Būtent. Ar sugalvosi, kaip man padėti?

— Na, gal ir sugalvosiu. Kodėl tau nesusisiekus su gerais nuolatiniais klientais, tokiais kaip aš, ir nepranešus, kad keiti verslo pobūdį. Pasakyk, kad nebesitarsi su naujais klientais ir nuo šiol matysiesi tik su keliais išrinktaisiais. Tam, kuris buvo toks geras klientas, norėtum pasiūlyti nuolatinius tęstinius susitikimus.

— O kaip tai man padės? Nesuprantu tavęs.

— Pasakyk jiems siūlanti vienkartinę galimybę, taip sakant, likti tavo klientais, sumažink įkainį, kad jie išgalėtų reguliariai nuolat susitikinėti. Dalis tikrai sutiks. Juk pati sakei, kad kai kurie klientai minėjo metų metus ieškoję tokios kaip tu ir su džiaugsmu grįžtą. Vargu ar jie taip lengvai tavęs atsisakys. Be to, jausis gauną išskirtinį pasiūlymą — būti vienu iš kelių tavo klientų ir dar už mažesnį įkainį.

Pakėliau akis į lubas ir padėkojau Dievui už tai, kad atsiuntė Viljamą ir Ksaverą. Negalėjau patikėti, kad atsakymus į mano dilemą pateikė klientai!

— Pasiutusiai gera mintis, Ksaverai, — pasakiau. — Man tai tikrai galėtų tikti. Jei per mėnesį susitikčiau tik su keturiais klientais už du šimtus eurų, iš viso išeitų aštuoni šimtai. Net galėčiau su visais susitikti per vieną savaitgalį, vadinasi, kitas savaitgalis liktų laisvas sau pačiai. Kas antrą savaitgalį vaikai būna pas buvusįjį, vadinasi, per mėnesį turėčiau du laisvus savaitgalius ir galėčiau skirti laiko sau. Jėzau Kristau, tu sumautas genijus. Tikiuosi, neketini paimti iš manęs mokesčio už konsultaciją, — sukikenau.

— Nea, tau viskas už dyką! Bet ar yra galimybė, taip sakant, per artimiausią valandą mane įsprausti?

— Aišku, be problemų, ir ar norėtumėte būti pirmasis, pasinaudojęs mano nauja išskirtine paslauga, sere?

Jis atsiduso.

— Na, kalbant apie šeimos reikalus, bijau, kad apie nuolatinį susitarimą su tavimi nėra nė kalbos, jokios galimybės.

— Kodėl? Kaip tau sekasi?

— Žmonikė darbą prarado, taigi dabar uždirbu tik aš. Pamaniau pasilinksminsiąs ir užsakysiąs tave paskutinį kartą prieš mums nuskurstant.

— O, velnias, tai siaubinga. Na, pasistengsiu, kad šiandien tau patiktų. Pasimatysime po pusvalandžio. Žinai, kur esu.

— E, ar puikiam klientui sumažinsi įkainį?

— Velniai nematė, kodėl ne? Kažkas juk turi mokėti storuliui raudonu kostiumu, a?

— Apie ką čia vapi?

— Apie Kalėdų Senelį, mulki tu. Netrukus pasimatysim.

Padėdama ragelį kikenau. Sėdėjau apmąstydama tai, ką jis ką tik pasakė. Jo pasiūlymas gali suveikti. Jei užsiėmus nauju verslu nereikėtų tvarkyti administracinių reikalų ir telefono skambučių, galėčiau nesunkiai pasinaudoti Ksavero pasiūlymu. Pradėjau rašinėti skaičius ant lapo priešais save: dirbdama palydove, jei užsitikrinčiau keturis nuolatinius klientus kasmėnesiniams susitikimams, gaučiau aštuonis šimtus; alga iš Viljamo pridėtų dar tūkstantį du šimtus per mėnesį; išmokos už vaikus — dar keli šimtai. Sudėjus tai ir alimentus, kuriuos dabar iš buvusiojo gaudavau nereguliariai, turėčiau pakankamai apmokėti paskolai ir komunalinėms sąskaitoms ir dar liktų pasilepinti. Ir jei viskas klostytųsi gerai, net turėčiau laisvą savaitgalį. Atsilošiau kėdėje ir iškvėpiau. Kristau, tai tikriausiai pats geriausias planas.

