Хантер Хамфри

Vyrų failai

Humfrey Hunter

VYRŲ FAILAI

Ką iš tiesų vyrai mano

apie santykius ir meilę

Tikros vieno vyruko pasimatymų istorijos

Iš anglų kalbos vertė

Ieva Sakalinskaitė

Versta iš: Humfrey Hunter, The Men Files, Headline, 2011

ISBN 9786090105016

Copyright © 2011 Humfrey Hunter

© Vertimas į lietuvių kalbą, Ieva Sakalinskaitė, 2012

© Leidykla „Alma littera“, 2012

Redaktorė Simona Kaziukonytė

Korektorė Ramutė Prapiestienė

Viršelio dailininkė Aida Čeponytė

Maketavo Jurga Morkūnienė

Reičelei ir Sarai

PRATARMĖ

Vyrų failai – tai jokių taisyklių ir apribojimų nevaržoma knyga, kurioje be galo atvirai pasakojama, kaip vieniši vyrukai elgiasi, kaip mąsto, ko nori ir kodėl elgiasi būtent taip, o ne kitaip. Šią knygą parašyti įkvėpė tai, ko vienas vyras – aš – išmoko pasibaigus ilgalaikiams santykiams su mergina. Tai knyga, kurios vienišos moterys laukė, – ji pagaliau iššifruos milijonus gluminančių signalų, kuriuos mes, vyrai, paprasti padarai, siunčiame sąmoningai ir nesąmoningai.

Vyrų failai atskleis tiesą apie vyrus – tai, kad jie yra sudėtingi ir prieštaringi, tačiau kartu ir ne tokie paslaptingi, kokie atrodo. Skaitydama apie vienišų vyrų gyvenimą ir galvoseną, išmoksite atpažinti nenorinčius įsipareigoti vyrus, paskatinti vyrą pakviesti jus į pasimatymą, be to, sužinosite, kodėl vyrai kartais nesiūlo rimtos draugystės, net jei to nori.

Pasibaigus mano antrai ilgai draugystei su mergina, netrukus ėmiau rašyti straipsnius apie vyrų ir moterų santykius. Šis darbas privertė daryti tai, ką moka labai nedaug vienišų vyrukų – analizuoti, kaip elgiasi kiti, tokie pat kaip aš. Knygoje tai atskleidžiama kur kas nuodugniau nei straipsniuose. Joje papasakota viskas, ką jums reikia išmanyti apie vyrus, vieno normalaus vyruko – mano – akimis. Tai žinodama, galėsite žaisti pasitikėdama savimi, valdyti padėtį, o svarbiausia – gerai pasilinksminti.

Pastaba: ši knyga nėra vadovas, mokantis, kaip nutverti tobulą vyrą. Nėra visiems tinkamo, šimtaprocentinę sėkmę garantuojančio būdo rasti norimą partnerį, nes nėra dviejų vienodų žmonių. Ši knyga tiesiog suteiks daug informacijos apie vyrus ir papildys jau turimas jūsų žinias. Derindamos šiuos dalykus, galėsite susikurti savas santykių taisykles ir reikalavimus. Paskui jau pati rinksitės, ar kovoti dėl patinkančio vyro dėmesio. Aš galiu tik parengti jus, kad suvoktumėte, kaip rizikuojate užmegzdama pažintį su vyru, ir padėti suprasti, kaip svarbu tinkamai pasitelkti savo žinias ir patirtį.

Taigi pagrindinis šios knygos tikslas toks: pasidalyti su jumis savo dvejų su puse metų viengungišku gyvenimu ir viskuo, ką tuo metu man papasakojo vyrukai ir merginos, kad suprastumėte, kodėl vyrai randa tą vienintelę ir pameta dėl jos galvą tam tikru laiku.

Taigi, pirmiausia grįžkime prie to dvejus su puse metų trukusio viengungiško gyvenimo.

Vienišų vyrukų failas atidaromas

Aš išsiskyriau ne itin dramatiškai, kaip skiriasi kai kurie kiti žmonės. Po trejų gana laimingų metų su savąja „eks“ suvokiau, kad ji – ne ta, su kuria norėčiau praleisti visą savo gyvenimą, ir mudviejų santykiai nutrūko.

Ką gi, taip pasitaiko.

Tačiau kitą dieną mano draugas Džilis patarė visus metus nesileisti į rimtus santykius su nauja mergina. Buvau trisdešimtmetis, o per pastaruosius aštuonerius metus neturėjau merginos visus šešis mėnesius (tarp dviejų ilgų draugysčių). Džilis pasakė, kad man reikia nueiti į pasimatymus su daugybe merginų prieš įsipareigojant vėl.

Anot Džilio, būtina laikytis šios „vienų metų taisyklės“, nes esu minkšto būdo ir linkęs pernelyg greitai įsimylėti. Jis įspėjo, kad jei nebūsiu atsargus, užmegsiu naujus santykius dar nebūdamas pasiruošęs ir po poros metų vėl teks skausmingai išsiskirti.

Tuos dvylika mėnesių man buvo leista susitikinėti su tieka merginų, kiek tik noriu, tačiau be jokių įsipareigojimų. Šis požiūris man buvo naujas – iki tol nebuvau sąmoningai nusprendęs likti vienišas. Bet kuo daugiau mąsčiau apie Džilio pasiūlymą, tuo išmintingesnis jis man atrodė.

Galų gale nė viena iš ilgų mano draugysčių nenusisekė. Buvau bebaigiąs trečią dešimtį, ir iš esmės visi mano draugai jau buvo įsipareigoję. Jie tuokėsi, gimdė vaikus, o aš vis dar trypčiojau – tebeieškojau didžiosios gyvenimo meilės.

Nors nuojauta mane ragino judintis ir pasivyti draugus – kuo greičiau vesti ir susilaukti vaikų, nutariau, jog Džilis teisus. Verčiau neskubėti, geriau pažinti save ir suvokti, kuri mergina tinkamiausia, ir tik išsisklaidžius abejonėms, kad ji yra ta vienintelė, žengti lemtingą žingsnį.

Staiga į vyrų ir moterų santykius ėmiau žvelgti naujai. Ėmiau kitaip ir daug smulkiau analizuoti sutiktas moteris ir savo reakciją į jas. Mano meilės reikalai virto tarsi tyrimų projektu. Tai buvo nuostabu.

Paskui, lyg netikėtai nukritus laimei iš dangaus, tapau šios srities žinovu. Tai yra buvau paprašytas rašyti laikraščio skiltį apie vyrų ir moterų santykius. Vyrukas, daręs tai anksčiau, ką tik išėjo iš darbo, nes susižadėjo (geros tai ar blogos naujienos, priklauso nuo to, kaip pažiūrėsi), ir buvo nutarta, kad aš jį pakeisiu.

Staiga mano „tyrimų projektas“ persikėlė į visiškai naują lygmenį. Tapau vyrų ir moterų santykių žinovu ir turėjau puikų pasiteisinimą dirbti tiek, kiek noriu. Galų gale tai nebebuvo darbas dėl paties darbo – dabar viską dariau dėl skaitytojų. Jie norėjo žinoti, kaip veikia vienišo vyruko protas, o mano pareiga – jiems tai atskleisti.

Taip gavau nuostabią galimybę kyštelėti nosį į kitų žmonių meilės reikalus. Ėmiau apie tai klausinėti draugų – vyrų ir moterų. Išgirdau daugybę pačių įvairiausių meilės istorijų. Vienos mane prajuokino, kitos privertė rausti, trečios tiesiog atėmė žadą.

Kone dvejus metus pasakojęs apie nuotykius meilės fronte, sėmęsis patirties iš nesuskaičiuojamos daugybės žmonių ir ją apibendrinęs, beveik baigiau tyrimą. Jo rezultatas – mintis parašyti šią knygą.

Joje norėjau paaiškinti merginoms, kaip įsiskverbti į vienišo vyruko širdį, kaip suprasti, kokias klaidas mes darome, kodėl su kai kuriomis merginomis elgiamės tik taip, o ne kitaip, kaip vyrai elgiasi įvairiais pažinties tarpsniais, ir signalus, į kuriuos atsiliepiame teigiamai arba iš baimės pasipustome padus. Ši knyga pasakoja apie tai, kas vyko aplink mane ir man. Joje surašytos mano girdėtos ir matytos istorijos, patarimai, kuriuos daviau, gavau ir kurių nepaklausiau, dalijamasi išmintimi ir apnuoginami randai, įgyti einant šiuo keliu – nieko neslepiant.

Perskaičiusi šias istorijas, įgysite žinių, tarsi pokerio lošėjas, galvojantis apie naudą ir kortas, kuriomis galėsite pasinaudoti priimdama savus sprendimus, kad lengviau pasiektumėte rezultatą arba gautumėte trokštamą vyruką.

Knyga ne tik atskleidžia paslaptis, kaip veikia vienišo vyruko protas. Ją perskaičiusios įsitikinsite, kad gal jūsų meilės reikalai nėra jau tokie prasti, nors ir nepasisekė su vyruku, kuris taip patiko, nes čia pateiktos neišgalvotos istorijos. Ne viską patyriau aš pats (antraip gyvenčiau labai keistą gyvenimą), kai ką ir kiti. Ši knyga, – labai džiugu tai sakyti, – nėra tiesiog mano meilės pakilimų, nuosmukių ir vingių ataskaita (atsiprašau – negalėjau šito nutylėti). Tačiau joje rasite nemažai ir mano išpažinčių.

Svarbiausia, kad jūs, vienišės, perskaičiusios visas istorijas, suprasite, jog pasimatymai kartais nepasiseka visai ne dėl jūsų kvailumo ar nemokšiškumo ir jog vyrai visai nėra tokie paslaptingi, kaip manėte. Tada jūsų pasitikėjimas savimi smarkiai išaugs... o juk visi žino, kad jis traukia kaip magnetas.

Prieš pereinant prie pirmo skyriaus, reikia dar kai ką pasakyti. Rašant paskutinę šios knygos eilutę, mano tyrimas dar buvo nebaigtas, – tebebuvau vienišas. Tačiau netrukus mano gyvenime visiškai netikėtai atsirado mergina – tada, kai jos nė neieškojau. Tiesą pasakius, jau ketinau tas paieškas mesti. Bet mergina vis tiek atsirado – ir liko su manimi. Ji vardu Šarlotė, šiuose puslapiuose jos vardas bus keletą kartų paminėtas. Ji tarė žodį ir knygos gale.

Dabar aišku, kad pažintis su Šarlote apvainikavo mano tyrimą, buvo paskutinė mano išmokta pamoka: aš supratau, kaip, kodėl ir kada sutikau tą vienintelę.

Pirmas skyrius

PAŽINTIS SU VYRAIS

• Ką vyrai daro, kad susipažintų su merginomis

• Ką vyrai galvoja, mėgindami užmegzti ryšius su merginomis

• Kodėl pats ramiausias vyras nėra pats patikimiausias

• Kaip atpažinti vyrą, keičiantį merginas kaip kojines

Kai vyras pirmąsyk pamato merginą, jo galvoje iškyla du klausimai. Pirmas: „Ar ji pasimylės su manimi?“, antras: „Kaip greitai tai įvyks?“

Nesiruošiu to aiškinti, teisinti ar tvirtinti. Mes tiesiog tokie esame.

Na gerai, čia pateikiau blogiausią pavyzdį – tyčia sugrioviau jūsų viltis. Patikėkit, iš tiesų nesame tokie blogi. Tarp mūsų yra ir tokių, tačiau toli gražu ne visi. Bet žinoti, iš kur tokių atsiranda, pravartu.

Dalykas tas, kad esama vyrukų, kurie šnekės kas ant seilės užeina, kad tik įsitemptų jus į lovą, ir galiu lažintis, jog beveik kiekvienai merginai yra tekę bent kartą įsipainioti į tokius nuotykius.

Joms nėra ko gėdytis. Visiškai. Jos tik surizikavo ir negavo ko norėjo. Nėra prasmės knaisiotis praeityje, tad jei jums taip nutiko, tiesiog gyvenkite toliau. Nesijaudinkite dėl to, ko negalite kontroliuoti, tarkim, praeities. Tiesiog įdėkite ją į „patirties dėžutę“ ir stenkitės nebekartoti klaidų. Ne todėl, jog padarėte ką blogo, o todėl, kad vėliau blogai jautėtės. Verčiau išvengti šio nemalonumo.

Dabar paaiškinsiu kaip.

Taisyklė

Laikydamasi vienos paprastos taisyklės, labai padidinsite galimybę apsisaugoti. Gal ne kaskart, bet ilgainiui nauda bus akivaizdi.

Ši taisyklė gali būti aiškinama labai sudėtingai (velniai rautų, juk žmonės apie tai netgi rašo knygas), bet aš suformuluosiu ją kaip galima paprasčiau.

Jei vyrukas jums patinka, neskubėkite gultis su juo į lovą.

Paprasta, ar ne? Vis dėlto labai daug moterų nekreipia dėmesio į neabejotiną faktą – kuo greičiau permiegama su vyru, tuo didesnė tikimybė, kad...

Žinoma, jei jums iš vyro reikia tik sekso, šokite su juo į lovą progai pasitaikius. Beje, aš nemanau, kad merginos elgiasi blogai mėgaudamosi atsitiktiniais lytiniais santykiais. Tačiau esu įsitikinęs, kad vyrams paprasčiau atskirti seksą nuo emocijų nei moterims, todėl šiuo atveju moterys labiau rizikuoja (pati didžiausia rizika – įsimylėti žmogų, su kuriuo permiegojote). Teigiu taip ne todėl, kad būčiau seksistas ar antifeministas, tiesiog tokį apibendrinimą padariau dvejus metus stebėdamas žmones.

Ši taisyklė turi ir išimčių. Bet trumpalaikiai romanai retai baigiasi santuoka.

Kodėl?

Ir dvidešimt pirmo amžiaus

vyrai yra vyrai

Įsivaizduokite vyrą, išsirengusį medžioti briedžių. Jis ištisas savaites, gal net mėnesius, rengiasi medžioklei. Su draugais pasirūpina įrankiais, drabužiais, šautuvais, maistu ir taip toliau. Vyrai nusprendžia, kur apsistos, kuris iš jų vairuos, apskaičiuoja, kiek jiems atsieis medžioklė. Jie tam sugaišta ilgas valandas ir pajunta nepaprastą palaimą dar nė neišėję iš namų.

Pagaliau medžioklė prasideda. Jie aptinka briedį ir, ak, – tai didingas gyvūnas. Stiprus, nuostabiai gražia galva ir įspūdingu ragų vainiku. Taip, žvėris toks, kokio jie troško, tai jų gyvenimo briedis. Tad jie seka paskui jį per mišką kuo tyliau, kad nepabaidytų puikaus žvėries. Seka valandų valandas, kol vienam medžiotojui pasitaiko palanki proga. Jis išsitraukia šautuvą, užtaiso jį ir iš lėto taikosi. Jis žino, kad tai didžiausias ir puikiausias kada nors jo matytas briedis, šaunus medžiotojo trofėjus. Jis susinervinęs, susijaudinęs, jaučiasi pakiliai.

Galiausiai briedis pribaigiamas, vyrai sunkiai neša jį į viešbutį. Po kelių savaičių taiklusis šaulys gauna briedžio galvos iškamšą, kad galėtų amžinai gėrėtis tankiu ragų vainiku ir visiems svečiams pasakoti, kaip sumedžiojo žvėrį. Ta galva jam reiškia labai daug. Jis vertina trofėjų.

Dabar įsivaizduokite, kad vieną dieną tas pats vyras važiuoja automobiliu per mišką. Toks pat didingas gyvūnas kerta jam kelią, ir, nelaimė, automobilis partrenkia briedį, šis žūva. Vyras iššoka iš automobilio ir spokso į žvėrį. Jis – medžiotojas ir pažįsta briedį, supranta, jog tai puikus egzempliorius. Bet ar jis parsiveža ir iškemša jo galvą, kad galėtų grožėtis iki dienų galo?

Ne. Jis galvoja: „Kaip apmaudu, vargšelis“, nutempia maitą nuo kelio ir važiuoja namo. Tokiomis aplinkybėmis briedis jam yra bevertis.

Štai kaip vyrai mąsto, ypač apie seksą.

Klausimas: kuriuo briedžiu norėtumėte būti?

Atsakymas: ne tuo, kuris buvo partrenktas kelyje.

PASLAPTIS

Vyrai nori jus vertinti kaip labai vertingą prizą. Jaustis ypatingi, kad turi jus. Jei tai suprasite, galėsite pasinaudoti.

Ženklai ir nuorodos

Tad kaip tinkamai koketuoti, tai yra duoti vyrui ženklą, kad jums su juo smagu, o ne „nupirk man išgerti, ir šiąnakt aš tavo“?

Paprastai: kontroliuokite save. Nuspręskite, ką darysite, ir nenukrypkite nuo kurso. Susikurkite savas taisykles. Siūlau ne aklai laikytis Taisyklių (apie jas pakalbėsiu vėliau), o pačiai numatyti gaires, kuriomis vadovaudamasi nesugadinsite reikalo.

Kaip nesielgti

Štai pažįstamos merginos pasakojimas apie draugę, paremtas tikrais įvykiais, o ne kokia iš lūpų į lūpas einanti ir vis gražinama paskala: „Nepatikėsi, mano draugė...“

Ne, tai tikra istorija. Aš netgi žinau, kuo vardu jos herojė. Tačiau neįvardysiu – nesu toks bjaurybė.

Taigi, mergina nueina į pasimatymą su vyruku, kuris jai labai patinka. Ji garsi kaip mėgėja per pirmą pasimatymą nueiti per toli, ypač jei išlenkia taurelę, todėl duoda sau žodį neprisigerti, kad neprarastų savitvardos. Ji netgi nepašalina plaukų nuo kojų ir bikinio zonos – dėl to, jos manymu, nekils noras tą naktį nusimesti drabužius priešais vyrą.

Tačiau mergina kaušteli, įsismaginusi parsitempia vyruką į namus ir sukuria gudrų planą. Pasodina jį ant sofos, pati nulekia į vonios kambarį ir puola paskubom skustis. Paskui segėdama trumpu sijonėliu gundomai atsistoja miegamojo tarpduryje.

Vyras nužvelgia ją ir, pamatęs jos kojas, išplečia iš siaubo akis. Mergina sutrinka ir žvilgteli žemyn.

Pasirodo, padauginusiai kokteilių, grožio procedūra ne itin pavyko – ji susipjaustė peiliuku. Kojos kruvinos.

Mergina suklykia, lekia į vonią, užsirakina ir ima raudoti. Vyrukas pabeldžia į duris ir guodžia, kad nėra taip jau blogai, bet ji nesiklauso. Liepia jam nešdintis, ir jie daugiau nebesusitinka.

Argi tai meilės istorija?

Tad ką jai dabar daryti? Arba artimiausius dvidešimt metų graužtis dėl nesėkmės, arba nusijuokti ir gyventi toliau, nes nėra prasmės jaudintis dėl to, ko nebepakeisi. Be to, lažinuosi, kad mergina tokios klaidos daugiau nepadarys.

Tikriausiai jau atspėjote, kad patarčiau jai rinktis antrą variantą. Bet būčiau pridūręs dar kai ką: jai reikėjo paskambinti tam vyrukui. Jei jis – geras žmogus ir ji jam patiko, būtų numojęs ranka į nesusipratimą. Jei viskas būtų baigęsi gerai, būtų turėję iš ko juoktis ilgus metus.

Net jei mergina jam buvo nebeįdomi, vargu ar ji galėjo prisidirbti labiau, nei jau prisidirbo.

Išmoktos pamokos

Kaip jai reikėjo elgtis? Norėdama išvengti pažeminimo, mergina pirmiausia turėjo nesitempti vyruko į namus.

Iš esmės permiegoti su vyruku per pirmą pasimatymą nėra blogai, bet jei jūsų tikslas – užmegzti ilgalaikius santykius, per anksti puolusi jam į glėbį galite prisidaryti rūpesčių.

Ta mergina pasirinko netikusį sprendimą. Ji nebevaldė padėties, todėl prarado vyruką.

Bet istorija nebūtinai turėjo baigtis šitaip. Iš tikrųjų dar ne viskas buvo prarasta netgi po to, kai jinai išspyrė jį lauk. Jei kitą dieną būtų jam paskambinusi, atsiprašiusi ir paklaususi, ar negalėtų nupirkti jam išgerti, jis gal būtų atsakęs: gerai, susitikim. Ji būtų gavusi antrą progą.

Aš ir vėl vienas

Bet kuriam vienišam vyrukui, ką jau kalbėti apie tą, kurio santykiai su drauge nutrūko neseniai, susipažinti blaiviam yra vienas didžiausių gyvenimo iššūkių. Ką jai pasakyti? Ir kaip oriai pasitraukti atstumtam? Abiem atvejais, kai likau vienišas po kelerių metų draugystės su mergina X. ir mergina Y., neturėjau apie tai supratimo.

Tačiau turėjau slaptą ginklą – B.

B. – vyrukas, kuris ne kartą bus minimas šioje knygoje. Jis yra geras mano draugas, bet daro man blogą, labai blogą įtaką. Šis tipas daug geria ir turi visą moterų viliojimo arsenalą, kuriuo naudojasi bet kur ir bet kada – dieną ar naktį. B. per savaitę susipažįsta su keliomis moterimis, kartą permiegojęs, tuoj pat praranda susidomėjimą ir ieško kitos. Tai tipiškas mergišius, blogiukas iki kaulų smegenų, neketinantis kurti šeimos ir surimtėti.

Jis tikrai nėra koks nedorėlis – tai mano draugas, mielai pasisiūlęs pasidalyti patirtimi ir mintimis, tikėdamasis, kad tai man pravers rašant knygą, tačiau tikrai nenorėčiau, kad mano seserys su juo susitikinėtų. Tokius vyrus turėtumėte atpažinti, perprasti ir vengti.

Beje, jei ką darau ne taip, dėl to kaltas B., o ne aš.

Prašau to nepamiršti.

Kad ir kas tai būtų, mane privertė B.

B. turi paprastą būdą apsukti merginoms galvas susipažindamas. Naudojosi juo daugybę kartų ir prisiekinėja, kad yra veiksmingas. Būdas paprastas: pamatai išvaizdžią merginą, atsipalaidavęs šypsodamasis prieini, pažvelgi jai į akis ir iš lėto sakai: „Atsiprašau, tu be galo žavi.“ Lukteli, kol mergina nusišypso, parausta ir priduri: „Jei tu dar neįsipareigojusi, labai norėčiau pakviesti tave išgerti.“

Pasiseka, jei ji atsako: „Taip, būtų nuostabu“, judu apsikeičiate telefono numeriais, ir tiek. Net jei mergina turi vaikiną, pasijunta kaip ant sparnų, nes nepažįstamasis mano, kad ji žavi, o tu svaigsti nuo žinojimo, jog privertei ją nusišypsoti. Abiem gerai – ir jai, ir tau.

Taigi nutariau išmėginti šį būdą.

Visiška nesėkmė

Vieną ankstyvą ketvirtadienio vakarą Londono metropolitene pamačiau žavią tamsiaplaukę. Stovėjome gana arti vienas kito, ir kai susidūrus mudviejų žvilgsniams ji nusišypsojo, mintyse ėmiau kartotis B. pamoką.

Porą kartų nusišypsojusi ji netrukus išlipo iš traukinio dviem stotelėmis anksčiau, nei reikėjo lipti man. Iškart nutariau nepraleisti progos.

Laimė, peronas buvo beveik tuščias, tad jei kas, niekas nesužinos apie mano nesėkmę.

Patapšnojau merginai per petį, ji atsigręžė ir nusišypsojo. Giliai įkvėpiau ir atsargiai pasakiau atmintinai išmoktus stebuklingus žodžius. Jie nuskambėjo įtikinamai. Pasijutau be galo laimingas.

Mergina išjungė „iPode“, išsiėmė ausines ir man teko pakartoti žodžius.

Buvau priblokštas: šįkart jie nuskambėjo siaubingai. Kai nutilau, mergina apdovanojo mane kerinčia šypsena ir tarė: „Atleiskite, aš turiu draugą. Bet ačiū.“

Atsakiau, kad jos draugui labai pasisekė (neįstengiau sugalvoti nieko kita – B. nepaaiškino, kaip elgtis tokiu atveju), ir mergina nuėjo palikusi mane sugniuždytą.

Visiškai sugniuždytą? Ne.

Priėjusi perono galą (man teko laukti kito traukinio – dar viena nesėkmė), ji atsigręžė, pamojavo ir nusišypsojo miela, spindinčia šypsena. Tą akimirką supratau, kad net jeigu žodžiais viską sugadini, kaip sugadinau aš, toks netikėtas poelgis gali bent jau praskaidrinti dieną.

Ar dar kada nors mėginau šitaip susipažinti su moterimi?

Ne – išdidumas neleido.

Užkalbinimo būdai ir įspėjamieji ženklai

Susipažinti su mergina taip kaip Londono metropolitene man buvo labai neįprasta. Ne mano stilius. Vyrus galima suskirstyti į dvi kategorijas: tuos, kurie baiminasi gauti neigiamą atsakymą, ir tuos, kurie jo nebijo. Aš visuomet bijojau.

Tie, kurie nesibaimina būti atstumti, negaišta laiko laukdami, kol mergina užmegs akių kontaktą ir droviai nusišypsos. Jie iškart eina prie reikalo, vos išvydę potencialų grobį. Jei mergina atsisako bendrauti, ne bėda. Jie tiesiog apsisuka ir ieško kitos dėmesio vertos merginos, o pirmajai antros galimybės nebesuteikia.

B. daro taip. Naktiniame klube nusižiūrėjęs gražią merginą, prieina ir sako: „Labas, man patinka tavo bateliai. Ar galėčiau sužinoti dydį?“ Net jeigu ji jam mesteli kupiną pašaipios paniekos žvilgsnį ir pasiunčia toli toli, jis šypsodamasis pasitraukia ir ima žvalgytis kitos. Kaip jis nuolat taip sugeba, nežinau. Bet sugeba. Jis net turi moto: „Geriau pabandyti ir patirti nesėkmę, nei išvis nebandyti“ ir pasitelkia jį pristigęs drąsos. Tiesa, ne taip jau dažnai, nes jam velniškai sekasi.

Bijantieji būti atstumti – jų kur kas daugiau – šitaip nesielgia. Mums reikalingas merginos padrąsinimas, ženklai, rodantys, kad turime šiokių tokių šansų, kol dar su ja nepasisveikinome. Šypsena ir malonus žvilgsnis, skatinantis pagalvoti: „Manau, aš jai tiksiu.“

Nelaikau savęs drovuoliu, bet, palyginti su B., atrodau lyg koks lepšis. Nors tikrai toks nesu.

PASLAPTIS

Jei vienišas vyrukas mato išvaizdžią merginą, bet nesiartina, jis bijo būti atstumtas. Tai vienintelis galimas paaiškinimas.

Mes tikrai nesame drovūs

Kad tai įrodyčiau, papasakosiu dvi istorijas. Pirmoji yra apie mane, ji, kaip ir atsitikimas Londono metropolitene, nutiko per šešis mėnesius tarp dviejų draugysčių. Laukiau eilėje prie bankomato greta naktinio klubo, į kurį ketinau eiti, ir pamačiau ant žemės dvidešimties pensų monetą. Pakėliau ir apsidairiau. Už manęs stovėjo daili brunetė. Padaviau jai monetą, sakydamas, kad ji atneš man trokštamą sėkmę. Mudu ėmėme kalbėtis, paskui keletą savaičių susitikinėjome. Gražus poelgis, pamaniau. Tąkart buvau kiek išgėręs ir atsipalaidavęs. Bet vis tiek gražus poelgis.

Kita istorija yra apie B. Jis sporto salėje su draugu varžėsi, kuris pakels sunkesnį svorį, ir pralaimėjęs nutarė paplaukioti baseine. B. pliuškenosi, ir jam jau darėsi nuobodu, bet iš persirengimo patalpų išėjo mergina su bikiniu. Ji šoko į baseiną, porą kartų mostelėjo rankomis ir išnėrė visai šalia mano draugo. Išlipusi iš baseino nusišypsojo jam. B. pamatė, kad ji labai graži, o sudėta lyg kokia aktorė iš „Gelbėtojų“ (tai jo žodžiai, ne mano). Mergina lėtai nužingsniavo į sauną.

B. palaukė porą minučių ir nusekė jai iš paskos. Atidaręs duris, nieko negalėjo įžiūrėti (sauna buvo pilna garų), todėl tarė: „Žinau, kad čia kažkas yra, bet nematau jūsų, todėl atleiskit, jei netyčia atsisėsiu ant kelių.“ Mergina nusijuokė, ir jie truputį paplepėjo, kol B. pasidarė per karšta.

Paskui jie nuėjo išgerti kavos, ir mergina jam davė savo telefono numerį.

Po trijų dienų B. susitiko su ja, ir jie pusvalandį praleido kartu. Sužinojo, kad ji linksma, daug juokiasi, mėgsta bendrauti. Atrodė, yra vilčių.

Tačiau B. laukė nemaloni staigmena.

Mergina užsiminė gyvenanti netoli sporto klubo, kuriame jie susipažino, tad B. paklausė, ar ji dirba kur nors netoliese.

– Ne, – atsakė mergina, – aš ką tik parvažiavau savaitei.

– Aha, parvažiavai. Iš kur?

– Iš universiteto.

B. vos nepaspringo.

Jam teko paklausti: „Kiek tau metų?“

– Dvidešimt vieni, o tau?

– Trisdešimt.

– Ak, – atsiliepė ji lyg niekur nieko.

B. negalėjo atsikvošėti, nes devyneri metai – didelis amžiaus skirtumas. Kai jis baigė mokyklą, jai buvo septyneri. O kai jis baigė universitetą, jai buvo likę pora metų iki mokyklos baigimo.

Staiga B. viltys žlugo. Jis nė nenutuokė, kad mergina tokia jauna. Būtų jai davęs mažiausiai dvidešimt penkerius. Ne todėl, kad būtų atrodžiusi vyresnė, nei yra iš tiesų, o dėl to, kad buvo tokia savimi pasitikinti, jog jam nė nedingtelėjo, kad jai tik dvidešimt vieni.

Jie išgėrė dar, ir B. nuotaika praskaidrėjo, nors jis vis primindavo sau, kokia jauna naujoji pažįstama. Galų gale mano draugas nutarė šį klausimą atidėti kitai dienai, ir pasimatymas užtruko iki ryto.

Keletą dienų po to B. jautėsi pakliuvęs į keblią padėtį. Jiedu smagiai praleido laiką, bet ji – dvidešimt vienų metų universiteto studentė. Ar derėjo su ja prasidėti?

Kodėl vyrai ir moterys yra skirtingi

Kitą vakarą aš pietavau su B. ir keletu draugų – bendraamžių vyrukų ir merginų. Jis papasakojo jiems apie tą studentę ir amžiaus skirtumo problemą, nes tikrai nežinojo, ką daryti. Vyrukai kvatojosi susiėmę už pilvų, o draugus turinčios merginos tik santūriai šypsojosi. Tačiau vienišės nesišypsojo. Viena jų piktai užsipuolė B.:

– Tu apgailėtinas, – tėškė jam. – Susitikinėk su bendraamžėmis. Vyrai, užmezgantys pažintis su daug jaunesnėmis merginomis, yra nevykėliai, nemokantys elgtis su brandžiomis moterimis.

Aš turbūt nesu labiausiai subrendęs žmogus pasaulyje, nes man tai pasirodė žiauru. Taip manė ir B., tad liepė merginai susikišti pyktį į savo vienišą sėdynę. Jei tik būtų norėjęs, tegu ir keikiamas, vis tiek būtų susitikinėjęs su dvidešimt vienų metų mergina.

Bet ko ta vienišė taip įsiuto? Kodėl taip įniršo, kad vyresnis vyras susitikinėja su jauna mergina?

Kodėl kerštas buvo saldus

Kiekvienas vyras, kada nors bendravęs su bendraamže, žino, koks jausmas apima sužinojus, kad ja domisi vyresnis.

Suvokus, jog varžaisi dėl šios nuostabios būtybės su tuo, kurį įveikti nėra jokios vilties, paširdžius sugniaužia bejėgiškumas ir savigaila atmiešta baimė. Taip, tu esi linksmas, tu ją dievini, tu sutari su jos draugais. Galbūt net turi automobilį ir neblogą darbą.

Bet jis vyresnis. Ir todėl savaime kietesnis už tave.

Tas jausmas tiesiog žudo. Jis sekina, kankina ir verčia jaustis apgailėtinais mažvaikiais. Net jei susiduriame su vyresniu vyru, už kurį esame visa pėda aukštesni ir išvaizdesni, tai nieko nereiškia. Jis vyresnis, todėl jis laimi, ir mes nieko negalime padaryti.

Turbūt skaudžiausią smūgį gyvenime patyriau, kai būdamas dvidešimties atsidūriau tokioje padėtyje. Mano varžovas buvo aštuoneriais metais vyresnis, kur kas turtingesnis ir turėjo daugiau gyvenimiškos patirties. Žinoma, jis neskyrė merginai tiek dėmesio, kiek aš. Jų nesiejo toks nuoširdus ryšys, koks siejo mudu. Aš tai žinojau, žinojo ir ji. Bet tai nieko nereiškė. Jis buvo vyresnis, ir man teko pasitraukti.

Tad kai ta vienišė užsipuolė B., kad jis, trisdešimtmetis, susitikinėja su dvidešimt vienų metų mergina, supratau jos pyktį. Toks pat bejėgiškas įniršis apima mus, vyrukus, kai mūsų bendraamžę nustveria vyresnis. Nesupratau tik, kodėl ji užjautė jauną „nekaltą“ merginą, pakliūsiančią į klastingo vyresnio vyro pinkles.

Dingtelėjo, jei šita pikčiurna pati būtų susitikinėjusi su keleriais metais vyresniu vyru, kai mes buvome dvidešimt dvejų ar dvidešimt trejų, būtų maniusi, kad draugauti su brandžiu žmogumi yra šaunu. Ji būtų pažvelgusi į mus iš aukšto ir pareiškusi: „Vyresni vyrai – daug vertesni. Jie – vyrai. O jūs – berniukai.“

Deja, brangute. Dabar viskas pasikeitė.

Aišku, garsiai to nepasakiau – nesu toks drąsus. Be to, nenorėjau būti apipiltas gėrimu. B. nepasidrovėjo jai atsikirsti, todėl buvo aplietas puse stiklinės „Pinot Grigio“.

B. priima sprendimą

Tą vakarą B. neapsisprendė, ar jam toliau bendrauti su dvidešimt vienų metų mergina, ar ne. Po kelių dienų mudu susitikome, ir jis paklausė mano nuomonės. Mačiau, kad mergina jam patinka, todėl daviau jam tokį patarimą, kokį ir jis man būtų davęs, jei būčiau atsidūręs tokioje padėtyje.

– Išvardysiu penkias priežastis, dėl kurių pasitraukti būtų kvaila, – pasakiau. – Pirma: jai dvidešimt vieni, o tau patinka karštos merginos. Antra: visi draugai tau pavydės. Trečia: ji jauna, todėl nesistengs tuoj pat tavęs suvystyti. Ketvirta: nutraukdamas santykius, parodysi, kad pasidavei bendraamžių spaudimui, ir būsi nevykėlis. Penkta: ji studentė, todėl nereikalaus, kad leistum daug pinigų jos reikmėms. Taigi, nemažai laimėsi.

Tai buvo argumentai „už“. Paprašėme poros draugių pateikti argumentus „prieš“.

Pirma, merginai iš saunos rūpi, kaip grąžinti studijų paskolą, o B. dirba normalų darbą, tad kas tarp jų bus bendro? Nieko, tikino jos. Antra, jos draugai gal ir malonūs, bet jiems irgi dvidešimt vieni, tad jie irgi moka paskolas ir lanko paskaitas, o B. draugai dirba ir mąsto apie šeimą ir vaikus. Kaip bendraus žmonės, priklausantys skirtingoms amžiaus grupėms? Ar nebus kaip sumaišius aliejų ir vandenį? Galų gale viena mergina juokais pavadino studentę „vaiku“. Tai išgirdęs B. net sudrebėjo.

Kitą dieną jis apsisprendė.

Viena draugė telefonu paklausė: „Sveiki, ar čia B., pagarsėjęs pedofilas?“

Tą akimirką žlugo visos viltys, kad tarp B. ir dvidešimt vienų metų merginos užsimegs rimtesnė draugystė. Šiokį tokį spaudimą jis galėjo pakęsti, bet tikrai nesirengė tapti visos kompanijos pajuokos objektu.

Aš manau, kad B. padarė klaidą. Apie studentę jis šnekėjo ne vien nešvankybes, – šito galima tikėtis iš vyro, susitikinėjančio su gerokai jaunesne mergina. Jis papasakojo ir apie tai, kiek daug jiedu juokėsi ir kaip puikiai leido laiką kartu. Seniai nebuvau girdėjęs taip jo kalbant apie merginą, tad, mano nuomone, mesti ją buvo mažų mažiausiai gėda, nes atrodė, kad jų bendravimas išsirutulios į rimtus santykius. Tačiau sprendė jis.

PASLAPTIS

Vyrams rūpi, ką jų draugai, ir vyrai, ir moterys, mano apie juos ir jų sprendimus. Draugų pritarimas jiems itin svarbus.

Ką manau apie knygas

Taisyklės ir Žaidimas

Skaitydama paskutines dvi istorijas sužinojote, kad vyrai įvairiai užmezga pažintis su merginomis. Tai nenuostabu – nėra vienodų vyrukų ar merginų. Skirtingos merginos skirtingai reaguoja į tuos pačius bandymus.

Štai kodėl knygos Taisyklės ir Žaidimas mane taip nervina.

Iš esmės Žaidimas aiškina vyrukams, kaip atrodyti linksmiems, įdomiems ir moko užkariauti merginas. Tačiau, mano supratimu, ši knyga tik padeda jiems naudotis merginomis, kurios arba menkai save vertina, arba per jaunos ir įklimpsta į purvą. Taisyklėse merginoms liepiama būti ne per daug atviroms ir sunkiai prieinamoms, bet iš tikrųjų jos mokomos prisivilioti nepatikimą vyruką ir apvynioti jį aplink mažąjį pirštelį.

Tik tiek.

Vos ne mokslas apie raketas.

Supraskite mane teisingai. Man būtų ne pro šalį parduoti bent ketvirtadalį to, ką pardavė Neil Strauss, Ellen Fein ir Sherrie Schneider, bet jų požiūris kelia didelių abejonių.

Bėda, abiejose knygose romantika apipinama visokiais gudravimais. Dėl to jos išvis nebelieka. Jei kalbėsime apie Žaidimą, tai aš turiu seserų ir daug draugių, todėl mane pykina nuo minties, kad jos gali būti taip lengvai įviliotos į lovą.

Tai pasakęs, perskaičiau Žaidimą ir pamaniau, jog tai nuostabi knyga, be galo linksma ir puikiai parašyta. Tačiau, skaitydamas ją viešai, jaučiausi nejaukiai. Skaičiau Jilly Cooper Londono viešajame transporte ir nors, būdamas šešių pėdų ir keturių colių ūgio, atrodžiau keistokas vyrukas, tai manęs nejaudino.

Bet nuo žvilgsnių, įbestų į mane metro skaitant Žaidimą, pasijutau baisiai nemaloniai. „Va tas vyrukas“, galvodavo žmonės. „Jis arba toks nevykėlis, kad jam reikalinga knyga, mokanti suvilioti moterį, arba yra iš tokių, kurie trokšta permiegoti su kiekviena sutiktąja, kad patenkintų savo ego.“

Žinote, kodėl taip pamaniau?

Todėl, kad kaskart, pamatęs vyrą, skaitantį Žaidimą, irgi taip apie jį pamanydavau.

Tad jei kada pamatysite vyrą, skaitantį Žaidimą, neužmirškite, jog jis gali skaityti šią knygą tik dėl pramogos.

Aš skaičiau dėl pramogos.

Nemeluoju.

Mano istorija apie Taisykles

Vieną naktį linksminausi su draugu Čarliu ir jo bendradarbiais. Jis parodė gražią merginą, pasakė, kad ji vieniša, ir pasisiūlė supažindinti.

– Puiku, – pasakiau. – Ką dar turėčiau apie ją žinoti?

– Ji šviesiaplaukė, linksma, protinga, inteligentiška, jos kūnas nuostabus. Ko dar gali norėti?

– Puiku, einam.

Čarlis stabtelėjo.

– Tiesą sakant, dar šis tas. Ji yra Taisyklių mergina.

Apsvarstyti jo žodžiams užteko nanosekundės.

– Pamirškim ją, – tariau. – Verčiau susitikinėsiu su pripučiama lėle.

Paskutinė knyga

Mano mėgstamiausia visų laikų knyga – Kodėl vyrai myli kales. Vyrai myli kales? Iš tikrųjų? Pažįstu daugybę vyrų, ir nė vienas jų nemyli kalės.

Nerasčiau net tokio, kuriam jos patinka.

Iš tiesų aš jus šiek tiek klaidinu. Puikiai žinau, jog ši knyga tikrai neskatina moterų būti kalėmis. Joje tik mokoma būti savimi ir niekam neleisti to paneigti ar suabejoti savo šaunumu. Su šia mintimi sutinku iš visos širdies.

Tiesiog nesielkite kaip kalė.

Kodėl vyras išskysta priešais tą,

kuri jam tikrai patinka

Vyrus labiausiai nervina, kad paprasta susitikinėti su merginomis, kurios patinka tik šiek tiek, su kuriomis neketiname užmegzti ilgalaikių ryšių. Jų draugijoje atsipalaiduojame ir jaučiamės kieti. Nesiblaškome ir nepliurpiame nesąmonių. Nesivaržome, nes nebijome pasirodyti atstumiantys. Tiesiog tvirtai pasitikime savimi.

Bet jei tą patį vyrą pastatysite priešais merginą, kuri jam iš tiesų patinka – priešais tą, kurią išvydus jam ima virpėti keliai ir apie kurią jis nesiliauja galvojęs, – jis greičiausiai išskys. Virs ankstesnėje pastraipoje apibūdinto vyro priešingybe.

Kai vyras sutinka merginą, su kuria galėtų užmegzti rimtus santykius, viskas staiga tampa kur kas sudėtingiau nei keletas pasimatymų, pasimylėjimų ir žaidimų. Kunkuliuojant emocijoms vyrai sutrinka ir pasijunta nesaugūs. Atpažinti sutrikusį vyrą labai paprasta. Jis retai kam pasirodo patrauklus.

Bandau perteikti tokią mintį: jei vyras jums patinka ir iš pradžių atrodo kiek susinervinęs, iš visų jėgų stengiasi tvardytis, nepabėkite. Palaukite, kol jis aprims, ir leiskite jam atgauti pasitikėjimą savimi.

Įsidėmėkite: vyrų pasitikėjimas savimi yra trapus.

Bėda dėl vardo

Kai buvau jaunesnis, labiausiai pasitikėjimą menkino mano vardas. Man jis visiškai nepatiko. Joks kitas vaikas nesivadino Hamfriu, tad visi mano vardą tardavo netaisyklingai ir aš išsiskirdavau visur, kur tik pasirodydavau. Tiek drovėjausi ir jaučiausi taip nesmagiai, kad svarstydavau, kokiu vardu persivadinsiu paaugęs. Kai buvau devynerių, man norėjosi tapti Stivu.

Buvau gana savotiškas vaikas.

Sulaukus amžiaus, kada imama susitikinėti su merginomis, padėtis dar pablogėjo. Dabar man teko šnekėtis su jomis ir sakyti savo vardą, tad galimybė patirti nepatogumų išaugo šimteriopai.

Klaiku prisiminti, kaip maždaug devyniolikos dalyvavau vakarėlyje ir kalbėjausi su dviem merginomis. Taip taip, iš karto su dviem – maniau, man puikiai sekasi bendrauti.

Ir tada pasakiau joms savo vardą.

Viena paklausė: „Ne, iš tiesų, kuo tu vardu?“

Štai ir viskas, žaidimas buvo baigtas. Taip susidrovėjau, kad nepralemenau nė žodžio, ir iki vakarėlio pabaigos vienas prasėdėjau po medžiu su dvilitriniu buteliu sidro.

Bet kai užaugau ir įgijau šiek tiek daugiau pasitikėjimo savimi, mano vardas ėmė man patikti. Žengęs pirmuosius žingsnius žurnalistikoje ir leidyboje, suvokiau, kaip jis man praverčia: nedaug žmonių turi tokį retą vardą, tad iškilti buvo paprasta. Bet aš niekad gyvenime nepamiršiu, kaip būdamas jaunesnis jo gėdijausi.

Apibendrinimas

Jei vyras pernelyg ramus – jei jus užkalbindamas visiškai nesinervino, jei pakvietė jus į kokią įdomią vietelę, bet elgiasi taip, tartum ten lankytųsi kas vakarą, jei jis iš anksto žino, kur eisite išgerti (greičiausiai pasiūlys nueiti į kokią landynę „už kampo“), jeigu vakarui baigiantis jus pabučiuoja ir iš jo akių matyti, kad neabejoja, jog jūs jį irgi pabučiuosite – tas vyras yra buvęs tiekoje pasimatymų, kad galėtų dalyvauti tarptautinėse varžybose. Galite su juo kur nors nueiti vieną ar du vakarus, bet labai tikėtina, kad jūs – tik dar viena moteris, patekusi į jo nudėvėtą kasdienybę, ir gana greitai jam atsibosite.

Neliepiu ciniškai žiūrėti į kiekvieną sutiktąjį. Tiesiog jei vyras per pasimatymą kiek nervinasi, negalvokite apie jį blogai. Jo suglumimas rodo arba tai, kad jūs jam labai patinkate, arba tai, kad jis retokai vaikšto į pasimatymus. Ir viena, ir kita jums priimtina, o ypač gerai, jeigu jam ir labai patinkate, ir jis nėra pasimatymų liūtas. Jei jis labai šaltakraujiškas, tvardosi visą vakarą, jei pernelyg ramus, jūs jam nesate „ta vienintelė“.

Dar sykį primenu: vyrų pasitikėjimas savimi yra trapus.

VIENIŠIUS PATARIA:

1. Geriausi vyrai – nebūtinai patys ramiausi.

2. Jei atrodo, kad vyras iš visų jėgų stengiasi suimti save į rankas, jūs jam patinkate. Todėl dovanokite už tai.

3. Perskaitykite Žaidimą dėl šių priežasčių: 1) ši knyga yra labai smagi; 2) ji padės atpažinti tuos, kurie su jumis žaidžia.

4. Susikurkite savas taisykles.

5. Laikykitės jų netgi tada, kai vartojate alkoholį, nes tai padės jums valdyti padėtį.

Antras skyrius

KAS SLYPI VIENIŠO VYRO GALVOJE

• Kaip elgiasi vyrai, neseniai tapę vieniši

• Kodėl turėtumėte šių vyrų vengti

• Jei tai neįmanoma, kaip netapti trumpo romano su neseniai išsiskyrusiu vyru auka

• Vyrų klaidos, nutrūkus ilgalaikiams santykiams

Ką reiškia būti neseniai

išsiskyrusiam

Nuo dvidešimt dvejų iki dvidešimt šešerių – ketverius su puse metų – draugavau su mergina X. Po šešių mėnesių pertraukos sutikau merginą Y., su ja praleidau trejus metus – nuo dvidešimt septynerių iki trisdešimties.

Likęs vienišas po trejus metus trukusių santykių su Y., pasijutau tarsi sugrįžęs į miestą, kurį kadaise pažinojau kaip savo penkis pirštus, bet dabar vietinė valdžia buvo įdiegusi naują infrastruktūrą ir nutiesusi daug naujų kelių, todėl jame visiškai pasiklydau.

Po ilgos draugystės vėl tapęs vienišas vyras suglumsta. Iš išorės jis gali atrodyti puikiai – dėvėti švarius drabužius, sportuoti, valgyti daug vaisių ir daržovių ir taip toliau, – ir net bendraudamas su juo manysi, kad jam viskas gerai.

Tačiau iš tiesų taip nėra.

Jis yra draskomas prieštaringiausių jausmų ir impulsų, nesvarbu, ar skyrybų iniciatorius buvo jis, ar ne.

Suirutė kilo jo gyvenime atsivėrus didžiulei prarajai, kurią anksčiau užpildydavo artimiausias jam žmogus – jo „eks“, mergina, apie kurią sukosi didžioji jo gyvenimo dalis, nes jis praleido su ja daug laiko ir į partnerystę investavo tiek daug emocijų. Atimkite ją, ir atsivers didžiulė tuštuma, kurią reikia užpildyti.

Šiltas atsitiktinai sutiktos moters kūnas užpildys tą tuštumą ilgiausiai nakčiai ar dviem. Seksas gydys tik simptomus, ne priežastį. Vyrui reikia laiko prisitaikyti prie naujų aplinkybių, ir retkarčiais jį kamuoja baimė ir nesaugumo jausmas. Nors šiaip jis turbūt kaip reikiant pasimėgaus atgauta laisve.

Jis norės būti savimi dėl įvairovės. Kurį laiką galvos tik apie save. Jis turi laiko daryti, ką nori, ir būti, kuo nori, ir apskritai – jei jis turi bent krislą proto, išspaus iš susiklosčiusios padėties viską, ką tik gali.

Bet laisvė ilgainiui pabosta. Kai kuriems vyrams labai patinka būti laisviems dėl įvairovės, o kiti jaučiasi netekę tikslo ir sutrikę. Kiekvienas vyras reaguoja skirtingai. Daugeliu atžvilgių mes esame tokie pat sudėtingi kaip ir moterys (kartais net sudėtingesni), todėl nuspėti, kaip kuris vyras reaguos, neįmanoma.

Moterims, sutikusioms neseniai išsiskyrusį vyrą, pasakysiu trumpai: jų reikia vengti 99,9 procento. Jei dar nesupratote, pakartosiu: ką tik išsiskyrusių vyrų reikia vengti 99,9 procento.

Kodėl? Na, šiems vyrams kiekviena diena yra žingsnis į nežinomą žemę, ir tas nežinios jausmas daro juos pavojingus. Gyvenimo nenuspėjamumas – štai ką jie labiausiai dievina. Bet kaip vyras, nežinantis, ką veiks visą savaitę, gali tikti moteriai, ieškančiai ramaus ir patikimo partnerio?

Tai svarbu žinoti visoms vienišoms merginoms, susidomėjusioms šiomis laiko bombomis, nes, deja, šiuos vyrus labai sunku atpažinti. Merginoms dera atkreipti dėmesį į keletą aiškių ženklų, bylojančių apie jų nepastovią psichiką.

Pavyzdžiui, nutrūkus santykiams vieni vyrai pakeičia šukuoseną, perkasi drabužius, gėrisi striptizo šokėjomis, o kiti tyliai sėdi namie ir junginėja televizijos kanalus (iš Liežuvautojos į Skydą), ir tiek. Vieniems reikės naujos merginos, kuri leistų su jais namuose šeštadienio vakarus, o kiti artimiausioje ateityje užsimanys pasimylėti su tiek partnerių, kiek sugebės rasti.

Bet labai greitai vyras, norėjęs ištvirkauti, gali nutarti, kad jam reikia susirasti naują merginą, o tas, kuris norėjo užmegzti naujus santykius, užsisakys sezono abonementą į viešnamį. Na, čia kiek persūdau, bet taip susidarysite aiškesnį vaizdą.

Pribloškianti tiesa – neįmanoma pasakyti, kaip neseniai išsiskyręs vyras elgsis. Tai tinka 99,9 procento visų atvejų.

Žinoma, tie 0,01 procento tikrai egzistuoja. Tiesą pasakius, aš pažįstu tokį žmogų – šis vyras išsiskyrė po ketverių metų draugystės, o po savaitės užmezgė rimtus santykius su kita mergina. Jis taip pasielgė neklausydamas mano protingų patarimų. Pasielgė teisingai, nes dabar jiedu laimingai susituokę, ir tai yra graži, romantiška istorija.

Bet neleiskite apkvailinamos tokių retų išimčių. Prieš rašydamas knygą išnagrinėjau daugybę istorijų, – tokia pasitaikė tik viena.

Mano pažįstama išsiskyrė su savo „eks“ beveik tuo pačiu metu kaip ir vyras, kurį ji buvo senokai įsižiūrėjusi. Jiedu užmezgė romaną, ji pametė dėl jo galvą, ir tam tikrą laiką viskas klostėsi taip, kaip vėlyvuose pokalbiuose apie likimo malonę ir aistringą seksą, o ateities svajonės tūnojo jos galvoje kaip kokie menkaverčiai filmai.

Tačiau svajonės sudužo, nes vyras netrukus prarado susidomėjimą ja. Jam atrodė, kad šitie „beveik santykiai“ rutuliojasi pernelyg greitai. Jam reikėjo laiko pabūti vienam, pabūti savimi. Štai kodėl jis buvo patenkintas, kai nuotykis (jam tai buvo nuotykis) baigėsi. Bet jai tai nebuvo nuotykis. Vargšė mergina visiškai neteko nuovokos ir liko įskaudinta.

Trumpai kalbant, tikiuosi, kad ši knyga padės išvengti kaip tik tokių situacijų: kai lieki geliama širdimi ir nieko nebegali pakeisti.

Pateiksiu kitą pavyzdį. Merginai praverstų keletas gerų patarimų apie vyrus, kurie vis dar turi antrąją pusę, todėl jų reikia vengti.

Sukta mergina

Istorija, kurią dabar papasakosiu, pribloškė mane daugybe atžvilgių, ypač dėl to, kad įvyko, kai jau ilgą laiką buvau nevienišas ir pasaulį regėjau kitomis akimis. Vieną rytą į Londoną vykstančiame traukinyje priešais mane atsisėdo mergina. Ją pavadinsiu mergina iš traukinio. Ji buvo ganėtinai patraukli, nors ir ne gražuolė, tačiau atrodė gudri ir tvarkinga, lyg buhalterė ar teisininkė. Tikrai nenoriu įžeisti šių profesijų atstovių.

Prašau atsižvelgti, jog tai įvyko, kai jau senokai buvau nevienišas. Nors žinojau, kad merginos gali blogai elgtis su vyrais, nenutuokiau, kad jos gali būti žiaurios ir viena kitai. Taip, buvau naivus. Turbūt todėl, kad niekada neteko būti tokios merginos taikiniu.

Na, bet grįžkime prie pasakojimo.