Ūmai prisiminiau, kad paskutiniam pasibarškinimui atvažiuoja Ksaveras. Čiupau telefoną kambaryje ir surinkau registratūros numerį, kad paprašyčiau galimybės išvykti antrą valandą. Man pasakė, kad tai neįmanoma — šįvakar visi kambariai užimti, o kambarinės nekantravo patekti į mano kambarį. Po velnių! Ksaveras — paskutinė galimybė šį savaitgalį užsidirbti pinigų.

Pasigirdo beldimas į duris, atvėrusi jas išvydau stovintį Ksaverą, kurio veide švietė plati nekantri šypsena.

— Dieve, labai atsiprašau, bet pamiršau susitarti dėl vėlyvo išvykimo, turiu dabar pat nešdintis.

— Tai šitaip stengiesi, kad paskutinis mano apsilankymas būtų ypatingas, a?

Sukikenau.

— Apgailestauju. Jei turi daugiau gerų minčių, klausau ausis ištempusi.

Jis pakreipė galvą į šoną.

— Gal tavo automobilyje?

Negalėdama patikėti pažvelgiau į jį.

— E, lauke minus du!

— Bus puiku, — įkalbinėjo jis mane. — Turi storą žieminį paltą — apsivilk jį ant nuogo kūno ir būsi pasiruošusi. Dieve, jau daug metų nedariau to automobilyje. Vien galvodamas apie tai imu užsivesti. Ar žinai tykią vietelę, kur galėtume nuvažiuoti?

— Tiesą sakant, žinau. Bėk į automobilių aikštelę ir palauk, kol išsiregistruosiu.

Nusirengiau nuogai, apsivilkau naują raudonų nėriniuotų siaurikių ir liemenėlės komplektą ir paltą, apsiaviau batus iki kelių ir apsivyniojau vilnonį šaliką. Meldžiausi Dievui, kad išeidama nekluptelėčiau, antraip visas viešbutis gautų pamatyti mano pusplikį užpakalį. Dabar ir pati jaučiausi nusiteikusi — spontaniškumas svaigino ir kaitino. Į kišenę susigrūdau kelis prezervatyvus, pasiėmiau krepšius ir nulėkiau į registratūrą.

Išėjusi į lauką paskambinau Ksaverui ir pasakiau, kuris automobilis manasis. Jis spėjo pastebėti, kaip sėdu vidun, taigi mynė man ant kulnų. Visu smarkumu įjungiau šildytuvą ir ėmiau pamažu slinkti — keliai buvo slidūs ir nenuspėjami. Dėl lėto tempo vidus gavo daugiau laiko įšilti, o langai aprasojo — turėsime bent kiek privatumo. Vis dar snyguriavo ir visur, kur dairiausi, sniego danga buvo stora. Vežiau mudu į ramią miškingą vietovę netoliese. Kai sustojau, jaučiausi patenkinta, kad čia nebuvo kitų automobilių.

Ksaveras sustojo kiek toliau nuo manęs ir įlipo į keleivio pusę mano automobilyje. Buvo nejauku, nepatogu ir šalta, bet keistai malonu. Tiesą sakant, buvo gera vėl pasijusti paaugle!

Užmoviau jam ant varpos prezervatyvą ir pasislinkau, kad jį apžergčiau.

Nieko gero — nei aš, nei jis nesugebėjome įgauti padoraus ritmo. Šiandien mano automobilis tiesiog nebuvo pakankamai didelis patogiam seksui. Su draugužiu čeku viskas būdavo gerai, bet Ksavero stotas įspūdingesnis.

Jis irzo.

— O gal nubėgam ana ten, už to medžio, ir išdulkinsiu tave ant plikos šaltos žemės krentant snaigėms?

— O, kokie mes ekshibicionistai, ar ne? — nusijuokiau. — Velniai nematė, eime.

Mudu puikiai pasismaginome sniege, ir aš ištesėjau pažadą, kad paskutinis jo susitikimas bus geras. Po visko jis įdavė man du šimtus eurų, o aš padėkojau už pasiūlymą dėl nuolatinių mėnesinių klientų.

— Bet rasi man laiko, jei kartais ištaikysiu progą susitikti, tiesa? — paklausė jis.

— Tau, — nusišypsojau, — bet kada.

Jam išvykus sėdėjau snieguotoje tyloje galvodama, kokie visiškai beprotiški buvo pastarieji metai. Pradėjau „karjerą“, apie kurią niekada negalvojau, per dvylika mėnesių pasibarškinau su maždaug 120 vyrų, patyriau geriausio sekso gyvenime, labai sunkiu metu išlaikiau namus, o dabar du klientai parodė man naują kelią, kuris gali atvesti į labai gerą gyvenimą. Kokios mano galimybės? Vėl išsitraukiau lapelį, kuriame buvau surašiusi privalumus ir trūkumus, ir apsisprendžiau. Priimsiu Viljamo pasiūlymą ir darysiu taip, kaip siūlė Ksaveras: keturiems geriausiems nuolatiniams klientams pasiūlysiu išskirtinę „sutartį“. Neabejojau, kad finansiškai viskas bus gerai, be to, laisvas savaitgalis kas mėnesį ir laikas, kurį sutaupysiu nekalbėdama telefonu ir nesiuntinėdama šimtų elektroninių laiškų, buvo didelis privalumas. Nusprendžiau iš pradžių pasikalbėti su Viljamu ir galutinai susitarti dėl darbo. Paskui sudarysiu sąrašą klientų, kurie būtų labiausiai linkę sutikti su nauju pasiūlymu.

Tačiau viskas palauks iki rytojaus, kai naktį gerai išsimiegosiu.

Epilogas. Gyvenimas po prostitucijos

Praėjo daugiau nei šešiolika mėnesių nuo susitikimo su pirmuoju klientu ir šeši mėnesiai nuo to gruodžio ryto, kuomet nusprendžiau priimti Viljamo pasiūlymą ir pamėginti gyventi kitaip. Šios knygos rašymas man buvo labai įdomus užsiėmimas — vėl prisiminiau palydovės darbą, nes jis jau buvo nustumtas į pašalę, užgožtas svarbesnių kasdienio gyvenimo reikalų. Turėjau permąstyti praeitį, motyvus, džiaugsmą ir apmaudą, o tai nebuvo taip lengva. Tačiau šie apmąstymai suteikė man naują požiūrį. Geras metas peržvelgti ir apibendrinti svarbiausius dalykus, kurių išmokė ši keista patirtis.

Vis dar susitinku su keliais nuolatiniais, o retkarčiais, kai pristinga pinigų, — su nauju klientu. Gimtadieniai, atostogos ir išlaidos mokyklai per daug atima iš reguliarių pajamų, todėl keli papildomi klientai retkarčiais padeda ištverti sunkų metą ir neleidžia skolai augti. Išsami sveikatos ir LPL patikra kainavo kelis šimtus eurų — vargu ar tai skatina žmones tikrintis lytinę sveikatą, tiesa? Negalėjau sukrapštyti tų pinigų iš savaitinio biudžeto, todėl jiems uždirbti susitikau su klientu — taip, ironija didžiulė, bet taip jau yra: palydovės darbas vis dar greičiausias man žinomas būdas gauti pinigų. Laimei, esu šimtu procentų sveika. Visada labai saugojausi nesaugaus sekso, bet mane nuolat graužė abejonė, kad galbūt koks netipiškas mikrobas įsigavo į kūną. Patikra numalšino tą nerimą. Tai man dar kartą patvirtino, kad saugus sekas — vienintelis tinkamas būdas, nes jis tiesiog veiksmingas.