Suskambo merginos iš traukinio telefonas, ir ji ėmė pasakoti, kaip praleido vakarą. Turėjau knygą, bet mane, kaip ir kiekvieną keleivį, pokalbis domino daug labiau nei knyga, todėl apsimesdamas skaitąs ėmiau klausytis.

Aš puikiai praleidau laiką, pasakė ji. Susipažino su tobulu vyru: linksmo būdo, protingu ir turtingu. Ji tikrai norėjo vėl su juo susitikti. Jiedu taip smagiai pasibuvo, ir dabar ji turi ką papasakoti.

Kol pašnekovas kalbėjo, mergina valandėlei nutilo.

Paskui tarė: „Taip, žinau, kad jis turi merginą. Bet man dvidešimt devyneri, ir aš vieniša. Beveik visi jau suvystyti, tad jei surasiu patinkantį vyruką, stversiu, jei tik galėsiu. O šitas man patinka.“

Jokių abejonių ir sąžinės graužimo. Priešingai – jos balsas skambėjo nuožmiai. Daugybė keleivių sukluso.

Aš apstulbau. Žinau, buvau naivus, bet tikrai nenumaniau, kad moterys taip negailestingai kaunasi dėl vyrų.

Nesu angelas, bet tyčia neviliočiau kito vyro draugės. Aš, trisdešimtmetis, kantriai vilkau viengungiško gyvenimo naštą, įsitikinęs, jog „ta vienintelė“ kur nors yra ir kada nors ją sutiksiu.

Tad nemaniau, kad verta panikuoti patraukliai, vienišai dvidešimt devynerių metų merginai. Bet buvo aišku, kad ji viską suvokia kitaip.

Kas dėjosi jo galvoje

Be abejonės, vyras, apie kurį kalbėjo mergina iš traukinio, skatino jųdviejų flirtą. Antraip pažintis nebūtų taip toli pažengusi.

Tad ką jis ketino daryti?

Yra keturi variantai. Pirmas – ir pats nekalčiausias – jis tiesiog flirtavo, taip primindamas sau, kad vis dar sugeba patraukti moters dėmesį. Kai kurie vyrai taip elgiasi. Tai nėra gerai, bet ką padarysi. Jam flirtas beveik nekenkia, o mergina rizikuoja likti įskaudinta, kai supras, kad dėl jos jis niekada nepaliks savo merginos.

Antras variantas – jis galbūt ketino užmegzti su ja slaptą romaną. Greičiausiai mergina vėl liks nukentėjusi.

Trečias, jis galėjo ją laikyti dabartinės merginos, kurią ketina palikti, pakaitalu. Taip elgiasi vadinamosios beždžionės (jos nepalieka savo vaikino ar merginos, tartum beždžionė, šokinėjanti nuo vienos medžio šakos ant kitos, už kurios galėtų užsikabinti). Tai ne itin romantiška ir vargu ar merginai iš traukinio baigsis laiminga partneryste, nes yra tikimybė, kad vyras ją paliks, suradęs kitą patrauklią merginą („šaką“).

Ketvirta, jis netikėtai galėjo pajusti stiprius jausmus merginai iš traukinio, nors iki tol buvo laimingas su savo mergina. Šiuo atveju įmanoma – ne tikėtina, o tiesiog įmanoma, – kad jis ir mergina iš traukinio gyvens kartu ilgai ir laimingai.

Atvirai kalbant, neturiu supratimo, kaip ši istorija baigėsi. Bet tikrai žinau, kad paskutinis variantas, kurio mergina iš traukinio labiausiai nori, mažiausiai tikėtinas. O viltis, kad jiedu gyvens kartu ilgai ir laimingai, dar menkesnė.

Kaip mergina galėjo žinoti, kas dedasi jo galvoje? Niekaip. Tad ką jai reikėjo daryti? Atsakymas paprastas – neprasidėti su merginą turinčiu vyru.

Kas dėjosi jos galvoje

Paprastai į tokias situacijas žiūriu taip – vyras yra grobuonis, mergina – auka. Aišku, ne visuomet merginos tokios jau nekaltos, bet mano patirtis rodo, kad dažniausiai vyrai gviešiasi svetimo torto gabalėlio – šiuo atveju merginos. Tad šis atvejis atrodė išskirtinis, nes dar nebuvau matęs tokios grobuonės. Tiesiog iki tol nebuvau su tuo susidūręs.

Ieškodamas moteriško patarimo, papasakojau šį atsitikimą vienai draugei. Ji pasakė, kad merginos iš traukinio elgesys yra visiškai normalus. Priblokštas atkirtau, kad dar nebuvau susidūręs su tokia medžiokle, ką jau kalbėti, kad pats nesu tapęs jos objektu ir kad man tai sunku suprasti.

– Tu nesupranti moterų, – pareiškė ji, o paskui erzindama pridūrė: – Šitą vienintelį dalyką tau dar teks suprasti.

Nuostabu, pamaniau. Šios vertingos informacijos laukiau seniai, nuo tada, kai būdamas keturiolikos pirmąsyk susidūriau su mergina – negalėjau išlementi žodžio, kamuojamas hormonų audrų ir siaubingos baimės. Pagaliau viskas bus aišku. Taip susijaudinau, kad vos neišpyliau kavos.

– Štai kas, – tarė draugė. – Vienintelis dalykas, kurį turi suprasti apie moteris, – kad niekada jų nesuprasi.

Kartais neišmanau, kodėl tiek daug visko imu į galvą.

Mergina iš traukinio – apibendrinimas

Manau, mergina iš traukinio save laikė gudria. Tačiau iš tiesų ji rizikavo skausmingai nukentėti. Nes kad ir kaip apdairiai būtų elgusis, nuo jos nepriklausė, kuris iš keturių variantų išsipildys. Tik vienas buvo jai palankus, o kad jis išsipildys, mažai tikėtina. Ne neįmanoma, bet mažai tikėtina.

Palaikau protingą merginų iniciatyvą viliojant vyrus, tačiau nederėtų vilioti jau turinčių partneres. Ne todėl, kad man atrodo nepriimtina nuvilioti kieno nors vaikiną ar merginą, o dėl to, kad toks elgesys retai kada gerai baigiasi. Nei vyrui, nei jo merginai, nei vilioklei.

Tai svarus argumentas, pateiktas ankstesnėje pastraipoje. Paaiškinsiu plačiau.

Jei koks nors vyras mėgintų nuvilioti nuo manęs Šarlotę, nenudžiugčiau. Tikriausiai norėčiau tvoti jam kumščiu į nosį. Arba dar labiau įskaudinti. Bet jei jis stengtųsi ją nuvilioti todėl, kad yra beviltiškai įsimylėjęs, suprasčiau. Jei norėtų ją tiktai sugundyti, jam tektų nušokti nuo labai aukštos uolos (aš jį net pastumčiau). Bet įsipainiojus meilei viskas pasikeičia. Negali smerkti žmogaus, kad atskleidė mylimajam savo jausmus.

Aš įsitikinęs, kad Šarlotė nenorėtų manęs palikti (nebent dėl Džonio Depo arba – galite patikėti? – Bilo Murėjaus). Tada man būtų geriau, kad ji negaištų.

Štai kaip nuobodžiai ir ilgai įrodinėjau, kad meilėje ir kare visos priemonės geros.

Ką jau kalbėti apie dorovę, bet atminkite, kad persekiodami jau įsipareigojusį žmogų labiausiai nukenčiate patys. Prieš daugelį metų išmokau skaudžią pamoką, nes prasidėjau su mergina, turinčia vaikiną. Tada mano širdis buvo sudaužyta į šipulius.

Prieš penkiolika metų, kai dar nė neįtariau pasaulyje gyvenant merginas X. ir Y., kai dar nebuvau rimčiau nukentėjęs, užmezgiau su mergina trumpą, gana nekaltą romaną – laikėmės už rankų, bučiavomės, glėbesčiavomės. Po poros savaičių paprašiau jos palikti savo vaikiną, nes aš dėl jos pamečiau galvą.

Bet ji nesutiko, ir aš buvau pritrenktas. Sykiu praradau vieną artimiausių savo draugų ir mylimąją. Sakau jums, jaunam vaikinui tai stiprus smūgis.

Bet ir ateityje aš baisiai klydau.

Baisioji Klaida – pirma dalis

Turėjau labai gerą draugę, su ja kartkartėmis nueidavome kur nors išgerti. Mudu daug kalbėdavomės ir dažnai susirašinėdavome elektroniniais laiškais. Ji mane išklausydavo, buvo maloni ir nuoširdi. Regis, neturėjo jokių trūkumų. Ji buvo išvaizdi.

Tačiau tai buvo tik draugė. Ji turėjo vaikiną, su juo gyveno, tad atrodė, kad mūsų jausmams nelemta įsiliepsnoti. Jau ilgą laiką mudu siejo tik platoniška draugystė.

Kartoju: ji turėjo vaikiną ir su juo gyveno.

Ir tai viena svarbiausių priežasčių, dėl kurios nedera sukti žmogui galvos. Tiesą pasakius, stengiuosi sugalvoti dar svarbesnę. Gal tai, kad moteris ištekėjusi ir turi vaikų arba yra žudikė maniakė, siekianti išgarsėti papjaudama vienišą vyrą.

Bet aš buvau vienišas, o mano gyvenime žiojėjo praraja, vadinama prisirišimu. Draugė buvo man gera, ir mudu ėmėme vis daugiau laiko praleisti kartu. Nepamirškit, ji buvo tikrai patraukli.

Tad pabučiavau ją.

Vėliau supratau baisiai suklydęs.

Tik vėliau suvokiau, jog elgiuosi kvailai ir jog ši mergina – mano Baisioji Klaida.

Su Baisiąja Klaida susitikinėjome maždaug mėnesį – romantiškai, neteisėtai, jaudinamai ir aistringai. Kelias pirmąsias savaites visiškai negalvojau apie jos vaikiną. Teisindamasis pasakysiu, kad nebuvau akyse jo matęs. Gal jei būčiau jį pažinęs, matęs jo veidą, girdėjęs balsą, viskas būtų susiklostę kitaip. Bet nesusiklostė, nes mudu nesusipažinome.

Susidėdamas su drauge elgiausi kaip paskutinis kvailys, bet ką darytumėt, manimi dėtas? Nesistengtumėt vilioti seksualios, mielos ir tikrai to norinčios merginos, savo artimos draugės? Iš tiesų neturėjau jos vilioti. Bet gyvenimas nėra toks paprastas, ir ne visada lengva priimti protingus sprendimus. Ypač kai esi vienišas, veiklus vyras, trokštantis bučinių ir glamonių.

Tą mėnesį praleidome puikiai, ir aš nejučia ėmiau klausti savęs, ar mūsų romanas gali peraugti į rimtą draugystę.

Tačiau netrukus man ėmė aiškėti, kad mes iškrėtėme didelę ir pavojingą nesąmonę. „Hamfri, iš to nieko neišeis. Ji apgaudinėja mylimą žmogų. Ar norėtum būti su tokia mergina? Ar norėtum pats būti toks?“

Atsakymai į abu klausimus buvo neigiami. Bet aš nepaklusau vidiniam balsui.

Vieną vakarą išėjau linksmintis ir susipažinau su kita mergina. Neturėjau tikslo ką nors suvilioti, bet praleidau su ja naktį, ir netrukus į Baisiąją Klaidą ėmiau žiūrėti kitaip.

Kodėl vyrai tampa laimingi

Kiekvienas vyras labai gerai žino, kad esama laimingų vakarų – tuomet jis išnaudoja savo sėkmę iki galo. Galbūt padeda suskeltas juokelis arba užburiantis šokis. Arba net marškiniai. Priežasčių gali būti daugybė.

Tačiau tas vakaras buvo kitoks.

Kartais vyrai tampa laimingi susidūrę su mergina, kuri dar nė neiškėlusi kojos iš namų nutarė, kad trauks ieškoti nuotykių.

Iš pradžių žinojau, kad vakaras bus toks. Nesijaudinau, nes ketinau tik patirti malonumą kaip vienas pažįstamas, kurį pavadinsime Džonu.

Prieraišumo efektas

Praėjus keliems mėnesiams po to, kai sugriuvo ilgalaikiai santykiai su mergina, Džonas praleido naktį buvusios bendradarbės – aukštaūgės, šviesiaplaukės pupytės – glėbyje. Tuo metu jis palengva vėl ėmė bendrauti su merginomis, nes po skyrybų jautėsi suknistai. Ilgai kentėjo. Be to, jo „eks“ elgėsi taip, tartum jo jausmai ir gyvenimas, palyginti su jos, būtų nereikšmingi, tad jo pasitikėjimas savimi buvo pamintas.

Tad kai bučiuodamas tą aukštą šviesiaplaukę jis pramerkė akis ir pamatė ją šypsantis, sutriko.

Jis liovėsi bučiavęs ir uždavė nei šiokį, nei tokį klausimą:

– Kodėl tu šypsaisi?

– Merginos visada šypsosi bučiuojamos, – atsakė ji vis dar šypsodamasi.

Ir ėmė jį bučiuoti.

Oho, pamanė jis. Tiesiog oho.

Po to vakaro tarp jų daugiau nieko nebenutiko, bet jei Džonui būtų tekę įvardyti įsimintiniausią akimirką, padėjusią atsitiesti po išsiskyrimo, jis būtų nedvejojęs. Tą vakarą patyrė daugiau fizinės šilumos negu per praėjusius dvejus metus ir jam grįžo noras bendrauti su merginoms ir džiaugtis gyvenimu.

Nepaminėjome, kad žavioji mergina buvo rimtai susidomėjusi Džonu, o jam velniškai reikėjo pakelti savo ego, bet svarbiausia – tai priminė jam, kaip nuostabu jausti artumą ir intymumą. Mėgautis ne vien tik seksu. Džonas kalbėjo apie šypseną, bučinius ir glamones kaip apie svarbius, jei ne pačius svarbiausius dalykus.

Baisioji Klaida – antra dalis

Nesijaučiau kaltas dėl to, ką pridirbau Baisiajai Klaidai už nugaros, nes ji pati kas vakarą pareidavo namo ir miegodavo su savo vaikinu vienoje lovoje. Man sakė, kad jie dar nesimyli. Iš pradžių ja tikėjau. Bet netrukus supratau, kad ji tai sakytų, jei jie vis dar mylėtųsi. Mudu įsipainiojome į melo ir apgaulės tinklą, todėl netikėjau nė vienu jos žodžiu ir pernelyg nesijaudinau dėl savo nuotykio. Kaip pasakytų mano draugas Čarlis, pasielgiau lyg strutis – įkišau galvą į smėlį.

Sužinojusi apie tą nuotykį ji tiesiog pasiuto. Šaukė, rėkė, verkė. Paskui keletą valandų su manimi nekalbėjo. Neištarė nė žodžio. Tada suvokiau, kad Baisioji Klaida yra Baisioji Klaida. Mergina, turinti vaikiną, šaukia ant manęs – vienišo vyro, – kad praleidau naktį su kita. Padėtis buvo absurdiška ir paini, supratau, kad ji dar prastės. Romaną reikia baigti.

Vis dar gailiuosi, kad į tai įsivėliau, – netekau geros draugės (santykiai nebegalėjo būti tokie kaip anksčiau), be to, užgavau jai širdį (kitaip negu mane, ją dar kamavo ir kaltė). Štai kodėl tai buvo Baisioji Klaida.

Kaip merginai netapti romano

su ką tik išsiskyrusiu vyru auka

Šie keli punktai gali jus apsaugoti.

1. Jei vyras pasakoja apie neseną išsiskyrimą ir atrodo pažeidžiamas, o jus apima noras jį globoti, sprukite. Tikėtina tokios pažinties baigtis – jūs sugrąžinsite vyrui emocinę pusiausvyrą, pakelsite jo pasitikėjimą savimi, o jis pasakys: „Dėkui už rūpestį, bet aš dabar jaučiuosi geriau. Esu pasirengęs mėginti laimę su supermodeliais. Sudie.“ Tikimybė, kad taip nutiks, yra 99,9 procento. Tik vienu man žinomu atveju toks guodimas išsirutuliojo į rimtesnius santykius.

2. Jei vyras kalba apie neseną išsiskyrimą lyg niekur nieko, irgi pasipustykite padus. Jis apgaudinėja save, o drauge ir jus. Žr. pirmą punktą.

Žinau, kai kurios iš jūsų vis tiek ignoruos šias dvi mano išminties kruopeles, tad jei tikrai negalite nuo jo atsitraukti, yra kitas būdas apsisaugoti. Jis vadinamas kalbėjimusi. Atvirai paklauskite jo, ar jis pasirengęs naujiems santykiams. Jei jis tikina, kad taip – ir tai sako nuoširdžiai, o ne pučia miglą, idant įsitemptų jus į lovą, – pamėginkite laimę. Kartais verta rizikuoti.

Bet jei nepasiseks, nesakykit, kad neperspėjau.

Dar vienas patarimas: nesvarbu, į kurį iš dviejų punktų kreipiate ar nekreipiate dėmesio, neskubėkite permiegoti su vyru, jei turite bent menkiausių abejonių dėl jo dvasinės būklės ar susidomėjimo jumis. Nusivylimo seksas labai padeda vyrui išsikrauti – jis nubraukia praeitį ir užtikrina pasitikėjimą savimi ateityje. O būti moterimi, su kuria santykiaujama, nėra taip smagu, nes jūs esate tiesiog moteris, su kuria jis santykiauja. Seksas susijęs tik su juo, jo praeitimi ir ateitimi, o ne su jumis. Tad tegu gauna jį kur kitur. Jūs verta geresnio vyro.

Jei pasikalbėjusi suvokiate, kad jo mergina netapsite, pasitenkinkite tiesiog draugyste.

Pamoka

Išsiskyręs su X., aš ištisus mėnesius nenorėjau turėti kitos, o palikęs Y., nekantravau vėl su kuo nors susipažinti. Buvau tas pats žmogus, bet elgiausi visiškai skirtingai. Štai kodėl reikia vengti neseniai išsiskyrusių vyrų. Jie nenuspėjami ir dėl to visiškai nepatikimi. Aš pats save priskiriu prie tokių. Esu toks kaip kiti.

Nieku gyvu nedera prasidėti su partnerį turinčiu žmogumi arba apgaudinėti savo antrąją pusę. Remdamasis savo ir kitų patirtimi, vis labiau įsitikinu, kad tai veda į akligatvį.

Ar pasimokiau iš Baisiosios Klaidos?

Taip. Jos nebekartojau.

(Bet padariau kitų klaidų.)

PASLAPTIS

Vyriškasis ego trapus, ir mums svarbu, ar esame patrauklūs merginoms.

Taip, aš tai prisipažįstu. Draugai mane užmuš.

PASLAPTIS

Kartais vyrai, veikiami emocijų, elgiasi keistai, nes jos mus lengvai išmuša iš vėžių. Taigi dėl visko kaltos emocijos. Laimė, jos atslūgsta.

VIENIŠIUS PATARIA:

1. Laikykitės atokiau nuo neseniai išsiskyrusių vyrų.

2. Jei šeštasis jausmas kužda, kad vyrui reikia tik trumpalaikio romano, greičiausiai taip ir yra.

3. Su neseniai išsiskyrusiu vyru apie jo ketinimus išsiaiškinkite prieš fiziškai suartėdama.

4. Neužmirškite, kad tokie vyrai dažniausiai nenuspėjami. Jie gali pakeisti ir pakeis savo nuomonę kada panorėję, be jokios aiškios priežasties. ČIA NIEKO NEPADARYSI.

5. Neapgaudinėkite ir nesileiskite apgaudinėjama.

6. Jei pažintis baigėsi blogai, nekaltinkite savęs. Vyrai kvaili. Kaltas buvo jis.

Trečias skyrius

KAIP PASIEKTI, KAD BŪTUMĖTE

PAKVIESTA Į PASIMATYMĄ

• Kaip jaustis vertai milijono netgi tada, kai nervai įtempti

• Kodėl vyrus reikia skatinti pakviesti jus į pasimatymą

• Kaip atrodyti reaktyviai, būnant iniciatyviai – priversti jį manyti, kad tai jis viskam vadovauja

• Rasti aukso vidurį tarp per didelio drovumo ir per didelės drąsos

Įsivaizduokite: esate viešoje vietoje su viena ar dviem draugėmis. Nesvarbu, kada ir kur: vakarėlyje, parke ar net pigių prekių parduotuvėje. Svarbiausia, kad esate apsupta nepažįstamų žmonių.

Pamatote patrauklų vyrą. Vyras pastebi jus, jūs jam irgi patinkate. Kol kas viskas gerai.

Kas toliau?

Tarkim, niekas jam netrukdo užmegzti su jumis ryšį (praeityje jūs nesusitikinėjote su jo geriausiu draugu, nė vienas iš jūsų neturi antrosios pusės), bet vyras vis tiek gali jūsų neužkalbinti ir nepakviesti į pasimatymą tik dėl to, kad bijo būti atstumtas. Tai yra didžiausia kliūtis, trukdanti vyrui užkalbinti simpatišką merginą.

Bėda – tikra bėda – ta, kad kartais mums sunkokai sekasi reikšti jausmus.

Turbūt dėl to kaltos kelios priežastys. Mano, kaip psichologo mėgėjo, spėjimas toks: vyrai iš prigimties įsitikinę, kad rodyti emocijas kvaila, tokį požiūrį iš dalies lemia supratimo stoka. Juk emocijų neįmanoma pamatyti, užuosti ar paliesti. Tad kas tai yra? Kaip atrodo? Iš kur man žinoti, kad jų turiu?

Vyro protui tai suvokti labai sudėtinga. Ką jau kalbėti apie galbūt genetinį polinkį nerodyti savo silpnumo (vyrų pasaulyje emocijos dažnai laikomos silpnumu), ir viskas tampa dar sudėtingiau.

Kaip paskatinti vyrą pakviesti

jus į pasimatymą

Deja, tai tipiškas vyriškas požiūris. Bet nereikia jo per daug sureikšminti, nes keliais subtiliais veiksmais galite išsklaidyti tą nesaugumą ir pralaužti urvinio žmogaus gynybą. Tai padaryti galima valdant visą susipažinimo ir pasimatymo procesą (šlovingąjį poravimosi ritualą) taip, kad vyras nė nepastebėtų. Tikslas – viską sutvarkyti taip, kad jam atrodytų, jog tai jis susirado jus, tarsi pirmykštis medžiotojas rankiotojas, – juo giliai širdyje mes visi trokštame būti, – net jei jūs atlikote visą darbą.

Jums nebūtina gilintis į tai, kaip vyras kelia savo savigarbą (tai paaiškinsiu vėliau), ar jaudintis dėl nesąmonių, kurias jis šneka pats su savimi priešais veidrodį rengdamasis į miestą. („Tu esi medus. Jos – bitės“, teigia mano draugas, jo vardo neminėsiu, kad nesugadinčiau jam gyvenimo.) Net nemąstykite apie tai, kaip jis prieš išeidamas iš namų surepetavo pirmąją eilutę. Griežtai nesilaikykite susikurtų taisyklių (jei pamiršote, kodėl, grįžkite į knygos pradžią).

Susitelkite į tai, ką jūs galite padaryti.

Jūs galite.

Moterų koketavimo mokslas

Esu sukūręs teoriją, kaip vyrukai ir merginos žengia vieni prie kitų. Atkreipkite dėmesį į žodžius „žengia vieni prie kitų“, nes vyrukai visad pirmieji pabučiuoja merginas ar pasiūlo nueiti į pirmąjį pasimatymą, o merginos veda juos už rankos į tokią dvasinę būseną, kad jie būtų pasiruošę tai padaryti.

Kaip?

Išnagrinėkime šitą vyksmą – šiuolaikinį poravimosi ritualą.

Vyrukas pamato merginą, ji jam patinka. Jo širdis suvirpa, tai skatina jį žengti prie merginos. Pavadinkime tą akimirką tašku A, kelionės pradžia. Jei merginai patinka, jos tikslas – pasiekti, kad jis atsidurtų taške B. Ten patekęs vyrukas įgyja drąsos žengti kitą žingsnį, arba, kitaip tariant, užbaigti kelionę (kalbu ne apie tą, kuris visą gyvenimą praleidžia taške B – kaip jau sakiau, tokių vyrų dera saugotis). Kelionė nesunki: judama iš taško A į tašką B.

Normaliems, ne per daug savimi pasitikintiems vyrukams reikia šiek tiek padėti nusigauti iš taško A į tašką B. Šie taškai gali būti toli vienas nuo kito, bet gali būti ir labai arti – tai priklauso nuo vyruko ir nuo merginos. Svarbiausi du dalykai – tam tikras atstumas tarp taškų ir vyrukas, turintis iš taško A nukeliauti į tašką B.

Jei mergina gudri ir protinga, ji gali jam padėti nueiti šį kelią nedėdama didelių pastangų.

Pavyzdžiui, mergina gali ilgiau į jį pažiūrėti, užuot tik mestelėjusi žvilgsnį (pirmas kelionės žingsnis). Paskui ji gali nusišypsoti jam (antras žingsnis), o jei yra drąsi – pamoti pirštu ar ranka (trumpesnis kelias į tašką B). Tada vyrukas gali prieiti ir pasisveikinti, o ji – draugiškai atsakyti į pasveikinimą (trečias žingsnis) ir daugiau šypsotis. Po kelių minučių ji gali nusijuokti, kai jis krečia pokštus (ketvirtas žingsnis). Ji gali žaisti savo plaukais (penktas žingsnis). Ji gali jausti, kaip jis užduoda klausimus ir klausosi jos atsakymų, o paskui nepiktai, draugiškai pajuokauja, o ji šypsodamasi vos parausta (šeštas žingsnis). Dabar jie gali stovėti vienas priešais kitą, o jis – staiga suvokti, kad mergina, rodos, nori šnekėtis tik su juo (septintas žingsnis), kad ji truputėlį palenkusi galvą į šoną tikrai atidžiai jo klausosi (aštuntas žingsnis).

Abu žengia tiek žingsnių, kiek reikia, kol jis atsiduria taške B, kur įgyja drąsos pradėti kitokius santykius nei daug žadantis flirtas. Jei vyrukui gera su jumis (tai yra jis tikras, kad laikote jį smagiu ir įdomiu žmogumi), jis žingsniuos daug greičiau ir galų gale pasieks tašką B.

PASLAPTIS

Pasiekti, kad jam būtų gera su jumis, – šiuo principu paremti visi mano patarimai, kad patinkantis vyras pakviestų jus į pasimatymą.

Žinoma, reikalingas saikas. Tikrai nereikia kartis vyrukui ant kaklo (nebent jums norisi paskubom pasivolioti šiene, ir tiek – tada toks elgesys tinkamiausias). Vėliau duosiu keletą patarimų, kaip nesielgti susipažįstant su vyru. O dabar pateiksiu keletą paprastų būdų, kuriais naudotis galima visur: bare, vakarėlyje, bibliotekoje, statybinių medžiagų parduotuvėje.

1. Su šypsena nueisite toli. Kiek liūdnų merginų užkalbina joms patinkantys vyrukai? Spėkite. Na? Teisingai – nė vienos.

2. Atrodykite laiminga. Šis punktas sietinas su pirmuoju. Nestovėkite išsišiepusi be priežasties lyg pabučiuota (atrodysite keistai), bet apsimeskite laiminga, net jei tuo metu užsiimate nuobodžia veikla – pavyzdžiui, perkate kabliukus paveikslams kabinti.

3. Jei kas nors pažvelgia į jus, atsigręžkite ir nusišypsokite. Nespoksokite į žmogų per ilgai, kad nebūtumėte palaikyta kvaiša. Tačiau ir nenusukite akių tuoj pat, tarsi būtumėte užklupta negražiai besielgianti. Šypsenos galia didelė – jei atrodysite laiminga ir linksma, kiti žmonės (tarp jų ir vyrai) norės būti su jumis. Ar jums patiktų šnekėtis su rukšna? Žinoma, ne. Man irgi.

4. Niekada neabejokite, kad esate patraukli. Niekada. Tai dar vienas svarbus dalykas, kurio neturite pamiršti. Ir nematydamas žinau, jog jūs kur kas patrauklesnė, nei manote esanti. Kaip ir dauguma merginų savo veide ar kūne atrasite trūkumų, jūsų manymu, menkinančių patrauklumą. Taip nėra. Patikėkite manimi.

5. Pasitikėkite savimi. Pasitikėjimas savimi – keistas dalykas. Iki šiol nesupratau, kas tai yra ir kas jį lemia. Tačiau dabar žinau. Pasitikėjimą savimi lemia du veiksniai: tai, kokia jūs laikote pati save, ir tai, kokia jus laiko kiti. Išvada: jei žmogus atrodo pasitikintis savimi (nors nebūtinai toks yra), su juo atitinkamai elgiamasi. Tai jam suteikia to pasitikėjimo. Tad reikia tiesiog pradėti atrodyti pasitikinčiai savimi, o visa kita eisis savaime – kiti irgi laikys jus tokia, o jūs savo ruožtu tvirtai jausitės. Taigi ką daryti, kad atrodytumėte pasitikinti savimi? Trumpai tariant, atrodykite laiminga, nes gyvenate šiame pasaulyje, laiminga dėl to, kas esate ir kur esate. Tai plačiau aptarsiu kalbėdamas apie pasimatymus, bet esmė tokia: atrodykite laiminga ir pasitikinti savimi. Vyrai mėgsta sukiotis apie tokias moteris. Dėl to jie jaučiasi gerai. Ir jei jie su jumis jaučiasi gerai, jūs jiems patinkate.

Tačiau nepersistenkite, kad jis

neimtų jaustis pernelyg gerai

Jeigu persistengsite (imsite su juo elgtis taip, tartum jis būtų visų moterų svajonė) ir jis ims jaustis pernelyg gerai, sudarysite arba desperatiškai ieškančios vyro, arba laisvo elgesio merginos įspūdį. Arba atrodysite esanti ir tokia, ir tokia. Jei jums nereikia trumpo romano – vienos nakties arba ilgėlesnio nuotykio, nepersistenkite. Jei jis su jumis jausis pernelyg gerai, pamanys esąs per geras jums.

Vadovaukitės Oskaro Vaildo žodžiais: „Nesakau, kad mes visi turime blogai elgtis, bet turime bent apsimesti.“

Kaip elgtis, kad jis jaustųsi gerai,

bet ne per gerai

Parodykite vyrukui, kad juo domitės, bet išlaikykite tam tikrą atstumą – pati nesiekite fizinio kontakto. Na, nebent kartelį palieskite riešą jam kalbant. Tegu fizinio kontakto siekia jis. Plepėkite ir juokitės, kiek širdis geidžia, bet liesti stenkitės kuo mažiau.

Nebijokite jo trupučiuką paerzinti. Mes dieviname moteris, mokančias geraširdiškai pajuokauti. Jos protingos, linksmos ir pasitikinčios. Negana to, vyrukai (bent jau turintys humoro jausmą ir nenuobodos) iš prigimties laiko erzinimą prieraišumo ženklu. Šitaip mes bendraujame su draugais ir parodome, kad jie mums rūpi. Tačiau nebūkite kandi ar šiurkšti ir visada juokaukite šypsodamasi.

Jei esate laimingas ir savimi pasitikintis žmogus (turėtumėte būti tokia), lengvai jį sužavėsite būdama pati savimi. Nepamirškite šito.

Kaip nesielgti – pirmoji taisyklė

Jei prie baro susipažįstate su vyruku, imate šnekučiuotis, ir jis pasiūlo išgerti, o jūs nenorite būti palaikyta vienadiene partnere, nesakykite: „Ne, aš noriu, kad mane pabučiuotum.“

Su tokia mergina susidūrė B. ir praleido su ja vieną naktį.

Kaip nesielgti – antroji taisyklė

Jei prie baro susipažįstate su vyruku, imate šnekučiuotis, ir jis jums pasiūlo išgerti, o jūs nenorite būti palaikyta vienadiene partnere, nesakykite: „Negirdžiu, ką kalbi, eime pas mane į namus.“

Su tokia mergina susidūrė B. ir praleido su ja vieną naktį.

Kaip nesielgti – trečioji taisyklė

Jei prie baro susipažįstate su vyruku, imate šnekučiuotis, ir jis jums pasiūlo išgerti, o jūs nenorite būti palaikyta vienadiene partnere, nesakykite: „Ne. Verčiau eikime pas tave.“

Su šia mergina susidūrė B., ir – tikriausiai atspėjote, ką dabar pasakysiu, – viskas baigėsi tuo, kad ji tapo partnere tik vienai nakčiai.

APIBENDRINIMAS

Galbūt šioms trims merginoms tereikėjo vyro vienai nakčiai. Jei taip – jos veikė nepriekaištingai, ir aš gerbiu jas, kad taip aiškiai parodė, ko joms reikia. Tiesiog pavartojau jų žodžius kaip pavyzdžius, kaip nereikėtų kalbėti su vyruku, jei tikitės šio to daugiau nei vienos nakties nuotykio.

Kada, kaip ir kodėl turėtumėte pati

pakviesti vyrą į pasimatymą

Gali būti taip, kad nors jūs ir vadovausitės mano patarimais, patinkantis vyrukas vis tiek nekvies jūsų į pasimatymą. Jeigu jis neturi žmonos ar merginos, toks santūrumas dažniausiai rodo, kad jis labai drovus ar nepasitiki savimi. Tada nebijokite pati žengti pirmąjį žingsnį.

Taip taip – pati pakvieskite jį į pasimatymą.

Bet vyrukams tai nepatinka, sakote jūs. Jei jie tampa aukomis, o ne medžiotojais, užgaunamas jų trapus, lengvai pažeidžiamas vyriškasis ego.

Netiesa.

Iš tiesų tik kai kuriems vyrukams nepatinka, kai merginos kviečia juos į pasimatymus, bet net ir jie ne visuomet atsisako kvietimo.

Galų gale pačiai pakviesti į pasimatymą patinkantį vyruką, jei jis jūsų nekviečia, nėra blogai.

Tad kaip tai padaryti tinkamai? Pirmiausia, nepamirškite, kad įkyrios merginos vyrukų netraukia, tad kviesti reikia kuo subtiliau ir kuo mažiau jį spausti. Geriausia tiesiog pasiūlyti nueiti kur nors išgerti. Tik nueiti išgerti, ir nieko kita. Nei papietauti, nei į teatrą, nei į cirką ar keliauti į Paryžių vienai dienai. Tik išgerti.

Siūlyti geriausia kaip įmanoma subtiliau. Pakanka nusiųsti jam elektroninį laišką ar trumpąją žinutę: „Gal (nurodykite savaitės dieną) nueitume išgerti?“ Beje, visada nurodykite laiką ir vietą, net jei galų gale nutarsite ieškoti kito, nes tokiu atveju vyrukui reikia palikti kuo mažiau galimybių spręsti. Na, šiaip ar taip, vyrukams pirmojo pasimatymo vieta nėra svarbi.

Jei jis sutinka, per pasimatymą elkitės įprastai, bet atminkite: jei pati pakvietėte vyruką į pasimatymą, būkite ypač atsargi ir neskubėkite su juo permiegoti. Susidomėjimą jau parodėte pakviesdama, tad neskubinkite įvykių.

Dar vienas svarbus dalykas. Jei esate kalbėjęsi apie, pavyzdžiui, naują filmą, kurį abu norite pamatyti, jus abu dominantį kultūros renginį ar veiklą, kuria abu užsiimate, ir jums paskui dingteli, kad nueiti į kiną, meno galeriją, teatrą ar pavedžioti šunį būtų geriau nei išgerti – neapsigalvokite. Pasiūlymas nueiti kur nors kitur dvelkia tam tikromis užuominomis. Mano pateiktas variantas „tik išgerti“ irgi ne kažin koks, bet tai nevienareikšmiškai yra pasimatymas. Įsidėmėkite – jums reikia atkreipti į save dėmesį, o būti nedrąsiai bendraujant su vyrais negerai.

Vyrukai, nemėgstantys būti kviečiami

į pasimatymus

Vyrukai, nemėgstantys būti kviečiami į pasimatymus, dažniausiai yra nesubrendę ir nepasitiki savimi. Toks buvau aš šešiolikos. Šiek tiek pažįstama mergina paskambino ir pakvietė mane į kiną. Aš, šešiolikmetis, supanikavau, nes ji elgėsi ne taip, kaip merginos turėtų elgtis, ir atsisakiau. Jei ji būtų man paskambinusi ir pasiūliusi tai dešimčia metų vėliau, aš, užuot sutrikęs, būčiau pajutęs jai pagarbą. Ir beveik neabejoju, kad tikrai būčiau sutikęs nueiti, nes būčiau pamanęs, jog tai jėga.

Taigi šešiolikos buvau nesubrendęs ir nepasitikėjau savimi, o po dešimties metų pasikeičiau. Pasiūliusi vyrukui nueiti į pasimatymą, sužinosite, ar jis brandus, ar ne.

Rizika

Apie riziką pirmai kviesti vyrą į pasimatymą mano draugas B. sako štai ką: „Man labai smagu, kai mergina pirmoji pakviečia į pasimatymą, nes taip iš karto atskleidžia, ko nori. Elgčiausi su ja pagarbiai, bet būčiau labiau linkęs manyti, kad rimti santykiai jos nedomina. Kaip tik tokių santykių man ir reikia.“

Tad rizika tokia: kai kurie vyrukai (ne visi) pamanys, kad jūs lengvai prieinama. Kaip jau minėjau – jeigu norite, kad pasimatymas būtų ne vien trumpalaikio romano pradžia, ypač atidžiai stebėkite, kaip viskas klostosi.

Kaip atrodyti vertai milijono,

kai labai nervinatės

Vėl pakalbėkime apie pasitikėjimą savimi. Prisiminkite: „Niekada neabejokite tuo, kad esate patraukli. Niekada.“

Tai – raktas į sėkmę. Deja, aš negaliu išsklaidyti jūsų abejonių.

Pasitikėjimas savimi ir naujai

iškeptas vienišius

Draugaudamas su Y., buvau pakviestas į vieną madų demonstravimą (tada, kaip ir dabar, aš nieko neišmaniau apie madą). Tuometinė mano mergina negalėjo eiti kartu, tad pakviečiau draugą, neseniai išsiskyrusį su saviške. Jų santykiai baigėsi tuo, kad mano draugas, geras, padorus vyrukas, liko dvasiškai išsikankinęs ir palaužtas. Pamaniau, apsilankęs renginyje jis šiek tiek pralinksmės. Blogiausiu atveju galėsime veltui maukti gėrimus.

Iš pradžių turėjo vykti apdovanojimų ceremonija, paskui – vakarėlis su daugybe alkoholio ir muzika didelėje atnaujintoje parduotuvėje – labai stilingoje vietoje. Atvykome kelios minutės iki apdovanojimų pradžios ir turėjome tuoj pat rinktis – ar spoksoti į minią žmonių, apdovanojamų už tai, ko mudu neišmanėme ir kas mums nerūpėjo (mano draugas irgi nesidomėjo mada), ar įsitaisyti nemokamame bare čia pat, pagrindinėje salėje.

Pasirinkti buvo nesunku.

Visą valandą plempėme gėrimus ir laukėme, kol baigsis ceremonija. Pagaliau į salę sugužėjo ir kiti svečiai. Tai buvo mados vakarėlis, ir jame dalyvavo daugybė nepaprastai karštų moterų. Tad mums buvo smagu tiesiog šnekučiuotis ir gėrėtis pro šalį plaukiančiu reginiu – moterimis, jos visos nepriekaištingai atrodė ir maloniai kvepėjo.

Bet kelias minutes pasidairius man toptelėjo nemaloni mintis: kad mudu – patys nemadingiausi į renginį atėję žmonės. Šiek tiek susidrovėjau. Netrukus pastebėjome, kad svečiai spokso į mus, ir man pasidarė tikrai nejauku.

Pamaniau, kad mintis čia ateiti buvo prasta, nes kelių šimtų žmonių minioje mudu jautėmės lyg į krantą išmestos žuvys. Nederėjome prie stilingų mados pasaulio atstovų. Jie visi buvo ne tik apsirengę, bet ir sudėti kitaip nei mes, – liesi ir daugiausia vidutinio ūgio, o mudu su draugu – itin aukšti ir labiau solidūs nei elegantiški. Ėmiau nuogąstauti, kad atsitempdamas draugą į vakarėlį būsiu padaręs jam meškos paslaugą.

Paskui ėmė dėtis keistybės. Pirmiausia pora merginų pakvietė mus šokti. Atsisakėme, palaikę tai nesusipratimu.

Netrukus prie mūsų priėjo kitos dvi merginos, pasisveikino ir ėmė šnekučiuotis. Kai jos nuėjo nuo baro, pasirodė dar trys. Paskui – viena.

Moterys vis ėjo prie mūsų ir reikalavo, kad „liautumės kankinę visas čia susirinkusias merginas ir eitume šokti“. Mes tikriausiai buvome vieninteliai vakarėlyje normalūs, madų nesivaikantys vyrukai ir atrodėme, lyg būtume ne ten patekę. Todėl renginyje, kurio dalyviai nepagailėjo pastangų gerai atrodyti ir pamiršo tiesiog linksmintis, padarėme stulbinamą efektą. Iki pat vakarėlio pabaigos moterys mums rodė ypatingą dėmesį, kokio iki tol nebuvau sulaukęs, ir, manau, niekuomet nebesulauksiu. Pamečiau mus kalbinusių moterų skaičių. Viena netgi priėjo prie manęs ir pasakė: „Po dešimties minučių einu namo. Noriu, kad važiuotum su manimi“, o mano draugas vis atmesdavo nepadorius pasiūlymus (deja, jis gavo jų daugiau nei aš).

Jis iš pat pradžių nusprendė nepriimti nė vieno tokio pasiūlymo (pirmojo „Eikš su manimi“ kvietimo sulaukė vienuoliktą vakaro, po valandos), nes buvo gėda anksti nutraukti tokį šaunų vakarėlį. Šios nakties kaip gyvi nepamiršime.

Vakarėlis baigėsi penktą ryto. Mes išbuvome ten iki graudžios pabaigos, paskutinę valandą šokome atsitiktinių merginų rato viduryje. Aš – siaubingas šokėjas (tikrai neturiu kuo pasigirti), bet tos merginos elgėsi taip, lyg būtų ką tik paleistos iš moterų kalėjimo, ir staiga tarp jų būtų įsimaišę du džastinai timberleikai.

Penktą ryto mudu nusvirduliavome į kiaurą parą dirbantį pigų barą Brick Lane gatvėje, visa gerkle kvatodamiesi ir nevisiškai galėdami patikėti tuo, kas ką tik vyko. Kokia naktis. Kokia nuostabi, pasakiška naktis.

Tikslą pralinksminti draugą įgyvendinau su kaupu. Jis tiesiog skraidė padebesiais, nes piniginėje turėjo kokių penkiolikos merginų vizitines. Vargu ar kuriai nors paskambino, bet ne tai svarbiausia. Jis vėl pasijuto esąs patrauklus.

Nors praėjo jau keleri metai, mudu vis dar juokiamės prisiminę tą naktį. Sutariame dėl vieno – nieko panašaus iki tol nebuvo nutikę. Ta naktis nepakartojama. Tą naktį žvaigždės išsirikiavo norima tvarka vienam vieninteliam vakarui, toks daugiau nepasikartos.

Neneigiu, kad tai buvo vienintelė proga. Tada antrosios pusės paieškos man nerūpėjo, ir aš laimingas, kad turiu ką prisiminti. Ne taip kaip B., kuris vos nesprogo iš pykčio, kai jam papasakojau, kaip apsižioplino.

Ramus sausasis periodas

Ak taip, pasitikėjimas savimi. Čia prasideda labiausiai mano vyriškąjį ego naikinantis viengungiško gyvenimo tarpsnis. Tada mano pasitikėjimas savimi beveik išnyko.

Praėjus maždaug devyniems mėnesiams po to, kai tapau vienišas, prasidėjo ramus tarpsnis. Jis buvo labiau vangus nei sausas, nes tuo metu neėmiau į galvą, kad nesusitikinėju su merginomis. Manęs netrikdė nuotykių stoka. Būdamas vienišas jaučiausi nuostabiai. Pats tai pasirinkau.

Šis tarpsnis truko neilgai. Beveik nenutuokiau, kad netrukus prasidės baisiausias vienišiaus košmaras: sausasis periodas. Po mėnesio padėtis ėmė blogėti. Ištisas savaites man niekas nebučiavo į skruostą. Tačiau tunelio gale sužibo šviesa: buvau pakviestas į vestuves.

Manoma, kad vestuvės – atgaiva vienišiams. Visos tos emocijos, alkoholis ir gražiai apsirengusios viešnios turėtų, bent jau teoriškai, būti tinkamos stipraus romantiškų poreikių kokteilio sudedamosios dalys.

Tad iš šitų vestuvių tikėjausi labai daug. Jos vyko žiemą, diena buvo puiki – šventei pasirinkta miela vietelė už Londono, tikrai laiminga pora, daug draugų, o linksmybės prasidėjo juokingiausiu mano kada nors matytu šokiu: nerangiu choreografiniu numeriu, atliktu pagal Lionelio Richie All Night Long – tiesiog žavu. Be to, apie trečią popiet gėrimai ėmė liete lietis, tad sieloms išaugo sparnai.

Tačiau iškilo bėda: vestuvėse nebuvo vienišų merginų. Vadinasi, visa ore tvyranti romantika eikvojama veltui. Na, bet man vis tiek.

Per pietus man iš šonų atsisėdo dvi moterys. Šalia jų antrosios pusės: man iš kairės – vyras, iš dešinės – sužadėtinis. Sužadėtinai buvo susitikę po dviejų savaičių nesimatymo, tad, suprantama, buvo ištroškę bučinių. Tai manęs nė kiek neliūdino. Nė truputėlio. Tikrai neliūdėjau.

Na gerai, man norėjosi juos aplieti gėrimu. Bet susitvardžiau.

Laimė, kaimynė iš kairės buvo puiki pašnekovė, mes kalbėjomės daugybe įvairių temų ir apie tai, kad jos vyras lankė tą pačią mokyklą kaip ir aš. Šnekėjomės tol, kol draugai prie kito stalelio (beje, penkios poros) tai pastebėjo ir klaidingai pamanė, kad kaimynė vieniša ir tirpsta nuo mano žavesio.

Tuomet jie ėmė daryti tai, ką darytų bet kuris geranoriškų, malonių ir paslaugių draugų būrys (jais dėtas ir aš tikriausiai būčiau taip elgęsis) – ėmė šūkaudami mane pertraukinėti:

– Hamfai, ar tu laimi? – keliskart riktelėjo Džošas.

Ne, Džošai, pamaniau sau, nelaimiu. Iš tiesų net nedalyvauju žaidime. Paskui buvo dar blogiau.

– Ar jis dar neprakalbo su tavim prancūziškai? – sušuko Nikas.

Ne, to irgi nedariau, ypač todėl, kad mano kaimynė buvo prancūzė (aš kalbu prancūziškai, bet ne taip kaip gimtąja kalba, tad jos nebūčiau sužavėjęs). Ir nepamirškime – ji buvo ištekėjusi. Pagaliau paprašiau jos kilstelėti ranką, kad jie užsičiauptų.

Nors vadinamieji draugai mane užgavo, aš gerai pasibuvau. Ir nesupratau, kam per vestuves reikia erzinti vienišą žmogų: jaučiausi geriau negu tos poros, kurios visą dieną girdėjo tiktai: „Kada tuoksitės?“

Į šias vestuves žiūrėjau paprastai: nespauskite manęs nuolat.

Tačiau jose nesutikau moters, kurią būčiau norėjęs vesti.

PASLAPTIS

Susipažindamas vienišas vyrukas retai kada pasitiki savimi. Pasiekite, kad jam būtų gera su jumis, ir laimėsite pusę kovos.

Moterų koketavimo menas

(prastas pavyzdys)

Kartais merginos koketuodamas taip persistengia, kad atbaido vyrą. Bet kartais daro per mažai, kad pastūmėtų vyrą iš taško A į tašką B.

Pavyzdžiui, universitete mano mintys sukosi apie vieną merginą. Ji buvo linksma, mudu daug juokdavomės ir puikiai sutarėme. Kartu mokėmės ir leidome laisvalaikį, tiktai bendrų draugų turėjome labai nedaug (ji, londonietė, buvo kur kas kietesnė už mane, vaikinuką iš ramaus, mažo Kembridžo).

Ji buvo patraukli, bet aš niekad nė negalvojau apie ją „ta“ prasme. Ji ne tik buvo daug kietesnė – aš žinojau, kad ji susitikinėja tiktai su blogais vaikinais. Jau susipažinus buvo aišku, kokie vyrai jai patinka, ir aš pamaniau: „Apmaudu.“ Tačiau nuo tos akimirkos ji man visada buvo tik draugė. Užmegzti intymesnius ryšius nebuvo jokios vilties, tad man niekad nekildavo tokių minčių. Tai manęs netrikdė, nes nuo pat pradžių žinojau, kad tarp mudviejų nieko nebus. Net Bredas Pitas neturėtų jokių šansų, pamaniau.

Ilgainiui mudu atitolome, o baigę universitetą apskritai liovėmės bendrauti. Po kelerių metų atsitiktinai susitikau jos draugę. Paklausiau, kaip gyvena senoji mano bičiulė, ir mergina papasakojo. Paskui pridūrė: „Apmaudu, kad judu netapote pora.“

Nusijuokiau ir atsakiau, kad tai buvo neįmanoma, nes aš – ne jos skonio vyras.

Mergina pažvelgė į mane. „Kodėl ne jos skonio? Tu jai labai labai patikai. Kaip manai, kodėl ji taip dažnai su tavimi leisdavo laiką?“

Tai buvo staigmena. Nė nenutuokiau, kad bent jau slapčia jai rūpėjau ne tik kaip draugas. Visiškai nenutuokiau. Juk nebuvau nei kietuolis, nei blogas vaikinas.

Į tai galima žiūrėti dvejopai. Arba a) tikrai apmaudu, kad neužsimezgė intymesnis ryšys, nes mudu gerai sutarėme, tad santykiai būtų buvę puikūs; b) nesvarbu, kad ją dominau ne tik kaip draugas, bet negalėjau jai atsakyti tuo pačiu. Nesvarbu, kokie vyrai jai patiko, – aš vis tiek būčiau pajutęs, kad esu jai neabejingas (nors visai kitas klausimas, ar būčiau atskleidęs savo jausmus).

Atsižvelgus į tikimybę ir žinant, koks tada buvau (daugeliu atžvilgių – berniukas), labiau tikėtinas antras variantas – ji mane ne itin domino. Bet pamoka tokia: jei tikrai rūpėjau tai merginai ne tik kaip draugas, ar abiem nebūtų buvę geriau, jei būčiau apie tai sužinojęs? Jei aš jai iš tiesų patikau, jai reikėjo išsiaiškinti, ar ir ji man patinka. Jeigu patinka, puiku, o jei ne, ji būtų galėjusi mane pamiršti.

Ar jau sakiau, kad merginos turėtų vesti už rankos joms patinkančius vyrukus į tokią dvasinę būseną, kurios apimti jie pasitiki savimi tiek, kad žengia pirmąjį žingsnį? Na, tai čia pamokomas pavyzdys, kaip to nedaryti. Ar aš per griežtai vertinu studijų laikų draugę? Galbūt. Dalykas tas, kad jei aš tikrai dominau ją ne tik kaip draugas, tai turbūt ji – tas pat taikytina ir vyrukams – nedrįso pakviesti manęs į pasimatymą iš baimės būti atstumta.

Kita vertus, tai būdinga ir vyrams, ir moterims – aš irgi bijodavau prisipažinti merginoms, kad jos man patinka.

Vadinasi, mes ne tokie jau skirtingi.

Kaip vyrukas prarado šansą

(įstrigo taške A)

Mano draugė kokius metus buvo įsižiūrėjusi vieną vyruką. Jiedu susipažino darbe ir dažnai matydavosi. Ji manė, kad jų santykiai išsirutulios, bet jis nieko nešnekėjo ir nesiėmė.

Kartą į vakarėlį, kur buvo ir ji, jis atsivedė merginą. Būdama geras žmogus, mano draugė pasakė, kad mergina graži ir kad jis teisingai pasirinko. Jis padėkojo, trumpam nutilo, o paskui pridūrė: „Ėmiau susitikinėti su ja tik todėl, kad maniau, jog tavęs nedominu.“

Mano draugė pareiškė: „Kodėl tas lepšis negalėjo prisipažinti man? Tam turėjo visus metus! Iki tos akimirkos jis man irgi patiko. Bet išgirdusi jo žodžius suvokiau, kad jis – silpnavalis ir menkysta, todėl tuoj pat išmečiau jį iš galvos.“

Jūs tikriausiai manote – žiauru, bet teisinga. Na, gal ir taip, bet aš vis tik užtarsiu vargšelį.

Buvo aišku, kad mano draugė jam tikrai labai patinka. Jie dažnai matydavosi ir kartu pramogaudavo. Jis ją prisimins kur kas ilgiau, negu ji mano. Būdamas su ja jis svajodavo, kad ji yra jo mergina. Neturiu galvoje, kad nuolat įsivaizduodavo ją nuogą (tik retkarčiais). Ne, jo galvoje plūduriavo gražios draugystės vaizdiniai – vaikinas ir mergina vaikščioja parke saulėtą dieną arba susiglaudę sėdi ant sofos. Ji labai jam patiko, ir jį apėmė nuojauta, kad jų pažintis virs rimta draugyste. Tai pajutus vyruką kartais sukausto baimė, nes ant kortos statoma labai daug. Ir dėl šitos baimės vyrukai kartais lieka įstrigę taške A.

Gerai, per daug jo neginsiu. Paaiškinau jo elgesį, bet negaliu tvirtinti, kad buvo kaip tik taip. Sutinku – jam reikėjo sukaupti ryžtą ir išsakyti merginai savo jausmus.

Kartais vyrukai būna nevykėliai.

Bet ji irgi nevykėlė, nes jei pati būtų jam pasakiusi, ką jaučia, viskas galėjo susiklostyti kitaip.

Atsiminkite – geriau būti su įstrigusiu taške A vyruku, kurį tereikia kumštelėti, negu su tuo, kuris visą gyvenimą trinasi taške B kaip mano draugas.

Kaip mano draugas tapo vyruku,

gyvenančiu taške B

Būdamas maždaug dvylikos, B. nuėjo į mokyklos diskoteką. Tai buvo tokia diskoteka, į kurią eina ne tik vaikai, bet ir tėvai. Mažiausiai dvylika metų vyresnis ir pats užsidirbantis pinigų B. brolis nusprendė, kad šis vakaras berniukui bus lemiamas. B. buvo tinkamo amžiaus išmokti pamoką, kurios niekuomet nepamirš.