Man patinka šis darbas puse etato ir jei sekso pramonė nebūtų toks tabu, mielai būčiau atviresnė. Deja, tai visiškai nepriimtina. Baiminuosi, kad vaikai kada nors sužinos. Jei jie sužinos būdami vyresni, galiu tik viltis, kad supras ir taip smarkiai manęs nesmerks. Viliuosi, užaugę jie bus tokie žmonės, kurie nežinodami visų faktų neskuba kritikuoti ar smerkti. Viliuosi, kad jie — pasitikinčios ir išdidžios asmenybės. Be to, besididžiuoją savo kūnais ir nekamuojami kompleksų, taip paplitusių dvidešimt pirmame amžiuje. Nors dabar palydove dirbu tik retkarčiais, slaptumas tebėra milžiniška našta, nežinau, ar ji kada nors sumažės. Kuo daugiau laiko praeina nuo to meto, kai visu etatu dirbau palydove, atrodytų, paranoja turėtų sumažėti, tačiau ji vis dar verčia mane kasdieniuose pokalbiuose galvoti ir pergalvoti atsakymus. Užsakau staliuką vakarienei — turiu dukart pasitikrinti vardą, nueinu banke pildyti formos — turiu sau priminti tikrąjį vardą. Taip ilgai bendravau darbo asmenybės vardu, kad, kai mane pristato naujam žmogui, pirmiausia topteli darbinis vardas. Dar neprasitariau, bet nuolat jaučiuosi taip, tarsi trūktų vos vieno rankos paspaudimo. Be to, man gerokai per patogu kalbėti apie kūnus ir seksą, todėl turiu nuolat prikąsti liežuvį. Kaip galėčiau paaiškinti, kodėl taip puikiai išmanau seksualumą, nepasirodydama esanti jo apsėsta?

Manau, pirmas klausimas, kurį žmonės norėtų man užduoti, yra „Ar gailiesi?“. Tikiu, kad dariau tai, ką turėjau daryti tuo metu, ir išgyvenau finansinį mėšlyną. Prieš imdamasi prostitucijos, apgalvojau visas alternatyvas, bet jei reikėtų galvoti tik apie save, nesigailėčiau. Aišku, jei mane kada nors išaiškintų, apgailestauti tektų nežmoniškai. Sukūriau pabėgimo planą, bet apie jį negalvoju, nes tai pernelyg siaubinga. Vos prie to prisiliečiu, atšoku nuo pamišusių tėvų ir mokykloje erzinamų vaikų vaizdų. Mane apima šleikštulys nuo minties, kad mylimi žmonės kada nors sužinos ir nutrauks su manimi visus ryšius.

Patirtis buvo įvairiapusė: viena vertus, labai daug sužinojau apie sekso pramonę, klientus ir savo seksualumą, kita vertus, abejoju, ar kada nors būsiu patenkinta įprastu monogamišku „vaniliniu“ lytiniu gyvenimu. Tai man kelia nerimą. Ar vienas partneris išlaikys mano susidomėjimą ilgą laiką? Noriu meilės, stabilumo ir užtikrintumo, kuriuos suteikia sveiki išskirtiniai santykiai, bet ar mano mintys nuklys į žalesnes seksualumo lankas? Galbūt pasirodysiu esanti puiki ilgalaikė lytinė partnerė, nes turiu daugybę minčių, kaip miegamajame išvaikyti nuobodulį. Kas žino? Mudu su Ultanu prieš kurį laiką išsiskyrėme. Jis nenorėjo gatavos šeimos, troško susilaukti savų vaikų, o man jau gana gimdyti kūdikius. Keista, kad tai, kuo labiausiai didžiuojuosi, mano vaikai, galiausiai mus išskyrė. Juk visą laiką jaudinausi, kad mudu išskirs mano gėdinga tamsi paslaptis.