Ir išmoko, nes tą vakarą brolis jam pasakė, jog kaskart, kai B. pakvies mergaitę šokti, duos jam penkis svarus. Nesvarbu, ar mergaitė sutiks, ar atsisakys – B. tiesiog turėjo kviesti. Įsidėmėkite, kad B. tuo metu buvo dvylika ir kad tai vyko prieš dvidešimt metų, kai penki svarai buvo laikomi dideliais pinigais. Nuovokusis B. labai greit sumojo, kad už nemalonumą mergaitei atstūmus gerai mokama – gauni penkis svarus. Tad visą vakarą vieną po kitos kvietė mergaites šokti. Aišku, kai kurios atsisakė. Tačiau ne visos, ir baigiantis nakčiai jis buvo pašokęs su daugybe mergaičių ir užsidirbęs gausybę pinigų.

Pamoka tokia: būti atstumtam nieko nereiškia. Ir B. daugiau nebebijojo būti atstumtas mergaitės.

Laimingas vyrukas, laimingas.

Padariniai, arba sukiojimasis pavėjui

Taip mano draugas tapo tipišku vyruku, visą gyvenimą leidžiančiu taške B. Tokiu, kuris, pamatęs dailią merginą, prieina ir sako: „Gražūs bateliai. Kuo tu vardu?“ arba: „Tu labai graži. Gal norėtum išgerti?“, ir, jei mergina nesusidomi, neima į galvą. Tiesiog vėl ima dairytis, kol randa kitą patiklią merginą.

Perspėju dar kartą: jeigu vyrukas labai meilikauja ir atrodo kone juokingai pasitikintis savimi, jūs nesate ta vienintelė. Jūs – tik dar viena jo akiratyje pasirodžiusi mergina.

Kur galima rasti tokių vyrų?

Visur.

VIENIŠIUS PATARIA:

1. Niekada neabejokite, kad vyrai laiko jus patrauklia.

2. Jei norite būti užkalbinta, atrodykite maloni, tai yra šypsokitės.

3. Saugokitės vyrų, kurie kalbindami jus atrodo pernelyg atsipalaidavę ir pasitikintys savimi.

4. Neatstumkite tų, kurie atrodo kiek drovoki ir ne tokie meilūs.

5. Jei jums žmogus patinka, pasakykite tai. Daug geriau sužinoti, kad jam nepatinkate, nei kankintis spėliojant.

Ketvirtas skyrius

PIRMOJO PASIMATYMO MINŲ LAUKAS

• Kaip surengti pirmąjį pasimatymą

• Kaip į jį atvykti

• Ką kalbėti per pirmąjį pasimatymą

• Kaip užbaigti pirmąjį pasimatymą

• Aklieji pasimatymai

• Internetiniai pasimatymai

Išsiskyrus su Y., mintis, kad reikės vėl imti susitikinėti su merginomis, mane gąsdino. Praėjo daug metų nuo tada, kai paskutinį kartą romantiškai bendravau su vos pažįstama mergina. Štai kodėl į pirmuosius pasimatymus netrukus po išsiskyrimo ėjau su bičiulėmis. Paskui kurį laiką beveik su niekuo nesusitikinėjau, nes, kaip jau pasakojau, šitie žaidimai baigėsi prastokai.

Kodėl? Ko aš baiminausi?

Vienišiaus baimė

Manęs gąsdino ne pats bendravimas su merginomis. Tačiau įsivaizdavęs, kad esu akis į akį su nauja mergina ir kad mudu turėsime kalbėtis, netryškau džiaugsmu, ypač po nutikimo su Baisiąja Klaida.

Tuo metu buvau sutrikęs ir užsidaręs savo kiaute. Pažvelgęs į praeitį, daug geriau suvokiu, kas tada dėjosi mano galvoje. Mėginau prisitaikyti po išsiskyrimo, atsigauti pats ir atgaivinti savo gyvenimą. Dar nebuvau tikras, ar man pasiseks. Atbaidė ir Baisioji Klaida.

Tuo tarpsniu mintis, kad mergina gali vertinti mane kaip potencialų partnerį, buvo baisesnė nei bet kuris darbo pokalbis. Įsivaizdavau, kaip mano gyvenimas (mano darbas, mano draugai, net mano miegamasis) atrodys jos akimis, ir mačiau tik blogybes (aš uždirbu nedaug; mano draugai maukia alų, laido nešvankius juokelius; mano miegamasis labai netvarkingas). Tai žlugdė pasitikėjimą savimi.

Pirmieji pasimatymai ėmė atrodyti tartum egzaminai ar darbo pokalbiai. Galvoje kirbėjo daugybė klausimų. Kas, jei aš jai nepatiksiu? Kas, jei ji juokelius palaikys kvailais ir vaikiškais, o ne smagiais ir linksmais? Kas, jei ji pamanys, kad mano pasiryžimas siekti svajonių karjeros, o ne tapti privačiu teisininku ir vaikytis pinigų, nulėmė, kad aš griežtai atsisakau suaugti, užuot ugdęsis geruosius būdo bruožus?

Ir – tai itin svarbus klausimas – kas, jei ji manęs negeis?

Tai būtų katastrofa.

Tad mano pirmas Pirmasis Pasimatymas buvo itin svarbus. Slėptis nebuvo kur. Turėjau pažvelgti į akis savo baimėms. Turėjau nustumti gilyn mane kamuojantį netikrumą kuo toliau nuo smalsių moters akių. O pasimatymui prasidėjus netgi teko save įtikinėti, kad ji susitinka su manimi ne dėl juoko.

Na gerai, aš perdedu. Nebuvau toks susinervinęs, kaip dabar pasakoju. Nervinausi tik trupučiuką, nes pasimatymas kai ką reiškė. Jei pastaruosius du mėnesius būčiau ėjęs į vidutiniškai tris pirmuosius pasimatymus per savaitę, man būtų buvę gerai. Tačiau anas buvo labai svarbus. Tai mano pirmas Pirmasis Pasimatymas per visus tuos metus.

Kaip jis praėjo?

Tiesą sakant, puikiai. Neįkyrėsiu smulkmenomis (pasimatymas buvo įprastinis – vieną vakarą, išėjęs pasilinksminti, susipažinau su mergina, gavau jos telefoną ir kitą savaitę išgėriau su ja keletą kartų – ir tiek). Aš sugebėjau nesugadinti pasimatymo, darydamas du paprastus dalykus: užduodamas klausimus ir klausydamasis atsakymų. Svarbiausia – bendravimo įgūdžiai. Juokinga, kaip kartais jie praverčia. Kaip ir pora taurių vyno.

Patį įdomumą papasakosiu dabar.

Mano gyvenimas anksčiau ar vėliau turėjo pasikeisti. Ir pagaliau (praėjus porai mėnesių), aš sugebėjau pakviesti merginą į pasimatymą.

Pradėsiu nuo pradžių.

Dėl skonio (ypač manojo) nesiginčijama

Kuo ilgiau truko mano sausasis periodas, tuo labiau draugams rūpėjo mano meilės reikalai. Dažniau nei bet kurie kiti klausimai skambėdavo šis: „Ko būtent tu ieškai?“ Į tokį klausimą padoraus atsakymo neturėjau.

Kai kurie vyrukai vis ieško to paties tipo merginų. Plaukų spalva, ūgis, asmenybė ar net jos darbas – šie dalykai dominuoja vyruko pasimatymų istorijoje. Tas pat pasakytina ir apie merginas.

Bet man tai netaikytina. Neturiu ir niekad neturėjau konkretaus merginos tipo. Teoriškai tai nuostabu, nes pasirinkimas labai platus – man tinka visos. Tačiau, po teisybei, tai kelia bėdų, nes aš niekad nežinojau, kokios merginos man reikia. Tik norėjau, kad ji būtų graži, linksma, maloni, aistringa (tiesiai šviesiai tariant, dievintų seksą), protinga, laiminga, ne per didelė rimtuolė ir sugebėtų suprasti, kad mano tvarkingumo stoka labiau linksmina, nei erzina.

Kas dar man svarbu? Plaukų spalva? Nesvarbi. Darbas? Neturi reikšmės. Amžius? Jei neišeina už tam tikrų ribų (ne piemenė, bet ir ne sukriošėlė), man nekliudo. Kodėl man tai nerūpi? Esu išlepęs? Ne, tik sutrikęs.

Susižavėjimą lemiantis ūgis

Mano draugas Robas yra 6 pėdų ir 5 colių ūgio ir negali atsispirti aukštaūgėms. Vienąkart bare pamatęs vos coliu už save žemesnę merginą, jis, užuot pasakęs: „Tu esi gražiausia mergina, kokią tik esu matęs“, nes Robas kaip tik tai ir ketino pasakyti, užbliovė: „O Dieve, kokia tu didžiulė!“

Nenuostabu, kad mergina palaikė šiuos žodžius įžeidimu ir skėlė Robui antausį.

O mano skonis kitoks. Esu 6 pėdų ir 4 colių ūgio, taigi vos žemesnis už Robą, bet daug labiau mėgstu bendrauti su žemesnėmis už save merginomis. Tuomet jaučiuosi vyru.

Kai atsistojęs visu ūgiu su mergina beveik lietiesi nosimis, toks nesijauti. Tad aukščiausia moteris, su kuria esu susitikinėjęs, buvo 5 pėdų ir 10 colių ūgio (gana neaukšta, palyginti su manimi). Sausasis periodas būtų pasibaigęs daug anksčiau, jei nebūčiau taip tvirtai laikęsis nuostatų.

Galėjau rasti panelę

Buvau klube, labai daili vidutinio ūgio mergina (mano užpiltoms akims atrodė, kad tai Holi Viloubi) priėjo prie manęs ir pasakė: „Labas, aš Anė.“

Sekundės dalį maniau laimėjęs loteriją – graži mergina pirmoji mane užkalbino. Tuojau paaiškėjo, kad apsigavau. „O čia mano draugė Džo“, pasakė ji, pasisukdama pristatyti kitą merginą, stovinčią jai už nugaros. Taigi ji pasisveikino su manimi tik tam, kad pristatytų savo draugę.

Džo, pasak Robo, buvo didžiulė. Tokia pat liekna ir daili kaip Anė, bet vis tiek didžiulė. Ji turbūt buvo kokių 6 pėdų 2 colių ūgio ir avėjo batus su pakulnėmis (tikrai avėjo, patikrinau), o jos akys buvo vienodame lygyje su manosiomis. Džo būtų galėjusi suvilioti bet kurį ten buvusį vyrą (linksma, protinga, maloni, mano netvarkingumas rodėsi jai žavus, ir taip toliau), bet tai nieko nereiškė. Ji buvo per aukšta, o man jaustis mažam – neseksualu.

Be to, jos draugė buvo labai graži, tad aš, kad ir kaip žiauriai tai skambės, visą dėmesį skyriau tik jai.

Pagaliau pasiekiau savo. Kalbėjausi tik su Ane, ir Džo netrukus ėmė plepėti su kitu vyruku. Anė buvo labai miela ir smagi, ir kai Džo priėjo jos išsivesti, nes jų kompanija ruošėsi išeiti, paprašiau Anės telefono numerio. Supratusi, kad Džo manęs nedomina, jinai jį davė.

Ar pasijutau blogai, nesuteikęs galimybės Aukštajai Džo? Ne, tada ne. Bet, baigiantis pirmam ir paskutiniam pasimatymui su Ane, žinojau pasirinkęs ne tą merginą.

ĮSIDĖMĖKITE

Šią istoriją aprašiau laikraštyje. Straipsnis sukėlė milžinišką skaitytojų reakciją. Buvau visaip iškoneveiktas, kad atstūmiau Pernelyg Aukštą Džo. Silpnavalis, minkštakūnis, šovinistas, seksistas – tai tik keli apibūdinimai. Na, ir kas? Kokia bėda, jei manęs netraukia aukštaūgės? Ar dėl to esu blogas žmogus? Ne. Laukiu paaiškinimų.

Anė – „Facebook“ persekiotoja,

arba kodėl nereikia persistengti

Paskambinau Anei po poros dienų ir paklausiau, ar nenorėtų su manimi išgerti. Ji norėjo. Mudu sėdėjome bare Londono Kovent Gardeno rajone ir gėrėme kokteilius.

Anė nebuvo tokia daili, kokia anąvakar man pasirodė (tik Holi Viloubi iš tiesų atrodo kaip Holi Viloubi), bet buvo linksma, ir, rodės, bendravome mudu lengvai. Paskui ėmėme kalbėtis apie „Facebook“ ir pradarytą dėžutę guminukų.

Atsimenu, kelios dienos prieš pasimatymą Anė surado mane „Facebook“ ir bakstelėjo – jos koketavimas sukėlė man šypseną. Po keleto valandų aš jai irgi kumštelėjau, ir tiek.

Bent jau maniau, kad tiek.

Prakalbus apie „Facebook“, Anė ėmė baisiai smulkmeniškai kabinėtis prie aprašymų mano profilyje, prie mano nuotraukų, o blogiausia – gilintis, iš kur mudu pažįstame tuos pačius žmones. „Iš kur tu jį pažįsti?“ – kamantinėjo jinai. „Aš su ja susipažinau ten. O jis? Jis susitikinėjo su mano geriausia drauge. O šitas yra mano pusbrolio draugas. Kaip keista!“

Hmm... visai nekeista.

Londonas iš tiesų nėra toks jau didelis miestas, jei dirbi žiniasklaidoje ir esi vyresnis nei dvidešimt vienų (Anei buvo dvidešimt aštuoneri), tad ji mane šiek tiek sunervino.

Esu susitikinėjęs su merginomis, kurias pažinojau per bendrus draugus. Tokiu atveju tiesiog pripažįsti, kad su jomis sieja bendri socialiniai ryšiai. Bet išgirdęs, kad žmogus, kurį laikiau visiškai svetimu, žino apie mane daugiau, nei maniau, pasijutau taip, tarsi Anė būtų kokia įsibrovėlė. Netrukus ji manęs nebedomino. Liovėsi dominusi per porą minučių. Atvirai kalbant, palaikiau ją truputį trenkta.

Dabar, atsiradus „Facebook“, privatus gyvenimas iš tiesų nebėra visiškai privatus, nes kitas žmogus lengvai gali apie tave tiek daug sužinoti. Atkreipkite dėmesį – tai vyko prieš porą metų, kai „Facebook“ dar nebuvo toks populiarus ir niekas per daug nesuko galvos, ką jis reiškia ir kaip jį galima panaudoti. Man tai buvo nauja patirtis, ir po šio pasimatymo ėmiau žiūrėti į „Facebook“ kitaip.

Pašėliškiausias iš pašėliškiausių

Ir vyrukai, ir merginos turi atsiminti apie kvailiojimus du dalykus. Pirma, jei jūs girtas, tai nesiskaito, antra – kad ir kokį pašėlusį pokštą iškrėstumėte, visuomet atsiras žmogus, kuris pasielgs dar kvailiau už jus.

Pavyzdžiui, toks kaip mergina, su kuria susitikinėjo mano draugas (jo vardo neminėsiu). Štai jo pasakojimas:

„Keletą savaičių susitikinėjau su tikrai išprotėjusia mergina. Ją buvo galima pavadinti kvailoka ar meniška, ir man tai patiko. Vėliau supratau, kad ji buvo daugiau nei kvailoka ar meniška. Ji buvo nesveika.

Kada tai supratau? Gal tada, kai jai pasivaideno, kad aš prarandu susidomėjimą ja (taip nebuvo, kol ji nekrėtė tų nesąmonių...), ir ji ėmė vogti daiktus iš mano buto. Sykį jai išėjus pasigedau sezoninio traukinio bilieto. Paskui dingo mano pasas. Po to – visi mano peiliai ir šakutės. Paskui – darbiniai batai. Vėliau – fotoaparatas. Knyga, kurią tuo metu skaičiau. Virdulys. Kojinės.

Ko nors neradęs, skambindavau jai ir klausdavau: „Hmm, ar tu pasiėmei visus mano peilius ir šakutes/pasą/bet ką, kai paskutinį kartą lankeisi?“, o ji dirbtinai ir kiek per garsiai juokdavosi ir neigdavo. Pareikšdavau žinąs, jog tai jos darbas. Tada ji vėl dirbtinai ir kiek per garsiai nusijuokdavo ir atsakydavo: „Dieve mano, tai kažkaip pateko į mano rankinę“, arba: „Atsiprašau, pamaniau, kad tai mano daiktas.“

Vieną dieną nutvėriau ją kišant į rankinę virdulį. Ji apsiverkė ir pasakė, kad žino, jog ruošiuosi ją mesti, o daiktų vogimas – vienintelis būdas užsitikrinti, kad vėl jai paskambinsiu.

Aišku, tada praradau susidomėjimą ja. O po kelių savaičių, išėjęs iš namų, pamačiau, kad ant mano kaimyno durų priklijuotas popieriaus lapelis. Ir ant kaimyno kaimyno durų. Ir ant mano kaimyno kaimyno kaimyno durų. Tiesą sakant, ant namų abiejose kelio pusėse – iš viso šešiasdešimties – laukujų durų buvo priklijuoti lapeliai, skelbiantys, kad aš – šunsnukis, parašyti jos ranka. Lapeliai papuošti sidabriniu rašikliu nupieštomis žvaigždutėmis ir mėnuliukais.

Kitą dieną ji man paskambino ir paklausė, ar norėčiau važiuoti su ja poilsiauti.

Jos paikiojimas peržengė ribas. Žinau tai, nes paklausinėjau draugų, ar jiems yra tekę susidurti su dar labiau išprotėjusiomis merginomis. Nė vienam neteko, bet jiems irgi pasitaikė prietrankų. Štai labiausiai kvaištelėjusių merginų penketukas:

1. Mergina, apkaltinusi savo vaikiną užmezgus kraujomaišiškus santykius su seserimi, nes toji vadindavo brolį „brangučiu“. Merginai buvo nė motais, kad sesuo taip vadina visus, net ir ją pačią.

2. Mergina, paskambinusi savo vaikino tėvams ir pranešusi, kad mano, jog jis žuvo avarijoje, nes ji negavo iš jo jokių žinių nuo tada, kai jis išėjo žaisti golfo... prieš dvi valandas.

3. Mergina, pareikalavusi vyruko, su kuriuo susitikinėjo, kad į ją žiūrėdamas jis palenktų galvą, idant nematytų jo šnervių, nes... paniškai jų bijanti.

4. Mergina, per pirmąjį pasimatymą su beveik nepažįstamu vyruku pasakiusi, kad nujaučia, jog jie bus kartu ir sulaukę aštuoniasdešimties.

5. Mergina, atstumta vaikino po mėnesio bendravimo (jis jos neapgaudinėjo ir nenuskriaudė, tiesiog jie nebuvo skirti vienas kitam), bandžiusi jį susigrąžinti palikdama dešimt morkų sriubos lėkščių ant laiptelio prie jo laukujų durų. Jis užsiminė mėgstąs morkų sriubą. Kartą užsiminė.

Baigdamas pateiksiu istoriją, kokios dar nesate girdėję, – abu jos veikėjai, ir vyrukas, ir mergina, – prisidirbo kaip reikiant.

Mano draugas – pavadinkime jį Džo – protingas vyras. Neišsišokėlis normalus vyrukas. Bet ne tuomet, kai kalbama apie moteris. Tada jis spontaniškai priima be galo nevykusius sprendimus. Pats blogiausias buvo nuskristi lėktuvu tris tūkstančius mylių į Kanadą pamatyti moters, su kuria susipažino prieš dvi savaites. „Facebook“. Be to, kalbėjosi telefonu. Vieną kartą. Dvylika minučių.

Vankuveryje Džo ketino praleisti su ja dvi savaites. Tačiau po trijų dienų suprato, kad ji nė iš tolo nėra jo svajonių mergina. Kasdien, eidama į darbą, ji užrakindavo Džo savo namuose, net langus užsklęsdavo, jeigu jis kartais sumanytų, jos žodžiais, „pasprukti“. Paskui klausdavo, kada jis ketina pasipiršti.

Negalėdamas užsisakyti ankstesnio skrydžio namo, Džo nutarė kentėti dvi savaites. Tačiau, likus trims dienoms iki skrydžio, kai jis pareiškė jos nemylįs, moteris visai pakvaišo.

Įsiutusi ji išdėjo Džo į šuns dienas, paskui ištrenkė pro duris ir atsisakė įsileisti. Džo atsidūrė beviltiškoje padėtyje. Jis išleido kreditinės pinigus bilietui, o grynieji buvo lagaminėlyje moters namuose. Ji nekėlė ragelio, ir Džo buvo priverstas įkeisti mobilųjį, kad nuvažiuotų taksi į oro uostą. Iš ten vėl pamėgino susisiekti su moterimi. Ji atsiliepė ir atvyko į oro uostą. Džo palengvėjo, jis vylėsi, kad ji atėjo į protą ir leis jam pernakvoti savo namuose.

Tačiau ji rankose laikė lagaminėlį. „Tavo purvini skalbiniai“, tėškė.

Ir neatsigręždama nuėjo.

Nors jis ne kartą moteriai skambino, ši nekėlė ragelio. Tris dienas Džo teko verstis su trim doleriais. Jis nusipirko du „Mars“ batonėlius pavalgyti ir dėžutę servetėlių kūdikiams, kuriomis šluostydavosi vyrų tualetuose.

Pagaliau Džo parskrido į Londoną.

„Tai paskutinis kartas, kai į pirmą pasimatymą skrendu per pusę pasaulio, – pareiškė jis. – Pamoką išmokau.“

Oho.

Tai ne persekiojimas, o informacijos paieška

Ar atkreipėte dėmesį, kad aš dažnai pabrėžiu, jog vyrai tomis pačiomis aplinkybėmis su skirtingomis merginomis elgiasi skirtingai? Na, peršokime dvejus metus. Štai pavyzdys.

Kai jau susitikinėjome keletą savaičių, Šarlotė pasakė, kad vos mums susipažinus įvedė mano vardą ir pavardę į „Google“ paieškos laukelį ir susirado mane „Facebook“. Kitaip negu su Ane, aš visai nesusinervinau. Nė kiek. Tiesą sakant, man buvo visai malonu, kad ji norėjo apie mane sužinoti daugiau.

Žinoma, nepiktai ją paerzinau ir juokais pavadinau persekiotoja (neprasitariau irgi įvedęs jos vardą į „Google“). Ji atsakė: „Tai ne persekiojimas, tai informacijos paieška.“ Manau, atsakymas labai protingas. Aišku, knieti daugiau sužinoti apie žmogų, su kuriuo susitikinėji. Tai visiškai normalu. Taigi džiaugiuosi, kad mudu ieškojome informacijos apie vienas kitą, o ne persekiojome.

Pamokymas: prasitarkite apie informacijos paiešką tik tada, kai jau neblogai susipažinsite. Kad ir ko imtumėtės, nieku gyvu nesielkite kaip Anė ir neprisipažinkite per pirmąjį pasimatymą.

Nebūkite persekiotoja. Tai kvaila.

Na, o dabar grįžkime į mano viengungystės metus.

Įdomioji dalis

Įdomiausia, kas vyko po paties pirmojo pasimatymo. Matote, vyrai prieš pirmąjį pasimatymą ne visada jaudinasi. Aš jaudindavausi, bet kuo toliau, tuo lengvesne širdimi eidavau į pasimatymus. Nesakau, kad ėjau į šimtus, kol pasidarė lengva. Tiesiog po keleto pasimatymų supratau, ką daryti, kad per pasimatymą būtų smagu. Štai ką: į pasimatymą reikia žiūrėti kaip į galimybę linksmai praleisti vakarą, ir tiek. Nepuoselėti didelių vilčių.

Reikia išbraukti du pagrindinius galvoje dūzgiančius klausimus: ar po visko su ja pasimylėti, ar susitikti dar kartą? Suvokiau, kad jei man mergina taip patinka, kad norisi su ja praleisti vakarą (atkreipkite dėmesį – vakarą, ne naktį), tai turiu tuo apsiriboti.

Praeityje įgyta patirtis, tiek gera, tiek bloga, nieko nereiškia, kaip ir ateities viltys. Todėl Pirmasis Pasimatymas tampa burbulu, kuriuo reikia grožėtis. Grožėtis tokiu, koks jis yra.

Vienas linksmas vakaras.

Jei jis praeidavo gerai, imdavau mąstyti, kas gali įvykti vėliau, arba apie antrą pasimatymą. Iki tol sutelkdavau dėmesį į pirmąjį. Todėl atslūgo įtampa, ir aš džiaugdavausi vakaru kaip linksmu nuotykiu. Ne kaip procesu ar kieno nors pradžia. Tiesiog nuotykiu.

Vyrų santykių ciklas

Mano aprašytu būdu pasinaudoti gali ne visi vieniši vyrukai. Jis tinka tik tiems, kurie nenori įsipareigoti (kartais tie vyrukai patys to nesuvokia). Laikydamas pasimatymus vienkartiniais, o ne galima rimtų santykių įžanga, su niekuo neužmegzdavau artimų ryšių. Šitaip pasąmonėje atsitverdavau. Palyginęs tuos pasimatymus ir pirmąjį pasimatymą su Šarlote, matau, kad tada mano mąstymas buvo visiškai kitoks. Tuomet mintijau taip: „Su šia mergina linksmai praleisiu vieną vakarą ar net du.“ Bet, susipažinęs su Šarlote, net prieš pirmą pasimatymą jaudinausi: „Gal tai rimtų santykių pradžia.“

Kol vyras pasirengia santykiams su nauja mergina – kaip aš su Šarlote, – jis pereina vadinamąjį vyro santykių ciklą.

Kas yra vyro santykių ciklas?

Pažvelkite į kreivę.

Joje pavaizduoti vyro santykių pakilimai ir nuosmukiai. Pakilimo metu vyras degte dega, lengvai suvilioja merginas ir apskritai jaučiasi nesutramdomas (nebūtinai susitikinėja su daugeliu merginų – tai priklauso nuo vyro; svarbiausia yra tai, kaip jis jaučiasi). Nuosmukis reiškia, kad jis neturėjo pasimatymo, ką jau kalbėti apie seksą, ištisus mėnesius. Vienišo vyro gyvenimas vyksta griežtai pagal šią kreivę: pakilimas – nuosmukis, pakilimas – nuosmukis, pakilimas – nuosmukis. Turbūt ir moterų ciklas atrodo panašiai.

Įsidėmėtina, kad vienišas vyras gali atsidurti ir aukščiausiame, ir žemiausiame taške. Tai priklauso nuo jo paties. Tarkim, jis atsidūrė viduryje. Jis stokoja pasitikėjimo savimi, nes jau kurį laiką yra vienišas, bet po truputį ima prisitaikyti. Jis prisimena, kaip visa tai vyksta, ir suvokia, kad dabar yra kiek vyresnis, tad žaisti bus paprasčiau. Jam vis geriau sekasi su moterimis, kol pasiekiama viršūnė.

Bet po kurio laiko viršūnėje pabosta. Pernelyg paprasta. Jis suvokia neturįs rimtų ketinimų, jį mažiau bedomina pasimatymai dėl pačių pasimatymų, tad nutaria padaryti pertrauką. Jis atsitraukia ir visiškai liaujasi susitikinėti su merginomis. Trumpam pasijunta gerai. Jis žino, kodėl neina į pasimatymus su merginomis (nesistengia eiti), tad jaučiasi esąs doras, nes nieko nevilioja ir nesielgia kaip blogiukas. Jaučiasi esąs kultūringas ir neprarandąs savitvardos.

Šis jausmas gali neapleisti keletą savaičių ar mėnesių. Pirmas signalas, kad jis nyksta, yra mintis: „Tai jau užsitęsė...“ Iš pradžių vyras nuleidžia tą mintį juokais. Juk pats pasirinko nebeiti į pasimatymus. Bet kai tas balsas pasigirsta vis dažniau, vyrą apninka abejonės. Prisiminimai apie sutiktas merginas nyksta, ir anksčiau ar vėliau jis pajunta, kad nebegali pasigirti pažįstąs merginas kaip savo penkis pirštus.

Jis liaujasi galvojęs: „Nenoriu vilioti“, ir pereina prie minties: „Aš ilgai neviliojau“, o prieš tai pamano: „Tikiuosi, vis dar moku vilioti.“ Pagaliau vyras atsiduria žemiausiame taške – niūrioje, atkampioje vietoje – įsitikinęs, kad nebesugeba vilioti ir tikriausiai niekada nebesugebės. Tai nėra smagus gyvenimo tarpsnis.

Kai kuriems vyrukams tokia sausra praeina greitai. Kitiems ji gali trukti amžinai arba keletą metų, bent jau tol, kol kokia nors mergina juo susidomi (tada jis bus toks dėkingas, kad mergina – kokia nors mergina – atkreipė į jį dėmesį, jog tikriausiai pasipirš jai per šešis mėnesius, bijodamas, kad ji neapsigalvotų ir jo nepaliktų).

Bet sugebantieji pakilti iš žemiausio taško patiria dramatiškų išgyvenimų. Vos tik vienišas vyrukas suvilioja merginą, skrieja į dangų tarsi raketa. Jį liete užlieja pasitikėjimas savimi, jis be perstojo vilioja, kol po kelių savaičių ar mėnesių pajunta, kad jam darosi nuobodu, ir nutaria dingti. Spėkite, kas nutinka vėliau: tai vyksta, kol jis pagaliau pasiruošia sutikti Tą Vienintelę. Tai gali nutikti bet kuriame kreivės taške.

Ką, atsidūręs žemiausiame taške, patyriau aš, jau žinote, tad grįžkime prie pirmųjų pasimatymų.

Ritualas prieš Pirmąjį Pasimatymą

Laikotarpis tarp susipažinimo su mergina ir jos pakvietimo į pasimatymą siaubingas. Tai lyg kalėjimas ir skaistykla – vieta, kurioje niekas nenorėtų būti. Negi manote, kad vyras to nejaučia? Netiesa.

Kai vyras susipažįsta su mergina, kuri jam labai patinka, trokšta kuo greičiau vėl ją pamatyti. Jis nori, kad mergina užrašinėje pasižymėtų jų pasimatymo datą, nori, jog ši mergina kuo greičiau taptų jo, o ne kieno nors kito.

Trumposios žinutės prieš pasimatymą:

kaip jas suprasti

Apie trumpąsias žinutes kalbėsiu glaustai, nes tai smulkiau aptariama kitame skyriuje. Esmė tokia: jei vyrukas jums atsiunčia trumpąją žinutę, į pirmą atsakykite po valandos, į kitas daug greičiau – priklausomai nuo siuntimo dažnio. Auksinė taisyklė: niekada neatsakykite į jo žinutę greičiau, nei jis atsako į jūsų, bet ir per ilgai nedelskite (nekenčiu tokių žaidimų).

Jei iš vyruko negaunate jokių žinių ir nerimaujate, ar jis nori su jumis pasimatyti, tuomet arba pripažinkite, kad jam nerūpite, ir gyvenkite toliau, arba nusiųskite jam vieną žinutę, ir jei jis per dvi valandas neatsakys, išmeskite jį iš galvos. Atsiminkite – jei vyrukas nesiunčia žinučių, jūs jo nedominate. Jei nesistengia su jumis pasimatyti, jam nerūpite.

Susipažinęs su Šarlote, nusiunčiau jai žinutę kitą dieną ir nė nemėginau apsimetinėti, kad man ji nerūpi. Maniau, jei du žmonės patinka vienas kitam, tai jiems privalu susisiekti ir susitikti. Kai tai įvyksta, nebesvarbu, kuris kuriam ir kada siunčia žinutes. Bet tyčia nedelskite – tai tiesiog nesąmonė. Nevaidinkite abejingos, nebent taip daro ir vyrukas.

Įsidėmėkite – kai kurie vyrai neskambins tris dienas po susipažinimo, kad nepasirodytų pernelyg trokštantys bendrauti. Jei jie taip elgiasi, nepraraskite savitvardos. Neleiskite, kad delsdami atsakyti jie kurstytų jūsų nekantrumą (žinau, kad taip bus, bet pabandykite atsispirti). Prisiminkite, koks vyrukas buvo, kai susipažinote. Kiekvienas gali vaidinti gudrų rašydamas žinutes. Susitelkite į jo asmenybę.

B., Pirmasis Pasimatytojas

Taip per pirmuosius pasimatymus elgiasi B. – vyrukas, kurio turėtumėte saugotis: „Kai esi buvęs keliuose pirmuosiuose pasimatymuose ir puikiai žinai, kad merginos neieškai, gyvenimas lengvas. Žinai, kaip elgtis, ką sakyti, ko nesakyti, ką ir kaip papasakoti, kur eiti, ir taip toliau. Trumpai tariant, susikuri strategiją, nustatai tam tikrą tvarką. Žinoma, tai kartais pabosta, bet tada tiesiog padarai savaitės ar dviejų pertrauką. Bet nuo savo strategijos niekad nenukrypstu.“

Vyrukai per pirmuosius pasimatymus

Mano nuomone, pirmieji pasimatymai neturėtų labai įpareigoti. Nereikalauti per didelio pasirengimo ir išlaidų.

Kodėl?

Atsakymas paprastas: kuo kruopščiau pasimatymui ruošiamasi, kuo daugiau pinigų ta proga išleidžiama arba sugaištama laiko įmantriems, galbūt „romantiškiems“ gestams, tuo labiau užgožiami du žmonės, susitikę sužinoti, kaip jiems seksis toliau. Nepamirškite, kad tai yra pagrindinis pasimatymo tikslas.

Taigi, mažiau reiškia daugiau. Todėl pasimatymai neturi per daug įpareigoti.

Vyrų bėda ta, kad jie nelabai žino, ką daryti (ypač jei abejoja, ar merginai patiks paprastas kvietimas į barą ar kavinę), ir pasirenka lengviausią išeitį – išmesti pinigus. Užsako staliuką brangiame restorane arba sumąsto dar ką nors vildamiesi padaryti įspūdį.

Kartais vyrai žiūri į pirmus pasimatymus panašiai kaip į darbo pokalbius. Jie dažniausiai parenka pasimatymo vietą, todėl mano, jog pagal tai bus ir vertinami. Juk per darbo pokalbį apie žmogų iš dalies sprendžiama pagal apsirengimą.

Bet iš tiesų tai ne tas pat.

Vienu gyvenimo tarpsniu pasimatymams išleisdavau gana daug pinigų (ne krūvas – nesu turtingas). Buvo smagu, bet dabar, atsigręžęs į anas dienas, matau pirmenybę teikęs ne tam, kam reikia. Pasimatyme svarbiausia du žmonės, o ne reginys. Brangūs restoranai ir madingi barai – nelabai tinkamos vietos pasilinksminti su mergina. Kiek vėliau supratau, kad pasikvietęs merginą į jaukią vietą tikrai neprašausi. Ir jei merginai ta vieta nepatinka, jei ji ima kelti triukšmą, tegu eina velniop ir susiranda kokį kitą mulkį.

Paklausiau kelių merginų nuomonės apie vyrukus, pasimatymams išleidžiančius daug pinigų. Jos papasakojo apie keletą kvailių, manančių, kad kuo daugiau iššvaistys, tuo didesnę teisę turės reikalauti atlygio seksu. Žinoma, beveik nė vienos merginos tokie vyrukai nesužavėjo. Mėtyti pinigus – primityvu, žema. Toks elgesys verčia merginas spėlioti, ką švaistūnas bando nuslėpti, stengdamasis joms įsiteikti pinigais, o ne sužavėti kuo kitu. Joms reikia vyruko, galinčio padaryti įspūdį ne vien kredito kortelės sumomis. Ir jos mąsto teisingai.

Sąskaitos apmokėjimas perpus man nepriimtinas. Tik jau ne per pirmąjį pasimatymą. Jei vyras pasikvietė merginą, jis turi sumokėti už vakarienę. Taškas. Po kelių pasimatymų ji gali pasiūlyti sumokėti, ir tai puiku. Kiek vėliau, kai jau draugaujama, retkarčiais galima išlaidas pasidalyti pusiau. Bet per pirmąjį pasimatymą? Nieku gyvu.

Žinoma, tai nereiškia, kad neturėtumėte prieštarauti. Prieštarauti reikėtų. Tik ne per karštai. Kad vyrukas nepamanytų, jog abejojate, ar jis sumokės. Tai nepatrauklu.

Įrodymas, kad ne pinigai svarbiausia

Mano pirmasis pasimatymas su Šarlote įvyko sekmadienio popietę. Buvo vasara, tad susitarėme susitikti parke. Ir viskas. Tiesiog ėjome į parką. Pasivaikščiojome saulėkaitoje, atsisėdome pasikalbėti, o paskui, kai saulė ėmė leistis, nuėjome valgyti picos. Nesudėtinga, nebrangu ir neįpareigoja, bet nuostabu. Po septynių mėnesių mudu apsigyvenome kartu.

Pirmieji pasimatymai – pagrindai

Yra daug skirtingų pasimatymų rūšių. Štai keli pavyzdžiai:

a. Aklasis pasimatymas.

b. Draugų pasimatymas.

c. Pasimatymas po susipažinimo, bet prieš pirmąjį bučinį.

d. Pasimatymas po susipažinimo, bet po pirmojo bučinio (ir po kai kurių kitų dalykų).

Prieš kiekvieną pasimatymą vyro galvoje kyla skirtingų klausimų, tokių kaip:

a. Aklasis pasimatymas:

Ar ji man patiks?

Ar aš patiksiu jai?

Ar ji pasimylės su manimi?

b. Draugų pasimatymas:

Ar ji sutiks, kad taptume daugiau nei draugais?

Ar ji pasimylės su manimi?

c. Pasimatymas po susipažinimo, bet prieš pirmąjį bučinį:

Ar aš patiksiu jai?

Ar ji pasimylės su manimi?

d. Pasimatymas po susipažinimo, bet po pirmojo bučinio (ir po kai kurių kitų dalykų):

Ar aš patiksiu jai?

Ar ji pasimylės su manimi?(Įrašykite žodį „vėl“, jei jis tinka.)

Į visus šiuos klausimus galima atsakyti įvairiai. Pirmiausia nusiteikite džiaugtis vakaru. Kiek įmanydama stenkitės negalvoti, kas bus vėliau. Žinau, kad bus ypač sunku, jei pasimatymas priskirtinas a ar d punktams, bet vis tiek turite stengtis. Tai vienintelis būdas išvengti įtampos.

Nesiūlau sugriauti pasimatymo vilčių. Kad kuo geriau praleistumėte laiką, nusistatykite tam tikras ribas – vieną ribą, kai susitinkate, kitą – einant namo.

Pavyzdžiui, vyrukui pirmąsyk užsiminus, kur gyvena (jei to dar nežinojote), neimkite svarstyti, kaip važinėsite į darbą pro jo namus. Taip prisidirbsite rūpesčių. Žinau, kad tai darysite, bet vis tiek įspėju.

Įdomu, kad vyrai irgi taip elgiasi.

Taip, teisingai. Per pirmąjį pasimatymą mes irgi fantazuojame, kaip galbūt užsimegsiantys santykiai susiklostys. Įsivaizduojame, kaip mergina susipažįsta su mūsų draugais, šeima, kaip mudu kartu leidžiame savaitgalius. Žinoma, pamąstome ir apie tai, kaip ji atrodo nuoga, bet yra vienas geras būdas sužinoti, ar mergina mums tikrai patinka – jei negalvojame vien apie tai. Ir negalvojame vien apie tai daug dažniau, nei atrodo.

Data ir laikas

Neateikite į pasimatymą nei anksčiau, nei laiku. Pavėluoti dešimt minučių – tinkamiausia. Kai buvau vienišas, ateidavau į pasimatymus anksčiau, kad patogiai įsitaisyčiau ir žinočiau, jog turėsime kur atsisėsti ir atsipalaiduoti.

Tačiau į pirmąjį pasimatymą su Šarlote pavėlavau. Kaltas buvau ne aš – traukiniai vėlavo, bet aš vėl nukrypau nuo įprastų taisyklių. Labai nemėgstu vėluoti. Tiesiog nekenčiu. Todėl jaučiausi siaubingai ir pykau ant savęs. Ypač todėl, kad ji atėjo penkiomis minutėmis anksčiau. Bet galų gale viskas išsisprendė – tai įrodymas, kad taisyklės sukurtos laužyti. Kai kurios.

Valgymas per pirmąjį pasimatymą

Per pirmąjį pasimatymą turėtumėte valgyti, ką tik norite. Vyrai nieko prieš, jei valgoma. Tiesą pasakius, mums tai patinka. Mėgstančios pavalgyti merginos greičiausiai neabejingos ir kitiems malonumus. Tokiems kaip seksas.

Vyrukas pasijunta nesmagiai, jei mergina užsisako kuklią porciją. Nesmagu girdėti sakant: „Be užkandžio“ arba: „Patiekite tik salotų“. Normaliems vyrukams (tiems, su kuriais jūs turėtumėte susitikinėti) tai atrodo tiesiog keista. Mes šito nesuprantame. Todėl taip nedarykite.

Ir labai prašau nesielgti kaip tos merginos, kurios iš pradžių neužsisako bulvyčių, o paskui graibo iš vaikino lėkštės. MES MIELIAU NUPIRKSIME JUMS ANTRĄ PORCIJĄ, NET JEI JŪS NESUVALGYSITE VISŲ BULVYČIŲ. Supratot?

Apie ką kalbėtis

Pasakysiu trumpai – svarbiausia būti savimi ir gerai leisti laiką. Netylėkite kaip vandens į burną prisisėmusi – koketiškai pajuokaukite, nepiktai pasišaipykite ir maloniai šnekučiuokitės (pavyzdžiui, pasakykite, kad baras/alinė/užkandinė, į kurią atėjote, – puiki vieta). Jis pasijus laimingas gerai pasirinkęs. Jūsų kalba jam patiks. Juk norite jam patikti, dėl to ir atėjote? Tad būkite savimi.

Ak, ir neapsimetinėkite, kad jums vieta nyki, idant pamatytumėte vyruko išraišką. Plačiau to neaptarinėsiu, kad nepiktnaudžiautumėte informacija.

Gerai?

Gerai. Eime toliau.

Vyrukai ir jų draugai

Dabar šiek tiek nutolsiu nuo pirmųjų pasimatymų ir papasakosiu, kaip vyrukai bendrauja tarpusavyje. Tai žinodama, suprasite, kaip elgtis, kad vyrukui būtų su jumis jauku.

Ne taip seniai linksminausi su penkiais senais draugais. Su jais mokiausi mokykloje ir pažinojau nuo trylikos metų – Čarlį, Polą, Tomą, Rosą ir Bredą. Susitikome aludėje Londono centrinėje dalyje apie šeštą vakaro, iš karto po darbo, ir sustojome ratu, laidėme juokelius ir maukėme alų, kol nebesilaikėme ant kojų. Manau, aš nulūžau apie vienuoliktą vakaro, tiksliai neatmenu. Į smulkmenas nesigilinsime.

Juokėmės iš daug ko: kvailų drabužių, kuriuos vilkėjome, iš savo kalbos manieros, merginų, kurias pažinojome (ir tų, su kuriomis susipažinti nepavyko), naktų, kai prisidirbome, dienų, kai prisidirbome, mūsų galvų didumo (maža ar didelė – vis tiek juokinga), mūsų pilvų talpumo (pilvai dažniausiai auga), ūgio, plikių – ir daug kitų dalykų, prie kurių galima prikibti. Tokie vakarai kaip mūsų nuolat vyksta visame pasaulyje. Vyrai visur vienodi.

Draugais laikomi žmonės, kurie mus pažįsta geriausiai, žino visus mūsų trūkumus ir juos priima. Vyrai nuolat ir negailestingai juos pabrėžia. Iš šalies tai gali pasirodyti bjauru ir įkyru. Bet kai esi vienas vyrų magiškame rate, pasidaro jauku dėl vienos paprastos priežasties: mes taip elgiamės tik su vyrukais, kurie mums patinka ir kuriuos pažįstame.

Taip elgtis su nepažįstamu žmogumi – blogas tonas. Pavyzdžiui, sykį buvau aludėje su dviem mokyklos laikų draugais ir vieno jų kolega. Vienas draugas pavadino mane sena pravarde, kaip buvo įpratęs. Po kelių minučių jo kolega taip kreipėsi į mane. Mano draugai nuvėrė jį žvilgsniais, kuriuos meškiukas Pedingtonas pavadintų „sunkiais“. Jie turėjo teisę vadinti mane pravarde, nes pažinojo ilgus metus. O tas? Vyras, susipažinęs su manimi vos prieš valandą? Nieku gyvu. „Traukis, žmogau, peržengei ribą“, tarytum sakė jie. Vyrukas greit susivokė. Jis – vyrukas, todėl susiprato.

Taigi matote – gali pasirodyti, kad mes bjauriai elgiamės su savo draugais, bet iš tikrųjų esame be galo ištikimi.

Vis dėlto manau, kad mūsų draugystės merginoms yra paslaptis.

Pavyzdys: prieš keletą metų gyvenau su senu draugu iš universiteto, Oli. Mudu gerai sutarėme. Retkarčiais jį erzindavo mano netvarkingumas, bet mes niekada nebuvome rimtai susipykę ir iki šiol esame puikūs draugai. Mums buvo smagu gyventi kartu.

Prakalbau apie Oli, nes atsimenu, kaip vieną vakarą pas mus užsuko jo mergina Nikolė, ir lyčių skirtumai nuostabiai išryškėjo. Oli ir aš parėjome namo skyrium, ir dabar sukiojomės virtuvėje, virėmės valgyti ir žiūrėjome televizorių. Mes galėjome vienas kitą suprasti iš murmtelėjimo ar galvos linktelėjimo, rinkdamiesi bendrą kanalą, bet už jo ribų nebendravome. Nikolė negalėjo to suvokti. Ji buvo priblokšta, kad galbūt visą vakarą sėdėsime tylėdami. „Kodėl nesikalbate?“ – paklausė ji.

Mudu su Oli susižvelgėme, ir esu tikras, pagalvojome tą patį: pažįstu jį daugiau nei dešimt metų, tad mudu jau iki soties prisikalbėjome, nė vienas iš mūsų neturi svarbių ar skubių naujienų, aš pavargęs, laida per televizorių įdomi, todėl man daug maloniau žiūrėti nei klausinėti, kaip praėjo diena. Jei būtų atsitikę kas nors labai gero ar blogo, draugas jau būtų man pasakęs.

Trumpai tariant, mudu neturėjome ko pasakyti, tai ir nesakėme. Ir mums abiem buvo labai smagu. Manau, Nikolė po truputį įsisąmonino, kad, skirtingai nei moterų draugystės, vyriškosios nėra paremtos vienas kito gyvenimo smulkmenų žinojimu.

Ar merginos gali taip leisti vakarus? Sprendžiant iš to, ką per daugelį metų mačiau ir girdėjau – ne, negali.

Suprantu, kad moterims vyrų draugystė gali atrodyti keista. Bet iš tiesų taip nėra. Mes šaipomės vieni iš kitų, nes tai linksma, be to, parodo, kad pažįstame savo draugus pakankamai gerai ir neabejojame, jog jie supras tą pašaipą ir galės atsilyginti tuo pačiu. Ir mes nejaučiame poreikio užpildyti tylos valandėlių, nes tyla mums kartais visai patinka. Ir tiek. Tačiau mes nesame ateiviai.

Du posakiai apie draugystę

Man labai patinka atsitiktinai parinkti posakiai apie tą patį dalyką. Perskaitykite šiuos du vyrų posakius apie draugystę.

„Jei spausite mane prisipažinti, kodėl jį mylėjau, negalėsiu pasakyti nieko, tik tai, kad aš buvau aš. O jis buvo jis.“

Mišelis Montenis

„Tikras draugas nuduria iš priekio.“

Oskaras Vaildas

Dar viena, paskutinė mintis

apie vyrų draugystę

Prieš kelerius metus skaičiau amerikietės rašytojos lesbietės straipsnį. Ji keletą mėnesių apsimetinėjo vyru, ieškodama medžiagos knygai apie vyrus. Priaugo svorio, trumpai nusikirpo plaukus, prisiklijavo ūsus ir barzdą, suspaudė krūtis ir ėmė rengtis kostiumais. Ši moteris tikėjosi, jog pasitvirtins jos išankstinė nuomonė, kad vyrai, jei šalia nėra moterų – šiurkštūs, nepraustaburniai, atstumiantys ir toli gražu nesimpatiški padarai.

Bet pasirodė, yra ne visai taip. Vyrai ją nustebino. Pirmiausia, jos sutiktieji – amerikiečiai darbininkai – buvo visiškai sąžiningi vieni su kitais kalbėdami apie drabužius. Jei mergina susitinka su draugėmis apsivilkusi naują palaidinę ar švarką, jos greičiausiai sako, kad drabužis atrodo puikiai, spalva jai labai tinka, nors pačios mano, kad drabužis negražus ir juo vilkinti mergina atrodo baisiai. Vadinasi, į akis meluoja. Vyrai elgiasi kitaip.

Prisiminkite vakarą, kai mes šešiese stovėjom ratu ir kelias valandas gėrėm alų. Jei kuris nors iš mūsų būtų apsitaisęs ryškiais, akį rėžiančiais marškiniais ar apsiavęs perdėm madingais batais, kas nors iš būrelio tikrai būtų bakstelėjęs pirštu ir paklausęs: „Kas čia, po velnių?“ Paskui visą valandą būtų aptarinėjama, kokia kvailystė buvo leisti pinigus tokiam daiktui. O svarbiausia, kad vyrukas, tapęs mados auka, neprieštarautų. Tiesą sakant, jis tikriausiai apsivilktų arba apsiautų tą daiktą kitą kartą draugijai vėl susirinkus.

Lesbietei tai pasirodė įdomu ir gana žavu. Jai patiko vyrų sąžiningumas, palyginti su moterų pasyviu/priešišku pritarimu.

Tačiau labiausiai ją nustebino, kad vyrukai itin gerai atsiliepė apie savo žmonas ir merginas. Pasirodė ištikimi, mylintys, atjaučiantys ir iš tiesų jomis besididžiuojantys. Be to, jie labai maloniai elgėsi vienas su kitu. Nuoširdžiai rūpinosi, kaip kitiems sekasi, ir – o jergutėliau – jie netgi kalbėjo apie jausmus.

Baigus tyrimą lesbietės nuomonė apie vyrus labai pagerėjo.

Tai štai kaip. Lesbietei patiko vyriškas bendravimas, kai aplinkui nesimaišė moterys, tad turėtų patikti ir jums.

O dabar grįžkime prie pirmųjų pasimatymų.

Kaip elgtis per pirmąjį pasimatymą

Taigi, pakartokime: kaip rengsite pirmąjį pasimatymą? Tai patikėkite vyrukui. Kodėl? Nes vyrukai nori jaustis tarsi medžiotojai, dėti pastangas gauti vertingam laimikiui (atsiminkite kelyje nutrenktą briedį). Per daugelį metų supratau, kad merginoms patinka, kai jų siekiama, todėl nedvejodamos šiuo klausimu pasikliaukite vyrais.

Kaip ateiti į pirmąjį pasimatymą? Su šypsena.

Kada atvykti? Pavėluokite nuo penkių iki dešimties minučių.

Apie ką kalbėtis? Apie viską, tik ne apie buvusius partnerius.

Ką valgyti? Ką tik norite.

Kiek vartoti alkoholio? Tiek, kiek užtenka, kad gerai pasibūtumėte, bet ne tiek, kad jus tektų išnešti.

Kaip užbaigti pirmąjį pasimatymą? Priklausomai nuo to, kaip jis sekėsi, bet protingiausia būtų kiekvienam važiuoti į savo namus. Tačiau, kaip visi žinome, gerais norais ir pragaras grįstas.

Nenusisekęs pirmasis pasimatymas

Per pirmąjį pasimatymą visiškai įprasta daug klausinėti žmogaus, su kuriuo susitikote. Suprantu tai. Aišku, suprantu. Žinau, kad merginos iš prigimties yra labai smalsios, ir man tai patinka. Iš tiesų man visai patinka, jei per pasimatymą gaunu daug klausimų, nes tai rodo, kad mergina manimi domisi.

Bet smalsumui esama ribų. Minų laukas – kalbos apie skyrybas su buvusiuoju arba su kiek vyrų miegojote. Šių temų verčiau neliesti, kol nesusipažįstama artimiau. Arba apskritai apie tai nekalbėti.

Yra ir kitų temų, galinčių sugadinti vakarą, nors iš pradžių jos atrodo nekaltos. Kartą nuėjau išgerti su mergina, vardu Sem, susipažinome bare, kai mano draugas užkalbino jos draugę. Nuo pat pradžių ji manęs daug klausinėjo. Uždavė keletą įprastų klausimų (koks mano mėgstamiausias patiekalas, iš kur aš kilęs, kokios mano politinės pažiūros), į kuriuos buvo nesunku atsakyti, o paskui pritrenkė: „Kada paskutinį kartą verkei?“

Na, aš esu šiuolaikiškas vyras ir neslepiu savo jausmų, bet toks klausimas iš nepažįstamos merginos lūpų nuskambėjo keistai. Nutariau plaukti pasroviui ir prisiminiau du atvejus, kai verkiau. Trupučiuką sumelavau – pasakiau, kad tada, kai Herbis, mūsų šeimos mylimas šuo, buvo užmigdytas, o aš laikiau jį ant rankų. Tada aš, ak, verkiau.

Nors man buvo pravartu tai papasakoti (Sem tikrai troško manęs, kai atskleidžiau jai savo jautrią sielą), išklojau merginai ir tikrą istoriją. Verkiau prieš dvi savaites per futbolo mačą, kai „Cambridge United“, komanda, kurios aistruolis esu, nes man labai patinka jos vartininkas, pralaimėjo nepaprastai svarbias rungtynes „Exeter City“. Man, ilgamečiam „Cambridge“ aistruoliui, šios varžybos daug reiškė. O Sem jos buvo nė motais.

Tiesą sakant, jai buvo nusispjaut. Kai nutilau, ji trumpai pasižiūrėjo į mane, paskui pratrūko kvatotis.

„Tu toks liūdnas, – tarė apsiraminusi. – Tai apgailėtina.“ Iš pradžių pamaniau, kad mergina juokauja, bet ji pridūrė: „Tu rimtai? Juk tai tik „Cambridge United“.

Tik „Cambridge United“? Ką, po velnių, ji sau mano? Sielos žaizdos, atsivėrusios po to mačo, dar nebuvo užgijusios tiek, kad būčiau įstengęs atsakyti mandagiai, todėl nutylėjau. Gurkštelėjau alaus ir stengiausi nusiraminti. Tai nepadėjo, ir netrukus pasimatymas nuėjo šuniui ant uodegos. Tiesą pasakius, jau po pusvalandžio keliavau namo, nusprendęs daugiau su Sem nebesimatyti.

Puikiai žinau, kad bet kuriam protingam žmogui ašaroti dėl futbolo atrodo juokinga, bet kodėl jai reikėjo taip šaipytis? Sem, aišku, ieško jautraus naujojo amžiaus vyro, ir tai visai gerai. Bet tuomet ji neturi teisės reikšti nepasitenkinimą, jei aš susijaudinu dėl jai nerūpimų dalykų. Jei man ne gėda lieti ašarų dėl futbolo komandos, Sem neturėtų to prikišti.

Jei mergina nesupranta futbolo (žinau, jog kai kurios nesupranta, pavyzdžiui, mano jaunesnioji sesuo), – futbolas yra emocinis atsidavimas, susijęs su komandos palaikymu ir nuošale, – ji vis tiek turi jį priimti. Tiesiog priimti.

Neteisk, tiesiog priimk.

Nekritikuok, tiesiog priimk.

Neklausinėk, tiesiog priimk.

Retkarčiais iš to galite pasijuokti, bet tik tada, jei priėmėte.

Supratot? Gerai. Judam toliau.

Internetinės pažintys

Šis skyrelis bus trumpas, nes neturiu daug internetinių pažinčių patirties. Tiesą sakant, neturiu jokios patirties. Bet mano draugai turi, todėl nutariau apie tai pakalbėti.

Manau, tarp pažinties internete ir realiame gyvenime tik vienas didelis skirtumas: čia bendraujate su nepažįstamaisiais be jokio fono. Be to, nematote, kaip vyrukas atrodo.

Ką tai reiškia?

Na, jei su vyruku susipažįstate bare, susidarote apie jį šiokį tokį įspūdį. Jūsų pasąmonė įsidėmės jo ūgį, patrauklus jis ar ne, ar jis atrodo sveikas, kaip jis jus užkalbino (jei užkalbino), jo drabužius, amžių, draugus (jei jis buvo ne vienas). Spėliosite, koks tas vyrukas yra, net pati to nesuvokdama, ir nuo tų spėjimų priklausys, ar jis jums patiks, ar ne. Jis netgi gali būti draugo draugas. Jūsų pasąmonė informaciją apdoros nepaprastai greitai, greičiau nei per akies mirksnį supras, koks vyrukas jis tikriausiai yra, remdamasi visais matomais požymiais, atskleidžiančiais daug daugiau nei sąmoningas suvokimas. Nuojauta tuoj pat jums kuždės: „O, jis mielas“, arba „Koks nemalonus keistuolis.“

Bendraujant internetu, nieko panašaus nevyksta, todėl bet kuri pateikiama ir gaunama informacija tampa neproporcingai svarbi, nes tai tiesiog yra viskas, kas sužinoma apie žmogų, su kuriuo bendraujama. Ir todėl šie dalykai gali būti išimti iš konteksto.

To nesuvokė mano draugas Gregas. Jis yra labai protingas. Turi smegenis, dideles kaip Rusija. Gregas labai, labai galvotas vyras. Be to, linksmas ir įdomus. Bet jis vienišas, todėl interneto pažinčių portale ėmė bendrauti su mergina. Jie aptarinėjo knygą, kuri patiko abiem – Iano McEvano Česilo pakrantėje (apie neseniai susituokusios poros nesėkmingus bandymus pasimylėti per medaus mėnesį). Per virtualų pokalbį Gregas pasakė manantis, kad knyga iš tiesų yra apie vaikystėje patirtą smurtą ir kad pagrindinė veikėja taip reagavo į savo vyrą dėl vaikystėje išgyventos traumos – prievartos. Kai Gregas man papasakojo apie internetinę pažintį, palaikiau jo nuomonę.

Kad Gregas kalbėjo apie tai su manimi – normalu, nes jis mane pažįsta, ir aš jį pažįstu. O ta mergina iš pažinčių svetainės niekad nebuvo mačiusi jo gyvo ir nieko apie jį nežinojo. Žinojo tik tai, kad jis skaito knygas apie smurtą prieš vaikus.

O tai nėra gera pažinties pradžia.

Jų bendravimas ilgai netruko. Vargšas Gregas, pamaniau. Jis net nepriėjo iki pirmojo pasimatymo. Vis dėlto pamoka gauta: pažindindamasis su mergina nekalbėkite apie smurtą prieš vaikus. Tikriausiai pamanėte, kad tai savaime aišku. Bet ne Gregui, nors jo intelekto koeficientas didelis kaip dramblys.

Kai pirmieji pasimatymai nepavyksta

(reikia pasakyti dramatišku

Amerikos televizijos balso stiliumi)

Štai kita pirmojo pasimatymo istorija. Ji naudinga, nes parodo, kaip merginos neturėtų elgtis, jei nori gerai praleisti laiką ir patikti vyrukui. Pirmasis pasimatymas nusiseks, jei bus linksmas. Visi tai žino, ar ne?

Ne, ne visi. Štai kaip aš tai sužinojau.

Žiema – labai šaltas metų laikas, o vasaris – liūdnas mėnuo. Tad stengdamasis išvaikyti žiemos niūrumą pradėjau skaityti nuostabią knygą apie gyvenimo džiaugsmus. Ji vadinosi „It is just you, everything’s not shit“ ir buvo pilna paprastų malonių dalykų – nuo pusryčių lovoje iki filmuko vaikams „Bagpuss“ ir gražių baltų debesų mėlyname danguje.

Knyga užkrėtė mane gera nuotaika prieš pasimatymą su mergina. Mudu susipažinome Kalėdų išvakarėse. Vakarėlyje. Ji atrodė smagi.

Bet pasirodė esanti tikra niurzga.

Vos atsisėdusi atsiduso ir ėmė lietis ant manęs. Ji vis niurnėjo ir niurnėjo, o aš, penkiasdešimtą kartą išgirdęs skundą, kad šalta, užsiminiau apie knygą, norėdamas praskaidrinti atmosferą. Ėmiau pasakoti jai apie debesis ir tai, kaip džiaugiantis paprastais dalykais gali pagerėti nuotaika.

– Bet juk tai tik debesys – pareiškė jinai žiūrėdama į mane kaip į mulkį.

– Žinau, – kantriai atsakiau. – Bet nors tai tėra debesys, jie gražūs, ir kad pralinksmėtum, užtenka pažvelgti į dangų. Nereikia jokių pastangų, be to, tai nieko nekainuoja.

Ji abejingai pažvelgė į mane.

– Nesuprantu. Tai tik debesys. Kuo jie ypatingi?

Jei aiškinsiu, vis tiek nesuprasi, dingtelėjo, ir tą akimirką užsimaniau gauti sąskaitą, kol mergina nespėjo manęs užkrėsti savo bloga nuotaika.

Bet aš buvau alkanas, mums dar nebuvo atneštas pagrindinis patiekalas, tad atsidusau, iš visų jėgų stengdamasis pakelti ūpą. Nieko neišėjo.

Ji dejavo dėl visko: dėl darbo (per ilgos darbo valandos, per maža alga), šeimos narių (reikalauja jiems skirti pernelyg daug laiko ir per mažai jai skiria patys) ir draugų (jų neprisišauksi, kai prireikia, tačiau atlenda, kai jiems prireikia jos – kaip paaiškėjo, būta tokio elgesio priežasčių). Apie dešimtą vakaro turėjau nešdintis.

Žinojau, kad jei išgersiu dar daugiau, imsiu be reikalo ją užgaulioti, todėl sumurmėjau apie pusryčius kitą rytą – akivaizdžiai melavau, esu tikras, ji tai suvokė, ir apmokėjau sąskaitą (aš ją pakviečiau į pasimatymą, todėl tai buvo mano pareiga). Įsodinau ją į taksi, o pats sprukau į priešingą pusę.

Iššvaisčiau vakarą veltui. Su šia mergina taip ir neradome bendros kalbos. Nesu panašus į hipį, mylintį gėles, bet jei nesugebi vertinti paprasto tave supančio grožio, tai, mano nuomone, žiūri į gyvenimą netinkamai.

Bet, atrodo, bloga nuotaika užkrečiama. Važiavau namo suirzęs. Buvo velniškai tamsu ir nesimatė nė vieno debesies.

Prastas, liūdnas pirmasis pasimatymas.

Pamoka: būkite gerai nusiteikusi.

Mano pirmasis aklas pasimatymas

Maždaug po dviejų mėnesių po išsiskyrimo su X. mano draugė paklausė, ar norėčiau nueiti į aklą pasimatymą. Iškart atsakiau – nieku gyvu. Iki tol niekad nebuvau ėjęs į tokį pasimatymą ir laikiau tai nesąmone. Be to, tuo metu buvau patenkintas gyvenimu, džiaugiausi atgauta laisve, kartkartėmis susitikdavau su kokia mergina vienam vakarui, ir man to užteko.

Tada man tikrai nereikėjo nuolatinės merginos, nes Džilio žodžiai apie buvimą vienišam mažiausiai metus dar buvo švieži.

Tad kai mano draugė paragino eiti į aklą pasimatymą su „labai miela“ jos drauge, atsakiau tiesiai šviesiai:

– Tai prasta mintis. Nenoriu eiti į aklą pasimatymą ir apskritai jau gana ilgai nebuvau vienišas, todėl nėra prasmės man su ja pažindintis. Nenoriu jokių įsipareigojimų. Nesiųsk manęs į pasimatymą su savo drauge. Šiuo metu aš tam netinku.

– Nesvarbu, – atsakė ji beveik nesiklausydama. – Judviem bus linksma.

– Yra bėda, – prieštaravau. – Noriu tiktai gerai praleisti laiką. Jokių įsipareigojimų. Merginos neturėtų būti siunčiamos į pasimatymus su tam netinkamais vyrukais.

Bet draugė neatlyžo.

– Ji irgi ką tik išsiskyrė, todėl jūsų abiejų padėtis vienoda. Jie buvo kartu dešimt metų, ir ji dabar naujo vaikino nenori.

– Ką? – pasakiau. – Juk dabar ji pažeidžiama. Kokia tu draugė?

– Užsičiaupk. Tu su ja susitiksi.

Liepiau draugei prižadėti, kad ji žodis žodin pakartos šį mūsų pokalbį tai merginai, prieš jai sutinkant eiti į pasimatymą su manimi. Kitaip elgtis neleido sąžinė. Matyt, draugė nepabūgo, nes supažindino mane su ta mergina, ir mudu sutarėme susitikti.

Trumpas nukrypimas prieš pasakojant

pasimatymo istoriją

Į pasimatymą atėjau dvidešimčia minučių anksčiau. Patraukiau į aludę, užsisakiau alaus ir atsisėdau prie staliuko, pasiėmęs Londono „Evening Standard“. Labai greitai pasijutau be galo laimingas. Juk kada vyrai vieni eina į aludę išgerti alaus ir tyliai paskaityti laikraštį ar knygą? Gėda sakyti, bet tai puikus būdas švaistyti laiką.

Tikėjausi, jog mergina vėluos.

Deja, ji nevėlavo.

Grįžkime prie pasimatymo

Vos merginai pasirodžius, padariau tai, kas pirmiausia šovė į galvą – nuskubėjau prie baro nupirkti jai gėrimo. Apsimesdamas esąs gerų manierų (užlindau eilės priekin), pabėgau ir pasislėpiau.

Ir ėmiau mąstyti, ar nusivyliau tuo, ką išvydau, ar ne.

Neapsimeskite nustebusios. Ir nenusivilkite manimi. Aišku, pirmiausia pagalvojau apie tai. Vos tik aklas pasimatymas tampa nebe aklas, vyras pirmiausia atkreipia dėmesį į merginos išvaizdą. Tikriausiai taip pat elgiasi ir merginos.

Tad ką aš pagalvojau?

Ką merginos turi omenyje

sakydamos „graži“

Per daugelį metų tiesiogiai ar nuogirdomis įsitikinau, kad merginos visuomet pervertina savo draugių patrauklumą. Jos vadina „gražia“ bet kurią aiškių fizinių trūkumų neturinčią merginą. Arba „labai gražia“ tą, kuri, vyrų akimis, atsidurtų patrauklumo skalės apačioje. Vertindamos kitas merginas, jos, rodos, nesugeba įvertinti savo pačių patrauklumo. Patraukli – ne tas pat, kas graži.

Ši mergina buvo patraukli, aukšta ir liekna – su tokiomis nesusitikinėdavau. Tik nemanykite, kad man patinka žemos ir storos, ne, bet pirmenybę teikiu apvalių formų merginoms. Supratot?

Na, bet mudu ėmėme kalbėtis, ir reikalai klostėsi, atvirai kalbant, prastokai. Išgėrus porą kokteilių nuotaika pasitaisė. Šiek tiek pagerėjo. Vakarui baigiantis mudu pasibučiavome atsisveikindami (ačiū, alkoholi) ir patraukėme savais keliais.

Bet tai buvo dar ne pabaiga, nes apie pirmą valandą nakties gavau nuo jos žinutę: „Aš taip užsivedžiau, kad negaliu užmigti.“

Draugė kalbėjo tiesą, pamaniau. Mergina tikrai norėjo kaip reikiant pasilinksminti. Nebūtų siuntusi tokios žinutės, jei būtų turėjusi rimtų ketinimų.

Tai kaip mudu pasilinksminome?

Niekaip.

Sprogimas

Iš tiesų aš jos daugiau niekada nebesutikau, nes po dviejų dienų ji ėmė visiškai mane ignoruoti. Nesupratau, kodėl, kol mūsų bendra draugė po kelių mėnesių papasakojo, kad kitą dieną po aklo pasimatymo tos merginos senas draugas prisipažino jai amžiną meilę. Ji irgi jam prisipažino, ir nuo tada jie kartu. Aš dėl to labai džiaugiuosi – smagu, kai žmonėms laimingai baigiasi.

Bet susimąsčiau, ar mano draugė sakė tiesą, ar tai merginai reikėjo tik atsitiktinio ryšio. Galbūt ji dėl to vyruko slapta dūsavo ilgus metus ir nieko rimto nenorėjo dėl to, kad jis nebuvo atskleidęs jai savo jausmų. Kas žino?

Aš tikrai nežinau – ji daugiau niekada su manimi nesikalbėjo!

Pabaigoje išvardysiu dvidešimt penkias svarbiausias pasimatymo taisykles:

1. Nebūkite pavargusi, pagiringa ir surukusi. Jūs norite gerai praleisti laiką, vyrukas irgi.

2. Jauskitės laisvai, siūlykite susitikimo vietą. Žinomą, patinkančią, jaukią. Pasakykite: „Norėčiau nueiti...“ arba: „Žinai tą barą/restoraną? Man ten patinka...“ Jūsų iniciatyva padės vyrukui atsipalaiduoti, nes jis nebesijaudins dėl susitikimo vietos, o jūs žinosite, kad eisite ten, kur jums patinka. Vietos rinkimasis gali būti minų laukas, todėl, atvirai kalbant, bet kokia taktika, nors kiek palengvinanti šį procesą, yra gera.

3. Prieš išeidama į pasimatymą įsivaizduokite, kad smagiai leidžiate su vyruku laiką, esate linksma ir pasitikinti savimi. Sportininkai taip daro prieš svarbias varžybas – įsivaizduoja darą didžius dalykus ir laimi pasitikėdami savimi. Jei esate nervinga, šis triukas duos naudos. Jis praverčia per darbo pokalbius, ir panašiai.

4. Pasistenkite gerai atrodyti. Saikingai pasidažykite.

5. Gražiai, bet patogiai. Drabužiai labai giliomis iškirptėmis nelabai tinka. Juk norite, kad vyrukas žiūrėtų jums į veidą, o ne į papus. Ir jei jam patiksite, tikėtina, kad jis vis tiek neprisimins, ką vilkėjote per pirmąjį pasimatymą (deja, tai tiesa).

6. Pasišlakstykite kvepalais. Pakankamai, kad skaniai kvepėtumėte, bet ne tiek, kad vyrukui užimtų kvapą.

7. Geriausia ateiti laiku ar pavėluoti penkias dešimt minučių. Tačiau nesijaudinkite, jei atvykote per anksti ar vėluojate. Netgi pusvalandžio vėlavimas pasimatymo nesužlugdys.

8. Nekramtykite gumos. Jūs – ne paauglė iš Amerikos.

9. Pamačiusi vyruką, atsipalaiduokite ir nusišypsokite. Būkite linksma ir maloni.

10. Sveikindamasi pabučiuokite jį į skruostą. Glėbesčiuotis vos susipažinus per anksti. Leiskite parodyti iniciatyvą jam.

11. Jei jis jums patinka, žiūrėkite į akis. Tai užmezga ryšį ir padeda pagrindus flirtui.

12. Jei jis jums tikrai patinka, išlaikykite akių kontaktą.

13. Jei susinervinote, imkite lėtai ir giliai kvėpuoti. Tai tikrai padės nusiraminti. Tik būkite santūri, kad vyrukas nepamanytų, jog jus ištiko astmos priepuolis.

14. Klausimus uždavinėkite saikingai (tai ne apklausa). Teiraukitės apie tai, apie ką, jūsų manymu, jam bus smagu kalbėti. Elkitės taip, kad vyrukas jaustųsi atsipalaidavęs, kad jam būtų jauku ir linksma. Tada pasimatymas pavyks kuo puikiausiai.

15. Įdėmiai jo išklausykite. Juk mėgstate, kai jūsų klausomasi, ar ne? Taip pat elkitės ir su juo.

16. Nebijokite truputėlį pasišaipyti. Tik ne apie seksą (palikite tai vėlesniems pasimatymams). Tik švelniai pajuokaukite. Vyrai mano, kad tai smagu. Venkite tokių temų kaip jo plaukai (jei vyrukas plinka), jo svoris (jei jis apkūnus), jo banko sąskaitos likutis (jei jis pirmas nepasidomi jūsiškiu) ir jo motina (niekad nevalia apie ją kalbėti).

17. Būkite gerai nusiteikusi ir patenkinta savo gyvenimu. Netvirtinkite, kad jis tobulas (taip nebūna), bet nesiskųskite savo darbu, oru, ir taip toliau.

18. Nesigirkite, kokia nuostabi esate, ir nebūkite pernelyg agresyvi. Tai pasimatymas, ne rungtynės.

19. Prieš pasimatymą neprisigerkite. Apskritai vyrukai geria daugiau nei merginos, tad jei jau taip pradėjote, galite pakliūti į bėdą.

20. Per pasimatymą nepiktnaudžiaukite svaigalais. Kodėl – ir taip aišku.

21. Valgykite. Parodykite turinti apetitą. Nesugadinkite įspūdžio, kurį stengiatės padaryti. Nevalgančios merginos – neseksualios.

22. Nekalbėkite apie savo „eksus“ ir neklausinėkite apie jo. Per pirmąjį pasimatymą siekiate užkurti romantikos ugnį, o kalbos apie „eksus“ užgesins blykstelėjusias kibirkštis tartum kibiras šalto vandens.

23. Būtinai pabučiuokite jį atsisveikindama, jei jis jums patinka ir to norite. Bet tuo ir apsiribokite. Nevažiuokite su juo namo. Kartoju: JEI VYRUKAS JUMS PATINKA, NEVAŽIUOKITE SU JUO NAMO PO PIRMOJO PASIMATYMO.

24. Tegul jis trokšta daugiau. Jeigu jau vėlu, o jūs puikiai leidžiate laiką, nebijokite išsiskirti čia ir dabar. Metas namo, nors ir kaip smagu jums būtų. Palikite jį, jei norite vėl pamatyti. Taip padidinsite tikimybę, kad jis jums paskambins.

25. Negalvokite apie antrą pasimatymą, kol negrįžote iš pirmojo. Vadovaukitės mano patarimais, ir tikimybė, kad įvyks antras pasimatymas, nepaprastai išaugs. Jaudindamasi dėl antrojo pasimatymo per pirmąjį, įsitempsite ir nepajusite jokio smagumo.

PASTABA

Šie patarimai tinka ir vaikinams, ir merginoms.

Penktas skyrius

KĄ DARYTI, KAD JIS JUMS PASKAMBINTŲ

• Kaip žinoti, dominate jį ar ne

• Kodėl vyrai skambina arba neskambina

• Kaip paveikti jį, jei jis dvejoja

• Kada perskambinti ar atsakyti į žinutę ir ką kalbėti

Ar esate sutikusi vienišą vyruką, kuris apie vienišą merginą būtų pasakęs: „Iš pradžių man ji ne per daug patiko, bet galų gale sužavėjo.“

Ne, nesate (jei bent vienas iš jų nėra vienišas, tai nesiskaito).

Taip yra todėl, kad jei vyrukas nesusižavi mergina vos ją susitikęs, vargu ar jis kada nors pakeis nuomonę. Vyrukai mąsto kitaip nei merginos. Pirmas įspūdis mums išlieka daug ilgiau, ir jei nepatiriame to „sukrėtimo“ pamatę ar susitikę merginą pirmą kartą, tikėtina, kad to niekada ir nebus. Aišku, taip nutikti gali, bet tikimybė labai menka. Tad įsidėmėkite: jei vyrukas nesusižavi mergina vos ją sutikęs, jau ir nesusižavės.

Su tuo susijusi mano teorija, kad vyrukai smarkiai susižavi merginomis daug greičiau nei merginos jais. Vyrukai gali pamesti galvą dėl merginų per keletą dienų ar savaičių, o merginos rimtai įsimyli per keletą mėnesių. Taip, joms gali apsisukti galva. Bet iš tiesų įsimylėti? Tai užtrunka ilgiau, gal net ištisus mėnesius. Vyrai, be abejo, įsimyli greičiau, net jei to neparodo.

Esmė tokia: jūs galite žiūrėti į vyruką ir galvoti, kad dabar jis nesuvirpino jums širdies, bet ilgainiui galbūt ims patikti, o vyrukai mąsto kitaip. Jei mergina neuždega mūsų tą pačią dieną, mes ja nebesidomime. Bet jei uždega, norime būti šalia jos kiek galima ilgiau ir dažniau.

Susipažinęs su Šarlote, nepalioviau apie ją galvojęs, laukiau nesulaukiau, kada ją vėl pamatysiu. Baigiantis pasimatymams, man labai nesinorėdavo atsisveikinti. Jei per juos nesusitardavome vėl susitikti, baimindavausi daugiau jos nebepamatysiąs. Tai labai dramatiškas, bet atviras prisipažinimas. Pamečiau dėl jos galvą per keletą valandų.

Štai kaip būna vyrukams, jei mergina jiems iš tikrųjų patinka.

Ryšys ir bendravimas

Kai ėmiau rašyti apie pasimatymus, žmonės pradėjo klausti mano patarimų. Pirmaisiais metais dirbdamas laikraštyje, nesijaučiau esąs kompetentingas, tad atsisakiau padėti. Tačiau vėliau suvokiau, kad sukaupiau nemažai vertingos patirties ir galiu pasiūlyti žmonėms savo pagalbą.

Vieną klausimą merginos man užduodavo dažniausiai. Jį galima suformuluoti skirtingai, bet mintis ta pati: „Kodėl jis man nepaskambino?“ Iš pradžių į jį atsakyti buvo labai sunku, nes reikėdavo išnagrinėti ne tik klausiančios merginos, bet ir vyruko psichologiją. Tad aš klausinėdavau apie ją ir jį, apie tai, kiek kartų jie buvo susitikę, ką jis kalbėjo, ir taip toliau.

Blogiausia, kad tekdavo nagrinėti trumpąsias žinutes, kurias jie siųsdavo vienas kitam, kol jis nutildavo (svarbiausia problema, kodėl vyrukas liovėsi siųsti merginai žinutes). Lavina klausimų, tokių kaip: „Kaip manote, ką tai reiškia?“, „Kodėl jis tai pasakė?“, „Gal man reikėjo tai pasakyti kitaip?“, „Ką turėčiau jam atsakyti?“, visos įmanomos dialogo interpretacijos. Taip, visos įmanomos dialogo interpretacijos – žodžių niuansai, kableliai, paros metas ir netgi jo balso intonacija.

Po kiekvienos tokios diskusijos aš sukdavau galvą, kokį patarimą duoti. Maniau, kad skirtinga situacija reikalauja skirtingų patarimų, ir pareigingai juos teikdavau.

Tai buvo sunkus darbas, bet aš jaučiau darantis gera toms merginoms. Paskui, kai penkios ar šešios merginos gavo mano naudingus ir nuodugnius patarimus, man toptelėjo, kad iš pirmo žvilgsnio kiekviena situacija atrodo unikali, bet giliau pasiknisus paaiškėja, kad jos visos vienodos. Įsitikinau duodąs vienodus patarimus.

Tada man ėmė eitis kur kas lengviau. Pokalbis vykdavo maždaug taip.

Mergina: „Negavau iš vyruko jokių žinių, noriu jam nusiųsti žinutę ar paskambinti, bet nežinau, ką sakyti, nes nežinau, ką jis mano.“

Aš: „Nieko nesakykite. Nerašykite žinučių ir neskambinkite. Gyvenkite toliau.“

Mergina: „Ką? Bet kaip sužinosiu, ar jam patinku?“

Aš: „Jūs jau žinote, nes jis su jumis nebendrauja. Jei tikrai jam patiktumėte, jis norėtų jus matyti, o jei norėtų matyti, būtumėte ėmę bendrauti. Gyvenkite toliau ir sutiksite tą, kuriam patiksite. Jis jums paskambins.“

Mergina: „Bet...“

Aš: „Viso labo.“

Sakau, man tikrai rūpi

Galbūt pasirodžiau šiurkštokas, bet norėjau parodyti, kad galite į valias nagrinėti, kas vyksta ar nevyksta, arba gali ar negali vykti vyro mintyse, tačiau spėliodama nieko nesužinosite.

Vienintelis dalykas, kurį sužinosite vyrui nepaskambinus, yra tik tai, kad jis jums nepaskambino.

Ir ką tai reiškia?

Na, jei jis jums nepaskambino, vadinasi, jumis nesidomi. Juk jūs neskambinate žmonėms, kurie jums nepatinka? Bet palaikote ryšius su draugais? Nejaugi ištisas savaites nesiunčiate jiems žinučių, elektroninių laiškų, nebendraujate per „Twitter“, „Facebook“? Juk taip nesielgiate? Šiek tiek pamąstykite.

Nė velnio.

Vyrukai šiuo atveju elgiasi taip pat kaip merginos. Mums irgi patinka bendrauti, matyti (netgi stebinti, gąsdinti) patinkamus žmones. Ypač merginas.

Tad štai: vyrukui, kuris jums neskambina, nereikia sakyti nieko.

Ne skambinti jam ir tylėti (nesate persekiotoja), o tiesiog nesistengti, jei jis nerodo pastangų.

Ką reiškia siųsti žinutes vyrui,

kuris jums nepaskambino

Tiesa tai ar ne, rodyti iniciatyvą yra vyro darbas. Kaltinkite genetiką, dvidešimt pirmo amžiaus lyčių politiką, vyrų tironiją, septintojo dešimtmečio feministinį judėjimą – kaltinkite ką tik norite. Aš nieko prieš. Man įdomu tik tai, kas šiandien vyksta tarp vienišų suaugusiųjų, o ne socialinė antropologija, kuri vis dėlto yra įdomus mokslas.

Atmetus evoliucijos padarinius, išvada tokia, kad vyrukai – sąmoningai arba ne – tikisi rodyti iniciatyvą bendraudami su merginomis. Kaip ir pirmame skyriuje aprašytas briedžio medžiotojas, mes vertiname laimikius, dėl kurių turime pasistengti. Skambindama ar siųsdama žinutes vyrui, kuris su jumis nebendrauja, jam viską labai palengvinate. Per daug palengvinate. Mes nevertiname to, ką lengvai gauname. Tokiu atveju jūs lygintina su kelyje nutrenktu briedžiu. Ant lėkštės patiektu pyragaičiu.

Jūs turite vyrui patikti

Nemanau, kad norėtumėte susitikinėti su vyru, kuris nesusižavi jumis vos išvydęs.

Ar aš teisus?

Žinoma.

Nesiųskite jam žinučių, neskambinkite, primindama, jog jis jums patinka, neverskite jumis domėtis ar susitikti. Nepriminkite, kad egzistuojate ir esate žavi.

Jei turite jam tai priminti – blogai.

Tad nesižeminkite, nustokite jo ilgėtis ir nepamirškite – jei jis liaujasi skambinęs po poros pasimatymų arba, gavęs jūsų numerį, išvis nepaskambina, suduodamas smūgis tik jūsų pasitikėjimui savimi ir išdidumui. Emocijos – labai pažeidžiama vieta, tad neaukokite jų dėl to vyro.

Kodėl vyrai nepaskambina

Yra daug priežasčių, kodėl vyrai nepaskambina. Turi daug darbo, neturi laisvo vakaro pasimatyti su jumis, išvažiavo atostogauti, reikia eiti pas gydytoją. Priežasčių daugybė.

Bet už jų visų slypi tas pat. Knygoje (ir filme) puikiai pasakyta apie kuoktelėjusius vyrus: jie tiesiog jumis nesidomi. Ir 99 procentais tai visiška tiesa.

Tiesą sakant, jis gali būti ir susidomėjęs

jumis (apgailestauju)

Atsimenate, sakiau, kad viena mano taisyklė, kaip elgtis su vyrais, turi išimtį – labai retą? Na, ši irgi turi išimčių. Visos vyrų giminės vardu turiu gėdingai prisipažinti, kad tarp mūsų esama tokių, kurie nepaskambins patinkančioms merginoms. Dabar, kai galima bendrauti su mergina daugybe ne tokių baisių būdų kaip skambutis telefonu (žinutės, elektroninis paštas, „Facebook“ ir t. t.), toks elgesys nepateisinamas. Tačiau tokių vyrukų tikrai yra.

Sakau jums tai tik todėl, kad pažadėjau būti visiškai atviras.

Taigi žinote, kad tokių vyrukų tikrai yra. Ką gi jums tokiu atveju daryti?

Nieko. Nieko nedarymas dažniausiai yra teisingas elgesys.

Kaip patikrinti, ar vyrukas vienas iš tokių?

Jei jis neskambina, gal yra drovus. Tikimybė labai nedidelė, bet jis gali būti toks. Bet labiau tikėtina, kad jis nėra toks, o tiesiog nenori skambinti. Verčiau manykite, kad jis – taisyklė, ne išimtis.

O jeigu ir išimtis, tai ar jūs tikrai norite susitikinėti su vyruku, kuris net nesugeba jums paskambinti? Ne, nemanau. Jei jis šiek tiek drovus, nervingas ar nerangus, nieko tokio. Bet paskambinti vis tiek gali.

Kodėl kartais vyrai skambina tol,

kol viskas gerai, o paskui dingsta?..

Tarkim, susitikote su vyruku septynis ar aštuonis kartus. Kai esate drauge, viskas puiku, smagu, linksma ir aistringa. Tarp pasimatymų – štilis. Tai reiškia viena iš dviejų: arba jis džiaugiasi pasimatymų pradžia ir tikisi, kad jie peraugs į rimtesnius santykius, arba jis tiesiog nori kartkartėmis praleisti naktį su jumis ir jam nerūpi, kas bus vėliau.

Viską atskleis vyruko elgesys. Atėjus laikui jis arba visiškai pradings, arba ims dažnai lankyti jus sekmadienio vakarais ir paprašys susipažinti su jo tėvais. Ką daryti iki tol? Pasikliaukite nuojauta ir būkite atsargi. Būdamas itin atsargus, sakyčiau, jog atsitiktinis vyrukas netaps pastoviu. Gali tapti, bet tai nelabai tikėtina.

Kodėl vyras išvis neskambina?

Jūs jam nerūpite.

Kodėl vyras neskambina

keletą dienų/savaičių?

Jis susitikinėja su kita mergina ir žiūri, kaip sekasi, o paskui paskambina jums. Arba laukia, kol jinai jam atsibos, o tada paskambina jums.

Nė vienas variantas nepranašauja laimingos ateities, tiesa?

Ar gali ne taip išdėstytas trumposios

žinutės tekstas viską sugadinti?

Jei jūs jam patinkate („patinkate“ reiškia, kad jis nori jus pamatyti/įsitempti į lovą), tuomet beveik neįmanoma ką nors pakeisti jokiomis gudriomis žinutėmis ar elektroniniais laiškais. Jei siųsdama žinutę svarstote, gerai ar blogai ji paveiks jūsų santykius, tai veltui sukate galvą. Jei jam patinkate, tai patinkate, jei ne – tai ne. Teksto sklandumas nieko nelemia. Sprendimas jau priimtas. Tiesą pasakius, jei nusiųsite dviprasmišką žinutę, tikriausiai imsite patikti vyrukui dar labiau, nes jis žinos, kad jums patinka ir kad jūs esate kiek kvaištelėjusi.

Vadinasi, diduma tokių svarstymų kaip „Ar aš teisingai pasakiau?/Ar jis man paskambins?/Ar aš jam patinku?“ yra laiko švaistymas. Nesakau, kad jūs, merginos, turėtumėte liautis apie tai kalbėti arba blogai darote, kad išvis klausinėjate tokių dalykų. Tiesiog šitaip mažai ką sužinosite apie rūpimą vyrą.

Dar vienas pavyzdys iš mano gyvenimo

Susipažinęs su Šarlote, iš karto supratau vėl norėsiąs ją pamatyti. Paprašiau jos numerio sekmadienį, o pirmadienį nusiunčiau žinutę dėl pasimatymo tą savaitę. Deja, niekaip negalėjome suderinti laiko, todėl sutarėme pasimatyti kitą sekmadienį. Tai man buvo neįprasta – iki tol dar nebuvau ėjęs į pasimatymą sekmadienio popietę. Bet nekantravau pamatyti Šarlotę, tad pamaniau – kodėl ne?

Tuoj pat užmezgiau su ja ryšį, nes mergina man labai patiko. Atvirai kalbant, mano mintys sukosi tik apie ją. Visi tie triukai, pavyzdžiui, vaidinti nepasiekiamą, padaryti poros dienų pertrauką, buvo nereikalingi. Viena vertus, norėjau būti tikras, jog trokštu ją pamatyti kuo greičiau, antra vertus, klioviausi nuojauta, tad man nereikėjo jokių žaidimų.

Susitaręs dėl pasimatymo, susidūriau su kita bėda: teko laukti šešias dienas.

Impulso svarba

Aš tikrai norėjau palaikyti ryšius su Šarlote (nuolat apie ją galvojau), bet pažinojau ją per menkai, kad galėčiau pasikalbėti bendromis temomis iki pasimatymo. Ištvėriau iki ketvirtadienio – tada nusiunčiau jai žinutę pasitikrinti, ar susitiksime sekmadienį. Žinau – dar buvo likusios trys dienos, todėl dingstis menka, bet nieko kito nesumąsčiau. Ko dar galėjau jos paklausti? „Kaip laikaisi?“ Dar menkiau. „Ką veikei tas dienas?“ Dar blogiau.

Tad tegalėjau parašyti: „Ar susitiksime sekmadienį?“ Bet norėjau su Šarlote palaikyti ryšį ir vyliausi, kad ji irgi nori. Tiesą sakant, nusprendžiau rizikuoti. Jei Šarlotė tokia, kokią ją maniau ir tikėjausi esant, ji atsakys į žinutę.

Jei mergina krinta man į akį – o taip nutiko mudviem dar neprakalbus, – metu šalin visas taisykles. Aš ir nenoriu veikti pagal taisykles. Noriu būti savimi. Neketinu vadovautis Taisyklėmis arba triukais, kurių buvau išmokęs praeityje siekdamas pakerėti merginą. Norėjau, kad mūsų santykiai klostytųsi natūraliai, nepakartojamai ir ypatingai. Su Šarlote taip ir buvo.

Ką darė Šarlotė?

Ji nesiuntė žinučių, kol ketvirtadienį negavo manosios. Aš visą savaitę galvojau apie ją ir nekantriai laukiau sekmadienio.

Pakartosiu: Šarlotė visą savaitę nerodė iniciatyvos, tik atsakinėjo į mano žinutes. Ji neskatino bendrauti. Dėl to nuolat galvojau apie ją ir svarsčiau, ar ji irgi apie mane galvoja (na gerai, vyliausi, kad ji irgi apie mane galvoja). Savaitei baigiantis nekantravau ją pamatyti. O ji nieko nedarė. Visiškai nieko.

Matote?

Tai kas atsitiko?

Ji vis dar norėjo susitikti sekmadienį, ir tas pasimatymas praėjo nuostabiai.

Šios istorijos moralas: jei mergina vyrukui patinka, jis nori palaikyti su ja ryšį. Jam rūpi, ar jinai apie jį galvoja. Mes norime būti tikri, kad einame teisinga linkme.

Tad išvada tokia: Jei vyrukas nesusisiekia su mergina, jis nenori jos matyti.

Bet tai ne visuomet reiškia, kad ji jam nepatinka. Pateiksiu pavyzdį.

Istorija apie nesusisiekimą

Jau išdėsčiau vienišo vyruko gyvenimo ciklą.

Išsiskyręs su X. ir dar nebūdamas pažįstamas su Y., sutikau labai mielą mergina, vardu Karolina.

„Labai miela“ – skamba nekaip, ar ne? Turbūt mokate skaityti tarp eilučių.

Susipažinome bendro draugo surengtame vakarėlyje. Paėmiau jos numerį, ir mudu susitikome tris ar keturis kartus, bet nieko rimto neišsirutuliojo. Ji, kaip sakiau, buvo labai miela mergina. Labai miela – tai graži, draugiška, protinga, linksma ir visokia kitokia. Tokias kai kurie vyrukai vadina „tobulomis“.

Tačiau aš turėjau bėdą.

Prieš kokius tris mėnesius išsiskyręs su X. buvau visiškai nepasirengęs rimtiems santykiams. Tad susitikus tris ar keturis kartus ir pasidingojus, kad santykiai gali sutvirtėti, lioviausi skambinti Karolinai. Buvau jaunas ir bailus, užuot paskambinęs ir tiesiai pasakęs: „Atsiprašau, bet neseniai išsiskyriau, ir nors tu esi nuostabi, nesu pasirengęs rimtai draugystei“, išnykau. Dėl šito nė kiek nesididžiuoju.

Išvados

Iš šios istorijos galima padaryti dvi išvadas. Gerai, netgi tris – taip pasielgti buvo negražu. Žinau tai.

Na, bet grįžkime prie išvadų.

Pirmoji: nustojau skambinti Karolinai ne dėl to, kad ji nebūtų manęs dominusi. Domino, bet tokios vidinės būsenos negalėjau užmegzti rimtų santykių, todėl pabėgau (apgailėtinai, vaikiškai pasprukau).

Antroji: dabar viską vertinu kitaip. Tuomet maniau tikrai susidomėjęs Karolina, o dabar žinau, kad nebuvau. Antraip nieku gyvu nebūčiau jos paleidęs. Ji būtų tapusi mano greičiau nei kieno nors kito.

Taigi esmė tokia: jei vyrukas sako, kad jis neketina toliau bendrauti, nes jam dabar netinkamas laikas, kaip nutiko mudviem su Karolina, jis tiki, kad sako tiesą, net jei iš tiesų taip nėra. Todėl nesmerkime jo per griežtai, nes, kartoju, jis nuoširdžiai tiki, kad su jumis elgiasi sąžiningai. Nenuovokumas – ne priežastis jį žiauriai teisti. Tiesą sakant, jis tik papildo ankstesnį teiginį: Jei vyrukas nesusisiekia su mergina, jis nenori jos matyti. Nepamirškite šių žodžių.

Trečia: aš buvau kvailys. Derėjo pasakyti jai, kaip jaučiuosi.

Ar buvau teisus dėl Karolinos?

Jei vyrukas liovėsi susitikinėjęs su mergina dėl savo vidinės būsenos, tai menkai tikėtina, kad ateityje su ja susieis. Dauguma vyrukų ir merginų (atkreipkite dėmesį – ne „porų“), patekusių į tokią situaciją, netampa poromis.

Bent jau aš tokių nepažįstu. Net ir gerai pasukęs makaulę neprisimenu nė vieno atvejo.

Vadinasi, mano nuomonė apie jausmus Karolinai (ši merginai per mažai mane traukė) teisinga.

Tokios tokelės.

VIENIŠIUS PATARIA:

1. Jei po pasimatymo vyrukas nepaskambino, tai jam nerūpite.

2. Jei jis neskambina ilgiau nei dvi ar tris dienas, tai jam nerūpite.

3. Į pirmą jo žinutę atsakykite po valandos (jei jis jums patinka), ir rečiau, negu tai daro jis.

4. Pati spręskite, ar rodyti iniciatyvą – palikti kamuolį jo vartuose gera mintis.

5. Jaudindamasi dėl ne taip parašytos žinutės švaistote laiką. Jei jam patinkate, tai neturi reikšmės. Tikrai.

Šeštas skyrius

PIRMIEJI LYTINIAI SANTYKIAI

SU NAUJU VYRUKU

• Kodėl pirmas kartas neturi reikšmės

• Neskubėkite pernelyg išdykauti

• Kodėl vyrų ego reikia suduoti smūgį

• Kaip smūgiuoti

Iš pradžių minėjau, kad nerašysiu apie seksą smulkmeniškai, ir, nors šį skyrių pavadinau dviprasmiškai, neapsigalvojau. Tad nesitikėkite, kad staiga imsiu atvirauti.

Kam tas kuklumas? Na, nesistengiu apsaugoti savo reputacijos motinos ir seserų akyse. Nesielgiu ir kaip tipiškas kompleksuotas anglas, kuris tuoj pat suglumsta kalbėdamas apie seksą (nors gyvenime esu kaip tik toks).

Kalbėdamas apie seksą nesismulkinu, nes vyrai linkę smulkmenas sureikšminti.

Ką vyrams reiškia seksas

Kai vyras yra vienišas, seksas patenkina jo lytinius poreikius, praskaidrina vienatvę ir išblaško abejones, ar merginos laiko jį patraukliu (štai kodėl prisigėrę vyrai taip trokšta sekso: visi tie potraukiai ir baimės iškyla į paviršių ir virsta audringu geismu).

Jei vyrukas ir mergina myli vienas kitą, seksas tik sutvirtina jų ryšį ir teikia didžiulį pasitenkinimą.

Nesu mergina, bet manau, kad moterų požiūris į seksą per daug nesiskiria nuo vyrų. Tas pat pasakytina ir apie svaigalų poveikį.

Bet tai dar nereiškia, kad vyrai ir moterys mąsto vienodai.

Scena iš Draugų

Sugrįžkite mintimis į praeitį, kai Rosas ir Reičelė pirmąsyk pasibučiavo. Tai įvyko netrukus jiems grįžus namo po aistringos nakties, praleistos pirmykščio žmogaus iškamšoje Roso muziejuje (iškrypėliai). Rosas patraukė pas Džo ir Čandlerį. Reičelė kalbėjosi su Febe ir Monika koridoriuje.

Ir Roso, ir Reičelės klausiama, kaip tai įvyko. Pirmiausia žiūrovai išgirsta Reičelės atsakymą. „Jis rankomis suėmė mano veidą, – sako ji, sulaikiusi kvapą, užsimerkusi ir dėdama rankas ten, kur buvo Roso rankos. – Paskui paglostė man plaukus... apglėbė per liemenį...“ ir taip toliau. Reičelės prisiminimas toks ryškus, kad mergina net praranda pusiausvyrą, o Febė ir Monika netenka žado įsijautusios į pasakojimą. Jos tik aikčioja ir spygčioja.

O vyrukai?

„Ar bučiavai ją?“ – klausia Džo arba Čandleris, neatplėšdami akių nuo televizoriaus.

„Aha“, – atsako Rosas.

„Su liežuviais?“ – klausia kitas.

„Aha“, – atsako Rosas.

„Jėga“, – pareiškia abudu spoksodami į televizorių.

Ir viskas – pokalbis baigtas.

Visiems labai patiko Draugai. Serialas buvo smagus, lengvo turinio, veikėjai be galo patrauklūs, puikus siužetas – jauni žmonės, įsimylintys ir atšąlantys, besistengiantys atrasti savo vietą pasaulyje, – artimas kiekvienam, kuris patyrė panašių išgyvenimų, ar netgi tiems, kurie geidė būti suaugę ir gyventi viename bute su viščiuku, ančiuku ir dviem žaviomis merginomis (toks buvau, bet mano noras neišsipildė – dar viena sudužusi svajonė).

Ir visame seriale (236 serijos, 10 sezonų, nuo 1994-ųjų iki 2004-ųjų) nerasite epizodo, gyvenimiškesnio už ką tik atpasakotąjį. Roso, Čandlerio ir Džo pokalbis yra tikrų vyrų, o ne išgalvotų amerikiečių, gyvenančių ištaiginguose apartamentuose.

Vadinasi, kalbėdami apie merginas, kurios mums šį tą reiškia, kaip Reičelė reiškė Rosui, mes nesileidžiame į smulkmenas. Smulkmenos yra tabu ir turi likti tik tarp manęs ir mano damos. Tai yra Vyro Taisyklė. Džo ir Čandleris tai žinojo, o Rosas žinojo, kad juodu tai žino. Todėl jų pokalbis buvo trumpas, bet prasmingas – vyrų požiūriu. Visa informacija, kurios reikėjo Roso draugams (Rosas pasibučiavo su Reičele ir liko patenkintas), buvo suteikta.

Išgirdę, kad jų draugas gavo merginą, kurią myli, Džo ir Čandleris nusiramino ir toliau žiūrėjo televizorių. Mums, vyrams, šitaip patinka.

Gero sekso paslaptis

Kažkas – neatsimenu, kas, ir dėl to man nesmagu – sykį pasakė, kad geram seksui reikia dviejų dalykų. Tik dviejų.

Išgirdęs tai, užsimaniau sužinoti, kas, po velnių, tai yra. Kas per nepaprastos, kaskart gerą seksą užtikrinančios paslaptys, apie kurias nesu girdėjęs?

Kaskart?

Taip, tikrai, tvirtino man tas žmogus.

Oho. Tos paslaptys turbūt ypatingos.

Bet išgirdęs atsakymą truputį nusivyliau, nes tai tebuvo du žodžiai. Keturi, jei įskaičiuotume „ir“.

Tad kokie buvo tie žodžiai?

Po dramatiškos įtampos man buvo atskleista: meilė ir noras mylėtis.

Ir viskas. Hmm. (Taip murmu, kai tikiuosi būti nustebintas, bet nenustembu.)

Pirmąsyk išgirdęs šiuos žodžius, nelabai patikėjau, kad tai tikrai yra seksualinio pasitenkinimo laidas. Tada buvau jaunas, negana to – vienišas ir primiršęs, kas yra seksas su mylimu žmogumi. Bet, subrendęs ir įgijęs daugiau patirties miegamajame, įsitikinau, kad šis patarimas – tikras aukso grynuolis.

Įsivaizduokite, kad esate su labai jums patinkančiu žmogumi, kurį norite geriau pažinti, kurio elektroniniai laiškai, skambučiai, trumposios žinutės nepaprastai jums svarbūs ir džiugina ir kuris jums be galo fiziškai patrauklus. Toks patrauklus, kad norite likti su juo dviese nuogi šią akimirką.

Paskui įsivaizduokite, kad tas žmogus atsiliepia į jūsų jausmus. Pasidžiaukite tuo minutę ar dvi.

Tada įsivaizduokite, kad mylitės su juo.

Argi tai ne malonu?

Taigi jei du žmones sieja meilė ir noras mylėtis, intymūs dalykai turėtų išsispręsti savaime. Nesudėtinga? Žmonės – visi žmonės, ne tik vyrai – yra paprastos būtybės, ir kartais pačias painiausias mūsų mintis ir troškimus galima išnarplioti ir patenkinti labai lengvai.

Kaip ir šį: kad seksas būtų geras, jums tereikia meilės ir noro mylėtis.

Kodėl jums visa tai pasakoju?

Seksas negali ir neturi būti puikus kiekvieną kartą (nėra ko šito tikėtis), bet vyrai ir moterys nėra iš skirtingų planetų.

Kai kuriais atžvilgiais jie yra iš skirtingų pasaulių – vyrų kojos dvokia, jie ne tokie tvarkingi, daugiau valgo ir žiūri televizorių, vieną ranką laiko kelnėse – ne seksualine prasme. Tačiau svarbiausi vyrų ir moterų poreikiai nesiskiria.

Galbūt jūs tai puikiai žinote. Ar bent jau manote, kad taip yra. Bet turėkite tai galvoje skaitydama tolesnę šio skyriaus dalį.

Koks seksas yra geriausias?

Atsakyti lengva: geriausias seksas su mylimu žmogumi.

Ir atsiminkite, kad tai sako vyras.

Vienišas vyras ir seksas

Daugelis vienišų vyrų, negaudami geriausio sekso, tenkinasi bet kokiu. Skamba nekaip, bet tai tiesa. Dalykas tas, kad sekso stoka kenkia mūsų savigarbai. Dėl to jaučiamės nelaimingi, prislėgti ir vieniši. Viliamės, kad sugulę su moterimi pasijusime geriau. Kartais pasijuntame, bet poveikis greitai išsivadėja (seksas irgi, jei juo neužsiėmėme ilgesnį laiką).

Bet iš tikrųjų mums trūksta ne tik sekso. Meilės ir emocinio artumo stoka atveria spragą mūsų gyvenime. Sekso trūkumas yra tik dalis, bet ne visuma. Jo trūkumą ir nulemia atsiradusi spraga. Dauguma vienišų vyro to nesupranta ir iškelia seksą aukščiau visko.

Seksualinė frustracija gali iškreipti vyro mąstymą.

Vyrai ir seksas

Vudis Alenas apie seksą pasakė du dalykus:

„Seksas be meilės yra tuščia patirtis. Bet iš visų tuščių patirčių ši – viena geriausių.“

„Meilė yra atsakymas. Bet kol lauki atsakymo, nuo sekso kyla gana gerų klausimų.“

Štai viena mano draugo B. mintis:

„Moterų niekada nebus per daug.“

Matot?

B. norėjo pasakyti:

„Vienišiems vyrams sekso negali būti per daug. Nebus pernelyg daug moterų. Žinau, nes mėginau įsitikinti šio teiginio pagrįstumu, ir paaiškėjo, kad nesmagus rytas – vertesnis už vienišą naktį.“

Tai kraštutinis, bet vis tiek naudingas požiūris, nes kai kurie vyrai linkę taip elgtis.

Posakis „Visiems vyrams reikia tik sekso“

klaidingas

Iš tikrųjų visiems vyrams reikia sekso. Vienišiams, gaunantiems jo nepakankamai, tai yra svarbiausia.

Merginos, jei tikitės rimtų santykių, o ne trumpalaikio romano, netapkite pakaitalu vienišiui, laukiančiam pasirodant tos tikrosios. Negarantuoju, kad niekad neužkibsite ant jo meškerės, bet galite sumažinti tokią tikimybę.

Kaip?

Visų svarbiausia – nemiegokite su vyru tol, kol nebūsite tokia tikra, kad esate jam šis tas daugiau nei trumpalaikė partnerė. Apie tai rašiau ankstesniuose skyriuose.

O dabar paaiškinsiu smulkiau.

Vyrai labai mėgsta atsitiktinį seksą. Jis dažnai neteisingai apibūdinamas kaip nereikšmingas. Pats seksas visada reikšmingas, net jei be jo vyrui daugiau nieko nereikia. Kaip jau žinote, seksas jam šį tą reiškia, nes dėl jo jis jaučiasi gerai, seksas naudingas jo bendrai psichinei būsenai. Žodis „nereikšmingas“ gali būti taikomas tiktai merginai, su kuria užsiimama seksu. Ji yra tik šiltas, noriai atsiduodantis kūnas, pripūsta kalbanti lėlė, neturinti net vardo.

Tai nemaloni tiesa. Ir nors aš sutinku, kad nemažai moterų gali užsiimti atsitiktiniu seksu be jokių emocijų ir galvoja apie vyrus lygiai taip pat, nemanau, kad joms patiktų, jei taip būtų galvojama ir apie jas. Tačiau taip yra.

Merginos irgi užsiima atsitiktiniu seksu

Noriu kai ką paaiškinti. Nesmerkiu atsitiktiniu seksu užsiimančių merginų ir nemanau, kad jos to nori mažiau nei vyrai. Būdamas vienišas (nesvarbu, jūs vyras ar moteris), gaunate progą gyventi spontaniškai, kas neįmanoma turint porą. Tai gali būti linksma, įdomu ir nuostabu – semkite malonumus rieškučiomis. Tačiau neraginu jūsų lakstyti po klubus ir miegoti su kiekvienu parodžiusiu susidomėjimą vyruku. Jei norite praleisti naktį su karštu vyruku, kurį pažinote vos prieš pusvalandį, nedvejodama tai padarykite. Tik įsitikinkite, kad jūsų lūkesčiai pamatuoti, ir nedarykite to pernelyg dažnai.

Matot? Nesu dorovės sergėtojas.

Nepatogus klausimas

Retą silpnumo akimirką pažįstamas vyrukas manęs paklausė: „Ar įmanoma būti iš tikrųjų laimingam su mergina, kuri tavęs seksualiai nepatenkina?“

Tai vienas iš vyrus jaudinančių klausimų, nes mes žinome, kaip baisu, kai netenkina seksas su mylimu žmogumi. Seksas vyrui reikalingas ne tik pasikasyti niežinčiai vietai, jis jam reiškia kur kas daugiau. Ką konkrečiai, pasakysiu vėliau.

Na, ar įmanoma vyrukui būti iš tikrųjų laimingam su mergina, kuri jo seksualiai nepatenkina?

Vienareikšmiškai neatsakysiu. Tai nėra dar vienas nevykęs bandymas išsisukti nuo atsakymo. Kartais tai gali būti „taip“, kartais – „ne“, bet toli gražu ne visada. Jei vyrukas myli savo merginą, o ši retokai su juo mylisi, jis pasijunta atstumtas, nelaimingas, todėl ir nepasitenkinęs. Bet ar jis iš tikrųjų laimingas? Jei jis tikrai myli merginą, gali būti ir taip. Bet – nė kiek tuo neabejokite – būtų laimingesnis, jei jiedu mylėtųsi dažniau.