Pagerėjo ir mano finansinė padėtis. Tarkime, kad dabar daugiau pinigų gaunu iš įvairių kitų verslių užsiėmimų, todėl poros klientų retkarčiais pakanka. Manęs nebeslegia spaudimas iš palydovės darbo gauti pagrindines pajamas.

Ši knyga — didžiausia rizika, kurios kada nors ėmiausi, bet viliuosi, kad ji pasirodys to verta. Nenoriu penkiolikos minučių nešlovės. Tikiuosi taip gausianti laiko tvirtesniam finansiniam pagrindui įgyti, galbūt iš naujo pasimokyti kitoje srityje, kur būtų geresnės galimybės įsidarbinti nei ankstesnėje. Aišku, neįmanoma nuspėti, kaip viskas klostysis. Man sunku įsivaizduoti, kad knyga per naktį išpopuliarės ir uždirbs man turtus. Jei taip nutiks, atsiras tikimybė, kad dalis žiniasklaidos užsibrėš tikslą mane surasti. Nors man mano istorija rodosi paprasta ir visai nesensacinga, esu tikra, kad kitiems ji gali nuskambėti fantastiškai. Taip jau surizikavau. Noriu sulaukti sėkmės ir ja pasimėgauti, bet be siaubo, kad mane išaiškins.

Šeima užaugino mane nepriklausomą — tai ir palaima, ir prakeiksmas. Esu tokia nepriklausoma, kad niekas iš šeimos nėra labai artimas ir neįtaria, ką dariau. Kita vertus, praeityje tikriausiai buvau pernelyg nepriklausoma ir neprašiau pagalbos, kai ši būtų pravertusi. Mano draugai ir šeima taip pat buvo užsiėmę, dorojosi su ekonomine krize, todėl nenorėjau prašyti pinigų — galbūt jiems būtų tekę atsakyti, nes patys jų neturėjo. Gali pasirodyti keista, kad buvęs vyras niekada nieko nesumojo, bet, matyt, tai parodo, kiek mažai jis galvoja apie tai, iš kur atsiranda jo vaikų maistas ir drabužiai. Tikiu, kad jis apie tai apskritai negalvoja, ir mane tai tiesiog liūdina.

Kaip reaguočiau, jei po daugelio metų mano dukra ateitų ir prisipažintų dirbanti sekso pramonėje? Na, būčiau siaubinga veidmainė, jei nebūčiau susirūpinusi, bet palaikanti. Jei ji sugebėtų gerai gyventi dirbdama aukšto lygio pramonės subsektoriuje, pavyzdžiui, filmuose, žaisliukų pardavimuose arba erotinėje literatūroje, nemanau, kad prieštaraučiau, jei tik ji nebūtų to pasirinkusi iš nevilties. Tačiau viliuosi suteikianti jai pakankamą išsilavinimą, kad ateityje turėtų alternatyvių karjeros galimybių.

Jei kada nors vienas sūnų pasakytų lankęsis pas palydovę, nerimą man keltų vienintelis dalykas — kodėl jie man tai pasakoja. Esu jų motina — „lytinis gyvenimas“ ir „mama“ įprastai viename sakinyje neatsiranda.

Palydovės darbas pakeitė gyvenimą, bet kol kas nežinau, ar toji permaina į gera, ar į bloga. Meldžiuosi Dievui, kad rizika apsimokėtų. Jei mane išaiškins, žmonės pamanys, jog buvau stereotipinė prostitutė, ir svarstys, kaip galėjau taip žemai pulti. Tokia paprasta globėjiška reakcija labai nuliūdintų ir galiausiai įstumtų mane į kampą, iš kurio tikriausiai niekada neišlįsčiau. Nemanau, jog pasaulis — tikrai ne manasis — pasirengęs palydovei, kuriai tai, ką daro, tinka ir patinka. Dauguma žmonių arba negalėtų patikėti, arba nenorėtų, kad tai būtų tiesa, nes tai mestų iššūkį jų supratimui apie moteris ir jų seksualumą. O tai visai kita tema!