Neskatinu mylėtis kuo iškrypėliškiau keletą kartų per dieną. Mergina tik turi elgtis taip, kad vyrukas jaustųsi geidžiamas, o paskui atrasti mylėjimosi dažnį, tinkantį abiem – du ar tris kartus per savaitę ar penkis kartus per naktį. Mes norime būti trokštami savo merginų svajonių meilužiai. Tik tiek. Kaip jau sakiau, vyrai yra paprasti padarai.

Suprantu, kad vaizduoju vyrus tartum apsėstus sekso. Tačiau mes tokie esame. Seksas mums baisiai svarbus. Mes turime ego, jausmus ir poreikius, tad ši mūsų gyvenimo sritis gali būti itin pažeidžiama. Žinau, kad ir merginos gali turėti tiek pat pagrindo nepasitenkinimui.

Pavyzdžiui, pažįstu merginą, kuri su savuoju draugauja ilgai – daugybę metų. Taip pat žinau, kad su juo ji niekad nepatyrė orgazmo. Niekad. Net per pirmuosius aistros kupinus draugystės mėnesius, kai jie buvo jaunesni, dirbo mažiau valandų, patirdavo mažiau įtampos ir gyveno beveik be rūpesčių. Netgi tada.

Bėda ne ta, kad ji jo negeidė, o ta, kad vyrukas niekaip jai neįtiko. Todėl ji nepatyrė nė vieno orgazmo per daugybę draugystės metų.

Ar ji tikrai seksualiai patenkinta? Ne. Bet jie dabar susituokę, tad ar ji laiminga? Taip, manau, laiminga.

Skyrelis jums, jūsų labui tikiuosi,

kad juo vadovausitės

Tragiška istorija. Ši mergina gali patirti orgazmus, ir esu tikras, kad vyras gali jai padėti. Bet ji niekada jam nesakė, ką mylintis jis turėtų daryti. Tad šį trumpą, nesudėtingą skyrelį skiriu merginoms, atsidūrusioms panašioje padėtyje. Jei draugaujate su vyru ir su juo nepatiriate orgazmo, pasakykite jam, ką daryti. Nuveskite berniuką į mokyklą. Tiksliai jam nurodykite, kas jums patinka ir kaip norėtumėte, kad tai būtų daroma. Patirsite daugiau malonumo, o ir jis džiaugsis, nes žinos, kad jus patenkina. Ir be galo prašau nesielgti kaip aprašytoji mergina – jūsų abiejų labui.

Koks buvo mano atsakymas

į nepatogų klausimą

Žinau, kad negražu į klausimą atsakyti klausimu, bet kartais žmogus neturi pasirinkimo. Paklaustas, ar vyrukas gali būti iš tikrųjų laimingas su mergina, kuri jo seksualiai nepatenkina, išgyvenau vieną tokių valandėlių. Pokalbis buvo toks.

Jis:

– Ar įmanoma būti iš tikrųjų laimingam su mergina, kuri tavęs seksualiai nepatenkina?

Aš (atsakiau kiek pamąstęs, rimtu balsu):

– Tu ją myli?

Jis:

– Taip.

Aš:

– Štai tau ir atsakymas.

Jis buvo patenkintas, tai išgirdęs, ir džiaugėsi, kad pokalbis baigėsi.

Ir galų gale – pirmasis kartas su vyruku,

kuris jums patinka

Gerai, pakaks bendrų išvedžiojimų, svarstymų apie vyro ir moters seksualumą ir istorijų. Dabar kalbėsime apie pirmąjį kartą. Grįžkime į tą akimirką, kai nutarėte permiegoti su naujuoju vyruku. Arba praėjo užtektinai laiko (buvo mažiausiai trys pasimatymai), arba jūs jau kiek apsvaigote ir ilgiau nebetveriate. Kaip jau sakiau, visiškai suprantama, jei skubate šokti į lovą, nieko blogo retkarčiais pasiduoti instinktams, nesvarbu, ar esate vyras, ar moteris. Tik žinokite, kuo rizikuojate (ne tik užsikrėsti lytiniu keliu plintančiomis ligomis: bet kokie seksualiniai nuotykiai iki trečiojo pasimatymo sumenkina jūsų šansus tapti kuo nors daugiau nei trumpalaike partnere).

Kad ir kaip ten būtų, netrukus gulsitės į lovą su vyru, kuris jums patinka ir kuriam patinkate jūs. Ką dar turite žinoti?

Pirmiausia ir svarbiausia, kad jis irgi nervinsis kaip ir jūs – štai kodėl pirmasis kartas su nauju vyruku nereikšmingas. Jei nenutinka nieko labai blogo, jums abiem pasisekė. Svarbu, kad nebuvo taip blogai, kad daugiau vienas į kitą nebenorėtumėte nė pažiūrėti, ką jau kalbėti apie buvimą kartu nuogiems.

Maži nesklandumai, tokie kaip netikėtas skausmas (pavyzdžiui, dantų), prastas seksas (per trumpai trunka), staiga prašnekęs antras galas (visi kartais pabezda) ar netgi visiška nesėkmė nieko nereikš, jeigu tik jūs į tai nežiūrėsite pernelyg rimtai (neniurnėsite ir nesiraukysite). Nusišypsokite, prisiglauskite prie jo ir pasakykite: „Na, kitąkart pasiseks geriau.“ O svarbiausia – džiaukitės, kad sudėtingas pirmasis kartas jau praėjo.

Kai ką paaiškinsiu apie pernelyg trumpą seksą. Dažniausiai, devyniasdešimt devyniais atvejais iš šimto, vyras baigia tada, kai jūs tik apšilote.

Dėl to gali būti kaltas vyruko jaudulys, ypač jei mylitės pirmą kartą. Jei laukėte keletą pasimatymų ir žinote, kad jam patinkate, tuomet jis nekantriai lauks tos akimirkos. Jis bus apimtas nežinomybės ir laikys jus ypatinga. Manys, kaip nuostabu bus permiegoti su šia žavia mergina. Jis jausis laimingas, didžiuosis ir bus susijaudinęs tuo pačiu metu. Taip pat labai tikėtina, kad jis ilgesnį laiką bus su niekuo nesimylėjęs ir labai, labai susijaudinęs, kad mylėsis su jumis. Ir kuo labiau jaudinsis, tuo greičiau baigs. Nieko nepadarysi.

Atsiminkite: tai ne įžeidimas.

Po pusės valandos jis vėl bus pasiruošęs, norės ir galės pradėti antrą raundą.

Antra ankstyvos pabaigos priežastis yra ta, kad, įveikęs pirminį jaudulį, jis gali nervintis (jei jam patinkate, jis norės padaryti jums įspūdį). Tai gali sustiprinti jaudulį ir pagreitinti akto pabaigą. Tai irgi nieku gyvu ne įžeidimas. Tiesą pasakius, kaip tik priešingai.

Tad per pirmąjį raundą nesitikėkite laimėti. Jei deramai į tai žiūrėsite, antrą kartą išeis daug geriau.

Atsiminkite: tobulėjama praktikuojantis.

Seksas ir nevienišas vyras

Tai gali nutikti ir rimtai draugaujant. Jei pora nesimyli keletą dienų, savaitę ar daugiau, vyrukas gali pasirodyti ne per geriausiai, nes po ilgesnės prastovos bus labai jautrus. Tad jei tai pirmas kartas apskritai, nepuoselėkite didelių lūkesčių.

Patarimas: jei norite, kad seksas truktų ilgiau, mylėkitės su vyru reguliariai. Tai biologinė tiesa. Kuo dažniau tai darome, tuo ilgiau tai tęsiasi. Ir tiek.

Bet kuo maloniau elkitės vienas su kitu po to – kalbėkitės, apsikabinkite ir nežiūrite į seksą pernelyg rimtai – nesureikšminkite nesėkmės, net jei vyrukas mylėjosi trumpiau, negu jūs užtrukote perskaityti šį sakinį.

Būsiu itin atviras – atsiprašau, mamyte

Merginai lovoje yra kur kas lengviau. Kad vyrukas manytų, jog jie gerai pasimylėjo, jam tereikia žinoti, kad jai buvo gera. Jei jai buvo gera, jis pūsis, didžiuosis ir laikys tai sėkme.

Tai faktas.

Ar visa tai žinodama sakysite, kad vyų padėtis kalbant apie seksą yra tokia pat?

Nenustebkite: pirmąsyk sugulusi su vyruku, su kuriuo tikitės rimtų santykių, neatskleiskite visų savo sugebėjimų lovoje. Nebūtina griebtis stulbinančių sekso triukų, kad padarytumėte įspūdį vyrukui. Jei jam tikrai patinkate, jis taip džiaugsis mylėdamasis su jumis, kad palaimai pasiekti užteks dviejų veiksnių: meilės ir noro mylėtis. Kur riba, vertinkite iš vyruko reakcijos į jūsų elgesį. Jei jam gera (tai turėtų būti akivaizdu – čia vyrus tikrai nesunku perprasti), tęskite. Nereikia nuolat plėsti ribų, kad patiktumėte vyrukui. Jei jūs jam patinkate, tai patinkate. Ir jei ilgai laukėte, kada miegosite su juo, nes jis jums daug reiškia, jis tiesiog džiaugsis būdamas nuogas su jumis.

Tiesiog užtikrinkite, kad jums irgi būtų gera. Nieko blogo, jei lovoje pabūsite nedidele savanaude.

Per daug, per greitai?

Pažįstu vyruką, kuris būdamas vienišas miegojo su tieka merginų, kiek tik pajėgė, ir mylėjosi pačiais kūrybiškiausiais ir keisčiausiais būdais, kokius tik mokėjo. Bet kai sutiko merginą, kuri vėliau tapo jo žmona, jo sekso skonis smarkiai pasikeitė, ir jie dabar mylisi arba misionieriaus poza, arba nesimyli išvis. Amžinai. Gana neblogai. Bet nesiliauju galvojęs, kad jie abu daug praranda.

Kaip ir kaip ten būtų, noriu pasakyti, jog nereikia nuo pat pradžių atskleisti visų sugebėjimų lovoje, kad patiktumėte vyrui. Jei jam patinkate, pakaks vien mėgautis seksu. Pasilaikykite spalvingus filmus ir keistus jaudinančius triukus (jei jų turite) vėlesniam laikui. Pirmą kartą jie nereikalingi.

Kalbėtis yra gerai

Prie meilės ir noro mylėtis pridėtinas ir bendravimas.

Vyrai nieko prieš, jei jiems sakoma, ką daryti. Jei atskleidžiate mums žinių, padedančių suteikti jums daugiau malonumo, tuomet protingiausi, padorūs vyrukai (tikiuosi, tas, su kuriuo miegate, yra vienas tokių) džiaugsis tokiomis instrukcijomis.

Svarbus yra jų pateikimas. Užuot sakiusi: „Man labai patinka, kai vyrukai daro tai...“ Sakykite: „Man patinka, kai tu...“, „Man patiktų, jei tu...“ arba tiesiog: „Daryk tai...“

Jei pareiškiate: „Man patinka, kai daroma tai ir tai...“, vyrukas nenoromis ima galvoti apie ankstesnius kartus, kai tai buvo daroma kito vyruko, ir ar tasai kitas darė tai geriau nei jis.

Tokiomis akimirkomis tikrai neverta užsiminti apie savo intymią praeitį. Vadovaukitės mano patarimais.

Nesvarbu, kiek vaikinų anksčiau turėjote, jei jūsų naujasis vyrukas ne per daug pasitiki savimi (daugelis mūsų retkarčiais tokie būna, ypač su merginomis, kurios mums labai patinka), jaudinsis, kad yra prastesnis meilužis nei ankstesnieji, arba gąsdinsis, jog esate labiau patyrusi nei jis. Štai kodėl nurodinėkite ramiai, švelniai.

Galite jį pagirti, tik nepersistenkite. Mes suprantame, kai mums pataikaujama. Galite kuždėti: „gera“, „puiku“ ar „nuostabu“, bet teatrališkai rėkti nebūtina. Tiesiog atsipalaiduokite, būkite savimi, bendraukite su juo, ir viskas bus gerai. Net geriau nei gerai.

Seksas, kai santykiai rimti

Atsižvelgdamas į tai, kad šis skyrius yra apie seksą neseniai susipažinus, dabar plačiau pakalbėsiu apie seksą, kai santykiai rimti. Apie tai, kas laukia vyrų, sutikusių mylimą merginą.

Draugaujant seksas mums be galo svarbus. Jei mergina ar žmona nenori mylėtis, nusiviliame ne tik seksualiniu atžvilgiu, nusivylimas paliečia ir mūsų jausmus. „Jei ji nenori su manimi mylėtis, tai manęs nebemyli“, dažnam dingteli mintis. O jei ne ši, tuomet kita vyriškąjį ego naikinanti mintis: „Ji nenori mylėtis su manimi.“ Šis jausmas vyrams kelia siaubą.

Netgi B., vyrų nejautrumo simbolis, tai supranta. Jo požiūris toksai: „Vyrai apgaudinėja dėl vienos priežasties – dėl sekso. Tačiau ne vien todėl, kad jie yra paviršutiniški sekso trokštantys padarai. Seksas yra genetiškai užkoduotas mumyse kaip gyvenimo tikslas. Juk mes čia esame tam, kad daugintumės. Būdami vieniši ir negaudami sekso, išgyvename. Bet jei esame su mylima mergina ir vis tiek jo negauname, žaizdos yra daug gilesnės. Mes tikrai išgyvename.“

Atsiminkite, kad šitaip apie emocijas kalba B. Apie tai jis atvirauja nedažnai. Galiu pridurti dar jo išminties: „Vyro lytinis potraukis nėra toks paprastas kaip alkis ar troškulys, nors taip kai kas mano. Šiuo atžvilgiu mes daug sudėtingesni. Seksas su mergina daro mus laimingus, nes mes ją mylime, ir tai, kad ji nori su mumis mylėtis, rodo, kad ji jaučia tą patį.“

Todėl jei vyras gauna sekso, labai mažai tikėtina, kad ieškos jo kitur. Žinau, kad dėl to atrodome kaip laukiniai žvėrys, bet mūsų esybė tokia ir yra. Jei rūpinsitės vyru: išklausysite jį, atjausite jį, reguliariai mylėsitės, jis jūsų neapgaudinės.

Taigi matote – net išoriškai kieti vyrukai širdyje gali būti jautrūs.

Mano prisipažinimas

Mėgstu skaityti moterų žurnalus. Taip, prisipažįstu. Visad mėgau, nuo tada, kai mano vyresnioji sesuo pirmą kartą parsinešė namo „Just Seventeen“. Žvilgtelėjus, ką skaito ji, mano „The Beano“ ir „Shoot“ pasidarė nebe tokie įdomūs. Merginų nuotraukos ir straipsniai apie seksą ar karikatūros ir futbolo statistika? Pasirinkti buvo nesunku.

Dabar dažniau skaitau vyrų žurnalus, bet vis tiek nedvejodamas sklaidau moterims skirtus leidinius laukiamajame pas odontologą ar pas savo merginą. Tai – aukso kasyklos.

Ir šis įprotis leido man atrasti šį lobį paskutiniame „Glamour“ numeryje. Žurnalistė ir rašytoja Rachelė Johnson rašo, kaip keičiasi moters seksualinis gyvenimas: „Iš esmės miegamasis yra jūsų draugystės barometras; jei jūs kaip triušiai, greičiausiai be galo gerai sutariate. Yra ir kanarėlė kasyklos tunelyje; jei seksas nyksta, jūsų poros lytinis potraukis irgi gali nykti... Kaip tenisas ir virimas, seksas irgi reikalauja 90 procentų noro ir 10 procentų technikos... Seksas vyrų gyvenime reiškia tikrai daug... Vyrai gali užsiimti seksu be saiko... Netgi kai sekso nenoriu (vienu metu man ištisai skaudėdavo galvą), aš visuomet juo mėgaujuosi, kai tik įstumiame valtį į vandenį ir imame pliuškentis... Neužmikite po Newsnight... Ir paskui miegosite kaip užmušta.“

Nebėra ko pridurti. Kai santykiai rimti, seksas gali būti sudėtingas, slėpti emocinius randus, slėpti kasdienį stresą ir netikrumą. Visa tai trukdo dviem žmonėms patirti tikrą malonumą. Rachelė Johnson neabejotinai tai supranta, štai kodėl pacitavau jos žodžius.

Hamfrio vadovas, padedantis

išlaikyti vyrą laimingą

Maitinkite jį, klausykitės jo, juokitės su juo, mylėkitės su juo, ir jis bus su jumis laimingas.

Ir tiek. Šventas vyrų valdymo priesakas. Kaip tik šiuose žodžiuose slypi viskas, ką turite žinoti apie vyrus.

Tas tikrasis vyrukas

Dauguma vyrukų laukia nesulaukia, kada pasimylės su patinkančia mergina. Mes taip jau užprogramuoti – negalime protingai mąstyti ar valdyti seksualinio potraukio. Jos raginimas atstumiamas labai retai, nes vyrukas dar nėra pasirengęs žengti tą žingsnį.

Taip atsitiko mano draugei Vendei su vyruku, vardu Viljamas.

Pasakojimas apie Viljamą ir Vendę

bei jos bandymus įsitempti jį į lovą

Vendė susipažino su Viljamu, jiedu patiko vienas kitam. Abiem buvo truputį per trisdešimt, abu turėjo užtektinai gyvenimiškos patirties ir suprato, kad verta žiūrėti vienam į kitą rimtai.

Vendė ir Viljamas nuėjo į kelis pasimatymus ir ėmė vienas kitam patikti dar labiau. Viljamą žavėjo Vendės gyvas būdas ir humoro jausmas. Vendei irgi patiko Viljamo humoro jausmas, tylus orumas ir protas. Jis buvo mąslus ir dėmesingas, ne toks kaip mergišiai, su kuriais ji jau buvo nudegusi. O svarbiausia – Vendė jautė, kad Viljamas ją gerbia. Tai jai buvo neįprasta. Vyrukas su ja elgėsi gražiai.

Po keturių savaičių ir aštuonių pasimatymų jis vis dar elgėsi gražiai. Pagarbiai. Vendė tai vertino. Bet tada ji jau troško, kad Viljamas nusimestų drabužius ir atskleistų aistringą prigimtį.

Viljamas to nedarė. Jis norėjo palūkėti.

Prabėgo dar vienas mėnuo, ir Vendė ėmė beveik kraustytis iš proto. Ji taip geidė Viljamo, bet jis neskubėjo. Ji nebeišmanė, ką daryti.

Tada Viljamas pasiūlė vykti savaitgaliui į kaimą, apsistoti draugų namelyje.

Bingo. Atėjo laikas pasimylėti.

Vendė po to savaitgalio sugrįžo be galo laiminga, ir jau dvejus metus jiedu džiaugiasi vienas kito meile.

Taigi matote – ne visi vyrukai nenumaldomai trokšta sekso.

Skamba kiek per gražiai,

kad būtų tiesa....

Na taip, galėjau tai prasimanyti. Tačiau ši istorija tikra šimtu procentų. Bet pažymėsiu: nepažįstu nė vieno vyro, kuris būtų elgęsis kaip Viljamas. Taip nesielgiau nei aš, nei kuris kitas mano pažįstamų. Viljamas yra išimtis, o mes – taisyklė.

Sakau sąžiningai.

VIENIŠIUS PATARIA:

1. Pirmą kartą guldamasi į lovą su kritusiu į akį vyruku šypsokitės, atsipalaiduokite ir mėgaukitės artumu.

2. Pirmas kartas neturi jokios reikšmės tolesnei santykių raidai. Nesijaudinkite, jei kas nepasiseka. Bučiuokitės ir išlaikykite akių kontaktą.

3. Pirmąją naktį vertinkite kaip dar vieną galimybę jį pažinti, o ne priblokšti seksualiniu meistriškumu.

4. Nebijokite būti egoistė. Pasakykite, kas jums patinka. Bet darykite tai subtiliai, neužgaudama vyruko jausmų.

5. Parodykite jam, kad jums gera su juo mylėtis. Vyrų seksualinis pasitikėjimas savimi trapus, bet jei jį puoselėsite, rezultatai gali būti ir bus stulbinami.

Septintas skyrius

VIENOS NAKTIES NUOTYKIS IR ORUMAS

• Ką vyrai iš tiesų mano apie vienos nakties nuotykius

• Kodėl vienos nakties nuotykius mėgstančioms moterims nereikia savęs smerkti

• Kodėl moterims nereikėtų piktnaudžiauti vienos nakties nuotykiais

• Kaip valdyti padėtį prieš vienos nakties nuotykį, per jį ir po jo

Mylėtis mėgsta visi. Tad jei esi vienišas, kodėl nepatirti saugaus vienos nakties nuotykio kada nori ir su kuo nori nesukant galvos dėl pasekmių? Juk dabar dvidešimt pirmas amžius.

Tai vienas požiūris. Esama ir kito. Nors seksas be įsipareigojimų visais laikais buvo nuostabus dalykas, bet viskam turi būti saikas. Giliai širdyje visiems reikia to vienintelio ar vienintelės, todėl seksas be įsipareigojimų – tuščias užsiėmimas.

Vienos nakties nuotykio teikiamas malonumas, laisvė, įsipareigojimų nebuvimas, tuštybės patenkinimas vertingi tik tada, jei tuo mėgaujatės retkarčiais.

Taip manau todėl, kad:

1. Vienos nakties nuotykių besivaikantis žmogus greičiausiai nėra laimingas, turi sunkumų, kurių nepadės išspręsti lytinių santykių gausa.

2. Vienos nakties nuotykis labai retai išsirutulioja į rimtus santykius.

Aš nemoralizuoju. Nesmerkiu nė vieno žmogaus už vienos nakties nuotykius. Bet vaikydamasis tik jų dar nė vienas vyras ar moteris nerado laimės.

PASTABA

Šiame skyriuje vyrus ir moteris traktuoju vienodai. Neketinu nagrinėti prigimtinių mūsų skirtumų ir diskutuoti, kodėl vyrams galbūt labiau dera tai daryti nei moterims.

Dėmesio: apsvaigęs žmogus greičiau

leidžiasi į vienos nakties nuotykį

Vieno dalyko neperpratau iki šiol: ar alkoholis atpalaiduoja merginų stabdžius – leidžia joms daryti tai, ko giliai širdyje jos nori, bet pernelyg bijo, ar verčia daryti tai, ko jos niekad nedarytų blaivios. Nemanau kada nors iki galo tai suvoksiąs. Vyrai dėl to nesigina. Visiems lengva kaltinti alkoholį prisidirbus. Bet ar girtumas pateisinama priežastis?

Jei vienišas žmogus prisigeria, permiega su kuo nors ir dėl to gailisi – iš tiesų gailisi, o ne apsimetinėja, norėdamas išgelbėti savo reputaciją, – mano patarimas paprastas: gerkite saikingai. Tai nesunku.

Kitas (šiek tiek nesusijęs su tema) klausimas:

ar nusigėrimu pateisintina neištikimybė?

Nemanau. Girtas ar ne, turi pagalvoti apie savo vaikiną ar merginą ir apsispręsti: arba aš jo neapgaudinėsiu, nes turiu jį ir gerbiu, arba žinau, kad turiu, bet vis tiek tai padarysiu. Ir apkvaišus, aptemus protui toks poelgis nėra atleistinas. Vienodos taisyklės čia galioja ir vyrukams, ir merginoms.

Ką vyrukai mano apie

vienos nakties nuotykius

Mes, vyrai, iš prigimties esame tingūs. Taupome laiką ir jėgas, stengdamiesi patirti kuo mažiau pasipriešinimo. Mes, vyrai, dieviname seksą. Tiesą pasakius, ieškoti sekso norinčios moters mus verčia nevaldomos vidinės paskatos.

Todėl daugelis vienišų vyrukų džiaugiasi radę su kuo praleisti naktį. Taigi mums tokie nuotykiai patinka. Mes gauname sekso, nepatirdami jokio netikrumo jausmo, nešvaistydami laiko ir pinigų pasimatymams. Viskas, ką reikėjo padaryti – tai nueiti pasilinksminti, pašokti, išgerti, truputį pasišnekėti ir važiuoti namo.

Kas gali būti geriau?

Tiesą sakant, yra kai kas geresnio: užsiimti seksu su tikrai patinkančia arba mylima mergina.

Ką vyrukai mano apie merginas,

besileidžiančias į vienos nakties nuotykius

Jei patiriame vienos nakties nuotykį su mergina, kurios niekada nebematysime, apie ją dažniausiai lieka gerų, jei ne miglotų, prisiminimų. Bet iš šių jausmų tikrai neišsirutulios mintys apie ją kaip apie galimą antrąją pusę (nepažįstu nė vienos poros, kuri būtų užmezgusi rimtus santykius po vienos nakties nuotykio).

Tikrai nepalaikysime tokios merginos kekše. Vyras mąstys maždaug taip: „Ji susipažino su manimi ir po kelių valandų panoro permiegoti. Kas gali ją dėl to kaltinti?“

Joks vyras nesmerks merginos už tai, kad ji nori su juo permiegoti, jei nėra homofobas, ką tik užkalbintas kito vyro – tokiu atveju jo nuomonė nesvarbi. Taigi merginai niekas nemoralizuos ir jos neteis.

Blogiau, jei mergina prisipažįsta praeityje turėjusi daugybę vienos nakties nuotykių.

Vyrams labai nemalonu tai girdėti.

Kol neėmėtė laikyti vyrų veidmainiais, pridursiu: labai mažai vyrų smerktų merginą už audringą praeitį. Galime kurį laiką papykti, bet su pykčiu susidorosime. Dauguma vyrų protingai nusprendžia elgtis su merginomis taip, kaip norėtų, kad būtų elgiamasi su jais. Taigi neteisime už tai, kas vyko prieš susipažįstant, jei ji irgi nepriekaištaus dėl mūsų praeities. Svarbu tik tai, kas vyksta nuo to laiko, kai mes kartu.

Žinoma, mums nemalonu girdėti, jog patinkanti mergina ištvirkavo. Tai susiję su mumis, vyrais, ir mūsų ego, ne su jumis.

Pirmoji vienos nakties nuotykio istorija

Vieną vakarą Edis išėjo pasilinksminti ir susipažino su dviem merginomis – Elspet ir Emilija. Vienas Edžio bičiulis linksminosi su merginų drauge, ir trejetukas susipažino, kai dvi kompanijos susitiko tame pačiame klube. Buvo vėlu, ir visi buvo girti.

Edis troško nuotykių. Jis buvo neseniai išsiskyręs su mergina ir norėjo vėl išmėginti laimę (išsiskyrimas nebuvo skausmingas). Susipažinęs su Elspet ir Emilija tuoj pat susidarė apie jas nuomonę. Emilija buvo žavi, bet nesirengė lengvai pasiduoti Edžio kerams. Elspet grožiu nė iš tolo neprilygo draugei, bet buvo daug įžūlesnė.

Spėkite, su kuria Edis išvažiavo iš klubo?

Kitą rytą

Edis pabudo anksti svetimoje lovoje. Elspet lovoje. Paskui pasakojo: „Aš buvau girtas, aišku? Emilija buvo daug karštesnė ir vertesnė pastangų, ir įprastomis aplinkybėmis (tai yra būdamas blaivus) būčiau daug labiau susidomėjęs ja nei Elspet. Bet Elspet buvo tikrai lengvai prieinama. Vos prašnekinta ji nesilaužė. Žinoma, pabučiavau ją. Buvau per daug girtas ir pasirinkau lengviausią variantą.“

Kitą rytą Edis paliko Elspet namus trupučiuką išsekęs. Nekilo baisių dramų, ir iš to galėjau spręsti, kad jiedu puikiai praleido naktį. Tai viskas, ką jis pasakė. Jis paėmė jos numerį ir vėliau tą dieną jai parašė žinutę. „Neketinau su ja susitikinėti, – sakė Edis, – bet ji – draugo draugė ir maloni mergina, tad norėjau būti pagarbus. Ir ji buvo linksma, tad pamaniau, kad koks nors juokelis apie pagirias ją pralinksmins.“

Neblogai? Ko gero, gana neblogai, taip.

Edis tą vakarą nusiuntė Elspet sąmojingą žinutę, kad prastai jaučiasi. Ši atsakė, kad vertėjo pasilikti su ja lovoje, o ne pabėgti taip anksti. Edis nusiuntė žinutę, kad ji turbūt teisi ir kad jis netrukus turėtų grįžti pas ją į lovą (gavęs Elspet žinutę apie lovą, jis flirtavo).

Taip, manau, taip.

Bet po to Elspet iškrėtė tai, ko Edis nesitikėjo. Kita žinutė buvo tokia: „Cha cha! Vėl ten pateksi tik pakvietęs mane į keletą smagių pasimatymų!“

Edis atsakė: „Cha cha! Gėdykis“, ir tuo viskas baigėsi. Vėliau jis man skundėsi: „Ką ji sau manė? Negi tikėjosi, kad norėsiu pasikviesti ją į keletą pasimatymų, kad galėtume vėl pasimylėti, kai permiegojo su manim nepraėjus nė trims valandoms nuo pažinties? Nieku gyvu. Kokia prasmė?“

Edis nepeikė Elspet, kad permiegojo su juo taip greitai. Veikiau negalėjo suprasti, kas jai šovė į galvą, kad toks susipažinimas – tai kelias į „keletą įdomių pasimatymų“. Jei jie tą vakarą būtų tik pasibučiavę, ir tiek, galbūt Elspet būtų buvusi teisi, ir Edis būtų su džiaugsmu ją pakvietęs į pasimatymą. Bet tik ne po vienos nakties nuotykio.

Antroji vienos nakties nuotykio istorija –

pamoka, kurią lengva išmokti

Štai dar viena istorija. Mergina man parašė: „Šeštadienio vakarą klube susipažinau su vyruku, permiegojau, o kitą rytą jis paėmė mano numerį ir žadėjo paskambinti. Nesulaukiau jokių žinių iki kito penktadienio, bet apie vienuoliktą vakaro jis atsiuntė žinutę, gal esu kur nors netoliese. Kodėl jis man nepaskambino? Ar aš jam patinku? Ir ar turėčiau su juo susitikti dar kartą? Ar jis nori būti mano vaikinu?“

Atsakiau jai: „Jis nesidomi jumis kaip asmenybe. Niekada netapsite jo mergina. Pasimylėjote su juo pačią pirmą naktį, kai susipažinote, todėl jam dabar esate tiktai moteris, su kuria galima užsiimti seksu. Ir tiek. Jį domina tik tai. Jūs jam tikrai patinkate, bet tik todėl, kad su juo pasimylėjote. Gal jūs jam atrodote graži, bet tai nesvarbu. Kodėl jam nerūpi, kas esate? Atsakymas paprastas: jis nežino, koks jūs žmogus, ir jam tai nesvarbu, nes jūs su juo jau permiegojote. Ar turėtumėte su juo susitikti dar kartą? Tik jei jums reikia sekso be įsipareigojimų, nes daugiau nieko iš jo nesitikėkite.“

Dalykas tas, kad kai seksas buvo nedelsiant pasiūlytas, situacija negalėjo išsirutulioti į romantišką, tik į kūnišką. Nepažįstu nė vieno, kuris būtų ėjęs į pasimatymą su taip greit jam atsidavusia mergina. Aišku, yra porų, kurios mylėjosi pirmą naktį po pirmo pasimatymo, bet ne tą dieną, kai pirmąsyk susitiko.

Pagrindinės gairės

Vienos nakties nuotykiams galioja tokios pat taisyklės kaip ir pirmajam kartui: pasitikėkite savimi, aiškiai žinokite, ko norite, nesidrovėkite, jauskitės patogiai ir neapgaudinėkite savęs. Jei pasijuntate nesmagiai, arba susitvardykite, arba važiuokite namo. Jei neapgaudinėjate savo draugo ar nemiegate su savo draugės vaikinu, neturite ko gėdytis ar sau prikaišioti. Vadinasi, kad ir ką darysite, viskas bus gerai. Jei norite vykti į vyruko namus, pasimylėkite su juo ir tuoj pat išsikvieskite taksi – tai jūsų teisė ir privilegija.

Kad išlaikytumėte orumą prieš vienos nakties nuotykį, per jį ar po jo – nieku gyvu nesivaržykite ir nesidrovėkite. Tai kebloka, truputis alkoholio (šiek tiek) padeda atsipalaiduoti. Tik neįpraskite pabusti šalia vyrų, panašesnių į varles nei į princus.

Kiek daug yra per daug?

Nežinau, nes skaičius neturi reikšmės. Tik jūs viena galite atsakyti į šį klausimą. Jei esate laiminga (turiu omeny, iš tiesų laiminga, o neturite įtikinėti save ir savo draugus, kad tokia esate), tai nieko nekeiskite savo gyvenime. Bet jei nesate, galbūt vertėtų elgtis kitaip.

Ar vieniši vyrukai ir merginos turėtų

iš savo viengungiškų dienų išspausti

viską, ką gali?

Žinoma, kad turėtų. Bet nebūtina permiegoti su tieka žmonių, kiek įmanoma. Išspausti viską, ką galima, reiškia patirti nuotykius ir būti laimingam, daryti, ką nori, ir pažinti save. Tai gali būti susiję su jūsų seksualiniais skoniais ir įpročiais, bet gali reikšti ir domėjimąsi saviveiklos spektakliais, maratono bėgimu, šokiais ar Azijos paplūdimiais kylant saulei. Viskuo, kas daro jus laimingą.

Vienos nakties nuotykio rytinis protokolas

1. Telefono numeriai

Jei praleidusi naktį su vyruku nenorite gauti jo numerio, tai puiku. Jei nenorite duoti jam savojo, tai irgi normalu. Bet jei jis net nesistengia gauti jūsų numerio ir neduoda savojo, yra pašlemėkas. Taip elgtis negražu.

2. Išvykimas

Jei po vienos nakties nuotykio atsibundate vyruko namuose ir jis elgiasi su jumis nemandagiai – nepasiūlo pusryčių ar puodelio arbatos, labai gali būti, kad laukia nesulaukia, kol išeisite. Nesakau, kad turite išeiti tuojau pat (gal norite dar kiek numigti). Tiesiog daugelis vyrų tokioje situacijoje jaučiasi nesmagiai ir nepatogiai, ir tai jūsų tikrai nedžiugina. Pažįstu vyruką, kuris pamelavo, jog devintą ryto eis žaisti golfo, kad mergina dingtų iš jo buto. Jis apsirengė golfo apranga, pasiėmė lazdas ir kitus reikmenis, susidėjo viską į automobilį ir išvažiavo. Tiktai jam teko laukti, kol atvyko autobusas, nes stotelė buvo prie pat jo namo. Taigi jis stovėjo už kampo, slapta stebėdamas, kaip ji išvažiuoja. Kietuolis. Pažįstu ir kitą vyruką, kuris iš klubo nuvažiavo į merginos namus, pasimylėjo ir kai ji iškart po to nuėjo į tualetą, susirinko skudurus ir paspruko jai net nespėjus grįžti į kambarį. Šitaip elgiasi mažai vyrukų. Dauguma, tarp jų ir aš, mano, kad taip daryti labai negražu.

3. Nereikia jaustis nesmagiai

Būkite atsipalaidavusi ir rami. Jei jis – gražus vyrukas, ir abu gerai praleidote laiką (tikiuosi, taip ir yra), jauskite patogiai ar nesivaržykite. Atsipalaiduokite. Juk permiegojote su vyruku, kurio troškote. Kokia bėda? Jokios. Gražiai pasikalbėkite kitą rytą, mandagiai išsiskirkite ir pasimokykite iš nesėkmės.

Istorija, privertusi mane parausti

Kai ėmiau rašyti straipsnius, gavau puikų pretekstą būti vyru, niekada nesakančiu „ne“. Prisiekdavau daryti bet ką, bet kada, bet kur, nors ir kas tai būdavo. Nuolat žaisdavau žodžiais. Bet žodžiai nevirsdavo darbais. Kvailiausia buvo, kai buvau užhipnotizuotas – smagu, bet visai nedramatiška. Na, o dabar papasakosiu istoriją, kada atkakliausiai sakiau „ne“.

Dalyvavau žiniasklaidos darbuotojų vakarėlyje. Prie baro ėmiau plepėti su moterimi. Ji buvo patraukli – ne gražuolė, bet tikrai patraukli – ir nepriekaištingai atrodė, buvo tamsiaplaukė ir liekna, vilkėjo prigludusią juodą suknelę.

Ji irgi labai koketavo, nors mūvėjo vestuvinį žiedą.

Ne bėda, pamaniau, jei įžūliau pajuokausiu – tai bus nekaltas pokštas. Tada į mus atsigręžė jos vyras. Jis prisistatė, ir smagus pokalbis tęsėsi.

Tiesą pasakius, moteris ėmė dar labiau koketuoti, glostė man riešą ir spitrijo į akis. Keista, bet vyras neprieštaravo, tad nutariau, kad toks yra moters bendravimo stilius.

Toliau linksmai šnekučiavomės. Papasakojau jiems apie savo, vienišo vyruko, gyvenimą Londone, ir jie kvatojosi iš mano skiltyje spausdinamų istorijų kaip pasiturinti ir kiek globėjiška pora. Taip elgiasi laimingi sutuoktiniai, klausydamiesi vienišų žmonių. Šnekėjome ir apie darbą. Paaiškėjo, kad jie turi įmonę, kurios veiklos pobūdis artimas mano profesijai.

Paskui vyras paklausė:

– Gal norėtum prisidėti prie mūsų?

Tai man buvo netikėta.

– Labai jau greitai pasiūlėte, – atsakiau. – Susipažinome tik prieš dvidešimt minučių, be to, dar net neskaitėte mano gyvenimo aprašymo. Bet galbūt. Kada galėčiau užsukti pas jus į biurą pasikalbėti?

Jie susižvelgė ir nusivaipė.

– Ne, – pasakė ponia, dabar spustelėdama krūtine man ranką ir glostydama kaklą. – Jis turi omenyje ne tai. Ar norėtumėte prie mūsų prisidėti šiąnakt? Namie.

Tai pasakiusi ji švelniai pabučiavo mane į skruostą, ir tada man toptelėjo. Tirštai išraudau. Laimė, ten tvyrojo prieblanda, ir pašnekovai nematė mano veido.

– Toks siūlymas tikrai ne man, – sumurmėjau, beviltiškai stengdamasis, kad žodžiai skambėtų šaltai.

– Kodėl ne? – paklausė moteris palinkdama prie manęs. – Aš jums nepatinku?

– Aišku, patinkate, – atsakiau, nenorėdamas jos įžeisti, tačiau beviltiškai trokšdamas prasmegti skradžiai. – Tai tiesiog dėl jūsų vyro. Jis – šiek tiek per vyriškas mano skoniui.

Tada ji sušnibždėjo man į ausį:

– Ak, jis visiškai normalus. Tai aš tavęs noriu, o jis tik stebės.

Nesu linkęs smerkti žmonių už tai, kuo jie užsiima kitiems nematant. Visiškai ne. Bet toks pasiūlymas mane baisiai suglumino. Nenorėjau būti susituokusios porelės sekso žaidimų dalyviu ir pajutau, kad žemė slysta iš po kojų. Pasakiau „ačiū, ne“ ir sprukau į tualetą lyg išgąsdintas vaikas.

Kai pagaliau drįsau iškišti nosį, pamačiau porelę kalbantis su kitu vyruku. Jie atrodė gana laimingi. Tyliai palinkėjau jiems sėkmės ir išvažiavau namo.

VIENIŠIUS PATARIA:

1. Atsargiai rinkitės partnerį vienos nakties nuotykiui – per daug neprisigerkite.

2. Būkite realistė. Atsitiktinis seksas skirtas pasimėgauti. Tai nėra rimti santykiai.

3. Jei sumanote pasitraukti, tiesiog pasitraukite. Jei norite, kad jis išeitų, liepkite išeiti. Bet būkite mandagi – vyrai irgi turi jausmus.

4. Jei važiuojate į jo namus, nieko svarbaus ten nepalikite. Net jei paliksite laikrodį/makiažo priemones/švarką netyčia, atrodys, jog tai padarėte specialiai.

5. Jei vyras ką nors palieka pas jus, puiku. Jei pastebite tai dar jam neišėjus ir norite vėl jį pamatyti, nieko nesakykite. Tai puiki priežastis susisiekti su juo dar kartą. Juk nėra ko prarasti?

6. Neišeikite neatsisveikinusi. Juk jums nepatiktų, jei jis taip padarytų, tiesa?

7. Jei esate savo namuose ir norite, kad jis išeitų, pasakykite.

8. Jei esate savo namuose, negalvokite, ką jis mano apie tvarką. Tai taaaip nesvarbu.

9. Nenustebkite, jei daugiau negausite iš jo jokių žinių.

10. Jei jis vėl susisiekia su jumis vėlai vakare, tai nori tik sekso. Dar kartą perskaitykite antrą punktą.

11. Visada būkite atsargi.

Aštuntas skyrius

KAI DRAUGAI TAMPA MEILUŽIAIS

• Kodėl draugai turėtų megzti trumpalaikius romanus

• Kodėl draugai neturėtų megzti trumpalaikių romanų

• Kaip suvaldyti savo lūkesčius

• Kodėl jis netinkamas partneris trumpalaikiam romanui

• Kaip nieko nedarant gauti ko nori

Kai du draugai pamėgina tapti daugiau nei draugais, rezultatas kartais būna geras, kartais blogas, kartais labai geras, kartais labai blogas, o kartais vidutiniškas.

Logiška?

Bet ar tai tiesa? Taip.

Pagrįsiu savo mintį tikromis istorijomis. Išgalvotus vardus, kad būtų paprasčiau, rašysiu abėcėlės tvarka...

Istorija A (su laiminga pabaiga)

Alisa ir Endriu ilgus metus buvo draugai. Jie priklausė tam pačiam žmonių ratui ir dažnai susitikdavo. Jie gerai sutarė, ir nors neabejotinai traukė vienas kitą, niekad abudu nebuvo vieniši tuo pat metu, tad jausmai, kuriuos jie slapta puoselėjo, liko neišsakyti.

Bet pagaliau atėjo laikas, kai abu tapo vieniši. Alisa buvo išsiskyrusi su ilgalaikiu vaikinu prieš aštuoniolika mėnesių ir mėgavosi laisve, o Endriu baigė draugystę su mergina.

Staiga viskas pasikeitė, ir neišsakyti jausmai buvo atskleisti. Kaip tai įvyko, nesvarbu (aš ir nežinau). Svarbu, kad įvyko.

Tad kas dėjosi paskui? Ar į jų gyvenimus įsiveržė aistringas romanas ir viską sudegino, palikdamas apanglėjusias emocines lūženas, kaip po lėktuvo katastrofos ar kito sukrėtimo?

Ne. Toli gražu ne.

Būdami pakankamai subrendę ir protingi (vienam buvo netoli trisdešimties, kitas neseniai įkopęs į ketvirtą dešimtį), jie nepakliuvo į nežabotos aistros spąstus. Abudu labai rūpinosi vienas kitu ir manė, kad stiprūs jų jausmai gali peraugti į rimtus santykius. Bet Endriu elgėsi atsargiai, nes buvo neseniai išsiskyręs. Jis nenorėjo trumpalaikio romano su Alisa, nes pernelyg ja rūpinosi ir ją gerbė. Alisa irgi jaudinosi dėl to paties, nes žinojo apie ką tik nutrūkusią Endriu draugystę.

Alisa ir Endriu nuoširdžiai ir atvirai pasikalbėjo. Endriu pasakė, kad nors mano, jog jo jausmai jai rimti, nes jis kiekviena ląstele jaučia, kad ji ypatinga, negali būti tikras, ar blaiviai mąsto dar veikiamas neseno išsiskyrimo.

Alisa suprato, kokia pavojinga padėtis, bet jie nepermiegojo ir toliau leido laiką kaip pora atokiai nuo draugų. Jie negalėjo nieko padaryti. Alisa dar karščiau pamilo Endriu ir maždaug po mėnesio pasakė jam daugiau nebeištversianti nežinios, ar jie kada nors bus kartu. Alisa nusprendė apsisaugoti ir pasakė Endriu, kad nenori jo matyti bent mėnesį.

Džiaugiuosi, kad Endriu nesielgė kaip koks nesubrendėlis, mirtinai užsimanęs gauti draudžiamą vaisių. Gerbdamas Alisos sprendimą jis atsitraukė (už tokį teisingą poelgį pelnė jos draugų palankumą).

Nors Endriu ketinimai buvo geri, Alisą kankino siaubingas netikrumas. Tiesą sakant, ji išvijo jį apsispręsti, patinka ji jam ar ne. Tad po kelių savaičių jis gali grįžti išskėstomis rankomis, bet gali negrįžti išvis. Alisa pastatė ant kortos viską – dabar nebegalėjo paveikti Endriu sprendimo.

Tiesą sakant, kai ką Alisa galėjo padaryti. Ir tas „kai kas“ buvo... nedaryti nieko.

Taip, nieko.

Nieko nedarydama ji jo nespaudė, nepasirodė kibi ar žūtbūt trokštanti suartėti, ir tai yra patrauklu. Atkreipkite dėmesį, kad ji „nieko nedarė“ kaip tik dėl to. Ji nieko nedarė, nes yra protinga, atvira, pasitikinti savimi mergina, nežaidžianti žaidimų ir nepakenčianti, kai žeminamas jos orumas.

Čia ir slypi priežastis, kodėl praėjus mėnesiui Endriu degė nekantrumu vėl ją pamatyti.

Menas sėkmingai nieko nedaryti

Nieko nedaryti iš tiesų nereiškia nieko nedaryti. Nieko nedaryti – tai gudri taktika. Į Endriu vartus įspiriamas kamuolys, ir vyrukas priverčiamas pagalvoti, ko nori. Tai galėjo pasėti abejonę jo širdyje, nes Alisa parodė pripažįstanti, kad jis galbūt nenorės pradėti rimtų santykių. Ji buvo tam pasiruošusi, o tokia branda daro įspūdį mums, vyrams – paprastiems padarams. Ji aiškiai išsakė savo požiūrį ir dabar neketino spausti Endriu.

Svarbiausia, kad Alisa kiek galėdama valdė padėtį. Be to, ji buvo sąžininga pati sau, nes įsitikino, ką Endriu jai jaučia. Tam reikia stiprybės ir, kaip jau sakiau, gudrumo. Tuo mes, vyrai, žavimės.

Atvirai kalbant, niekad nesužinosiu, kaip Alisa ištvėrė tą mėnesį nebendraudama su Endriu. Nepaprastai gerbiu ją už tai. Ko gero, jei ji būtų pristigusi savitvardos, Endriu vis tiek būtų pas ją atbėgęs (linkstu taip manyti). Tačiau dabar žinome, kad Alisa – protinga tinkamu laiku tinkamai pasielgusi mergina.

Dar vienas svarbus dalykas: perskaičius istoriją gali pasirodyti, kad Alisa – ledo karalienė, klastinga, bejausmė mergina. Bet aš ją gerai pažįstu ir galiu patikinti, kad ji tikrai ne tokia. Ji nuoširdi, išmintinga ir nestokoja savigarbos. Endriu yra geras žmogus, myli Alisą ir jiedu dabar labai laimingi.

ISTORIJOS MORALAS:

• Gerų vyrų būna (na, bent jau vienas toks pasitaikė).

• Kartais teisingiausia taktika – nieko nedaryti.

Istorija B, pirma dalis – blogoji

Bobui dvidešimt septyneri. Jis turi draugę Beatrisę, jai dvidešimt šešeri. Jie kartu mokėsi universitete ir buvo geriausi draugai. Savaitgaliais dažnai lankydavosi vienas pas kitą, nuolat kalbėdavosi ir yra labai artimi.

Bobas ir Beatrisė niekada nesibučiavo. Bet Bobas beprotiškai įsimylėjęs Beatrisę. Tiesą sakant, jis mano, kad įsimylėjęs. Kas kartą ją išvydęs kenčia. Jie gražiai draugauja, bet jis nori daugiau. Daug, daug daugiau.

Ar Beatrisė kada nors davė suprasti jaučianti tą patį? Bobas abejoja. Ji visuomet džiaugiasi jį matydama, noriai su juo leidžia laiką, ir akivaizdu, kad jai su juo smagu. Ką tai reiškia? Bobas nežino.

Vargšas Bobas.

Bobas mėnesių mėnesius kankinasi, nežinodamas, ką daryti. Visi jo draugai žino, kas dedasi, ir įtaria, kad jis jos nedomina kaip vyras. Jos draugai greičiausiai irgi žino ir turbūt mano tą patį. Bet nė vienas iš jų jam neduoda jokio gero patarimo. Jie mano, kad neįtikėtina, jog ji juo susidomės, ir nenori, kad jis nusiviltų. Tačiau negali žiūrėti ir į jo meilės kančias. Jiems sunku jį tokį matyti.

Kol tai vyksta, Bobas mezga santykius su kitomis merginomis, tačiau bendrauja abejingai, ir galų gale lieka nusivylęs, nes nė viena jų neprilygsta Beatrisei.

Ką gi Bobui daryti?

Bobas kamavosi ilgiau, nei turėjo, dar labiau nusivylė ir tapo dar nelaimingesnis, kol galų gale – galų gale – nutarė veikti. Jis išsakė Beatrisei savo jausmus. Mano manymu, jis pasielgė visiškai teisingai. Jam reikėjo žinoti, ką Beatrisė mano, ir sutvirtinti jų santykius arba pamiršti ją ir gyventi toliau.

Kas nutiko?

Beatrisės jis nedomino kaip vyras, ir Bobui teko gyventi toliau.

Vargšas Bobas.

Istorija B, antra dalis – kur bloga

istorija tampa gera

Kaipgi taip staiga istorija baigėsi laimingai? Argi Bobui ką tik nebuvo sudaužyta širdis?

Geras klausimas.

Štai dar geresnis atsakymas.

Taip, Bobui ką tik buvo sudaužyta širdis. Bet sudužusios širdys gyja, ir pasakęs Beatrisei, ką jaučia, Bobas ėmė gyti.

Visų pirma, jis valdė padėtį (vėl šitas pasakymas), kiek galėjo. Visiškai užgniaužti emocijų neįmanoma, bet jis pasielgė tinkamai. Dėl to turėjo atsisakyti Beatrisės ir susitaikė, kad tarp jų nieko nebus. Spektaklis baigtas, aklavietė, jokių antrų galimybių, nieko. Jie niekados nebus drauge.

Bobui turėjo būti sunku, žinau, bet daug geriau taip nei kankintis nežinomybėje, kaip jis kankinosi iki tol.

Ir atspėkite, kas atsitiko po kelių mėnesių, kai Bobas pagaliau ėmė primiršti Beatrisę?

Jis sutiko merginą. Tą Vienintelę.

Štai kodėl šios istorijos pabaiga laiminga.

Bobas buvo drąsus, siekė tikslo, susitaikė su atstūmimu, nenukabino nosies ir toliau gyveno savo gyvenimą.

MORALAS

Jei jums žmogus patinka ir nežinote, ar jis jaučia tą patį, daug geriau sužinoti, kad jis nieko jums nejaučia, ir atsisakyti to žmogaus, negu toliau kankintis.

Istorija C – pasibaigusi laimingai

Kalvinas ir Klementina susipažino darbe. Daugelį metų jie buvo geri draugai. Ji draugavo su vaikinu labai ilgai (devynerius metus – bet kuri daugiau nei metus trunkanti draugystė mano knygoje vadinama ilga), o jis turėjo porą ne tokių ilgų draugysčių. Kalvinas ir Klementina dažnai bendravo.

Išsiskyrusi su vaikinu Klementina netrukus suvokė jaučianti Kalvinui daug stipresnius jausmus, nei iki tol manė. O Kalvinas irgi buvo vienišas, vadinasi, į duris beldėsi galimybė.

Vieną dieną Klementina, drąsi mergina, išklojo Kalvinui, ką jaučia (aplodismentai jai už tai). Ji atvėrė savo širdį ir... buvo atstumta. Kalvinas pasakė nesidomįs ja kaip moterimi. Ji jam esanti tik draugė.

Suprantama, Klementina baisiai nuliūdo ir paprašė Kalvino ilgesnį laiką nebendrauti, nes jai bus pernelyg sunku jį matyti. Žinoma, sutiko Kalvinas. Jam labai rūpėjo Klementina, ir jis nenorėjo jos dar labiau žeisti (jautė didžiulę kaltę įskaudinęs merginą).

Maždaug po trijų savaičių nebendravimo Kalvinas automobiliu pravažiavo pro parką, kur jiedu su Klementina prieš porą mėnesių linksmai praleido popietę, ilsėdamiesi saulės atokaitoje. Jis nusišypsojo, mintimis sugrįžo į tą dieną...

Paskui jo nuotaika netikėtai pasikeitė – jųdviejų, besikalbančių ir snūduriuojančių vasaros kaitroje, vaizdinį pakeitė kitas – kai jis paskutinį kartą matė Klementiną, sudaužė jos viltis ir kaip ji palydėjo jį iki durų. Jis vėl regėjo Klementiną, besistengiančią sulaikyti ašaras ir vengiančią jo akių.

Tie du vaizdiniai sukosi Kalvino galvoje keletą akimirkų, paskui viskas nurimo. Tada dėlionės detalės staiga susidėjo į vietas.

„Ką aš padariau? – dingtelėjo Kalvinui. – Ką, po velnių, padariau? Kas, jeigu jau per vėlu?“ Ir jis vos nesudaužė automobilio.

Nebebuvo ko prarasti. Praėjo pernelyg daug laiko.

Kalvinas paskambino Klementinai ir paklausė, kur ji.

– Namie, – atsakė Klementina.

Kalvinas pasakė atvažiuosiąs po dešimties minučių.

Trys minutės lėkimo pašėlusiu greičiu, ir jis paspaudė jos durų skambutį.

Klementina atidarė duris, ir... jis nepasakojo man, kas nutiko vėliau, nes Kalvinas yra džentelmenas. Bet nesunku suprasti, nes po aštuonių mėnesių Kalvinas pasipiršo Klementinai, ir dabar jiedu laimingai susituokę.

Dievinu šią istoriją.

ISTORIJOS MORALAI

• Pasakos kartais virsta tikrove.

• Rizika sykiais pasiteisina.

Istorija D – itin nelaimingai pasibaigusi

Derekas ir Doris susipažino darbe. Doris turėjo vaikiną ir buvo rimta mergina. Derekas buvo pora metų jaunesnis už Doris ir nerimtas. Jiedu gerai sutarė ir mėgo vienas kitą.

Paskui Doris išsiskyrė su vaikinu, ir Derekas ėmė rodyti jai daugiau dėmesio. Kitokio dėmesio. Jo ketinimai tapo aiškūs.

Kiek pasvarsčiusi Doris ėmė su juo susitikinėti, nors buvo visai neseniai išsiskyrusi su vaikinu, bet Derekas buvo mielas vyrukas. Jie buvo draugai, todėl ji galėjo juo pasitikėti, ar ne?

Ne.

Maždaug po trijų savaičių, kai Doris ir Derekas jau buvo praleidę keletą naktų, vyrukas nutarė, kad vis dėlto ji jam nepatinka. Doris įtūžo. Ji jautėsi įskaudinta ir smarkiai nuvilta. Kodėl jis taip pasielgė?

Deja, Derekas arba buvo dar nesubrendęs, arba iš tų vyrukų, kurie, sykį gavę merginą, liaujasi ja domėjęsi. Jis galėjo tai padaryti sąmoningai (t. y. vaikytis merginą, kol ši jam atsidavė, o paskui ieškoti kitos), arba galbūt jis nuolat taip elgiasi, pats gerai nesuvokdamas kodėl. Labiau tikėtinas antras variantas. Man neatrodo, kad Derekas apgavikas, jis tik šioks toks nevykėlis. Turbūt buvo tiesiog per jaunas ir bijojo įsipareigoti.

Gaila, tokių vyrukų apstu, ir Doris pateko į vieno iš jų spąstus.

Kaip išvengti spąstų

Neįmanoma būti tikrai šimtu procentų, bet yra keletas kriterijų, kuriuos reikia taikyti apsisprendžiant, ar draugas turėtų tapti daugiau nei draugu. Kaip jau sakiau, tai nėra neginčijami įrodymai, tai tiesiog kriterijai, į kuriuos pravartu atsižvelgti.

Kriterijai trys: tai amžius, gyvenimo istorija ir nuojauta.

Amžius: ar jis jaunas? Jam vos per dvidešimt ar dvidešimt penkeri, o gal jis mažiausiai dvejais metais už jus jaunesnis? Jei bent į vieną klausimą atsakėte „taip“, jis priklauso grupei, kurioje tokių nepatikimų vyrukų daugiausia. Geriausia su juo likti draugais, o ne leisti tapti mylimuoju.

Gyvenimo istorija: jis niekada neturėjo nuolatinės merginos, neseniai išsiskyrė arba po išsiskyrimų niekad neužsibūdavo vienišas? Jei bent į vieną klausimą atsakėte „taip“, jis bent jau šiuo metu netinkamas ilgalaikių santykių partneris.

Nuojauta: kaip rodo Doris atvejis, nuojauta kartais apgaulinga. Ką nuojauta jums apie jį sako? Ar jis geras vyrukas? Ar jis kalba tai, ką mano? Ar jaučiate, kad galite juo pasitikėti? Jei bent į vieną klausimą atsakėte „taip“, galimas daiktas, jis nėra tas, kurio reikia saugotis. Bet tik galimas daiktas.

Kas būtų buvę, jei Doris būtų uždavusi sau šiuos klausimus apie Dereką prieš įklimpdama? Įvertinusi visus kriterijus prieš atsakydama teigiamai? Jis neturėjo nuolatinės merginos nuo aštuoniolikos, buvo vos dvidešimt vienų, taigi dvejais metais už ją jaunesnis. Abu ženklai blogi. Taip, jis jai krito į širdį ir ji juo pasikliovė, tai tiesa. Bet vaikinas neatitiko dviejų kriterijų iš trijų, todėl Doris vertėjo likti jo drauge.

Dėl to esu linkęs manyti, kad jis elgėsi su ja blogai netyčia. Derekas greičiau ne šunsnukis, o vėpla – toks, kuris nenori blogai elgtis su merginomis, bet galų gale pasielgia. Jis manė žinąs ko nori – Doris, bet vėliau, išsigandus, jog teks įsipareigoti, vidinis balsas liepė sprukti.

Jo amžiaus vaikinas, neturintis viengungiško gyvenimo patirties, beveik visada išgirs galvoje balsą: „Tu gali turėti ir geresnę.“ Tai, žiūrėdamas į Doris, išgirdo ir Derekas. Jis žinojo, kad ji – puiki mergina, bet giliai pasąmonėje jam nedavė ramybės mintis, kuriai jis nesugebėjo atsispirti. Ta mintis buvo tokia įkyri, kad dėl jos jis nenorėjo įsipareigoti. Svajonė kada nors sutikti supermodelį.

Kaip vyrai suauga (taip, tai tiesa)

Metams bėgant vyrukai ima skirti grūdus nuo pelų. Taigi jei Derekas būtų buvęs dvejais metais vyresnis už Doris, tai būtų turėjęs ketveriais metais didesnę patirtį ir suvokęs, kad tokios merginos kaip ji nesimėto. Todėl būtų pasistengęs, kad ji taptų jo, kol nepačiupo kas nors kitas.

Bet jis buvo pernelyg jaunas ir jam trūko proto suvokti, kokia neįkainojama yra Doris.

Netgi jei Doris būtų buvusi supermodelis, pabaiga vis tiek būtų buvusi tokia, nes šiuo gyvenimo tarpsniu Derekas dar buvo sutikęs per mažai merginų, kad suprastų, kokia Doris nuostabi.

Tai nutinka nuolat. Praeityje aš irgi taip darydavau. Nepasakyčiau, jog apgailestauju, kad, pabuvęs su mergina kiek laiko, sprukdavau, vos pasirodžius ženklams, kad mūsų bendravimas gali peraugti į rimtesnį. Kiekvienas vyrukas yra taip pasielgęs. Mes negalime taip nesielgti, ir dėl to nesame blogi žmonės – toks elgesys tiesiog rodo, kad mums reikia dar šiek tiek ūgtelėti.

Įskaudintų merginų tai tikriausiai neguodžia. Bet mes tokie esame. Kartais vyrus valdo vidinės paskatos, ir mes jomis vadovaujamės.

Atsiminkite, jei taip nutiko jums, jūs nekalta ir nesate kokia netikėlė. Tiesą pasakius, toks vyruko poelgis beveik komplimentas jums, nes reiškia, kad esate mergina, su kuria jis būtų susitikinėjęs ilgą laiką, bet jis tiesiog nenori susitikinėti dabar.

(Beje, jei jums taip nutinka nuolat, tai bėda slypi jumyse, ir jums metas susitikinėti su kitokiu vyruku. Kaip šią bėdą išspręsti, paaiškinsiu kitame skyriuje.)

Dar šiek tiek apie Doris

Doris neėmė nekęsti Dereko už tai, ką jis padarė. Ji suprato jį. Bet nuo to jai nepalengvėjo: mergina liko įskaudinta ir nuvilta tada, kai buvo itin pažeidžiama, ir todėl praėjo daug laiko, kol ji galėjo pasitikėti kitu vyru. Labai daug laiko. Liūdna, nes Doris – nuostabi mergina.

Nemanau, kad jai vertėjo taip giliai imti į širdį Dereko poelgį. Doris galėjo suprasti Dereką, bet nesuvokė kai ko kita, dėl to jai prireikė tiek daug laiko išmesti Derekui iš galvos. Ji nesuprato, jog tai nėra asmeniška. Su bet kuria mergina Derekas būtų pasielgęs taip pat. Tiesą pasakius, galiu lažintis iš didelės sumos, kad Doris ne vienintelė nuo jo nukentėjo. Bet ji jo elgesį palaikė asmeniniu įžeidimu.

Toks elgesys kaip Dereko būdingas beveik vien vyrukams, o ne merginoms. 99 procentais visų atvejų. Atminkite tai. Bėdą turi jis, o ne jūs.

Kitoks vyrukas

Derekas neketino tyčia suvilioti ir paskui palikti Doris, kai atsibos. Bet kai kurie vyrukai taip elgiasi. Deja, labai sunku tokį žmogų atpažinti ir sustabdyti, ypač kai emociškai esate labiau pažeidžiama nei paprastai. Jeigu abejojate dėl jo ketinimų, atidžiai išnagrinėkite kriterijus, kuriuos neseniai nurodžiau, peržvelkite jo santykių istoriją – vyrai, kaip ir leopardai, labai retai keičia savo įpročius. Be to, būkite budri, jei jis labai meilikauja ar per daug pasitiki savimi (tai svarbu).

Bet nesvarbu, ar vyrukas yra vėpla, kaip Derekas, ar šunsnukis, kaip dauguma taip besielgiančiųjų, abiem atvejais jie nesistengia jūsų įskaudinti tyčia. Tad nekaltinkite savęs. Nusipurtykite dulkes ir gyvenkite toliau. Mokykitės iš savo klaidų. Kad ir ką darytumėte, neleiskite vienam vėplai ar šunsnukiui pakirsti pasitikėjimo visa vyrų paderme. Yra ir gerų vyrukų.

Kaip jau sakiau, taip yra atsitikę nesuskaičiuojamai daugybei merginų, ir, be galo gaila, atsitiks ir toliau. Tiesiog prisiminkite mano patarimus ir tikimybė sumažės.

ISTORIJOS MORALAS

Vyrai gali būti kvailiai. Ypač jauni. Tad būkite protinga.

Dar viena istorija – ją prisiminusi

visuomet pasijusite geriau

Papasakojau šią istoriją Doris, kad ją pralinksminčiau. Ar ji pralinksmėjo? Nelabai. Tačiau bent jau sužinojo, kad kažkam nutiko daug blogiau negu jai.

Visi turi ką papasakoti apie labiausiai nenusisekusius santykius, ir nors per savo gyvenimą prisiklausiau daug tokių istorijų, negaliu prisiminti nė vienos, kurioje žmogui būtų taip nenuskilę. Ši istorija atskleidžia, kad merginos gali elgtis lygiai taip pat blogai kaip ir vyrai. Tiesą sakant, net blogiau. Paklausykite.

Mano draugas Benas per draugus susipažino su mergina, vardu Betė, ir jiedu tuoj pat susibendravo. Benas ir Betė nuėjo į keletą pasimatymų ir puikiai praleido laiką. Praėjus dviem savaitėms, jie dažnai linksmindavosi kartu, ir atrodė, kad mezgasi nuostabi draugystė.

Paskui Benas pasikvietė Betę į gero draugo vakarėlį. Benas daugelio svečių nepažinojo, bet tai buvo linksma kompanija, be to, jis norėjo pabendrauti su draugu ir praleisti vakarą su naująja mergina (dabar ji jau buvo jo mergina).

Vakarėlis prasidėjo puikiai. Jiedu išgėrė, susipažino su keletu įdomių žmonių. Betė truputį padaugino, tačiau Benas nelabai jaudinosi. Juk kada nors vis tiek prisigersi matant savo naujajai meilei. Jis tik šypsojosi, kad Betė tai padarė pirmoji.

Apie vienuoliktą valandą vakaro Benas nuėjo paimti gėrimo sau ir Betei, palikęs ją besikalbančią su naujaisiais draugais. Po valandėlės grįžo ir rado ją apsikabinusią ir besibučiuojančią su vienu naujųjų pažįstamų. Benas nekėlė triukšmo – kaltę suvertė nelemtam girtumui. Jis patapšnojo jai per petį ir padavė taurę. Betė mandagiai padėkojo, pastatė taurę ir vėl ėmė glamonėtis ir bučiuotis su tuo vyruku. Priblokštas Benas tik stovėjo ir spoksojo. Po kelių minučių jie kartu išvažiavo namo.

Ne Betė ir Benas, o Betė ir tas kitas vyrukas.

Neįsivaizduoju, kaip Benas jautėsi. Betė praleido naktį su tuo vyruku, o Benas išvažiavo namo, vienas ir pažemintas. Bet tai dar buvo ne pabaiga. Betė visą savaitę jam skambinėjo maldaudama atleisti, sakydama, kad yra tikra menkysta ir kad tai daugiau nepasikartos. Tačiau Benas pasielgė teisingai – pasiuntė ją į tolimus kraštus. Kaip ji galėjo tikėtis antro šanso po tokio akibrokšto?

Didžiausias šios nelinksmos istorijos gerumas, jog tai atsitiko ne man. Taigi kitą kartą, kai santykiai baigsis blogai, prisiminkite Beną ir būkite dėkingi likimui, kad neatsidūrėte jo kailyje.

Likusi dalis

Visa ši knyga galėjo būti vien tik nelaimingų mano draugų meilės istorijų rinkinys. Lygiai taip pat lengvai galėjau parašyti daugybę knygų apie tai, kaip nesusiklosto svetimų žmonių užmegzti santykiai. Abiem atvejais principas tas pats: du žmonės ima susitikinėti, ir santykiai arba susiklosto, arba ne. Paprasta.

Kokią naudą gavau iš draugų

būdamas vienišas

Jeigu kalbėtume visiškai atvirai, tai ne kažin kokią, kol draugo vestuvėse sutikau Šarlotę. Tiesą pasakius, kartais jie pridarydavo rūpesčių.

Žinoma, sykiais manydavau, kad būti vienišam visai smagu. Nepriklausomybė, jaudinanti nežinia, kas kada įvyks, su kuo ir kada susipažinsiu.

Bet buvo akimirkų, kai ne per daug džiūgavau, ir vieną savaitę pasijutau visai nesmagiai. Man paskambino draugė Ana, irgi vieniša.

Linksmai šnekučiavomės, pagaliau ji išklojo: „Hamfri, gal būsi mano jaunikis? Ką tik žiūrėjau Draugų seriją – jie pasižadėjo susituokti, jei praėjus dešimčiai metų visi tebebus vieniši. Neturiu už ko tekėti, tad dingtelėjo, kad paprašysiu tavęs.“

Keista, ji manė paglostysianti mano savimeilę.

Klydo.

Mano išdidumas buvo įžeistas. Pirma, jos nuomone, aš tebuvau vertas būti jaunikiu „iš reikalo“. Antra, Ana neabejojo, kad praėjus dešimčiai metų tebesu vienišas. Malonu turėti draugę, kuri taip manimi tiki. Taigi atsakiau jai neigiamai – nenorėjau būti niekieno jaunikiu.

Po poros dienų linksminausi draugo gimtadienyje. Smagiai leidau vakarą, nieko negėriau, kol prie manęs priėjo mergina ir tarė: „Sužinojau, kad iš visos draugijos tu vienintelis neturi poros, tad pamaniau, kad reikėtų prieiti pasikalbėti, nes aš irgi vieniša.“

Mergina buvo patraukli – aukšta ir šviesiaplaukė, – tad teoriškai tai turėjo būti labai graži įžanga. Visada jaučiu pagarbą merginoms, kurios pirmos užkalbina nepažįstamą vyruką. Bet ne tąkart.

Ji mane užkalbino tik todėl, kad aš vienišas, o aš nebuvau nusiteikęs dalyvauti pokalbyje, paremtame vien tuo. Negi ji negalėjo nieko sugalvoti? Kitą dieną, kai buvau kitokios nuotaikos, apie ją būčiau galvojęs visai kitaip, bet per vakarėlį ji pasirinko visiškai netinkamus žodžius.

Kaip NESUTIKTI būsimos ponios H.

Atsimenate B., blogiausią pasaulio vyrą? Na, atsižvelgdamas į tai, kokia prasta buvo mano dvasinė būsena po tų dviejų atsitikimų, vieną vakarą nutariau su juo pasilinksminti. Nesitikėjau užmegzti jokių pažinčių (tuo metu man visai nesinorėjo kalbinti merginų), bet žinojau bent jau praskaidrinsiąs nuotaiką.

Po poros taurių B. ėmė plepėti su dviem labai figūringomis blondinėmis, kurias pavadinau Pirmąja ir Antrąja. B. buvo akivaizdžiai susidomėjęs Pirmąja, tad tikėjosi, kad aš užimsiu Antrąją. Nors man visai nesinorėjo kalbinti merginos, paklusau draugui, nes jis stengėsi dėl manęs.

Iš tiesų man nė nereikėjo užkalbinti Antrosios. Ji mūvėjo sužadėtuvių žiedą, todėl galėjome šnekučiuotis be įtampos, kylančios dviem žmonėms vienas kitą vertinant, ar jo pašnekovas tinkamas pasimatymams/dulkinimuisi/santuokai/kitkam.

B. ir Pirmajai bendrauti sekėsi puikiai, todėl mudu su Antrąja ilgai plepėjomės dviese. Pasiteiravau apie jos sužadėtinį, ji papasakojo, kaip jiedu susipažino, ir dar šį tą.

Pereisiu prie įdomumo. Tas mirksnis atėjo Antrajai tarus:

– Didžiausia mūsų bėda – tai, kad sužadėtinis savaitėms išvyksta darbo reikalais.

– Turėtų būti sunku, – pasakiau.

– Taip ir yra. Bet palengvėja pasikalbėjus telefonu. Tačiau to, ko man iš tiesų trūksta, telefonu negaunu.

O dabar – pats įdomumas...

Ji pažiūrėjo man į akis ir tarė:

– Bet tu galėtum man tai suteikti. Ar tave domintų santykiai be įsipareigojimų? Tik seksas, nieko daugiau.

Jeigu atidžiai skaitėte šią knygą, tai žinote, kad laikausi taisyklės: niekad nesusidėti su vaikinus turinčiomis merginomis. Niekad.

Jei norite žinoti, kodėl – dar sykį perskaitykite dvi skyriaus apie Baisiąją Klaidą istorijas. Jau seniai buvau nusprendęs, jog neleisiu, kad vėl atsitiktų kas nors panašaus, todėl nė nemaniau prasidėti su šia mergina. Išgirdusi tai, ji atrodė priblokšta. Matyt, iki tol jai niekas nebuvo atsakęs.

Nenuostabu, kad mudviem pasidarė nejauku. Laimė, B. ir Pirmoji nutarė kartu dingti iš klubo, todėl mudu su Antrąja patraukėme savo keliais nesukeldami jos sužadėtiniui rūpesčių. Tačiau mergina nepasidavė.

Kitą dieną susirado mane per „Facebook“ ir atsiuntė žinutę, kad jeigu apsigalvojau, pasiūlymas tebegalioja. Bet aš jo nepriėmiau.

Šiek tiek „Kas būtų, jei...?“

Kodėl aš neprasidėjau su ta mergina, aišku – nenorėjau įsivelti į dar vieną nešvarų reikalą. Mane domino tik neturinčios bagažo merginos. O sužadėtinis yra didžiulis bagažas.

Bet, mintimis sugrįžęs į praeitį, paklausiu savęs, kaip viskas būtų susiklostę, jei tą merginą būčiau sutikęs anksčiau, kai dar mėgau užsiimti visokiom nesąmonėm. Ar būčiau taip lengvai jai atsakęs? Karštai merginai, siūlančiai man neįpareigojantį seksą?

Gal ir ne. Jeigu tiksliau – tikriausiai ne. O kas tada? Ar mudu su ja būtume gyvenę ilgai ir laimingai? O gal jos sužadėtinis būtų mane pričiupęs ir surūdijusiomis replėmis nulupęs rankų nagus? Nė neįsivaizduoju. Bet aš visai tikras – kad ir kaip visa tai būtų pasibaigę, nemalonumų nebūčiau išvengęs.

Džiaugiuosi atsisakęs jos pasiūlymo.

Išvados

Taip jau susiklostė (vyrukai ir merginos, prieš sutikdami savo princą ar princesę, pabučiuoja keletą varlių), kad esama kur kas daugiau istorijų apie nenusisekusius santykius negu apie amžiną meilę. Nesvarbu, ar romanas užsimezga tarp dviejų vaikystės draugų, ar tarp poros, kuri pirmąkart susitiko sausakimšoje prakaitu pradvisusioje šokių salėje pirmą valandą nakties, išgėrus per daug degtinės ir „Red Bull“.

Apskritai santykių pradžia nesvarbi. Svarbi pabaiga: santykiai arba susiklostys, arba ne.

Todėl niekam nepatarčiau megzti intymių ryšių su draugu. Nebent manytute, kad jie gali išsirutulioti į rimtus santykius. Pradėti trumpalaikį romaną su draugu, žinant, jog tai tebus nuotykis – bloga mintis. Vienas iš jūsų galų gale ims tikėtis šio to daugiau. Kai kas gali mėginti šitaip išsklaidyti vienatvę ar nuobodulį, pasinaudoti galimybe lengvai gauti sekso (tai dažniausiai masina vyrus, nebent jie slapta įsimylėję merginą daugelį metų). Jei manote, kad pabaiga gali būti tokia, greit pasitraukite. Kuo ilgiau tęsis jūsų santykiai, tuo atsainiau vyrukas su jumis elgsis ir tuo smarkiau įskaudinta liksite ryšiui nutrūkus. O jei romaną suvokiate kaip galimybę gauti sekso, liaukitės naudotis savo draugu. Tai neteisinga.

Bet jei romanas su draugu pereina į aukštesnę pakopą, atsiveria puikios galimybės. Jei manote, kad tai gali įvykti, rizikuokite.

Apibendrinus du iš keturių scenarijų baigėsi ne taip jau nelaimingai. Ką tai reiškia? Tai reiškia, kad kai iškėliau naivoką teiginį skyriaus pradžioje, buvau visiškai teisus: kartais draugystė išsirutulioja į rimtesnius santykius, kartais ne.

Jei pridėsite mano istoriją apie Baisiąją Klaidą antrame skyriuje, tuomet didesnė tikimybė, kad nieko neišeis. Bet, kaip jau paaiškinau, tai gali atsitikti su bet kokiais santykiais.

Baigiamasis žodis

Kai rašiau apie vyrų ir moterų santykius, skaitytojai atsiųsdavo elektroninių laiškų prašydami patarimų. Vieną savaitę pasisiūliau būti santykių konsultantu ir įsitikinti, kaip viskas atrodo tikrovėje. Dešimtys žmonių užduodavo įvairiausių klausimų (vienas vargšas vyrukas manęs net klausė, kokiais teisėtais būdais galima sulaikyti atskirai gyvenančius žmoną ir vaikus, kad šie neišvažiuotų į kitą pasaulio galą be jo). Dauguma klausimų – apie 80 procentų – skambėjo taip: „Gerbiamas Hamfri, man patinka žmogus, bet nežinau, ar aš jam patinku. Ką turiu daryti?“

Remdamasis knygoje papasakotomis istorijomis ir savo patirtimi, atsakysiu taip: prisipažinkite, ką jaučiate (nebent tas žmogus turi šeimą).

Nebijokite rizikuoti. Aišku, jums gali ir nepasisekti. Jei vyrukas, dėl kurio slapčia dūsavote, jus atstums, liksite sudaužyta širdimi. Bet ar ne geriau šitai negu nežinomybė? Verčiau išbandyti viską, kas įmanoma, ir nudegti nei sėdėti rankas sudėjus.

Taip, po velnių, geriau.

Būkite drąsi ir siekite, ko trokštate, nes jei pavyks ir su draugu gyvensite ilgai ir laimingai, tai bus velniškai puikus prizas. Juk dėl to verta rizikuoti?

Jei ir nepasiseks, būsite bent jau pabandžiusi. Nebūkite iš tų, kurie nieko nedaro, nes bijo nesėkmės.

Įspėjimas

(Baigiamojo žodžio antra dalis)

Nesakau, kad turite lįsti prie kiekvieno simpatiško vyruko ir prisiekinėti amžiną meilę. Neužmirškite, kad nieko nedaryti – irgi gera taktika. Pati mąstykite, kaip elgtis.

VIENIŠIUS PATARIA:

1. Draugą intymiam ryšiui megzti rinkitės labai atsargiai.

2. Su draugais elkitės gražiai.

3. Būkite sąžininga.

4. Turėkite drąsos rizikuoti – kartais tai su kaupu pasiteisina.

5. Jei nepasiseka, pasistenkite išsaugoti draugystę.

Devintas skyrius

KODĖL NEGERAI VAIKYTIS SVAJONIŲ VYRĄ

• Kodėl svajonių vyrai niekada neatitinka lūkesčių

• Kokiais vyrai apsimeta ir kokie yra iš tiesų

• Kodėl tikras vyras neapsimetinėja

• Kaip atpažinti apsimetėlį

Pradėjus skaityti tolesnę pastraipą, jums tikriausiai susidarys įspūdis, kad pamiršau, jog ši knyga yra apie vyrų ir moterų santykius. Bet perskaitykite ją iki galo, nes aš nekuoktelėjau. Nukrypau nuo temos tikslingai. Viskas paaiškės.

Kai prieš ketverius metus pirmą kartą susidūriau su verslo pasauliu, pasitaikė ypatinga proga. Vienas žmogus įkūrė įmonę, ir jam prireikė mano pagalbos, už ją pažadėjo atsilyginti dovanodamas man vieną savo bendrovės akciją. Jei verslo projektas būtų pavykęs, ši akcija būtų padariusi mane milijonieriumi greičiau nei per dvylika mėnesių. Tuo metu man verkiant reikėjo kokio nors darbo, garantuojančio nuolatines pajamas, tad mielai pasinaudojau proga.

Kad nenusibosčiau pasakodamas šią ilgą ir skaudžią istoriją, pasakysiu – aš nieko neuždirbau. Nė penso. Tiesą sakant, praradau savo pinigus kaip ir bendrovė, nes verslas apgailėtinai žlugo.

Andai neturėjau patirties verslo pasaulyje (iki tol nebuvau su juo susidūręs) ir labai troškau, kad man nusišypsotų sėkmė. Todėl priėmiau pasiūlymą pernelyg greitai, įsipareigojau neišanalizavęs padėties, nesugebėjau pastebėti jokių bloga lemiančių ženklų.

Dabar visai tai perkelkite iš mano profesinės veiklos į meilės sferą. Kaip žmogus reaguoja į nesėkmes?

Kaip tai susiję su svajonių vyru?

Aš apsigavau patikėjęs iliuzine sėkme. Vyrukai ir merginos, atėję į pasimatymą, dažnai apsimeta kitokie, nei yra iš tiesų. Žmonės patiki iliuzija, nes naujasis susižavėjimo objektas tą akimirką atrodo tobulas.

Tai vyksta nuolat. Patyręs nesėkmę versle, galiu duoti patarimą, tinkantį ne tik profesinei veiklai, bet ir tarpusavio santykiams. Jis skamba taip: jei kas nors atrodo pernelyg gerai, tai greičiausiai ne tiesa – iliuzija.

Bet atsiminkite – dauguma žmonių, ir vyrukų, ir merginų, apsimetinėja netyčia, nenori apgauti. Pasaulyje daug daugiau sąžiningų ir neteisingai suprastų žmonių negu sukčių ir veidmainių.

Tai atskleidžia ši istorija.

Bet prieš tai prisipažinsiu. Labai gaila, kad netgi turėdamas didžiulę patirtį ir aš kartais klystu.

Turbūt manote: ko tikėtis iš autoriaus, kuris, atskleidęs bene visas vyrų mąstymo paslaptis, kartais vis tiek nesupranta jų elgesio motyvų? Nieko? Na, ne. Tikėtis yra ko.

Bet kas gali būti absoliučiai tikras kalbėdamas apie jausmus? Todėl visa, ką galiu daryti – tai pasakoti istorijas, pareikšti savo nuomonę ir tikėtis, kad pasimokysite. Visa kita – jūsų rizika ir apsisprendimas.

Taigi kada aš suklydau? Ir kodėl ši istorija svarbi?

Atvejis, kai aš suklydau – na, gerai,

jis gali būti ne vienintelis

Mano draugė Chloja buvo nusiųsta į aklą pasimatymą su ką tik išsiskyrusiu vyruku. Ji nutarė nekreipti dėmesio į šį įspėjamąjį ženklą dėl kelių priežasčių. Pirma, jau keletą mėnesių ji su niekuo nebuvo pasimatyme, antra – surengusi pasimatymą draugė patikino, kad tai tikrai mielas vyrukas, geresnis nei jos „eks“. Chloja pasitikėjo drauge. Kai paprašė manęs vyriško patarimo, pasiūliau eiti (žinojau, kad ji keletą mėnesių su niekuo nesusitikinėja, tad pamaniau, kad praleisti vakarą su vyruku – bet kokiu vyruku – jai bus naudinga).

Taigi Chloja ėmė su juo susitikinėti. Įspėjau ją elgtis atsargiai ir pernelyg neįsijausti, nes ji buvo linkusi greitai įsimylėti. „Po truputį išsiaiškink, koks jis žmogus, ir leisk jam tave pažinti ne lovoje“ – tokia buvo mano gudraus pamokymo esmė. Ir ji buvo atsargi – nemiegojo su juo iki ketvirto pasimatymo.

Atsiduoti vyrukui po ketvirto pasimatymo nėra kvaila – nei kalbant apskritai, nei šiuo atveju. Tiesą pasakius, toli gražu ne kvaila. Chlojos vyrukas buvo dėmesingas, malonus, rūpestingas, ir, rodės, ji jam patiko.

Bet Chloja padarė vieną klaidą.

Vyrukas mėgino įsitempti ją į lovą jau po antro pasimatymo. Tai galėjo reikšti, kad jam rūpi tik seksas, arba, kas atrodė labiau tikėtina, jis tiesiog troško jos ir nebesivaldė (jis – vyras, nepamirškite). Atsisakydama Chloja pasakė: „Dar ne. Palauk iki ketvirto pasimatymo.“ Tai ir buvo jos klaida. Nustačius tikslų pasimylėjimo laiką, nebeliko paslapties. Nuo tos akimirkos vyrukas žinojo, kad jei nueis į dar du pasimatymus, jiedu suguls. Suvokė jis tai ar ne (galėjo reaguoti ir nesąmoningai), paslaptis ir medžioklės jaudulys išnyko dar nepasimylėjus.

Bet Chloja šito nenutuokė.

Po kiekvieno iš trijų pasimatymų Chloja pasakodavo man, kaip jiems einasi, ir aš sutikau, kad vyrukas atrodo padorus. Jis dažnai jai skambindavo, buvo dėmesingas, nuolat siuntinėjo žinutes, sakydavo, kad nekantrauja ją pamatyti, nors jie dar nesimylėjo. Jei tai buvo žaidimas, jis žaidė tobulai.

Arba bent jau mes taip manėme.

Po ketvirto pasimatymo jiedu pagaliau praleido drauge nuostabią naktį. Ketvirtadienio vakarą jie nuvažiavo pasilinksminti, o iš ryto nėjo į darbą, kad galėtų dar kelias valandas kartu pasilepinti lovoje. Chloja buvo susijaudinusi ir laiminga, aš irgi džiaugiausi dėl jos ir jaučiausi patenkintas, kad daviau jai teisingą patarimą.

Tačiau aš labai suklydau. Kelias dienas vyrukas dar siuntė Chlojai trumpąsias žinutes, o paskui visiškai liovėsi bendrauti.

Ar tai buvo klasikinis atvejis, kai vyrukas pakankamai ilgai laukia, kol gaus, ko nori – sekso, ir tada sprunka? Iš pradžių maniau, kad taip, ir prakeikiau jį, kad šitaip pasielgė su Chloja. Tai pamišęs dėl sekso, savanaudis, beširdis šunsnukis, šnekėjo Chloja ir jos draugės. Negalėjau su jomis ginčytis, nes jis užtraukė gėdą vyrų giminei.

Bet paaiškėjo, jog viskas ne taip jau paprasta. Po kelių savaičių Chloja atidarė vyruko „Facebook“ puslapį (dėl man nesuprantamų priežasčių jis jos neišbraukė iš draugų sąrašo). Ten buvo įkeltos jo nuotraukos, kur jis su buvusia mergina sekmadienį pietauja alinėje praėjus trims dienoms po ketvirto pasimatymo su Chloja. Jo „eks“ buvo nebe „eks“. Jis sugrįžo pas ją.

Paaiškėjo iš pradžių mūsų nepastebėti įspėjamieji ženklai. Chloja buvo vieniša ir norėjo susirasti vaikiną (nesakysiu, kad ji buvo pasiryžusi viskam, nes ją įžeisčiau, bet tuo metu ji išgyveno tikrai ne patį laimingiausią tarpsnį; ji vylėsi, kad užmezgus naujus santykius viskas pasikeis – taip manyti pavojinga), o vyruko gyvenime žiojėjo didžiulė tuštuma nutrūkus santykiams su buvusiąja. Chloja užpildė tą tuštumą greitai ir lengvai – ji norėjo būti kieno nors mergina, o vyrukui reikėjo, kad kas nors vaidintų šį vaidmenį. Dėl jo dėmesingumo ir jos vienišumo jie suartėjo netinkamai (buvo iš karto pradėti santykiai, o ne stengtasi vienam kitą pažinti) ir pernelyg greitai. O pakviestas buvusiosios, vyrukas suvokė, kad Chloja buvo tik laikinas jos pakaitalas. „Eks“ buvo tikroji, ir jis grįžo pas ją.

Pasitvirtino mano įtarimas, kuris nedavė ramybės ir Chlojai, – vyrukas pernelyg greitai ėmė susitikinėti su kita.

Atmenate, ką sakiau apie nuojautą? Mūsų abiejų nuojauta buvo teisinga, bet mes jos nepaisėme, nes vyrukas atrodė doras. Padarėme didelę klaidą.

Ar jis buvo blogas vaikinas?

Manau, kai kas pasakytų: taip, jis buvo labai blogas vaikinas, bet aš nesu tikras, ar taip yra. Šis vyrukas neapgavo Chlojos tyčia, todėl negaliu jo baisiai smerkti. Jis nebuvo piktavalis ar suktas (neplanavo tiesiog permiegoti su ja ir sprukti). Viskas, ką jis jai sakė ir darė, atrodė nuoširdu: tuo metu jis tikrai manė, kad ji jam patinka. Jo ketinimai buvo neabejotinai geri. Bet galiausiai jis vis tiek įskaudino Chloją, todėl ar jis buvo blogas vaikinas, ar ne, nesvarbu.

Bet jei jis buvo blogas vaikinas...

Padiskutuokime, ar tas, kuris taip elgiasi, yra blogas vaikinas. Pagal tokį aiškinimą blogas yra ar gali būti bet kuris pasaulio vyrukas, taip pat ir aš. Ir jei visi vyrukai – blogi vaikinai, kokia prasmė susitikinėti su šunsnukiais? Jokios.

Tad nevadinkime jo blogu vaikinu. Verčiau manykime, kad jis – geras vyrukas, su kuriuo mano draugė susipažino netinkamu jo gyvenimo tarpsniu. Galų gale, pripažindami, kad svajonių vyrai neatitinka lūkesčių, paieškokime gerų jo ir kitų vyrukų bruožų. Jų yra, tik reikia atskleisti.

Vienu žingsniu arčiau vienintelio

Maždaug tada, kai Chloją ištiko nesėkmė, išgirdau dar vieną nelaimingą istoriją iš pažįstamos merginos, vardu Katerina. Ji susipažino su vaikinu, jis jai patiko, ir jie susitikinėjo porą mėnesių. Jie gerai sutarė, bet jis, rodės, nesistengė pereiti prie rimtesnių santykių. Galų gale Katerina nusprendė, kad jai jau gana, ir išsiskyrė su juo.

Gerai prisimenu jos žodžius: „Jis nenorėjo visko statyti ant kortos.“ Katerina buvo nuliūdusi, nusivylusi ir užgauta nesanti ta „korta“. Dingtelėjo, kad ir aš galėjau pasielgti panašiai kaip tas vyrukas. Tyčia to nebūčiau daręs ir esu tikras, kad ir vyrukas Katerinos neskaudino tyčia, bet rezultatas toks pat – mergina įsižeidė.

Beje, labai gerai žinau, kad taip nukenčia ne vien tik merginos (daugybė vyrų patyrė tą patį, ką ir ji), bet ši knyga yra apie vyrus. Ir kaip vyras aš vis dar atsimenu liūdną Katerinos veidą.

Kodėl kloju liūdnas istorijas?

Tas istorijas pasakoju, norėdamas išreikšti tam tikrą mintį. Pagrindinis klausimas toks: ką Chloja ir Katerina galėjo ar turėjo daryti kitaip? Atsakymas – visiškai nieko.

Gaila, bet tokia yra rūsti realybė. Nors nė vienas žmogus nepadarė nieko bloga, nepadarė jokių baisių klaidų ir nebuvo savanaudis ar piktavalis, kažkas liko įskaudintas. Tiesiog taip yra, kad santykiai gali nenusisekti, tiek vyrukams, tiek merginoms. Nesėkmių būna.

Viskas, ką galiu pasakyti – jei tai nutiko jums, tiesiog atsiminkite, kad išsiskyrusi su vyruku atsiduriate žingsniu arčiau to, kuris bus tas vienintelis.

Tai taip pat reiškia, kad kitąsyk būsite labiau patyrusi ir gudresnė. Bet niekada nebūkite cinikė ar pesimistė, nes tikrai yra gerų vyrukų, anksčiau ar vėliau tokį sutiksite. Būkite kantri ir nepasiduokite.

Vyrai yra nevykėliai

1797456999246-oji dalis

Pačioje knygos pradžioje pripažinau, kad vyrai yra nevykėliai. Gali būti, kad jūs tai jau žinojote, bet aš noriu, kad žinotumėte ir tai, kad aš irgi tai žinau ir, negana to, nebijau atvirai apie tai kalbėti.

Štai linksmas pavyzdys.

Beje, šią istoriją buvau įdėjęs į savo skiltį laikraštyje. Tada sumelavau, kad tai atsitiko man (laikraščio redaktoriai norėjo, kad pasakočiau savo, o ne draugų patirtį), todėl džiaugiuosi turėdamas galimybę dabar atskleisti, kaip viskas nutiko iš tikrųjų.

Taip, gyvenime esu iškrėtęs kvailysčių. Bet tokios kvailystės...

Mano draugas – pavadinsime jį Tomu – atsitiktinai susitiko merginą, su kuria buvo užmezgęs romaną studijuodamas universitete. Ji buvo vardu Teresa. Ir praėjus penkeriems metams jam vis dar atrodė, kad ji karšta, tad jis pasiūlė susitikti išgerti. Tomas labai protingas, pasiturintis, gerai atrodo ir yra linksmas. Žodžiu, geras vyrukas – tikrai ne toks, kuris krėstų kvailystes.

Arba bent jau atrodė esąs ne toks.

Šia istorija noriu pasakyti, kad visi vyrukai, net tie, kurie stropiai mokosi ir iš visų dalykų gauna įvertinimą A+, gali pasielgti baisiai ir kvailai. Tobulų vyrų nėra. Mes visi esame žmonės. Visi turime trūkumų ir mums visiems pasitaiko silpnumo ir/ar kvailumo valandėlių. Netgi tokiems kaip Tomas.

Taigi, nepraėjus nė savaitei po netikėto susitikimo, Tomas ir Teresa gėrė Pietų Londono bare. Tomas gyveno gana arti sutartos vietos, bet pavėlavo išeiti iš namų ir jam prisiėjo važiuoti dviračiu. Suskubo laiku, ir viskas buvo gerai.

Tiesą sakant, viskas buvo geriau nei gerai, nes, kaip paaiškėjo vėliau, jie puikiai praleido vakarą. Teresa neturėjo vaikino, o sena simpatija nebuvo užgesusi. Jie nemažai išgėrė ir ėmė bučiuotis ir glamonėtis. Paskui Tomas pasiūlė kartu važiuoti namo, ir Teresa pakvietė jį pas save. Jie išėjo iš baro, ji sustabdė taksi. Iki Teresos buto buvo vos dešimt minučių kelio automobiliu. Viskas paprasta.

Na, ne visai.

Ne visai, nes tą akimirką Tomas pasielgė kaip kvailys. Užuot sėdęs į taksi su Teresa, bučiavęs ją visą kelią ir šokęs su ja į lovą, jis nutarė negalįs palikti dviračio prie aludės. Dviratis buvo prirakintas, teritorija saugi, bet jis vis tiek negalėjo jo ten palikti per naktį. Ką jis sau manė?

Tomo elgesys nepaaiškinamas protu. Galbūt dėl to kaltas vyriško kvailumo genas.

Tomas nusprendė pasiimti dviratį į Teresos namus, bet nežinojo, kur ji gyvena. Jis įkėlė dviratį į taksi bagažinę? O ne, pamanė Tomas, tai būtų nesąmonė. Jis sumąstė daug geriau. Važiuoti paskui taksi dviračiu iki Teresos namų. Taip, dviračiu.

Atspėkite, kas nutiko? Taksi greitesnis nei girtas vyrukas ant dviračio.

Teresa sėdo į automobilį, o Tomas nuskuodė pasiimti dviračio. Šiaip taip atsirakino ir davė ženklą taksistui važiuoti.

Žinoma, netrukus Tomas pametė taksi iš akių. Kai automobilis pasuko už vieno kampo, Tomas sekė iš paskos nedaug atsilikęs, bet už kito išvydo du automobilius ir neturėjo žalio supratimo, kuriame iš jų Teresa (buvo tamsu, o jis girtas). Paskui abu taksi nurūko tolyn.

Bet dar ne viskas buvo prarasta – Tomas tebeturėjo mobilųjį ir Teresos numerį.

Dabar duodu žodį pačiam vyrukui: „Ramiai sau važiavau, kur akys vedė, ir išsitraukiau iš piniginės mobilųjį telefoną. Jau ketinau skambinti Teresai, bet pataikiau ant duobėto kelio ir ėmiau svyrinėti. Buvau išgėręs pusantro butelio vyno ir vairavau tik viena ranka.

Vos negriūdamas kita ranka stvėriau už vairo ir išmečiau telefoną ant žemės. Atgavęs pusiausvyrą atsigręžiau pažiūrėti, kur jis nukrito. Bet tą akimirką pro mane prašvilpė kitas taksi ir priekiniu ratu sutraiškė mobilųjį. Teresos numeris buvo prarastas.“

Štai kaip. Iš naujo įsižiebusi Tomo ir Teresos aistra užgeso, ir jis girtas nusibeldė namo. Taip, vyrai tikrai yra kvaili.

Tomas ir Teresa – paskutinis žodis

Tomas vėl išgirdo apie Teresą iš draugų maždaug po trejų metų.

Ji buvo ką tik ištekėjusi už garsaus regbininko.

Vargšelis Tomas.

Ponas Šaunusis neegzistuoja

Pateikdamas Tomo pavyzdį, noriu visoms merginoms, laukiančioms tokio vyro kaip ponas Šaunusis iš serialo Seksas ir miestas, pasakyti štai ką: tuoj pat liaukitės, nes švaistote laiką. Tokių vyrų nėra. Nebent televizorių ekranuose ar žurnaluose, bet visi tokie veikėjai išgalvoti. Tie vyrai netikri. Idėja apie neturintį jokių trūkumų, tobulą vyrą – pramanas.

Atleiskite, kad nuvyliau.

Iš tiesų nesigailiu jus nuvylęs. Už mano žodžių merginoms, trokštančioms pono Šauniojo, slypi svarbi mintis: merginos skundžiasi, kad yra spaudžiamos būti tokios, kokios negali būti. Dabar dvidešimt pirmas amžius, ir aš jų nekaltinu. Brukamas supermoters – tobulos motinos, nuostabios žmonos ir stulbinamai sėkmingos karjeristės – įvaizdis.

Bet, kaip ir ponas Šaunusis, šios moterys neegzistuoja. Kažkuri gyvenimo sfera lieka apleista. Gal vyras arba vaikai, arba, kas labiau tikėtina, pati moteris, stinganti laiko ar jėgų džiaugtis mylimais ir mylinčiais žmonėmis arba negalinti įkūnyti savo svajonių. Šiaip ar taip, peršamas supermoters įvaizdis apsunkina dvidešimt pirmo amžiaus dailiosios lyties atstovių gyvenimą.

Dar viena svarbi mintis: vyrai irgi junta tą spaudimą, tas nerealus lūkestis taikomas ir vienišiams. Vyrai, vieniši ir ne, yra bombarduojami vyriško tobulumo įvaizdžio, beveik nepasiekiamo normaliam vyrukui. Ar jis būtų modelis, reklamuojantis alų, ar Kerės Bredšou gyvenimo meilė, – tai irgi tikrovės neatitinkantys stereotipai.

Išvada: tobulų moterų ir vyrų nėra. Tad jei esate vieniša ir ieškote tokio, liaukitės. Ir jei susitikinėjate su vaikinuku, kurį laikote tobulu, apsigalvokite, nes jis toks nėra. Gal jis mielas, geras, sąžiningas, bet tikrai nėra tobulas. Aišku, pasitaiko išskirtinių, ypatingų žmonių. Tokių yra, ir galų gale jūs tokį sutiksite. Bet pono Šauniojo ir supermoters tobulumas – iliuzija.

Kol nepalaikėte manęs pesimistu, nes tvirtinu, kad tobulumas – tai mitas, pridursiu dar šį tą: apskritai tobuli žmonės neegzistuoja, bet tobuli kitų akimis – taip. Jų pranašumai ir trūkumai papildo partnerio asmenines savybes, daro jį stipresnį ir geresnį, ir būnant kartu užsimezga ypatingas ryšys. Tad ieškokite savo tobulybės.

Money, money, money, isn’t very funny...

Kai kurie žmonės tiki egzistuojant reklamų antžmogius. Dažnai jie vaizduojami turtingi, o žmogus jaučiasi labai nelaimingas, kai jo materialiniai poreikiai nesutampa su kuklia antrosios pusės banko sąskaita.

Kai mudu pirmąsyk susitikome, aš buvau ką tik pradėjęs siekti karjeros, todėl uždirbdavau nedaug. Dirbau žurnalo redakcijoje – vienoje iš tų kūrybiškumu dvelkiančių ir smagių vietų, kur žmonės dievina savo darbą ir jaučiasi nuostabiai, bet gerą atlyginimą gauna tik tada, kai daug pasiekia.

Tad nuo dvidešimties iki dvidešimt penkerių metų aš kas rytą tiesiog stryktelėdavau iš lovos, nes buvau laimingas, kad šitaip leidžiu savo dienas. Dirbu savo svajonių darbą, ir profesiniu atžvilgiu buvau laimingas. Man nepaprastai pasisekė, ir aš tai žinojau. Nedaugelis dega tokia aistra savo darbui. Tačiau aš buvau neturtingas.

Kai baigėme universitetą, mano „eks“ įsidarbino investicinio banko reklamos skyriuje. Ji buvo iš tų merginų, kurios neturi konkretaus karjeros plano, todėl tiesiog susirado darbą, užtikrinantį pakankamas pragyvenimui pajamas. Ji buvo sumani, todėl jai sekėsi. Puiku.

Bėdų kilo dėl to, kad ji tučtuojau atsidūrė tarp pasakiškai turtingų vyrukų ir merginų, kurios arba pačios siekė uždirbti didelius pinigus, arba dirbo ten, nes norėjo gauti tuos turtingus vyrukus į vyrus.

Pirmas tikros negandos ženklas pasirodė, kai aptariant atostogų planus pasakiau, kad mano ištekliai neleis vykti ten, kur vyksta jos kolegos. Ji atsakė: „Norėčiau, kad būtum bankininkas.“ Tada nesuvokiau šių žodžių svarbos. Pamaniau, išsprūdo nusivylus. Ir numojau ranka.

Bet laikui bėgant tokių ženklų radosi vis daugiau. Retkarčiais ji užsimindavo, kad bankas vis dar priima mano metų (dvidešimt šešerių ir panašaus amžiaus) žmones praktikantais, tad jei noriu karjeros pokyčių, dar nevėlu. Bet aš nenorėjau karjeros pokyčių. Aš vis dar dievinau tai, ką dariau, ir nors darbas sekėsi, dar nebuvau tiek pasiekęs, kad tapčiau gerai mokamu darbuotoju. Buvau dar jaunas ir gindamasis (ginuosi, nors praėjo ne vieni metai) pasakysiu, kad labai nedaug žmonių padaro stulbinamą karjerą iki trisdešimties.

Galų gale suvokiau, kas jai darosi. Supratau, kad ji ėmė nekęsti mano darbo ir kuklaus atlyginimo. Ji nesuvokė, kodėl taip dievinu savo darbą arba kodėl būčiau laimingas skirdamas jam savo gyvenimą. Jai rūpėjo tik mano algos lapelis.

Atsimenu, kartą garsiame žurnale išspausdinau didelį straipsnį – tai buvo nemenkas laimėjimas ir mano karjeros viršūnė. Papasakojau jai apie tai, o ji pirmiausia paklausė, kiek man sumokėjo. Kai pasakiau, nusišaipė: „Būta čia kuo didžiuotis.“ Man tai buvo krūva pinigų, o bankininkui tokia suma turbūt atrodė visai nereikšminga. Be to, kol parašiau tą straipsnį, aš nuėjau kryžiaus kelius.

Tada nušvito akys, nes, jai ištarus tuos žodžius, pakili mano nuotaika subliūško kaip pradurtas balionas. Kodėl ji privertė mane taip pasijusti? Nors aš buvau laimingas dirbdamas savo darbą ir man jis sekėsi, nors visada turėjau ką apie jį papasakoti jai ir jos draugams, ji nesidžiaugė, nes tenorėjo, kad aš būčiau turtingas. Pagaliau suvokiau, kad pinigai jai svarbesni už mano jausmus ir siekius.

Galų gale man visa tai įgriso. Ji ėmė labai dažnai klausinėti, kiek dar laiko žadu neuždirbti šešiaženklių sumų. Jaučiau, kad ji manęs nesupranta, nesupranta, kuria linkme kreipiu savo gyvenimą, o blogiausia – jai nusispjaut į mano norus. Jai buvo svarbu tik turėti turtingą vyrą, kuris ją aprūpintų ir kuriuo galėtų pasipuikuoti prieš kitus.

Jaučiausi nevisavertis profesiniu atžvilgiu ir labai nelaimingas. Jaučiausi vienišas, nevertinamas, mano norų buvo nepaisoma. Tad galų gale išsiskyriau su ja. Palikau be jokio gailesčio.

Dabar mano karjera klostosi taip, kaip ir tikėjausi. Vis dar dievinu savo darbą, visos įdėtos pastangos atsipirko. Man netikėtai pasisekė – reikiamu laiku sutikau reikiamą užsakovą ir pelniau gerą vardą bei atlygį.

Ar norėčiau susisiekti su savo „eks“ ir pasakyti, kaip puikiai man sekasi ir koks esu laimingas? Taip, šiek tiek. Bet to nedarysiu, nes tikrasis atlygis – tai, kad dabar esu su mergina, praturtinančia mano gyvenimą. Dėl jos padaryčiau viską. Ji supranta, ką ištvėriau, kad tapčiau tuo, kas esu. Visa širdimi tikiu, kad ji mylės mane taip pat stipriai, jei rytoj mano karjera žlugs.

Štai tokios meilės visuomet troškau.

Epilogas

Mano „eks“ norėjo pono Šauniojo iš Sekso ir miesto. Gavo poną Kietuolį iš Londono žurnalo. Nors jis geras, protingas ir ambicingas, atrodė per prastas jai, todėl buvo pavytas. Tikiuosi, ji to pasigailėjo.

Kaip visa tai susiję su svajonių vyru

Aišku, merginos nori patogaus gyvenimo. Mes irgi nenorime skursti. Bet mums nepatinka, jei su mumis elgiamasi kaip su turinčia pimpalą čekių knygute. Mes verti daugiau.

Nemažai merginų teigia, kad jų svajonių vyras turi būti turtingas, tarsi laimės paieškos baigiasi pinigais (žinau, ne visos tokios, bet materialisčių daug). Tokioms merginoms pasakysiu štai ką: puikiai suprantu, koks jums svarbus finansinis saugumas, kaip jums reikia patogaus gyvenimo ir viso kito, bet neleiskite pinigams nustelbti visko: vyro gerumo, humoro jausmo ir vaizduotės.

Be to, ar tikrai norite būti nupirkta? Jei vyrukas jaučia turįs padaryti jums įspūdį švaistydamasis pinigais, vargu ar tai geras būdas pradėti santykius. Negi tikri jausmai remiasi pinigais? Ar verčiamas šitaip elgtis vyrukas gerbs jus ir save?

Spaudimas vyrams

Kalbėsiu aiškiai – ne tik moterys daro vyrams spaudimą. Mes ir patys save spaudžiame. Nesu tikras, ar dėl to kaltas mūsų varžymosi instinktas, ar ego. Bet kai kurie vyrai nepaliaujamai siekia įsigyti materialaus turto, nors tai neatneša laimės jo artimiesiems, kuriems jis rūpi labiausiai.

Pavyzdžiui, turiu draugą, kuris dievina savo žmoną, turi nuostabų vaikutį, gerą darbą ir gražų namą. Bet jis nėra toks laimingas, koks galėtų būti. Kur bėda? Draugas mano turįs uždirbti tiek pat daug kiek jo tėvas ir aprūpinti žmoną ir vaikus viskuo, ko jie užsimanys. Jo tėvas buvo labai turtingas, ir užduotis jam prilygti – mano draugui per sunki. Todėl jį graužia nerimas.

Aš užaugau be tėvo (jis mirė vėžiu, kai buvau dar labai mažas), ir savo draugui nuolat kartoju, jog žmonai, vaikams ir būsimiems anūkams svarbiausia, kad jis būtų šalia ir juos mylėtų. Tik tiek. Metams bėgant mano įsitikinimas tvirtėja, nes vis daugiau mano draugų tuokiasi ir susilaukia vaikų. O kai pats tapau krikštatėviu (dukart, Nojaus ir Oliverio), ėmiau geriau suprasti, kaip turėjo jaustis mano tėvas, žinodamas, kad paliks tris – penkerių, ketverių ir metukų – vaikus našlaičiais. Ėmiau suprasti, ką prarado jis ir ką – mes. Prisiminiau savo vyresniosios sesers Reičelės vestuves – motina, jaunesnioji sesuo Sara ir aš vedėme ją prie altoriaus, o aš pasakiau kalbą. Mirdamas tėvas prarado labai daug: kiekvieną mūsų gyvenimo dieną lydinčius sunkumus, rūpesčius, juoką, ašaras, palengvėjimą, atgaivą, pasididžiavimą – viską. Dabar Nojui jau treji, ir man tie metai prabėgo kaip akimirka. Mano tėvas praleido su Reičele penkerius metus.

Užaugę mes, vyrai, šio to pasimokome. Dabar mano ateities planai ir tikslai paprasti: noriu laimingos šeimos. Visa kita – ne taip svarbu.

Tad matote, kad vyrai ir patys save spaudžia. Norime būti geri sutuoktiniai ir tėvai. Maitintojai ir sergėtojai, dvasiškai stiprūs (nors šiais laikais mums kartais leidžiama paverkti) ir niekada nenuvilti savo šeimų. Mes negalime būti tobuli, bet daugelis stengiasi padaryti dėl būsimos šeimos viską.