Iš dalies patirtis mane pakeitė. Supratau, kad sekso pramonė traukia eilinius vyrus, o paslaugas dažniausiai teikia eilinės moterys, tokios kaip aš. Noriu pabrėžti, kad žinau, jog pramonė turi daug tamsesnę pusę. Žinau, kad moterimis prekiauja, kad į prostituciją jas atveda vyrai, teigiantys jas mylį arba grasinantys joms, o kai kurios moterys prostitucijos imasi todėl, kad jų protus taip aptemdė narkotikai ir priklausomybė, kad jos negali galvoti apie nieką kitą, tik kaip gauti naują dozę. Visa tai tiesa, bet man netaikoma. Mano istorija — viena valstybėje, galinčioje papasakoti keturis milijonus sekso istorijų.

Dirbdama buvau protinga, gerai organizuota ir tinkamai pasiruošusi. Be to, kaip įsivaizduoju, man pasisekė. Kai kurie vyrai vertė jaustis apdairiai ir nemaloniai, tie susitikimai galėjo baigtis kitaip. Man pavyko išsisukti, bet žinau, kad kartais tai lėmė paprasta sėkmė. Tokią prostituciją, apie kurią pasakojama žiniasklaidoje, reikia išnaikinti ir sustabdyti. Jokios moters negalima versti daryti to, ko ji nenori. Apmaudu, kad darbas, kuriuo užsiėmiau, piešiamas tuo pačiu teptuku. Manau, visiems praverstų į sekso pramonę pažvelgti plačiau ir brandžiau. Pakartosiu: tai visai kita tema!

Ką man asmeniškai reiškė palydovės darbas? Na, palaidojau savo problemas pripažindama paprastą tiesą apie vyrus — jiems patinka savimi pasitikinčios moterys, nepaisant formos ar dydžio. Jie nori normalios moters, kuri būtų atsipalaidavusi, entuziastinga ir seksualiai atvira. Moterys tiki, kad vyrai nori į kartis panašių, tobulų kaip paveikslėliai merginų nuo podiumų ir iš žvilgančių žurnalų, bet manau, jog vyrai supranta, kad šis įvaizdis nepasiekiamas, be to, jie tiesiog nori tikros moters. Iš patirties žinau, kad kliento pasitenkinimas lygiomis dalimis priklauso nuo pokalbio ir sekso. Dabar, būdama su draugėmis, ir girdėdama jas kalbant apie atsikišusius pilvukus, nukarusią rankų odą arba storas čiurnas, turiu prikąsti lūpą, kad nepasakyčiau, jog jos klysta. Juk negaliu paaiškinti savo nuomonę grindžianti plačia patirtimi! Norėčiau pasakyti, nes sutaupyčiau joms daug neapykantos sau ir sielvarto.

Esu mama, buvusi žmona, duktė, draugė ir prostitutė. Iš pradžių bijojau, kad paskutinis žodis pažemins likusius, bet taip nėra. Nesu „puolusi moteris“. Mano seksualumas neatitinka daugumos supratimo apie moteris, bet tokia jau esu. Neatstovauju visoms moterims, tik savaip gyvenu. Galiausiai juk tai ir svarbiausia, ar ne? Eiti savu keliu. Priėmiau iššūkius ir priėmiau sprendimus, kad juos išgyvenčiau. Galbūt nepritarsite mano metodams, bet nemanau, jog kas nors galėtų kritikuoti mano motyvus. Nepaisant to, ką apie mane gali pagalvoti žmonės, esu normali moteris, kaip visos kitos.

Išnašos

Spartaus ekonomikos augimo laikotarpis Airijoje 1995–2008 m. (Vert. past.)

Vyne slypi tiesa (lot.)

Content

O’Kelly Scarlett Tarp paklodžių