Kai kuriuos tokia ateitis baugina, bet vis tiek jos laukiame. Ir aš taip jaučiuosi. Net vieniši vyrukai apie tai galvoja.

VIENIŠIUS PATARIA:

1. Tobulų vyrų nėra.

2. Ieškokite tobulai tinkančio jums.

3. Pinigai neturi didelės reikšmės, nebent gresia skurdas.

4. Vyrai galvoja apie ateitį.

5. Blogi vaikinai metams bėgant susitupi.

Dešimtas skyrius

VENKITE BLOGŲ VAIKINŲ

• Kaip netapti dar viena jo auka

• Kodėl neįmanoma sutramdyti blogo vaikino

• Kaip laikytis

• Kaip su juo elgtis

Pritrenktas. Įpykęs. Sutrikęs.

Tai tik trys žodžiai, apibūdinantys, kaip jaučiuosi girdėdamas apie merginas, negalinčias atsikratyti blogų vaikinų. Tiesiog nesuprantu, kodėl merginas nenumaldomai traukia vyrukai, kurie su jomis blogai elgiasi.

Aišku, psichologija paprasta (taip mąsto ir vyrukai, tapę kilimėliais po merginų kojomis), bet aš ne psichologas, todėl nesiimsiu nagrinėti, kaip mintija moterys. Tiesiog pasakysiu, kaip negalėjimas pasipriešinti blogiems vaikinams atrodo vyrui.

Pažįstu patrauklią, protingą merginą, porą metų praleidusią su visišku nevykėliu. Jis buvo nepatikimas, savanaudis, neturėjo jokių siekių ir proto. Buvo neišauklėtas, šiurkštus, elgėsi su ja šlykščiai (manau, yra permiegojęs ir su kitomis) ir vis tiek labai gerai apie save manė. Tiesą sakant, rodės, jog laiko save tikru lobiu. Klaidžiojo savo iliuzijų pasaulyje.

Nors jis ją nuolat žemino, ji nežinia kodėl rasdavo, kaip jį pateisinti. Kodėl, aš nežinau ir niekada nesužinosiu. Nesupratau to, kai jie buvo kartu, nesuprantu ir dabar. Atsakykime į keletą klausimų apie tą mulkį.

Ar jis buvo išvaizdus?

Ne.

Malonaus būdo?

Ne.

Linksmas?

Ne.

Įdomus?

Ne.

Ar jis patiko jos draugams?

Ne.

Ar jį mėgo jo paties draugai?

Ne.

Ar jis kuo nors praturtino jos gyvenimą?

Ne (nors gal jis buvo geras lovoje – šito neklausiau).

Tad prašom pasakyti, kodėl ji tąsėsi su tuo nevykėliu? Net jei jis buvo geriausias meilužis, vis tiek nesuprantu. Dėl to skyriaus pradžioje pavartojau žodžius „pritrenktas“ ir „sutrikęs“.

Bet, laimė, ši knyga apie vyrukus, o ne apie merginas, tad man belieka pripažinti, kad kai kurias merginas traukia prie blogų vyrukų, ir jūsų labui atsakyti į klausimus: kodėl blogi vaikinai yra blogi? Ar galima tą blogį įveikti?

Kas dedasi blogo vaikino galvoje

Prieš rašydamas šią knygą atlikau tyrimą. Būreliui kruopščiai atrinktų savo draugų uždaviau keletą klausimų (vyrai nemėgsta atvirauti, todėl dažnas klausimas jiems yra keblus). Daugelį atsakymų jau panaudojau, bet vienas buvo toks be galo atviras, kad norėjau jį pateikti kartu su klausimu. Tą atsakymą parašė mano draugas Denas C., jis ilgą laiką su merginomis elgėsi labai blogai. Klausimas buvo toks: Ar kada gailėjaisi blogai elgęsis su mergina?

Štai jo atsakymas:

„Manau, kiekvieno vyro gyvenime, dažniausiai įpusėjus trečią dešimtį, ateina laikas, kai jis nežinia kodėl pavargsta nuo visų tų santykių. Sulaukęs dvidešimt ketverių, jau buvau pamestas (nesuskaičiuojamą daugybę kartų), įsimylėjęs (daugiau nei kartą), turėjęs gerus ir blogus, ilgus ir trumpus santykius, susitikinėjęs su šventuolėmis ir kvailėmis. Tada ir pastebėjau, kad mano elgesys staiga pasikeitė. Su merginomis ėmiau elgtis vis atsainiau, tiesą sakant, vis labiau jas niekinau.

Tada turėjau įprotį tąsytis su dviem merginomis vienu metu. Deja, tai nebuvo šaunu ar vyriška. Veikiau apgailėtina ir tik retkarčiais linksma. Kartais merginos man skambindavo tuo pat metu – viena į mobilųjį, kitą į laidinį telefoną, ir aš kalbėdavausi su abiem, o vėliau girdavausi draugams, kai nueidavome į alinę pažaidę futbolą. Kaip koks nenaudėlis iš Šefildo – maniau esąs kietas, o iš tiesų elgiausi kaip paskutinis bjaurybė.

Supratau tai, bet elgiausi su merginomis vis blogiau. Klube kurią nors suviliodavau, pasimylėdavau, o auštant rytui sušnabždėdavau į ausį, ką apie ją manau. Žerdavau tikrai ne komplimentus. Apie tai pakaks.

Nusiritęs į patį duobės dugną, vieną vakarą išėjau linksmintis su draugais ir prie baro užkalbinau mielą merginą. Ji buvo dvidešimt vienų, bet panėšėjo į naivią pirmakursę: didelės rugiagėlių mėlynumo akys žvelgė į pasaulį su apsimestiniu cinizmu. Mes išgėrėme, pašokome, dar išgėrėme. Ji paragino išmaukti ir nelemtų tekilos kokteilių.

Mane nelaimė aplankė šeštą ryto, kai, norėdamas žūtbūt atsikratyti merginos, išsiropščiau iš lovos ir iškviečiau jai taksi. Šeštą valandą dvidešimt minučių, labai šaltą sekmadienio rytą Braitone, papurčiau ją, kad pabustų, ir pasakiau, jog taksi laukia kieme. Labai norėjau paskui išsivirti pusryčius, pajuokauti su draugais ir visai nepagalvojau, kaip jaučiasi taip gėdingai išvaroma mergina.

Apsirengusi ji šniurkštelėjo ir nužvelgė mane gailesčio kupinu žvilgsniu. Jos veide nebuvo matyti nė lašo pykčio, tik gailestis. Mergina – jos vardo negalėjau prisiminti – skubiai kažką užrašė ant popieriaus lapelio ir paliko prie kompiuterio. Perskaičiau, kai ji išėjo neatsisveikinusi. Arba nepasisveikinusi.

„Tikiuosi, kad prieš sutikdamas kitą merginą būsi nustojęs nekęsti savęs“, parašė jinai. Jau norėjau garsiai perskaityti raštelį kambario draugams, bet staiga susimąsčiau. Ji teisi. Iš tikrųjų pasielgiau kaip šūdžius.

Daug galvojau apie tą trumpą praregėjimą, tebemąstau iki šiol. Merginos žodžiai užgavo man skaudamą vietą, nes buvo tiesa. Aš buvau menkysta. Ir dabar kartais taip pasijuntu, bet tada man buvo dešimt kartų blogiau. Slėpiau tai be saiko gerdamas ir su merginomis elgdamasis kaip su vienkartiniais skustuvais. Staiga man tapo aišku: nekenčiau ne merginų, su kuriomis tąsiausi, iš tiesų nekenčiau savęs.

Dabar stengiuosi elgtis gerai. Iki tobulumo kol kas be galo toli, kartais dar būnu įžeidus, šiurkštus ir nepraustaburnis. Tačiau bent jau aiškiai suvokiu, kodėl taip elgiuosi. Ir kai gatvėje pamatau, kaip vyrukas žemina merginą, iš karto suprantu, kur bėda.

Manau, prieš užmegzdamos santykius, merginos turi įsitikinti, ar vyrukas gerbia save, nes vyrukai puikiai moka slėpti neapykantą sau. Patyriau tai savo kailiu.“

Deno C. blogo elgesio šaknys

Didžiausią įspūdį man padarė Deno C. savimonė. Ne visi vyrai nori ir geba sužinoti apie save tiek daug ir taip atvirauti. Be to, Denas C. yra geras mano draugas, mėgstu jį ir gerbiu, tad sunkiai įsivaizdavau šitaip elgiantis. Kaipgi šis padorus vyrukas tapo blogu vaikinu? Dar svarbiau, kaip šis blogas vaikinas tapo padoriu vyru?

Blogiuko Deno galvoje tvyrojo sumaištis. Keliskart įskaudintas ir pažemintas merginų, jis pasidarė baikštus. Be to, nežinojo, kaip susiklostys jo karjera, šeimyninis gyvenimas irgi buvo komplikuotas. Taigi jam teko grumtis su nesaugumo jausmu ir pasitikėjimo savimi stoka. Tai apkartina gyvenimą ir kelia pavojų ir pačiam žmogui, ir aplinkiniams.

Todėl Denas C. ėmė menkai save vertinti. Jis mažai uždirbo, jam nesisekė kilti karjeros laiptais, jam nepavyko susirasti tokios merginos, kokios norėjo. Tad suskato malšinti nusivylimą alkoholiu ir atsitiktiniais santykiais. Ir laikui bėgant, pats prisipažino, tapo pačiu blogiausiu iš blogų vaikinų.

Dabar jis pasikeitęs. Stengiasi būti geras, o santykius užmegs tik su patinkančia mergina. Keleriais metais vyresnis, protingesnis ir susitupėjęs, jis tampa vyru.

Vyras kaip vynas – kuo brandesnis,

tuo geresnis

Aš irgi išgyvenau laikotarpį, kai nerimavau dėl darbo, kuris man labai patiko. Nuogąstavau veltui švaistąs laiką, nieko nepasieksiąs, nuvilsiąs visus, kuriems rūpiu, niekada neįstengsiąs aprūpinti šeimos ir galų gale tapsiąs pajuokos objektu. Tokiomis akimirkomis žmogus iš tiesų suvokia, kas yra baimė. Tai, be abejo, buvo niūriausias mano gyvenimo tarpsnis.

Nuotaikai praskaidrinti primindavau Bazo Luhrmano eilėraštį:

Nesijausk kaltas, jei nežinai, ką daryti su savo gyvenimu. Įdomiausi mano pažįstami žmonės, būdami dvidešimt dvejų, nežinojo, ką nori daryti su savo gyvenimais. Kai kurie mano pažįstami keturiasdešimtmečiai vis dar nežino.

Eilėraštis ir Entourage (neabejotinai geriausias dalykas, kada nors pasirodęs televizorių ekranuose) neleido man palūžti.

Tuo metu nenorėjau su niekuo artimai bendrauti. Turėjau draugų – vyrų ir moterų, ir nežinau, kas būtų ištikę mano artimuosius ir mane, jei ne jie. Bet mano šeima ir draugai tada buvo man svarbesni, nei kada nors galėjau tai išreikšti žodžiais (ir dabar taip yra), ir jaučiau, kad nei mano galvoje, nei gyvenime meilei nėra vietos. Turbūt nenorėjau tapti pažeidžiamesnis, nei buvau. Mano ateitis miglota, tai kam dar gildyti širdį?

Susitikinėjau su merginomis, neturėdamas rimtų ketinimų. Kaltos buvo ne jos, o mano savijauta – buvau toli gražu ne laimingas, ramus ir savimi pasitikintis žmogus, koks norėjau būti. Visuomet būdavau sąžiningas ir parodydavau neketinąs įsipareigoti, bet merginos, net ir tai žinodamos, įsijausdavo ir aš patekdavau į keblią padėtį. Elgdamasis sąžiningai, vis tiek jas skaudinau.

Tuo metu – buvau neseniai sulaukęs trisdešimtmečio – suvokiau esąs kryžkelėje, todėl tapau blogu vaikinu. Niekam nemeluodavau ir nieko neapgaudinėjau, bet buvau savanaudis ir nejautrus.

Bręsdamas pažinojau save vis geriau ir pagaliau, įkopęs į ketvirtą dešimtį, radau teisingą kelią. Ėmiau labiau pasitikėti savimi, labiau save mylėti. Daugiausia pasitenkinimo man teikė darbas. Baigus universitetą darbas tapo neatsiejama mano gyvenimo dalimi, ne vien tik priemone sumokėti už alų, nemokėjau dirbti vien dėl pinigų – darbas turėjo teikti pasitenkinimą.

Tai visada buvo mano silpnybė, bet tuo metu, ačiū Dievui, buvau suradęs savo nišą – dariau tai, kas man iš tiesų patiko, ir pagaliau pasijutau laimingas.

Netrukus lioviausi būti blogu vaikinu.

Denas C. ir aš išmokome

mylėti save – kaip puiku!

Iš savo patirties įsitikinau, jog senas posakis, kad prieš pamildamas kitus žmogus pirmiausia turi pamilti save, yra teisingas. Miniu jį, kad suprastumėte – ir vyrukai, ir merginos turi išmokti mylėti save.

Kol žmogus to neišmoko, rimtų santykių su juo užmegzti neverta. Tai tinka ir merginoms, ir vaikinams.

Trečias blogas vaikinas – geras vyrukas

Gordonas daugybę metų buvo geras vyrukas. Rimtai draugavo su merginomis, turėjo daug draugių ir neištvirkavo. Jis buvo laimingas.

O paskui viskas pasikeitė.

Pora pažinčių nenusisekė – merginos nesąžiningai pasielgė su Gordonu. Tai pakirto jo pasitikėjimą savimi ir paskatino tapti žaidėju. (Tada Gordonas buvo dvidešimt penkerių ir siekė karjeros.) Jis ėmė miegoti su kuo pakliuvo, kur pakliuvo, megzti trumpalaikius romanus su merginomis (protingas, sumanus, jis kaipmat pakerėdavo naują auką).

Kaip Denas C. ir aš, Gordonas apsistatė kliūtimis, kad niekas negalėtų prie jo priartėti. Ir dėl šio šiek tiek „abejingo, bet žavaus vyruko“ kiekviena mergina, su kuria jis susipažindavo, imdavo eiti iš proto – atsiminkite, merginos negali atsispirti blogiems vaikinams.

Jos veltui stengėsi Gordoną pririšti, tai buvo tarsi paimti neįveikiamą tvirtovę. Bėda ta, kad Gordonas neketino atverti joms vartų.

Matote, blogas vaikinas – tai pilis labai tvirtomis, aukštomis sienomis, ir mergina ten patekti gali tik tada, jei pilies šeimininkas nusprendžia atidaryti vartus ir įsileisti. Turite be galo mažai šansų įtikinti jus įleisti. Vartai kada nors atsivers, bet tik atėjus laikui. Sprendimas atverti vartus gali būti sąmoningas arba ne, priklausomai nuo pilies šeimininko.

Bet tikrai neatversite vartų kada panorėjusi. Tai nėra asmeniška – esu tikras, kad jūs žavi, – tiesiog taip sukurti vyrai. Kai kuriais savo gyvenimo tarpsniais esame nepasiekiami. Nesvarbu, kas beldžiasi į mūsų pilies vartus. Nieko neįsileidžiame.

Išvada: dauguma blogų vaikinų iš to išauga. Bet jūsų norai čia nieko nelemia.

Kai vartai pagaliau atsiveria

Kaip ir Denas C., Gordonas yra protingas, linksmas ir auga kaip asmenybė. Kai jis pagaliau vėl atvers savo vartus, ten pakviesta mergina bus laiminga. Jis jai bus geras, nes toks yra iš prigimties.

Taigi Denas C., Gordonas ir aš tam tikru metu buvome blogi vaikinai, bet iš tiesų esame geri, ir atėjus laikui tai atsiskleis – tada, kai būsime pasiruošę ką nors įsileisti į savo pilį.

Na gerai, pakaks apie tai.

Perskaitykite paskutinę pasakojimo apie Deną C. pastraipą. Joje jis pataria merginoms vengti blogai apie save manančių vyrukų (Turiu omenyje ypač save menkinančius vyrukus. Juk visi turime silpnybių.). Tikrai protingas patarimas.

Bet kaip suprasti, kad vyrukas yra blogas? Jei nemanote, kad dėl jo elgesio reikėtų kaltinti tik amžių (jei būdamas beveik trisdešimties jis elgiasi kaip blogas vaikinas, bėda tikrai ne čia), atkreipkite dėmesį į du įspėjamuosius ženklus. Tai yra:

1. Visiškas pasitikėjimo savimi nebuvimas.

2. Per didelis pasitikėjimas savimi.

Venkite vyruko, visiškai nepasitikinčio savimi, nes jis gali būti toks kaip Denas C., o tas, kuris savimi pasitiki per daug, greičiausiai stengiasi ką nors kompensuoti, taigi apsimetinėja. Su tokiu aktoriumi jums ne pakeliui.

Labai blogi vaikinai

Ne visada paprasta pažiūrėjus į žmogų įvertinti, kiek jis pasitiki savimi. Kartais netgi neįmanoma. Tad yra kitas būdas. O vyrukai, kuriems jis taikomas, priklauso prie tų, kurių turite žūtbūt vengti.

Jie manipuliuoja merginomis dėl linksmumo, nori tik sekso. Merginų dėmesys glosto jų ego, o į jausmus jiems nusispjaut. Šitie vyrukai tik dėl iššūkio žaidžia žaidimus, kad apsuktų merginoms galvą, ir laiko moteris tiesiog trofėjais.

Kol nesupanikavote ir nenutarėte, kad amžiams liksite vieniša ar tapsite lesbiete, pasakysiu, kad iš tiesų tokių vyrukų nėra tiek jau daug. Bet jų tikrai esama. O kad susidūrėte su tokiu, suprasite iš jo elgesio.

Įspėjamieji ženklai – kaip atpažinti

blogą vaikiną

Ar jo elgesys nenuspėjamas? Ar jis kartais ignoruoja jūsų trumpąsias žinutes, taip versdamas jus įsitempti, rūpintis ir nerimauti, kada pas jus sugrįš? O kartais atsiliepia tuojau pat, norėdamas jus matyti kaip galima greičiau? Jei taip, jis yra blogas vaikinas ir žaidžia su jumis. Toks žmogus tyčia apsimeta abejingas ir laikosi atokiai, ignoruoja jūsų žinutes, užuot vieną dieną nieko nesiuntęs (tai kitoks vyruko tipas). Jei vyrukas taip elgiasi apgalvotai, pragyvensite be jo. Iš tokio nesulauksite nieko gero.

Jei jis ima girti, kokia nuostabi esate, bet tuo pat metu aiškiai parodo, kad merginos jam nereikia, turėtumėte elgtis su juo kaip su nuodingu šliužu. Antraip galų gale liksite įskaudinta.

Ką galite padaryti?

Tiesiog nesitaikstykite su tuo, nes nusipelnėte, kad su jumis būtų elgiamasi gerai. Vyrukas turi elgtis pagarbiai, o jei nesielgia, liaukitės žaisti tuos žaidimus. Tai yra: su juo nesusitikinėkite, nesiųskite žinučių, neskambinkite ir neatsiliepkite į jo skambučius. O visų svarbiausia – neturėkite su juo lytinių santykių. Jūs jam būsite tik paklodė, tegu ir šilta, švelni, saldžiai kvepianti.

Ir atminkite: vyrukas, kuriam jūs tikrai patinkate, elgsis su jumis pagarbiai, jei tik nėra visiškai trenktas.

Ką bloga daro blogi vaikinai

Jei kada esate susidūrusi su blogu vaikinu, tikiuosi, jis nebuvo toks blogas kaip šitie penki.

Blogas vaikinas Nr. 1. Vieną rytą po audringos nakties jis pabudo skaudama galva ir labai menkai prisiminė, kas įvyko. Nuėjo į virtuvę, kur jo kambario draugai plikė arbatą ir kepino skrebučius. Jis plepėjo su jais, kai tarpduryje pasirodė mergina. Jis mandagiai prisistatė, pasiryžęs elgtis gražiai, nors jam tiesiog sprogo galva. Ji pašiurpusi įsispoksojo į jį. „Naktį mudu permiegojome“, – buvo jos vieninteliai žodžiai. Paskui ji čiupo rankinę ir išbėgo.

Blogas vaikinas Nr. 2. Jis nuėjo į aklą pasimatymą su mergina, ji vėliau smarkiai prisiliuobė – net turėjo skambinti kambario draugei, kad padėtų parsigauti namo. Šiai reikėjo Blogo vaikino Nr. 2 pagalbos partempti girtą draugę. Kai jie pasiekė namus, vaikinas pamanė neturįs ko prarasti, tad pamėgino laimę su gelbėtoja. Ir jam pasisekė. Kitą rytą, kai jis bandė išsmukti nepastebėtas, mergina išėjo iš savo miegamojo pačiu (netinkamiausiu) laiku ir pamatė jį. „Kur tu buvai?“ – paklausė. Blogiukas greit sumojo, ką atsakyti. „Nemaniau, kad bus gerai naktį likti lovoje su tavim, tad miegojau ant sofos.“ Pagiringa mergina, sužavėta jo galantiško elgesio, nusišypsojo. „O dabar į lovą nenorėtum?“ – paklausė. Po valandos Blogas vaikinas Nr. 2 išsėlino, žūtbūt stengdamasis likti nepastebėtas gelbėtojos.

Blogas vaikinas Nr. 3, atostogaudamas su nieko neįtariančia savo mergina, neįstengė suvaldyti gašlaus žvilgsnio. Matyti tiek daug moterų su bikiniais ir negalėti jų užkalbinti jam buvo tikra kankynė. Vieną vakarą jis susmulkino porą migdomųjų piliulių ir subėrė savo merginai į valgį. Vos tik ji užsnūdo, jis nuskuodė į artimiausią barą ir ėmė vilioti vieną merginą. Po karšto pasibuvimo kito viešbučio kambaryje jis sugrįžo pas saviškę, kuri nė neįtarė, kad jis buvo išėjęs. Jis taip pasielgė kelias naktis.

Blogas vaikinas Nr. 4 gyveno su mergina, bet tai jam netrukdė turėti du užsiėmimus: palaikyti fizinę formą ir miegoti su kitomis merginomis. Jis susipažino su netoliese gyvenančia mergina ir, užsigeidęs praleisti su ja laiką, pasakydavo saviškei einąs valandą pabėgioti. Jis penkias minutes bėgdavo pas kitą merginą, pas ją pabūdavo penkiasdešimt minučių, o paskui per penkias minutes grįždavo namo – tada, kai jam reikėdavo ilsėtis.

Blogas vaikinas Nr. 5, norėdamas sutaupyti pinigų kelionei su mergina, nutarė keletą mėnesių pagyventi su jos tėvais. Jis ėmė dirbti kasdien nuo pietų, o jo mergina ir jos tėvas išeidavo iš namų keliomis valandomis anksčiau. Merginos motina nedirbo, tad ji ir Blogas vaikinas Nr. 5 kiekvieną rytą likdavo namie vieni. Jie tuo metu nenuobodžiavo.

Kitoks blogo vaikino tipas, arba mano draugė

turi įžūlumo kaltinti mane, kad buvo atstumta

(priklauso nuo to, kieno pusėje esate)

Draugė man atsiuntė elektroninį laišką, jame papasakojo apie vyruką, su kuriuo susipažino. Štai kas ten buvo parašyta: „Rytą važiavau į darbą metro, priešais mane sėdėjo vyrukas su kostiumu (miestietis). Mergina šalia jo pakilo išlipti ir, staigiai trūktelėjus traukiniui, sunkiai sudribo jam į glėbį. Jie abu apstulbo, bet jis su ja elgėsi labai maloniai ir nuramino, nes mergina jautėsi nesmagiai.

Paskui jam į glėbį krito nėščia moteris, o aš be paliovos kikenau ir gaudžiau jo žvilgsnį. Paskui leptelėjau: „Oho... visos moterys krinta jums į glėbį!“, o jis išsišiepė: „Na, ką aš galiu padaryti?“ Paskui, jausdamiesi kiek nejaukiai, mes vis šypsojomės vienas kitam.

Kai traukinys sustojo mano stotelėje, jis padavė ranką ir padėjo man „nenukristi“. Tada palydėjo mane per stotį ir paklausė... kaip manai, ko? Paklausė, ar „nerasčiau laiko su juo išgerti“. Mes išgėrėme, labai smagiai praleidome vakarą, paskui jis siuntė man daug žinučių ir skambino... o paskui dingo. Tartum išnyko nuo Žemės paviršiaus.

Spėju, kad jis arba turi penkis vaikus užsienyje, arba aš jam ne per daug patinku, nes per porą savaičių negavau iš jo jokių žinių. Pradėjo kaip džentelmenas, o baigė kaip pašlemėkas, daugelis vyrų taip daro. Et.

Juokinga, kad aš užkalbinau jį tik todėl, kad esu skaičiusi vieną tavo straipsnį. Taigi iš esmės kaltas tu.“

Ar iš tiesų kaltas aš?

Nebent šiek tiek. Gal mano draugė nebūtų tiek koketavusi su tuo vyruku, jei nebūčiau papasakojęs jai, kaip man nepasisekė užmegzti pažinties Londono metro (galbūt prisimenate tai iš pirmo skyriaus). Tad prisiimu dalį atsakomybės.

Įdomu, kad mano draugė vyruko elgesį aiškino visiškai teisingai. Arba jis nutarė, kad ji vis dėl to jam nepatinka, arba jau turėjo merginą (greičiausiai jis turėjo merginą, o ne penkis vaikus užsienyje).

Antrasis spėjimas – kad jis turėjo merginą – buvo daug, daug arčiau tiesos. Jei pirmas pasimatymas nusisekė, vyras nekviečia į antrą dažniausiai dėl to, kad šalia jo jau yra mergina.

Taigi manau, kad jis susipažino su mano drauge tuo metu, kai suabejojo savo santykiais. Jį galėjo paveikti romantiškos aplinkybės, kuriomis jie susipažino. Jį pamalonino, kad ji, patraukli mergina, juo susidomėjo. Tad nusprendė susipažinti.

Kalbant apie patį pasimatymą, manau, kad jie gerai praleido laiką, bet kai vakaras baigėsi ir atėjo akimirka pabučiuoti mano draugę, jis nutarė neiti toliau.

Žinoma, jis buvo pašlemėkas – pirmiausia todėl, kad ėjo į pasimatymą su mano drauge, bet nusipelno šiek tiek gerų žodžių, nes nepradėjo tikro romano.

O mano draugė? Ar jis turėjo jai paskambinti ir pasakyti nebebendrausiąs? Turbūt taip. Bet lengviausia buvo (o vyrai nemėgsta vargintis) nutraukti visus ryšius. Turbūt jis net ištrynė jos numerį, nes ji daugiau nebegavo iš jo jokių žinių.

Ar dėl to jis yra blogas žmogus?

Jis nėra labai geras žmogus, bet jei teisingai supratau vyruko elgesį, tai jis galėjo būti daug, daug blogesnis. Jei patinka, laikykite jį pašlemėku.

Nelaikau savęs pašlemėku, bet esu pasielgęs pašlemėkiškai. Beveik visi vyrai, jei prabiltų atvirai, galėtų įvardyti bent vieną atvejį, kai pasielgė nelabai gražiai. Pavyzdžiui, netrukus po išsiskyrimo mano draugas Robis trumpai susitikinėjo su mergina, vardu Rona. Jie buvo nuėję pasilinksminti tris ar keturis kartus, o paskui jis suprato, kad nors Rona miela, bet jam nepatinka. Tad jis nutraukė su ja ryšius.

Ar jis bailys? Gali būti. Pašlemėkas? Tikriausiai ne, nes liovėsi jai skambinti tada, kai draugystė dar nebuvo rimta – kitais žodžiais tariant, kol jie nepermiegojo.

„Tipiškas bailys“, vis tiek girdžiu jus rėkiant. Bet tai nėra taip paprasta. Jei po keturių pasimatymų jis būtų pasakęs Ronai: „Turim viską baigti, nes tu man nepatinki“, būtų pasirodęs žiaurus? Manau, būtų. Drąsus, bet žiaurus. Tuomet jis nusprendė, kad verčiau bus bailys, negu pasielgs žiauriai. Ir gindamas jį pasakysiu, kad jis galėjo su ja permiegoti, bet nepermiegojo.

Vis dėlto po dviejų mėnesių Rona jam paskambino paklausti, kodėl liovėsi su ja bendrauti. Ji paklausė Robio, kodėl šis nustojo jai skambinti ir rašyti žinutes. Jis nieko neatsakė, nes, kaip ir anksčiau, nenorėjo būti jai žiaurus.

Tada Rona pasiūlė jam lengvą išeitį.

– Tu buvai nepasiruošęs naujiems santykiams, ar ne?

– Taip, – atsakė Robis su palengvėjimu. – Buvau nepasiruošęs. Atsiprašau, kad taip negražiai pasielgiau.

– Viskas gerai, aš suprantu, – patikino Rona. – Bet reikėjo pasakyti, kad nebenori bendrauti.

Pasibaigus pokalbiui, ji liko patenkinta, nors Robis ir pamelavo. Ar Robis pašlemėkas ir bailys? Jis liovėsi jai skambinti ir paskui pamelavo, tad gal jis ir toks. Bet, kaip ir tas vyrukas iš traukinio, jis galėjo pasielgti kur kas blogiau.

Keista – jis būtų pasielgęs teisingiausiai, jei būtų iškart pamelavęs Ronai, kad esą jie skiriasi, nes jis nepasiruošęs naujiems santykiams, o ne liovęsis jai skambinti. Tad iš tiesų vienintelė jo nuodėmė ta, kad jis pamelavo per vėlai. Keista, bet prasminga logika.

Sutramdyti blogo vaikino neįmanoma

Ne neįmanoma, o be galo sunku. Tam reikia apsišarvuoti kantrybe ir sugebėti atsisakyti romantiškų santykių. Ir, žinoma, sėkmės, nes jūsų žygis turi sutapti su jo noru išaugti blogo vaikino fazę.

Tad jei blogas vaikinas jus pakerėjo (jei nerimaujate, kad pakerėjo, tai greičiausiai pakerėjo), tuoj pat vaduokitės nuo jo. Nedelskite tik todėl, kad nuojauta gali jus apgauti. Pasikliaukite nuojauta – ji akimirksniu įvertina turimus įrodymus ir pateikia jums išvadas kaip impulsus. Nuojauta – žinių ir proto, sukauptų per gyvenimą, visuma. Tad klausykite jos. Ji galingesnė, nei manote (jei netikite manim, perskaitykite Malcolmo Gladwello Mirksnį).

Na, bet grįžkime prie blogų vaikinų. Kaip sakiau, pasitikėkite nuojauta. Jei ji perspėja saugotis, elkitės santūriau. Palikite jam rengti pasimatymus ir neleiskite, kad pažintis virstų daugiau nei draugyste, kol nuojauta sukužda, kad jis pasirengęs. Tai gali trukti ištisus mėnesius ir galų gale neįvykti. Bet tai vienintelė galimybė sutramdyti blogą vaikiną. Prisiminkite esminius dalykus. Neduokite jam to, ko jis nori.

Elkitės su juo draugiškai, linksmai ir maloniai. Bet nesileiskite įpainiojama į pusiau romantiškus santykius. Tegu jis pirma įveikia blogo vaikino fazę. Kad ir ką darytumėte, nepasitikėkite juo. Nes jei pernelyg įsijausite, blogas vaikinas jus nuvils.

Auksinė taisyklė

Tai auksinė taisyklė, kaip elgtis su blogais vaikinais, nesvarbu, ar jie netrukus pasitaisys, ar tebėra žaidėjai: jei vyrukas vengia įsipareigoti, laikykite jį blogu vaikinu. Išmeskite jį iš savo gyvenimo. O jei negalite pasielgti taip drastiškai, bent jau išvarykite iš savo lovos.

Jei vyrukas nuo pat pradžių

su jumis elgiasi blogai, vargu ar jis

kada nors ims elgtis gerai

Jau pasakojau, koks skirtingas gali būti tas pats vyrukas (tai yra blogas vaikinas su viena mergina ir geras – su kita, kai tik atvertė naują lapą).

Bet nepasakiau apie blogus vaikinus dar šio to: jei vyrukas nuo pat pradžių su jumis elgiasi blogai, vargu ar jis kada nors ims elgtis gerai. Tad tarp jūsų niekada nebus nieko doro. Negausite antros galimybės. Žinau, skamba nemaloniai, bet aš kalbu atvirai. Jei leidote blogam vaikinui ilgesnį laiką jus engti, o paskui išsivadavote, tikėdamasi, kad vieną dieną jis sugrįš pas jus tobulas, nepuoselėkite tuščių vilčių. To neįvyks.

Man labai gaila, jei sudaužiau jūsų svajones, bet yra, kaip yra. Jei jis pabėgo, nebesugrįš. Beje, kalbu ne iš savo patirties. Leiskite man valandėlę pagalvoti...

Ne, negrįžo. Neprisimenu nė vieno atvejo.

Grįžkime prie tos pačios senos istorijos

Vėl sugrįžome prie senų taisyklių. Yra tik vienas būdas priversti blogą vaikiną pakeisti elgesį su jumis – neskubinti įvykių. Pažinkite jį kaip draugą ir nesimylėkite su juo, nebent jis įsitikinęs, kad yra pasirengęs romantiškiems santykiams. Jei nori tik sekso, o įsipareigojimų – ne, palikite jį ramybėje. Taigi nepasiduokite jam, kai jis geidžia jūsų. Elkitės be galo šaltai – nebūkite abejinga, bet ir nepadėkite jam visur ir visada, vos prireikus. Nebėkite pas jį kaskart kviečiama. Nebūkite „naudinga“ drauge, nes jis tikrai turi tokių ne vieną.

Aišku, jei iš blogo vaikino norite tik sekso, lankykitės pas jį, kiek tik norite, ir smagiai leiskite laiką. Nieko tokio. Bet tai dar labiau sumažins ir taip jau menką tikimybę, kad jis taps jūsų vaikinu.

Vyrai irgi turi jausmus

Draugystės su blogais vaikinais – keistas užsiėmimas. Kaip žinote, blogi vaikinai ne visuomet būna blogi žmonės. Blogas vaikinas dažniausiai yra vyrukas, išgyvenantis tam tikrą tarpsnį. Vadinasi, su juo lengva užmegzti platonišką draugystę. Bet turite būti atsargi, jei norite su juo pradėti romantiškus santykius, nes jei jis ima kalbėti apie savo bėdas, trukdančias jam užmegzti rimtus santykius, tai mintyse numato jums blogą vaidmenį. Nebūkite žmogumi, kuriam jis išsipasakoja, drauge, padedančia jam sunkiu metu. Jei esate reikalinga tik jį išklausyti ir padėti (nekalbu apie seksą), vargu ar tarp jūsų užsimegs romantiški santykiai. Jis sies jus labiau su savo dabartiniu gyvenimu negu su naujuoju.

Jei jaučiate, kad tai vyksta su vyruku, kuriuo tikrai susidomėjote, atsisveikinkite. Nesileiskite įtraukiama į pseudoromaną.

Negaliu baigti skyriaus apie blogus vaikinus, neužsiminęs apie B. Jis – tipiškas blogas vaikinas. Jis nuolat ieško, su kuo čia susipažinus. Jis susipažįsta su merginomis, susitinka, permiega kartą ar du, paskui ieško naujų. Tokiu elgesiu jis juokina žmones (pavyzdys: kartą B. nuėjo į odos ligų kliniką išsitirti, o paskui pakeliui į namus užkalbino merginą autobusų stotelėje). Tačiau jo elgesys ilgainiui darosi nebejuokingas. Esu tikras, kad anksčiau ar vėliau jis susitupės, nes šiaip jau B. yra toks kaip ir visi vyrukai.

Spėju, kad B. be galo nepasitiki savimi ir nuolat vilioja merginas ne malonumui (nors iš dalies dėl to), o kad įrodytų sau tai sugebąs. Sykį aš jam visa tai išklojau. Jis atsakė: „Tikriausiai tu teisus, bet man nerūpi. Aš patenkintas.“

Vyrukas, kurio jums iš tiesų reikia

Jums reikia vyruko, kuris trokšta su jumis bendrauti. Kuris nori su jumis dažnai kalbėtis ir kuo dažniau jus matyti. Vyruko, kuriam nė į galvą neateitų tyčia būti abejingam siekiant tiksliai žinoti, ką jums jaučia. Jis nori, kad neabejotumėte jo rimtais ketinimais, jaustumėtės užtikrintai ir saugiai. Vyruko, kuris nori būti jums geras, nes su jumis jo gyvenimas yra laimingas, tikras ir viltingas. Vyruko, kuris jus mylės taip, kaip nusipelnote būti mylima. Tai vyrukas, kurio jums reikia, ir tokie vyrukai tikrai egzistuoja.

Žinau tai – nors esu cinikas ir kartais pasielgiu kaip blogas vaikinas.

Kodėl geri vyrukai negauna merginos?

Kodėl? Atsakykite! Kodėl?

Blogiausia priežastis, kuria mergina gali pateisinti nesidomėjimą vyruku – tai, kad jis jai per geras. Pažvelkite į tai iš mūsų pozicijos: susipažįstame su mergina, ji mums patinka, ir mes kaip tik todėl, kad ji mums patinka, nutariame viską daryti prideramai: dažnai jai skambiname, tyčia pastebime, kokiais bateliais avite ir pagiriame, pagiriame jūsų šukuoseną ir net klausomės, ką kalbate – darome viską, ko visos moterys sako norinčios.

Taip mes nukrypstame nuo įprasto elgesio modelio, pavyzdžiui, retkarčiais ignoruoti ją dviem savaitėms, girtam skambinėti telefonu, teigti, kad vis dar sugebame vilioti kitas merginas ta dingstimi, kad dar nekalbėjome apie rimtus santykius. Taip nieku gyvu nesielgiama su mergina, kuria iš tiesų žaviesi. Todėl atsiradus Tai Vienintelei neriamės iš kailio. Tampame geri.

Bet ar toks elgesys padeda gauti norimą merginą?

Ne, po velnių.

Pavyzdys. Mano draugė Stefė ėmė susitikinėti su protingu, išvaizdžiu vaikinu, kuris atrodė kaip džentelmenas. Puiku? Nelabai. Maždaug nuo ketvirto pasimatymo jis darė visus tuos aprašytus gražius dalykėlius ir šį tą daugiau, skambindavo tada, kai buvo pažadėjęs, ir uoliai rengdavo pasimatymus. Trumpai tariant, jis nežaidė jokių žaidimų. Ji jam patiko, ir jis davė jai tai suprasti. Bet staiga Stefei dingtelėjo, kad jis darosi kiek per artimas ir per dėmesingas, ir, užuot laikiusi jį atviru ir geraširdžiu, pasijuto lyg dusinama pagalve.

Paskutinis lašas, perpildęs kantrybės taurę, buvo, kai jis su vyriška kompanija nuvyko į Prahą ir ėmė siųsti jai žinutes apie gražią architektūrą ir įspūdingus tiltus. Tai ją ne itin sužavėjo. Stefė pasakė man, kad jai labiau patiktų, jei jis siųstų čekių striptizo šokėjų nuotraukas ir rašytų, kokie nuostabūs jų judesiai.

Matyt, tai būtų suteikę jam patrauklumo ir jis būtų ėmęs jai patikti.

Atleisk, Stefe, bet tai tiesiog kvailystė. Ką jam reikėjo daryti? Tyčia su tavimi blogai elgtis, kad imtų tau patikti? Paklausiau jos, ko ji aikštijasi. Atsakymas mane įsiutino. „Lengvai gautas daiktas neteikia pasitenkinimo“, – atsakė ji ramiu veidu. Tikriausiai dėl tokių kvailų priežasčių kaip ši žlugo nesuskaičiuojama daugybė santykių. O gal tai – vyriškasis kelyje partrenkto briedžio atitikmuo?

Na, merginos, liaukitės kalbėti viena, o daryti kita. Nesakykite, kad norite gražaus apsiėjimo, o jo sulaukusios nesiskųskite. Duokite geriems vyrukams šansą. Jei neduosite – pačios gailėsitės.

Blogi vaikinai irgi įsimyli. Įsimyli stipriai. Kaip ir aš, tiek ilgai nesidomėjęs merginomis, vieną dieną sutikau tą, kuri iš pagrindų pakeitė mano gyvenimą.

Ar blogas blogų vaikinų elgesys atima

galimybę sutikti Tą Vienintelę?

Nemanau. Bet, būdamas blogas vaikinas, tokios merginos nesutikau. Nesidairau į paskutinius savo viengungiškus metus, bet norėčiau, kad su merginomis andai mane būtų sieję rimtesni santykiai.

Atvirai prisipažįstu ir gailiuosi, kad nuo tada, kai būdamas nervingas paauglys ėmiau bendrauti su merginomis, iki tol, kol baigdamas universitetą sutikau X., neturėjau ilgalaikės partnerės, su kuria būčiau praleidęs metus ar dvejus. Dabar manau, kad būtų buvę gerai tokią turėti. Nes tokie santykiai gali būti puikūs ir palikti gražių, smagių prisiminimų. Bet dėl tam tikros priežasties, turbūt dėl savo kaltės, neištempdavau ilgiau kaip tris mėnesius.

B. prarado galimybę turėti Tą Vienintelę su savo pirmąja mergina. Jie išsiskyrė prieš jam įstojant į universitetą, kur jis tikėjosi sutiksiąs daugybę tokių kaip ji. Niekad nesu jos matęs, bet, pasak, B., ji yra pati mieliausia ir gražiausia. Jis iki šiol ieško tokios kaip ji. Įdomu.

Viso skyriaus apibendrinimas vienu sakiniu

Neleiskite sau tapti dar viena jo auka.

VIENIŠIUS PATARIA:

1. Jei vyras nepatikimas, iš esmės jis yra blogas vaikinas.

2. Jei įtariate, kad vyras yra blogas vaikinas, būkite atsargi.

3. Blogi vaikinai ilgainiui pasikeičia.

4. Jei su jumis elgiamasi blogai, nesitaikstykite.

5. Blogi vaikinai gali būti geri draugai.

Vienuoliktas skyrius

KAIP PAMIRŠTI JO PRAEITĮ

IR PAGRAŽINTI SAVĄJĄ

• Kodėl ne visuomet reikia vengti turinčių spalvingą praeitį vyrų

• Kodėl jis nenori žinoti apie jūsų praeitį, bet vis tiek klausinėja

• Ką turėtumėte ir ko neturėtumėte jam pasakoti

• Ką padaryti, kad praeitis nebedarytų įtakos dabarčiai ir ateičiai

Kai kurie vyrai visai nesidomi savo merginos praeitimi. Jie arba žino absoliučiai viską ir dėl to nesijaudina (ir dažniausiai iš to juokiasi), arba nieko neklausinėja, nes visa, kas vyko iki užmezgant santykius, jiems nerūpi. Tai yra kieti, ramūs ir tvirti vaikinai, gyvenantys vienoje spektro pusėje.

Kitoje spektro pusėje gyvena tie, kuriems knieti sužinoti, ką mergina veikė prieš jiems susidraugaujant, kankinti save įsivaizduojant, kaip jų mylimoji aistringai mylisi su kitais vyrais. Toks apsėdimas daro vyrus pavydžius, jo padariniai apkartina ir vyro, ir merginos gyvenimą.

Laimė, daugelis vyrukų trinasi kažkur per vidurį. Dažniausiai merginų praeitis mums netrukdo, bet retkarčiais erzina, verčia jaustis nesaugiai.

Visa tai atsigręžia prieš mus, kai labai vertiname merginą. Negalime pakęsti minties, kad su mergina, apie kurią tiek daug galvojame, galėjo turėti ryšių – tegu ir nereikšmingų – kiti vyrai. Kartais pavydime, nepasitikime savimi ir jaučiame tariamą grėsmę. Didesni pavyduoliai domisi, kokiu seksu ji užsiėmė su tais vyrais, jiems maga atskleisti smulkmenas. Jei praeityje mergina gyveno audringai, gal tas audringas gyvenimas jai patiko labiau nei dabartinis nuolatinis partneris?

Tokių minčių kamuojamas vyras pasijunta nesaugiai, ima svarstyti, ar dabar, kai mergina su juo rimtai draugauja, seksas ją tikrai tenkina. O kaip jinai jausis, kai jie susipažins geriau ir užsiims maloniu, intymiu poros seksu? Ar jai jo pakaks? Ar tie kiti vyrukai buvo geresni lovoje už jį? Ar ji mano, kad jų poros intymus gyvenimas nuobodus? Gal norėtų būti su kitu?

Tai – pats blogiausias atvejis (atvirai sakant, vienas žingsnis iki beprotybės). Taip mąsto labai mažai vyrukų, jei neprisigeria ir neima gailėtis savęs. Tiesą sakant, daugelis mūsų suvokia, kad taip mintyti beprasmiška ir kvaila, nes dabar mergina draugauja su mumis. Be to, kiekvienas žmogus turi praeitį, ir visa, kas tada nutiko, suformavo jį tokį, kokį mylime dabar. Tad kam tai rūpi? Daug kam – štai kaip mes manome.

Vyrai yra pavydūs ir linkę nepasitikėti savimi, tad atkreipkite dėmesį: nesaugumo jausmą kelia ne tai, su kiek vyrų miegojote. Nesvarbu, ar turėjote keturis ar keturis šimtus partnerių – vyras jausis vis tiek jausis nesaugus ir pavyduliaus. Svarbiausia – faktas, kad jūs miegojote su kitais vyrais ir kad jie jums patiko.

Tad jei jūsų praeitis spalvinga ir vyrukas dėl to kelia triukšmą, neteiskite savęs ir neimkite gailėtis to, ką darėte, nes jis pats kaltas, kad taip jaučiasi. Svarbu tai, ką darote judviem susipažinus, o ne tai, ką darėte anksčiau – jis turi tai suprasti. Jei vyrukas jums rūpi ir jam neramu dėl jūsų praeities, tiesiog pasistenkite jį nuraminti. Pasakykite, kad dabar esate su juo, kad jį mylite, kad jums su juo gera, kad esate laiminga ir nenorite sugrįžti į tuos laikus, kai tampydavotės su visa regbio komanda (jei turėjote tiek partnerių). Nuraminkite jį. Žodžiu, elkitės su juo taip, kaip norėtumėte, kad jis elgtųsi su jumis, jei būtumėte jo kailyje ir jaustumėte, ką jis.

Kas dedasi jo galvoje

Mes visi žinome, kad iki mūsų merginos turėjo vyrų (nesame kvailiai). Kaip tai susiję su mūsų įsivaizduojama tobula mergina, sunku pasakyti. Viena vertus, mintis, kad tavo mergina – arba ta, kurią nekantrauji padaryti savąja – miega su kitu, yra siaubinga, net jei tai įvyko dar prieš susipažįstant. Kita vertus, joks vyras nenori nekaltos mergelės. Tiesą sakant, jei mergina yra patyrusi ir besidominti seksualiniu gyvenimu, tai mums daro įspūdį, ypač todėl, kad naujam vyrui yra galimybė patirti malonumą dėl jos apetito ir įgūdžių. Tad mus drasko prieštaringi jausmai – norime ir mergelės, ir sekso deivės viename asmenyje, – jos abi įsitvirtinusios mūsų menkuose proteliuose.

Vis dėlto mieliau rinktumės patyrusią merginą.

Kartais mes smerkiame

Deja, mes kartais tikrai prikaišiojame merginoms praeitį, bet nedažnai. Prisimenu tik du tokius atvejus, vienas nutiko man.

Tai, kas nutiko ne man

Mano draugas Bilas susipažino su mergina, ši jam labai greitai ėmė patikti. Jis išskydo visomis prasmėmis, ir jau po kelių savaičių skraidžiojo laimingas ir pakylėtas. Jis juto, kad tarp jų užsimegs ypatingas ryšys.

Vieną vakarą jis pasakojo apie savo naująją merginą draugui. Šis paklausė, kuo mergina vardu.

Bilas pasakė.

Jo draugas neteko amo.

Bilas paklausė, kas yra.

Draugas atsakė – tiek to, nesvarbu.

Bilas spyrėsi, kad tai tikrai svarbu. Tad dar kartą paklausė, kas yra.

Draugas atsakė, kad tai neturėtų būti svarbu.

Bilas pareiškė pats sprendžiąs, kas svarbu, o kas ne. Tad trečią kartą paklausė, kas yra.

Bilo draugas giliai įkvėpė ir išklojo, kad prieš porą metų du jo draugai su šia mergina pasimylėjo trise.

Bet, kaip sakė Bilo draugas, tai neturėtų būti svarbu.

Bilas manė kitaip. Jam tai buvo svarbu.

Ir Bilas ją metė.

Man buvo labai, labai gaila Bilo, nes jis išgyveno košmarą. Tądien Laimė jam stipriai spyrė į kiaušius. Jis sakė, kad mergina jam labai patinka, bet jis nebegali į ją žiūrėti, neįsivaizduodamas su dviem savo draugais. Jis jos nesmerkė už seksą trise, tiesiog nenorėjo būti su mergina, į kurią pažvelgus priešais akis iškildavo nešvankūs vaizdai.

Jei Bilas tai būtų sužinojęs pora mėnesių vėliau, jau būdamas rimtai šią merginą įsimylėjęs, viskas gal būtų pasibaigę kitaip. Jis būtų nutaręs, kad santykiai su mylima mergina – daug svarbiau nei prieš keletą metų audringai jos praleista naktis. Pažįstu Bilą, taip ir būtų buvę. Bet jis sužinojo tai santykiams dar tik mezgantis ir to pakako, kad draugystė žlugtų. Tai buvo didžiulė gėda.

Pats Bilas samprotavo šitaip: „Ką galėjau daryti? Kaip galėjau nekreipti dėmesio? Kaip galėjau tai pamiršti? Žinau, kad ji manęs neapgaudinėjo, todėl neturėjau už ką siusti, bet vis tiek pykau, nors žinojau, kad tai neteisinga. Nekenčiau už tai ir jos, ir savo draugų. Nekenčiau ir savęs už tą neapykantą, nors iš tiesų niekas manęs nenuskriaudė.

Bet vis tiek negalėjau prisiversti toliau su ja susitikinėti. Kaip galima jaustis tokioje situacijoje? Jei ji būtų pasimylėjusi su man nepažįstamais vyrais, man tai nebūtų patikę, bet būčiau su tuo susitaikęs, nes ji tuo metu buvo vieniša. Be to, kaip galima priekaištauti už tai, kas įvyko dar iki mums susipažįstant? Būčiau buvęs kvailys, jei būčiau jai tai prikišęs.

Tačiau žinoti, kad ji tai padarė su dviem mano draugais, buvo visai kas kita. Įsivaizduoji, kaip jausčiausi, jei visi keturi išeitume pasilinksminti kurį vakarą? Arba kaip reikėtų švęsti gimtadienį, jei visi susirinktų? O kas, jei mudu susituoktume? Nebegalėjau ilgiau draugauti su ja.“

Man velniškai sunku pasakyti, ką aš pats daryčiau Bilu dėtas. Esu linkęs save laikyti liberaliu, neteisiančiu kitų dvidešimt pirmo amžiaus žmogumi. Bet jei sužinočiau, kad mergina, su kuria ką tik pradėjau susitikinėti, prieš keletą metų pasimylėjo su dviem artimais mano draugais, kažin ar pajėgčiau nekreipti į tai dėmesio. Todėl, kad man, kaip ir Bilui, kaskart, būnant su ja priešais akis iškiltų vaizdai.

Jei tų dviejų vyrukų nepažinočiau, būtų kitaip. Aišku, per daug nesidžiaugčiau (tai būtų mano bėda, ne jos), bet ir nemesčiau.

Tačiau patirti tokį nuotykį su dviem mano draugais... na, čia visai kita kalba. Nors jei būčiau ją įsimylėjęs, tikriausiai nenorėčiau jos mesti dėl to, kas nesusiję su mūsų santykiais.

Na, bet užteks spėlioti, nes tai tik prielaida. Nesu girdėjęs, kad dar kas nors būtų atsidūręs tokioje padėtyje. Nepasisekė ir Bilui, ir tai merginai. Atvirai kalbant, man jos ypač gaila. Ką blogo ji padarė? Nieko. Tik audringai praleido vieną naktį. Viso labo. Bet neteko draugystės, kuri galbūt būtų buvusi nuostabi. Kartais gyvenimas neteisingas.

Tai, kas nutiko man

Seniai, kai buvau vienišas tik keletą mėnesių, draugės ėmė pažindinti mane su savo vienišomis draugėmis. Tuo metu buvau vienas iš nedaugelio tokio amžiaus (trisdešimties metų) vienišių, tad jos labai norėjo, kad su kuo nors laimingai susidraugaučiau. Vertinau jų gerus ketinimus, bet ilgainiui ėmiau jaustis lyg koks vargšelis (kai draugijoje esi vienas iš nedaugelio vienišių, žmonėms rūpi aptarinėti tik tavo meilės reikalus). O dabar papasakosiu, kaip mėginimas nuėjo vėjais – aš net nesusitikau su mergina.

Pauzė, per kurią duosiu porą patarimų,

kaip supažindinti žmones

1. Jei norite supažindinti draugę su savo pažįstamu, niekada neapibūdinkite jam jos kaip „kriaušės formos figūros ir protingos“. Man taip buvo pasakyta apie vieną merginą. Mes niekad nesusitikome.

2. Jei vyrukas paprašo parodyti merginos, su kuria bus pažindinamas, nuotrauką, nepradėkite ant jo rėkti, kad jis paviršutiniškas, ir neatsisakykite supažindinti su ta mergina. Tai kvaila. Su tuo irgi esu susidūręs. Aišku, mes norime žinoti, kaip ta mergina atrodo. O jūs nenorėtumėte?

Grįžtant prie nepavykusio supažindinimo

Draugė (beveik visada merginos bando supažindinti savo draugus) prisiekinėjo, kad viena jos pažįstama mergina man esą „tobulai“ tiks.

Tai plepalai, pamaniau, o iš plepalų dažniausiai nieko gero neišeina. Bet išklausiau jos iki galo.

Ši mergina buvo labai linksma, karšta, protinga ir taip toliau, kaip visos, apibūnamos pažindintojo.

Bet, pasakė draugė, ši mergina yra „kiek pakvaišusi“.

Mhm, tai neįprasta, pamaniau. Ir įdomu, nes dažniausiai žmonės apibūdina savo drauges kaip būsimas tobulas žmonas.

– Nejaugi, – tariau. – Papasakok daugiau.

Ji daug linksminasi, buvo pasakyta man.

Gerai.

Ji labai ryški, traukianti akį.

Irgi gerai.

Ji labai protinga.

Dar geriau.

Ji labai linksmo būdo.

Puiku.

Pradžia buvo tikrai labai daug žadanti. Visa tai vainikavo elektroniniu paštu atsiųsta merginos nuotrauka. Aš tikrai užsimaniau su ja susipažinti. Ką gi, būti supažindintam draugų – ne tokia jau bloga mintis.

Bet paskui pamačiau elektroninio laiško žinutės laukelyje įrašą: „A, prieš keletą mėnesių ji po (garsaus amerikiečių reperio, kurio vardą minėti draudžia įstatymai) koncerto nuėjo su juo į užkulisius ir pačiulpė jam.“

Ką? Mėgini mane su ja supažindinti ir pasakoji tokius dalykus? Ar proto netekai?

„Maniau, vyrukus žavi tokie dalykai, – atrašė mano draugė. – Žinai, ji kiek pakvaišusi, ir tiek.“

Kai kurie „pakvaišimai“ mus žavi. Bet tik ne šitokie.

Užuot mane sužavėjusi, ta naujiena užgesino norą susipažinti. Galbūt teikdama reperiams seksualines paslaugas mergina pasilinksmina, ir už tai aš negaliu jos teisti, nes jei būčiau garsus kaip tas vyrukas, ir vienišas, neprieštaraučiau, jei mano kelioniniame autobuse kiekvieną mielą dieną lankytųsi būriai merginų.

Bet aš – ne jis, ir ši žinia man sukėlė didžiulį pasišlykštėjimą. Ar norėjau būti supažindintas su mergina, kuri, kaip pasakytų bulvariniai laikraščiai, užsiiminėjo oraliniu seksu su reperiu?

Ne.

Kaip ir Bilas, kaskart ją pamatęs irgi galvočiau apie tą vyruką. Ir toks būtų mūsų susipažinimas.

Ar galėtume pradėti rimtus santykius?

Ne.

Bet jei jūsų seksualinė istorija ilga ir spalvinga, nesijaudinkite. Nes vyrai smerkia merginas už praeities nuotykius tik susidėjus išskirtinėms aplinkybėms. Jei netikite manimi, štai ką mano draugas sakė apie savo merginą ir jos ne visai kuklią praeitį: „Kartais imu pavydėti, bet turbūt tai jaučia kiekvienas, ir neketinu leisti, kad mylimos merginos praeitis darytų įtaką mano gyvenimui, nes ji nesusijusi nei su mumis, nei su manimi.

Ji paišdykavo tam tikrą laiką, na ir kas? Dabar mūsų santykiai nuostabūs. Visiškai ja pasitikiu ir noriu su ja praleisti visą likusį gyvenimą. Dabar ji – žmogus, kurį myliu, ir tokią, kokia yra dabar, ją padarė praeitis. Žinoma, tie jos kvailiojimai nėra pati mėgstamiausia mano pokalbių tema, bet neleisiu, kad visiškai nesusijęs su mano gyvenimu dalykas griautų mano laimę ar mūsų santykius. Tikiu, kad tos naktys buvo karštos, bet tai, kas yra dabar, šį tą reiškia. Mūsų ateitis – daug svarbiau nei tai, kas vyko prieš mums susipažįstant.“

Nors ir keista, jo praeitis, palyginti su merginos, daug nuobodesnė.

Tai veikia dvejopai. Pažįstu merginą, kurios sesuo ėmė susitikinėti su vyruku, gana atvirai prisipažinusiu, kad iki jos miegojo su devyniasdešimčia moterų ir kartais susitikinėdavo su viena, kartais su dviem, o kartais su trim. Iš pradžių jai tai kėlė nerimą. Bet kai po trejų metų jie susituokė, atrodė, jai tai rūpi kur kas mažiau.

Tad nėra jokio pagrindo manyti, kad jūsų praeitis būtinai turi atsiliepti dabarčiai ir ateičiai.

Neskatinu keisti partnerių kaip pirštinių, visur reikalingas saikas. Manau, žmonės reguliarų seksą be įsipareigojimų naudoja kaip meilės pakaitalą, kai yra nelaimingi, girti ar vieniši (kartais dėl visų išvardytų priežasčių).

Svarbiausias klausimas:

ką jam pasakoti?

Man tai nekelia rūpesčių. Vadinkite mane idealistu, bet jei žmogus, su kuriuo rimtai draugaujate, užduoda jums klausimą, turėtumėte atsakyti sąžiningai. Sakykite tiesą. Žinau visus tuos posakius, kad tiesa žeidžia, ir taip toliau, bet nemanau, kad partneriai turėtų vieni kitiems meluoti. Žinoma, abu gali išgirsti nemalonių dalykų, bet ne tai svarbiausia. Sąžiningumas daug svarbiau nei laikinas liūdesys dėl to, su kieka partnerių jūsų vaikinas ar mergina permiegojo. Atvirai kalbant, jei žmogus negali priimti tiesos apie savo partnerio praeitį, tai jo bėda (sakau tai kaip pavydus vyrukas). Jei nenorite žinoti, neklauskite.

Kartą girdėjau vieną žmogų postringaujant, kad joks vyrukas nenori būti antrame dešimtuke, todėl merginos neturėtų atskleisti, kiek vyrų „pažino“. Mano galva, tai nesąmonė. Klokite tiesą. Joks sveiko proto vyrukas neatstums nuostabios merginos vien dėl to, kad, prieš jiems susipažįstant, ji miegojo su pernelyg daug vyrų. O jei vyrukas ją už tai palieka, jis išvis jos nevertas.

Taisyklė tokia: jei abejojate, sakykite tiesą.

Štai dar viena panaši istorija. Rebeka darbe susipažino su vyruku, ponu Geruoju. Jis pakvietė ją pasilinksminti, ir jie ėmė susitikinėti. Po poros mėnesių, kai jiems viskas labai gerai klojosi, jinai jo namuose pamatė pono Gerojo ir jo draugo nuotrauką. Rebekai pasirodė, kad ji tą vaikiną pažįsta. Paklausus, kas jis toks, paaiškėjo, kad ji neklydo – susitikinėjo su juo prieš porą metų. Jis vardu ponas Blogasis.

Ponas Gerasis pastebėjo, kaip, išgirdus pono Blogojo vardą, persimainė Rebekos veidas. Jis suprato, jog kažkas negerai, ir paklausė Rebekos, ar ji pažįsta poną Blogąjį. Rebeka pasakė jam tiesą – kad ji susitikinėjo su ponu Bloguoju apie šešis mėnesius ir išsiskyrė maždaug prieš pusantrų metų iki susipažindama su ponu Geruoju.

Tai poną Gerąjį pribloškė, nes ponas Blogasis buvo seniausias jo draugas. Jie kartu užaugo. Rebeka irgi buvo priblokšta. Ji ne tik nuvylė poną Gerąjį, geriausią, maloniausią kada nors sutiktą vyrą, bet ir sužinojo, kad ponas Blogasis apie nė nebuvo užsiminęs ponui Gerajam. Nors juodu draugavo nuo pat vaikystės, Rebeka ponui Blogajam buvo tokia nesvarbi, kad apie ją net nebuvo verta pasakyti geriausiam draugui. Ponas Blogasis buvo, kaip jau turbūt atspėjote, žaidėjas. Užjaučiu Rebeką, nes jos orumui buvo suduotas nemenkas smūgis. Negaliu pateisinti pono Blogojo. Taip elgiasi kai kurie vyrai – jie yra patenkinti būdami vieniši ir nenori jokių įsipareigojimų. Ponui Blogajam Rebeka buvo visiškai nesvarbi, ir jis nė nepasivargino užsiminti apie ją draugui. Tai nepateisinama. Tiesiog kai kurie vyrai tokie yra. (Pastaba: jei po šešių mėnesių susitikinėjimo nebuvote supažindinta su geriausiu jo draugu, vertėtų skambinti pavojaus varpais.)

Kaip jautėsi ponas Gerasis, sužinojęs, kad Ponas Blogasis pažinojo Rebeką, merginą, kurią jis pamilo visa širdimi?

Jis jautėsi baisiai. Paaiškėjo, kad ne tik teks gyventi žinant, jog Rebeka miegojo su jo geriausiu draugu (nors nebuvo jokio apgaudinėjimo ar nepasitikėjimo), bet dar ir nieko tam draugui nereiškė. Ponas Gerasis su Rebeka ketino praleisti visą likusį gyvenimą. Ponui Blogajam ji buvo tik nuotykis. Šlykštu, ir man, kaip vyrui, be galo gaila pono Gerojo.

Tad kaip baigėsi Rebekai

ir ponui Gerajam?

Tai mano mėgstamiausia šios istorijos dalis. Paaiškėjo, kad ponas Gerasis – ne iš kelmo spirtas vyrukas. Jis buvo stiprus, principingas ir labai greitai suvokė, kad Rebeka jam tikrai svarbi, o jo vyriškajam ego suduotas smūgis (žinia, kad ji susitikinėjo su jo geriausiu draugu) nieko nepakeitė. Jis ją pamilo dar karščiau.

Gal akimirką jis ir paklausė savęs, ar gali likti su Rebeka, bet tuoj pat, pagalvojęs, kas būtų, jei jos netektų, suvokė tikrai pasiliksiąs su Rebeka. Padarysiąs viską, kad jie liktų kartu, nes jų laukė nuostabi ateitis. Tai, kas nutiko iki jiems susipažįstant, buvo visiškai nebesvarbu.

Istorija, kuri mane vis dar stebina

Nemanau, jog kas nors turi atleisti kam nors už praeitį – už tai, kas vyko iki dviem žmonėms susipažįstant ar susidraugaujant. Bet jei mylimas žmogus mane apgaudinėtų, aš, kaip ir daugelis, turbūt neatsigaučiau po tokio smūgio. Štai kodėl išgirdęs šią istoriją išsižiojau iš nustebimo. Nepaliauju stebėtis iki šiol. Atvirai kalbant, šita istorija yra tokia keista, kad turiu ja pasidalyti su skaitytojais. Ji apie žmogaus praeitį, neištikimybę ir atleidimą pačiomis neįprasčiausiomis aplinkybėmis.

Užteks šnekėti.

Istorija

Šeron ir Šonas tapo pora, kai abiem buvo maždaug po dvidešimt septynerius. Po dvejų metų Šeron kilo įtarimų, kad Šonas jai neištikimas, ir mergina užsipuolė jį. Šonas prisipažino, kad apgaudinėjo ją. Ne vieną kartą. Jiems draugaujant jis miegojo su šešiomis merginomis. Suprantama, Šeron tiesiog neteko galvos.

Tad kaip šiai porai pasibaigė?

Šeron dėl man visiškai nesuvokiamų priežasčių leido Šonui rinktis. Tuoj pat išsiskirti arba nueiti pas Šeron tėvą ir viską jam iškloti.

Kūrybiška, pamaniau. Ir pakankamai griežta bausmė. Man tai padarė įspūdį. Bet juk Šonas neis pas Šeron tėvą? Kam jam kęsti tokį pažeminimą dėl merginos, kuri rūpi taip mažai, kad išdavė ją su šešiomis? Maniau, jis neis.

Neatspėjau.

Šonas paskambino Šeron tėvui, pasakė norintis susitikti, nuvažiavo į jos tėvų namus, atsisėdo ir viską išklojo. Na, jei būčiau Šeron tėvas, būčiau tikėjęsis visai kitokio pokalbio – mano dukters vaikinas, su kuriuo ji draugauja dvejus metus, paprašo pasikalbėti akis į akį. Niekada gyvenime nebūčiau pamanęs, kad jis, užuot pasipiršęs, prisipažins taip šlykščiai pasielgęs su mano atžala. Šešis kartus. Jei atvirai, stebiuosi, kaip Šeron tėvas nestvėrė šratinio šautuvo.

Bet Šeron tėvas išklausė ir nepuolė Šono (oho). O dabar, praėjus keleriems metams, Šeron ir Šonas yra susituokę ir, kiek žinoma, jis jai ištikimas iki šiol.

Šiais neištikimybės laikais tai opi tema. Kaip Šeron sugebėjo nepalūžti po Šono išdavystės? Ne kiekvienas vyras tai sugebėtų. Jei mano mergina pasakytų, kad per dvejus metus mūsų draugystės metus miegojo su šešiais vyrais, turbūt pasiusčiau. Manau, Šeron yra viena iš tūkstančių, manančių kitaip.

Tiesą sakant, nesuprantu, kodėl jie abu taip pasielgė. Po velnių, kodėl tiesiog neišsiskyrė? Bet, laimė, nesu pakliuvęs į tokią padėtį, ir tikiuosi nepakliūsiąs.

Aš ir pavydas, arba

pavyduliavimas pavyduoliams

Kartą, kai jau dvejus metus buvau vienišas, pagavau save galvojant, kaip miela būtų priversti kitą žmogų pavydėti. Buvo Naujųjų metų išvakarės, jas leidau vienas. Blogiausia, kad vienišumas tapo mano išskirtiniu bruožu dėl savaitinio laikraščio.

Artėjant Naujųjų išvakarėms, buvau vienišas dvejus metus, ir tai man ėmė įgristi (atsimenate, planavau išbūti be merginos vienus metus). O kalbant visiškai atvirai, ėmė slėgti vienatvė. Beveik visi mano draugai turėjo antrąsias puses, ir aš jau buvau pavargęs nuo klausinėjimų, kodėl man taip nesiseka meilė. Žinau, kad pasirodysiu esąs nedėkingas (žmonės klausė tik todėl, kad rūpinosi manimi ir norėjo, kad būčiau laimingas, o aš labai džiaugiausi, turėdamas skiltį laikraštyje), bet kartais jausdavau, kad man tų klausinėjimų jau gana. Tapau Vienišuoju Hamfriu.

Tuomet priminiau sau, kad ne tiktai pats pasirinkau vienatvę, bet ir džiaugiausi ja laikraščio skiltyje, švenčiau viengungišką gyvenimą, tad galėjau kaltinti tik save, o ne rūpestingus draugus.

Dabar, prisiminęs viengungio gyvenimą, pralinksmėju.

Nauji metai, naujas požiūris

Naujųjų metų išvakarėse nutariau mąstyti pozityviai. Metų pasikeitimas man reiškė naujo skyriaus atvertimą. Optimistiškai tikėjau, jog šiame pasaulyje yra man skirta mergina ir anksčiau ar vėliau ją sutiksiu.

Turėjau vengti tik vieno: „nusėdimo“.

Kodėl vieniši vyrai yra lyg taksi

Mano jaunesnioji sesuo Sara sako, kad vieniši vyrai panėšėja į taksi. Mergina, kuriai patinka taksi, yra lyg keleivis, stovintis šalikelėje ir mojuojantis ranka sustoti. Kartais taksi šviesos įjungtos, kartais išjungtos, tad taksi kartais užimtas, kartais ne. Bet – tai svarbu – laisvas taksi ne visada sustoja.

Jei vienišo vyruko šviesa įjungta, jis linkęs užmegzti rimtus santykius su mergina, kuri jam iš tikrųjų patinka. Tačiau jei šviesa išjungta, jis nepasiekiamas nė vienai. Ir tiek.

Aš nebemąsčiau kaip vyrukas išjungtom šviesom. Dabar žvelgiau į merginas ir galvojau: „Ar norėčiau būti greta jos?“ Net jei būčiau atsakęs „ne“, vis tiek turėjau būti atsargus, nes nenorėjau tapti vienu iš tų, kurie „nusėda“, tai yra viengungiškame gyvenime pasiekia ribą, kai ima norėti merginos ir pirmą pasitaikiusią palaiko Ta Vienintele. Aš nenorėjau toks tapti.

Naujųjų metų išvakarės, antra dalis

Pakartosiu, Naujųjų metų išvakarėse aš optimistiškai žvelgiau į ateitį ir nebetroškau trumpalaikių romanų.

Bet tą vakarą susipažinti su mergina neturėjau didelių vilčių. Tokiu pat metu prieš dvylika mėnesių nieko neatsitiko. Vienintelė mergina devintą vakaro ėmė nežinia dėl ko ašaroti ir išvažiavo po valandos tebeverkdama. Ne, aš nebuvau dėl to kaltas. Mudu nepratarėme vienas kitam nė žodžio.

O štai kaip praleidau antras vienišas išvakares.

Nuėjau į alinę su pusbroliu Maksu ir jo žmona Marike. Buvo smagu – daug gėrėme, smagiai šokome, ten buvo keletas gražių merginų. Bet viena išsiskyrė iš kitų – trumpais tamsiais plaukais, vilkėjo aptemptą violetinę suknelę ir mano užpiltoms, jautrioms akims atrodė gana žavi.

Tai buvo vietinė alinė, tad Maksas ir Marikė pažinojo nemažai žmonių, ir Marikė paklausė, ar nenorėčiau būti su kuo nors supažindintas. Pasakiau, kad mane domina tiktai mergina violetine suknele, nes sušokome keletą viliojančių šokių ir persimetėme reikšmingais žvilgsniais. Nesvajok, pasakė Marikė, ji lesbietė. Ne tai norėjau išgirsti, bet puikiai leidau naktį.

Nakvojau Makso ir Marikės namuose ant sofos. Kitą rytą Marikė paklausė, kodėl nemėginau pabendrauti su mergina violetine suknele. Nusijuokiau.

– Aišku, todėl, kad ji lesbietė, – atsakiau.

– Ką čia kalbi? – paklausė Marikė.

– Sakei, kad ji lesbietė, todėl palikau ją ramybėje.

Marikė sutriko.

– Aš taip nesakiau. Sakiau mananti, jog tu jai patinki.

Paaiškėjo, kas nutiko: būdamas girtas išgirdau ne „Tu jai patinki“, o „Ji lesbietė“. Pasijutau kaip kvailys, ir pagirios buvo dar sunkesnės.

Vėliau papasakojau tai B. Jis pavadino mane puspročiu ir pasakė, kad galėjau nueiti į viešnamį. Ne tai tikėjausi iš jo išgirsti. Negana to, jis lažinosi, kad aš savo skiltyje nepapasakosiu šios istorijos, nepaminėsiu alinės pavadinimo ir (taip, buvau beviltiškas, sutinku, bet man irgi nepatinka pralošti lažybas) nemėginsiu gelbėti padėties – tai yra neprašysiu merginos violetine suknele susisiekti su manimi.

B. tas lažybas pralošė. Įdėjau straipsnį ir pabaigoje paprašiau merginos violetine suknele susisiekti su manimi. Kam tai padariau? Kad užčiaupčiau B.

Ar mergina susisiekė su manimi?

Ne.

Po kelių dienų liūdna mano istorija buvo išspausdinta 60 0000 egzempliorių tiražu.

Laimingų Naujųjų metų. Man Naujieji metai tokie nebuvo.

Dar kartą apie pavydą

Šiek tiek pavydėti nekenkia. Kartkartėmis pasikankinti yra visiškai natūralu. Po kančios apima malonus jausmas, žinote, jog besąlygiškai pasitikite mylimu žmogumi ir jis jaučia jums tą patį. Todėl pasijuntate laimingas, kad tas žmogus geidžiamas ir kitų. Dėl to irgi galite šypsotis. Tad apskritai pavydas nėra blogas dalykas.

Apie vyrų nesaugumo jausmą

Jimmy Soulas dainoje „If you wanna be happy“ savo draugui pataria, ką daryti, kad gyventum be rūpesčių. Jo išmintį galima apibendrinti dviem eilutėmis: „Niekada neimk į žmonas gražios moters“ ir „Tuokis su negražia mergina“. Jimmy nori, kad vyrai išvengtų streso, kurį patirs vedę gražią merginą, pavyzdžiui, dėl kitų vyrų jai rodomo dėmesio.

Jei jis juokauja, aš jam pritariu, bet jei tikrai taip mano, tai yra kuoktelėjęs. Sakyti merginai „ne“ dėl to, kad ji pernelyg išvaizdi? Nepažįstu nė vieno, kuris būtų taip pasielgęs.

Vis dėlto graži daina. Labai lengva melodija.

Paskutinis žodis apie pavydą

Įsimylėjusiam vyrukui (iš tikrųjų mylinčiam) ne kartą dingtelės, kokia jo mergina nuostabi. Todėl jis bus tikras, kad ir kitas vyrukas gali į ją žiūrėti ir panašiai galvoti. Ir retkarčiais jis jaus pavojaus grėsmę. Laikykite tai komplimentu. Nepykite ant jo už pavyduliavimą, nes tai įrodo, kaip jis jus brangina. Ir kas gi čia blogo? Nieko.

VIENIŠIUS PATARIA:

1. Pavydas ne visuomet yra blogas.

2. Jei vyrukas per daug pavydus, o jūs veltui stengėtės jį įtikinti, kad jo neapgavote ir nebuvote neištikima, tai ne jūsų kaltė. Tai jo bėda.

3. Nešvankios praeities nėra ko gėdytis.

4. Vienuoliškos praeities irgi nėra ko gėdytis.

5. Sąžiningumas – visuomet geriausia.

Dvyliktas skyrius

KAIP TRUMPALAIKĮ ROMANĄ

PAVERSTI RIMTAIS SANTYKIAIS

• Kaip maksimaliai padidinti galimybes, kad jis užmegs rimtus santykius

• Kodėl neturėtumėte jo skatinti per smarkiai ir per greitai

• Kaip atbaidyti vyrą vienu paprastu poelgiu

• Nebijokite pripažinti, kad norite būti su vienu vyruku visą likusį gyvenimą

• Kodėl jis nori santuokos, ne tik vedybų ceremonijos

Priėjusi šį skyrių, jūs, manau, nuspėsite, kokį patarimą ketinu duoti. Raginu pasitikėti nuojauta, vadovautis sveiku protu, per daug neapsimetinėti ir neskubinti vyruko. Tai atrodo paprasta, bet pasiteisina tik tada, jei įsikalate į galvą turinti pasitikėti savimi ir savo protu.

Taigi artėjame prie pabaigos. Įsivaizduokite, kad esate su jums patinkančiu vyruku ir norite, kad iš jūsų romano ar kelių pasimatymų išsirutuliotų rimti santykiai. Jei gerai einasi ir jam dabar tinkamas laikas tokiems santykiams pradėti, tikėtina, kad pažintis klostysis lengvai ir sklandžiai, nes kaip tik to jis nori. Kartais santykiai rutuliojasi lėčiau (dėl vyruko drovumo), bet dėl to nereikia jaudintis.

Pateiksiu keletą pavydžių, ką daryti, bet pirmiau nurodysiu, ko nedaryti.

Panelė Ieškotoja

Pažįstu merginą, kuri blaškosi – yra permiegojusi su daugybe vyrukų. Ji dažniausiai draugauja su trim ar keturiais vienu metu (ne, mylisi ne iškart su visais), bet ne todėl, kad jaustų poreikį būti neištikima tiems vyrams ar vaidintų linksmą laisvą moterį. Ne, ji trokšta sumedžioti vaikiną ir žiūri į tuos vyrukus kaip į galimus ilgalaikius partnerius.

Jos manymu, su kuo daugiau vyrukų susipažins, tuo greičiau ras Tą Vienintelį. Tačiau tai vyksta ne vienus metus, ir ji nė kiek nepriartėjo prie tikslo. Ji nesunkiai patraukia vaikinų dėmesį, nes yra išvaizdi, linksma, draugiška, aštraus proto ir geraširdė, bet kažkas nubaido vyrukus anksčiau, mažiems romanams nespėjus peraugti į brandžius santykius.

Panelė Ieškotoja atbaido vyrukus dėl dviejų priežasčių.

Visų pirma, ji be galo atvirai parodo, ko siekia, ir tiesiai šviesiai pasako vaikinams, kokie jos planai – susirasti vaikiną, arba tiesiog Tą Vienintelį. Viena vertus, vyrukai pasijunta tarsi tikrinami, ar yra tinkami tam vaidmeniui, o tai mums niekad nepatinka. Antra vertus, vyrukai tarsi spaudžiami veikti pagal išankstinį planą. Nors tai kraštutinumas, jo gali griebtis bet kuri mergina, norinti, kad vyrukas jai įsipareigotų, nesvarbu, ar jie susipažino prieš dvi valandas, dvi savaites ar du mėnesius. O vyrukai santykiams užsimezgus dažniausia trokšta džiaugtis šia akimirka, būti čia ir dabar. Mes ne visuomet mąstome apie ateitį, tai yra ne visada galime pasakyti, ar kas nors iš tų santykių išeis. Tai nereiškia, kad niekada negalvojame apie ateitį, bet darome tai savaip ir savu greičiu. Žinoma, jūs galite paveikti mūsų sprendimus. Taigi jei esate su vyruku, kuris jums neįsipareigoja, padarykite du dalykus. Nesigriebdama spaudimo elkitės taip, kad jis džiaugtųsi šia akimirka, ir būkite nepriklausoma. Būkite šalta. Atsitraukite ramiai, nesiaikštydama. Abiem atvejais svarbiausia nesakyti jam, ko siekiate. Jei jis žino, ką ketinate daryti, suvoks, kad bandote juo manipuliuoti, ir ims gintis. Jei suteiksite jam džiaugsmo, gal jis ir neatsiklaups ant kelio taip greit, kaip norite, tačiau negalės be jūsų gyventi. Tikslas pasiektas. Jei ši gudrybė nepasiteisina, atsitraukite. Pasakykite, kad tikitės šio to daugiau nei romano, ir pamirškite tą vyruką. Būkite sąžininga sau.

Kita panelės Ieškotojos bėda ta, kad nepasitikėjimas verčia ją karščiuotis, skubinti įvykius ir vyrukai pasipusto padus. Jie puikiai mato, kad mergina tik labai stengiasi kurti savimi pasitikinčios įvaizdį. Vyrai iškart pastebi pasitikėjimo stoką.

Panelė Ieškotoja – mano nuomonė

Kyla pagunda pasakyti, kad panelei Ieškotojai tereikia sutikti tinkamą vyruką, ir viskas bus gerai. Tai tiesa. Bet gyvenimas nėra toks paprastas ar gražus. Norint pakreipti likimą savo pusėn, panelei Ieškotojai reikia keisti mąstymą ir elgesį, nes šansai sutikti vyruką, kuris palaikys ją neapdirbtu deimantu (o ji tokia yra) ir panorės jį nušlifuoti, labai menki. Vyrukai taip nedaro. Mes ne merginos, nesumąstančios nieko daugiau, kaip rasti galimą partnerį ir... padaryti jį tobulą. Mes nenorime keisti merginų. Mes, žiūrėdami į merginas, mintijame: „ji tobula“ arba „ji gali būti tobula“.

Štai kodėl, kai mergina vyrukui pasako keisianti šukuoseną, jis supanikuoja ir atsako: „Nedaryk šito – man patinka taip, kaip yra.“ Mums nesmagu matyti, kaip keičiasi mūsų meilės objektas. Bet 99 atvejais iš šimto vyrukui patiks nauja merginos šukuosena. Tiesą sakant, jis gali ir nepastebėti pasikeitimo. Vyrai – keisti padarai.

Be to, panelė Ieškotoja pameta galvą dėl blogų vaikinų ir žaidėjų. Toks elgesys ir nepasitikėjimas neveda prie laimingų santykių.

Nekartokite jos klaidų. Ji dažnai siunčia vyrukams žinutes (kai jie nesiunčia jai), mėgina rengti pasimatymus, kai vyrukai nenori jos matyti, siunčia žinutes vėlai vakare, kai jie ne namie, be to – tai yra svarbus įspėjamasis ženklas – teisinasi „nemėgstanti žaisti žaidimų“. Bet leisti vyrukui imtis iniciatyvos – tai ne žaisti žaidimus. Tai išmintinga ir protinga. Laikytis Taisyklių yra žaidimas, o ką aš apie tai manau, jau žinote.

Tiesa apie vėlyvos nakties

trumpąsias žinutes

Jei vienišas vyrukas, su kuriuo nesusitikinėjate reguliariai (buvote nuėjusi į kokius tris ar keturis pasimatymus), vėlyvą naktį siuntinėja jums žinutes – mes visi tuo užsiimame, – tai beveik galiu garantuoti, kad jis nenori, jog taptumėte jo mergina. Gal jis nori, kad ateitumėte pas jį ir nusirengtumėte, arba stengiasi sukelti jūsų susidomėjimą, kad jam nebebūtų taip nuobodu ar nyku. Jei jums patinka, pavyzdžiui, nešvankūs pokalbiai telefonu ar susirašinėjimai žinutėmis, būtinai įsitraukite į šį žaidimą. Bet nesitikėkite, kad toks bendravimas bus įžanga į ką nors daugiau nei į trumpalaikį romaną.

Taip, tokia išvada. Bet ji teisinga. O pamoka paprasta: pernelyg neįsijauskite nagrinėdama, ką vyrukas nori pasakyti vėlyva žinute. Jei ji atsiųsta naktį, tai jis arba jaučiasi vienišas, jam nuobodu, arba nori sekso, arba visko iškart. Kad ir kaip būtų, jis neketina pradėti su jumis rimtų santykių, tad būkite atsargi.

Aišku, jei jūs irgi jaučiatės vieniša, jums nuobodu ar norisi sekso, eikite pas jį ir gerai pasilinksminkite.

Svarbusis Pokalbis

Tačiau vėlai naktį siuntinėti trumpąsias žinutes visai kas kita, jeigu jau įvyko Svarbusis Pokalbis – jūs pasižadėjote būti ištikimi vienas kitam.

Pokalbis – Selės istorija

Praėjus trim savaitėms nuo pirmo susitikimo su Stivu, Selė, naršydama po Stivo telefoną, sužinojo, kad prieš porą dienų jis permiegojo su kita. Beje, ji jo nešnipinėjo – jis buvo paprašęs rasti kažkokį numerį jo telefone. Bet Selė perskaitė trumpąją žinutę ir sužinojo, kad Stivas buvo su kita mergina tarp pirmo ir antro jų pasimatymo, įvykusio tą dieną. Selė neapsidžiaugė. Ji pasiskundė Stivui, kaip nusiminė, o jis atsakė suprantąs, kad ją įskaudino, bet tarp jų dar neįvyko Svarbusis Pokalbis. Ar ji norėtų, kad jiedu nebesivalkiotų su kitais?

– Taip, – atsakė Selė aprimusi. – Norėčiau. Turiu tau dar kai ką pasakyti.

– Sakyk, – paragino Stivas. – Ką?

Selė irgi buvo permiegojusi su kitu vos keliomis dienomis anksčiau nei Stivas. Sužinojusi, ką jis padarė, nutarė, kad bus geriau prisipažinti Stivui apie neištikimybę, o ne nutylėti. Gerai sugalvota, pamaniau. O kaip reagavo Stivas?

Jis nusikvatojo ir pasakė, kad ji kvailė, jei taip nuliūdo, ir kad jis daugiau niekada nemiegos su kitomis, Selė irgi pasižadėjo būti ištikima, ir viskas susiklostė gerai.

Įdomu, kad Selė ir Stivas pasielgė vienas su kitu vienodai. Abu sąmoningai priėmė sprendimą miegoti su kitais, nes tebebuvo svetimi ir nebuvo įvykęs Svarbusis Pokalbis. Visa tai gali baigtis dvejopai (kaip, negaliu pasakyti, nes dabar, kai pasakoju šią istoriją, Selė ir Stivas yra drauge vos porą mėnesių, todėl dar nežinau, kaip jiems baigsis):

1. Iš tiesų Selė ir Stivas nelabai patinka vienas kitam, ir jų romanas ilgai netruks.

2. Jie taps puikia pora, nes iš pat pradžių abu elgėsi vienodai.

Stivu dėtas, aš, sutikęs merginą, kuri man iš tiesų patinka, prie kitos nekiščiau nagų, net jei Svarbusis Pokalbis dar nebūtų įvykęs, – tuomet padėtis būtų keblesnė. Bet jie abu žaidė pagal tas pačias taisykles.

Tai panėšėja į skriaudos dovanojimą – beje, dovanoti nėra naudinga. Manau, jei jie būtų apgavę vienas kitą pradraugavę kokius dvejus metus, būtų išsiskyrę, bet pradiniu pažinties tarpsniu jų elgesys tiko vienas kitam. Dabar viskas Selės ir Stivo rankose.

PASLAPTIS:

Jei ką tik permiegojote su nauju vyruku (arba tuoj permiegosite) ir nerimaujate dėl Svarbiojo Pokalbio, atvirai pasakykite: „Nespaudžiu tavęs, bet noriu, kad žinotum – nors ir kaip susiklostytų mūsų santykiai, aš nemiegosiu su kitais. To paties tikiuosi ir iš tavęs.“ Jei jūs vyrukui patinkate, jis pamanys: „Nuostabu – jai reikia tik manęs!“, ir pasijus labai laimingas. Jam bus tikrai malonu tai išgirsti. O jeigu ims rėkti, kad nenori būti pririštas, tai bent jau žinosite, su kuo susidėjote.

Beje, tai sakydama nevartokite žodžio „vaikinas“. Net jei visai nekaltai ištarsite: „Nesakau, kad tu – mano vaikinas, bet...“ Daugelis vyrukų tai išgirdę neišsigąs, bet kai kurie gali, todėl rizikuoti neverta.

Svarbusis Pokalbis be žodžių

Žinau vieną porą, kuri susipažino, ėmė susitikinėti ir po devynių mėnesių apsigyveno kartu. Nei vyrukas, nei mergina niekaip neįvardijo savo santykių: susitikinėdavo, matydavosi, linksmindavosi, eidavo pasivaikščioti, flirtuodavo ir netgi susižadėjo. Niekaip. Ir nė žodžiu apie tai neužsimindavo.

Kodėl?

Todėl, kad mergina buvo gudri.

Ji suvokė, kad vyruko nepriversi. Žinojo, kad jis užsispyręs ir nemėgsta niukinamas. Tad mergina nieko nesakydavo. Tuos devynis mėnesius jie nuolat susitikinėjo, ir tie susitikimai vis dažnėjo. Merginos gudrybė pavyko puikiai. Ji su vyruku praleido daug laiko ir elgėsi taip, tartum būtų jo mergina, bet niekada neįvardydavo, kas jie yra vienas kitam. Ji nedarė jam jokio spaudimo. Ir per tą laiką nė vienas iš jų nesusižavėjo kitais žmonėmis, ne taip kaip Selė ir Stivas.

Apžvalga

Taigi jei du žmonės vienas kitam patinka, jų siekis tas pats – užmegzti ypatingus santykius. Jei jie sąžiningi ir neslepia savo jausmų, jiems tikriausiai pavyks.

Ar ne nuostabu – tai, kas sudėtinga, kartais būna taip paprasta?

Didysis įsipareigojimas

Niekada nebijokite pripažinti, jog kada nors norėsite visą likusį gyvenimą praleisti su vienu žmogumi. Svarbu ne tik tai, kad taip būsite sąžininga sau. Dauguma vyrukų irgi nori to paties. Tad jei susitikinėjate su vyruku, kuris to nenori, ar tiktai kalba, kad nenori (taip gali būti dėl to, kad jis dabar nėra tam pasirengęs, arba tiesiog jūs nesate Ta Vienintelė), tuomet jis nevertas jūsų laiko, ką jau kalbėti apie meilę.

Pasitikėjimas vyrais.

Ne, tikrai galite jais pasitikėti

Mes, vyrai, apie tai kalbamės nedaug, bet visi žinome, kad pasitikėjimas vienas kitu yra santykių pamatas. Pasitikėjimas iškelia mylinčių žmonių santykius aukščiau santykių su draugais ar šeima. Jis sukuria pasaulį, į kurį niekam kitam neleidžiama patekti, kur jausmai skirti tik mylimojo akims ir ausims. Partneriai turi gerbti vienas kitą. Tai ne vien tik ištikimybė – be abejo, ir ji, – bet ir du žmones siejantis ypatingas ryšys.

Jūs tai jau žinote, tiesa?

Tad galbūt paklausite, kodėl jums visa tai sakau?

Todėl, kad turbūt nesate girdėję tokių žodžių iš vyruko, nors mes visi taip galvojame.

Kodėl vyrai būna neištikimi?

Žinojau, kad vis tiek reikės atsakyti į šį klausimą. Štai atsakymas.

Vyrai atsisega kelnes dėl daugelio priežasčių – aš į sudėtingus klausimus mėgstu atsakyti paprastai.

Pagrindinė taisyklė tokia: jei poros santykiai geri – du žmonės rūpinasi vienas kitu ir patenkina vienas kito poreikius, seksualinius ir kitokius, – dažniausiai neištikimybei vietos nėra. Jei santykiai griūva, progai pasitaikius vyras (arba moteris – neužmirškite, jos irgi apgaudinėja) gali būti neištikimas. Aišku, bendrame gyvenime būna pakilimų ir nuosmukių. Daugelis vyrų tai supranta ir prisitaiko, todėl lieka ištikimi savo partnerėms. Bet ne visi.

Yra vyrų, kurie apgaudinėja savo antrąsias puses net būdami patenkinti nuolatiniais santykiais.

Tad kokie vyrai būna neištikimi?

Visokie. Neįmanoma pasakyti, kuris vyras bus neištikimas, o kuris ne, todėl tiksliai atsakyti į šį klausimą labai sunku. Vyras, jaunystėje permiegojęs su daugybe merginų ir todėl keliantis įtarimą, gali sutikti Tą Vienintelę ir daugiau nesidairyti į kitas. O tas, kuris iki dvidešimt penkerių buvo skaistuolis, susituokė jaunas, paskui praturtėjo, gali staiga pajusti, kad jam tapo daug lengviau vilioti moteris, ir nuspręsti atsigriebti už prarastą laiką. Bet lygiai taip pat jis gali likti ištikimas savo žmonai iki karsto lentos. Nėra tikslaus neištikimo vyro apibūdinimo.

Beje: kai kurie vyrai yra tiesiog linkę į neištikimybę. Vieni nusprendžia: miegosiu su kita moterimi, kiti ne. Patarimas – kaip įmanydama stenkitės palaikyti gerus santykius ir pasikliaukite nuojauta. Tikėkite, kad jūsiškis bus ištikimas tol, kol neturėsite priežasties galvoti kitaip.

Ar vyrai apgaudinėja merginas vien dėl sekso? Ne. Bet jei sekso gauname nepakankamai, jo stoka gali iškreipti mūsų mąstymą ir priversti daryti keistenybes, apgaudinėti mylimąsias, nes, kaip sakiau, seksas vyrams nėra vien tik seksas. Jis kaip ledai ant laimės torto.

Daily Mail perskaičiau dramaturgo Peadaro De Burca straipsnį. Jis apklausė 250 vyrų, apgaudinėjančių žmonas. Išvados buvo stulbinamos. Pacituosiu: „Aš įsivaizdavau, kad jų gyvenimas įdomus, nuotykingas. Tačiau labai klydau. Romanai neatneša laimės. Meilužių pagyros ir tariama drąsa slepia nepasitikėjimą savimi. Dauguma jų prisipažino apgaudinėję žmonas net ne dėl sekso. Jie tik norėjo užpildyti savo tuščius gyvenimus.“

Visiškai sutinku. Tai nelaimingi žmonės, apgaudinėdami kitus jie tampa dar nelaimingesni.

Internetinės šio straipsnio versijos komentarai irgi buvo smagūs. Šalia įprastų, tokių kaip „Vyrai yra pusgalviai“ ir „Moterys apgaudinėja tiek pat, kiek ir vyrai“ (abu greičiausiai teisingi), buvo komentaras moters, į visa tai žiūrinčios paprasčiau:

„Vyrai apgaudinėja, nes žmonos nustoja su jais mylėtis. Ir tiek. Moterys mano, kad gali nebesimylėti su savo vyrais, nes santuokoje pragyveno daugybę metų, o vyrai trokšta sekso. Taigi vyrai kenčia kiek gali, o paskui pasiduoda ir susiranda kitą moterį. Tai visiškai aišku. Šioje istorijoje apie tai nekalbama, visas dėmesys sutelkiamas į vargšę seną žmoną, kuri, stengdamasi rūpintis vyru ir namais, nebesirūpino patikti vyrui. Todėl tai priklauso nuo mūsų, moterų, o ne nuo vyrų. Vyrai, palyginti su mumis, yra kvaili, juos valdo antras galas, tad mūsų galioje juos valdyti.“

Tai pernelyg supaprastintas, bet ne visai klaidingas požiūris. Jei šeima laiminga (tarp kitų dalykų turiu galvoje ir seksualinį pasitenkinimą), dauguma vyrų neapgaudinės antrųjų pusių. Bet jei santykiai jo netenkina, neištikimybės pavojus išauga. Čia nelabai tinka senas pasakymas, kad vyras yra ištikimas tiek, kiek leidžia jo galimybės. Tai netiesa. Mes daug sudėtingesni.

Tad ką daryti, kad vyras liktų ištikimas? Stenkitės puoselėti santykius. Tai tinka ir vyrams, ir moterims. Sakiau, kad mėgstu paprastai atsakyti į sudėtingus klausimus.

O kaip ištverti, jei esate apgaudinėjama? Na, galiu pasakyti tik tiek – neimkite į širdį. Vyrai, linkę į neištikimybę, vis tiek apgaudinės savo partneres. Dvidešimtmetis dar gali iš to išaugti. Bet yra vyrukų, kuriems nepadės niekas, todėl nieko nedarykite ir nekaltinkite savęs.

Neseniai išduotų merginų tai galbūt nė kiek neguodžia, bet, deja, tai viskas, ką galiu pasakyti.

Per daug pavydo žudo

Vienas žmogus kartą man pasakė, kad per dideli pavyduoliai dažniausiai patys turi ką slėpti – ypač savo pačių paklydimus.

Ar aš tikiu, kad taip yra? Ne, netikiu.

Pavydžiausia mano mergina kasdien tikrindavo mano telefoną, peržiūrėdavo darbotvarkę, kad sužinotų, su kuo bendravau, kasdien reikalaudavo pasakyti, kur esu, nepaliaujamai kaltino, kad geidžiu kone kiekvienos moters, su kuria teko bendrauti. Netgi jos motinos. Tikrai, kaltino įsižiūrėjus jos motiną.

Nemanau, kad ji taip elgėsi todėl, kad turėjo kitą. Kai kurie žmonės tiesiog tokie yra – jie negali sulaikyti besiliejančių per kraštus vidinių baimių ir nesupranta, kad, stengdamiesi smulkmeniškai kontroliuoti mylimą žmogų, galų gale padarys jį nelaimingą ir beveik neišvengiamai jo neteks. Esu tikras, taip yra ir kitose gyvenimo srityse.

Pasitikėjimo istorija –

Rita, Rodžeris ir panelė X.

Ritos vaikinas Rodžeris turi artimą draugę X., dėl kurios Rita labai pyksta (prašau atkreipti dėmesį, kad ji pyksta, ne pavydi). Rita visiškai pasitiki Rodžeriu, bet yra įsitikinusi, kad panelė X. jį nusižiūrėjusi. Panelė X. stengiasi leisti laiką su Rodžeriu be Ritos, o kai ji būna šalia, visą dėmesį skiria jam. Rodžeris panelės X. nevilioja, nebendrauja su ja vogčia nuo Ritos, nemeluoja, kad susitiko su kitu žmogumi, kai susitinka su panele X. (susitikimai beveik visada būna trumpi, per priešpiečius darbo valandomis), ir sunkiai suvokia, kur bėda. Jam Rita – mylima mergina, o panelė X. – tik draugė. Bet Ritai dingojasi, kad panelė X. atkakliai stengiasi užimti jos vietą.

Ką Ritai daryti?

Iš tiesų viskas gan paprasta. Rita nuoširdžiai pasitiki Rodžeriu, ir teisingai daro. Vadinasi, nėra ko kelti didelio triukšmo, nes jis nieko blogo nepadarė (panelė X. buvo jo draugė dar iki susipažįstant su Rita), ir Rodžeriui ji visada liks tik draugė. Net jei Ritos nebūtų, jis nenorėtų su panele X. užmegzti intymesnių ryšių.

Jei taip būtų, Rita turėtų pagrindo nerimauti (dar labiau, jei tarp jų būta trumpo romano, o ne ilgalaikės draugystės, beje, čia svarbiausia – seksas). Šito nebuvo, tad jai nereikia jaudintis, ypač jei taip pasitiki savo vaikinu. Rita niekada nesvarstė, ką Rodžeris jaučia, ar yra jai atviras.

Jei jis jaustų savo draugei simpatiją, Ritai reikėtų susirūpinti. Paklausyti, ką sako nuojauta. Pažįstu merginą, kurios vaikinas nuo vaikystės turėjo artimą draugę. Mergina retai ją matydavo, nors ji ir vaikinas buvo artimi jau dvejus metus. Vos užsiminus apie tą draugę, vaikinas patikindavo, kad tarp jų nieko nėra ir kad jie visad buvo ir bus tik draugai.

Bet po dvejų metų jis merginą paliko ir labai greitai susidėjo su senąja drauge. Jo „eks“ įsitikinusi, kad draugė pasiekė gyvenimo tarpsnį, kai pasirengė paversti draugą savo vaikinu, ir jie abu žinojo, jog tai kada nors įvyks. Kai taip atsitiko, mano draugė buvo tuoj pat pamiršta. Gaila šios merginos. Visus tuos metus ji buvo tiesiog apgaudinėjama. Antra vertus, nuojauta jai teisingai kuždėjo, jog kažkas ne taip.

Dar apie Ritą ir Rodžerį: anksčiau ar vėliau įvyks viena iš dviejų. Arba Rodžeriui ims mažiau rūpėti bendravimas su panele X., nes santykiai su Rita darysis rimtesni, arba, kas Ritai atrodo neįtikima, panelė X. susiras vaikiną. Abiem atvejais panelė X. rečiau matysis su Rodžeriu. Ir Rita bus labai patenkinta. Tad Rita turėtų išlikti rami ir pasitikėti Rodžeriu. Nesibaiminkite panelės X. Rita iškils aukščiau jos. Rodžeris ją už tai mylės. Ritai nereikia varžytis, nes Rodžeris ją jau myli.

Vyrukai, nepasitikintys kitais vyrukais

Štai ką man papasakojo vienas draugas: Mano „eks“ turėjo labai artimą draugą, kurį pažinojo daugelį metų. Man jis patiko, nes buvo smagus žmogus, bet aš juo nepasitikėjau. Nepasitikėjau todėl, kad jis ir mano mergina praeityje mylėjosi daugybę kartų. Gerai žinojau, kas tarp jų buvo, nes ji man viską išklojo. Sakė, kad jis jai visuomet labai patiko ir ji norėjo, kad jis būtų jos vaikinas, bet jis stverdavo ją į glėbį tik kai būdavo girtas.

Nežinau, ar jis su ja šiaip žaidė, o gal siūlė, kad jie taptų normalia pora. Kad ir kaip ten būtų, kai taip akivaizdu, jog merginai patinki, negalima naudotis ja penkerius metus, ypač jei ji – viena artimiausių tavo draugių. Mes visi esame patyrę nuotykių su ne itin patinkančiomis merginomis, bet pažįstu nedaug vyrukų, kurie penkerius metus laikytųsi įsitvėrę tos pačios, ir dar geros savo draugės. Tai buvo ganėtinai keista.

Net kai mudu tapome pora, ji kaskart jį minėjo tik geruoju ir labai gindavo, jei aš neigiamai apie jį atsiliepdavau. O blogiausia buvo, kad vos tik jam pasirodžius ji imdavo elgtis taip, tarsi aš būčiau tuščia vieta. Nedraudžiau jai su juo bendrauti, nes nenorėjau būti pavyduolis, bet dabar tai prisiminęs gailiuosi, nes visa tai mane varė į neviltį. Reikėjo atvirai pasikalbėti, nes pavydas mane nuolat graužė, kol buvome kartu.

Nori tikėk, nori ne, iš pradžių aš net stengiausi tą vyruką pamėgti. Bet netrukus lioviausi. Kartą prisigėręs, sėdėdamas savo „eks“ už nugaros, jis paklausė, koks buvo mano geriausias seksas, pažiūrėjo į mane ir pašaipiai nusišypsojo. Tą akimirką man norėjosi sviesti kėdę jam į galvą.

Matote, vyrai puikiai žino, kaip bjauriai gali elgtis kiti vyrai. Tam tikrais atžvilgiais mes visi vienodi, tiesiog kai kurie mūsų yra nusistatę tam tikras ribas ir neleidžia sau jų peržengti, nes supranta, kad gali užgauti merginas. Nuo tos akimirkos ėmiau jį laikyti menkysta. Jis sėdėjo ten ir tyčia man priminė, kad miegojo su mano mergina, o potekstė buvo tokia – jis manė, jog ji ir dabar jo geidžia.

Išsiskyriau su ja prieš keletą metų. Tai įvyko ne dėl jo, nors nemanau, kad jos bendravimas su juo teigiamai veikė mūsų santykius. Nemanau, kad ji mane su juo apgaudinėjo (tiesą sakant, labai viliuosi), bet neabejoju, kad jis, jei būtų galėjęs, būtų permiegojęs su ja vien tam, kad įrodytų sau galįs ją gauti kada užsimanęs.

Ji buvo puiki mergina, ir aš nuoširdžiai tikiuosi, kad jo atsikratė, nes tas vyrukas – blogas žmogus. O labiausiai gailiuosi nevožęs kumščiu jam į snukį. Džiaugčiausi tai padaręs.

Beje, šitam mano draugui viskas susiklostė laimingai. Tik su kita mergina.

Vyrai ir kiti vyrai (ne, ne ta prasme)

Jei vyrukas, nusistatęs tam tikras ribas (žiūrėkite į pavyzdį aukščiau), mato, kad kitas tokių ribų neturi, juo nepasitikės. Kitas mano draugas pažįsta vyruką, su kuriuo jokiu būdu nepaliktų savo merginos vienos. Ne todėl, kad nepasitikėtų mergina. Jis nepasitiki juo – žmogumi, su kuriuo gerai sutaria, tačiau kuris gali mėginti vilioti savo draugų merginas. Kiti jo draugai taip pat žino tai daugelį metų.

Kas jis per kvailys? Ir kodėl jo draugai vis tiek su juo tąsosi? Nemanau, kad suprantu, kodėl. Galiu tik pasakyti, kad vienas kitą ilgai pažįstantys vyrukai yra labai ištikimi draugai.

Kodėl vyrukai nerimauja dėl kitų vyrukų

Kai vyrukui labai patinka mergina – iš tikrųjų patinka, – kaskart į ją pažvelgęs, jis pagalvoja, kokia ji nuostabi ir kad jis negali patikėti, jog yra toks laimingas (pažiūrėkite, kaip Deividas Kameronas žvelgia į savo žmoną Samantą – tas vyras nuolat galvoja, koks laimingas jis yra). Taigi kartkartėmis vyrukams atrodo, kad ir kiti jaučia tą patį, ką jisai. O jei bet kuris kitas vyrukas jo merginai jaučia tą patį, anksčiau ar vėliau pamėgins ją atimti. Ir kuo labiau stengsis, tuo labiau tikėtina, kad jam pavyks. Tokios įsimylėjusio, bet nesaugumo kamuojamo vyruko mintys.

Ar įsimylėjusios merginos jaučia tą patį savo vaikinams? Manau, kad taip.

VIENIŠIUS PATARIA:

1. Ne visi vyrukai blogi.

2. Kai kurie vyrukai visiškai nepritaria kitų vyrukų elgesiui.

3. Vyrų draugystė – keistas, ne visada suprantamas dalykas.

4. Kai kurie vyrai tiesiog linkę į neištikimybę. Jūs dėl to nekalta.

5. Tikėkite žmonių gerumu, bet nepraraskite budrumo.

PABAIGA

Sėdęs rašyti paskutinio straipsnio, nepaprastai susijaudinau. Suvokiau, kaip ilgėsiuos paties rašymo, džiaugsmo, kurį dėl to patyriau (draugai dažnai juokdavosi iš manęs), žinojimo, kad mano straipsnius skaito daugybė žmonių, ir, neneigsiu, pamaloninto ego, kas savaitę matant savo veidą laikraščio puslapyje (nors nuotrauka buvo klaiki). Šlakstydamas ašaromis kompiuterio klaviatūrą (na, buvo ne visai taip, bet jūs tikriausiai įsivaizduojate, kaip), nutariau pasidalyti per dvejus metus įgyta patirtimi. Dvidešimt šeštą mėnesį būdamas vienišas, parašiau štai ką:

„Nesvarbu, kaip susipažįstate su patinkančiu žmogumi. Tiesiog sudarykite didžiausias galimybes tam nutikti, o geriausia tai padaryti – liautis baimintis, jog būsite atstumta. Tai svarbiausia mano išmokta pamoka. Beveik visi žmonės, ir vyrai, ir moterys, per daug baiminasi būti atstumti. Vyrukai, atsiminkite, nėra taisyklių, nusakančių, kur, kada ar kaip pakviesti merginą į pasimatymą. Jei norite tai padaryti, tiesiog pakvieskit. Jei ji atsisako, nieko baisaus. Verčiau pabandyti ir nudegti, nei nebandyti išvis. Šiaip ar taip, smagu. Merginos, nesistenkite pakeisti vyro mąstymo. Kad ir kaip klaikiai tai skambėtų, jei vyras elgiasi šaltai, dažniausiai kaltas netikęs jo gyvenimo tarpsnis, o ne jūs. Nebarkite savęs. Neverta. Tiesiog toliau smagiai gyvenkite, maloniai elkitės su žmonėmis ir galų gale išlošite. Merginos ir vyrukai, būkite sąžiningi, neapgaudinėkite ir nemeluokite. Neverta.“

Pradžios pabaiga

Dvidešimt šešis mėnesius turėdamas kas savaitę rašyti straipsnius, tikėjausi ilgai būti vienišas. Mąsčiau, kaip susipažinti su merginomis, kodėl turėčiau susipažinti su jomis, kodėl neturėčiau, kaip susipažinti su ne tomis merginomis, kaip susipažinti su Ta Vienintele, kur turėčiau su ja susipažinti, kodėl su ja nesusipažįstu ir pagaliau – kodėl turėčiau liautis mėginęs su ja susipažinti.

Paskutinė mintis man kilo netrukus po to, kai buvo atsisakyta skilties. Tada buvau vienišas (atsiprašau tų, kurios tai perskaičiusios pamanė, kad bus kitaip – galėjau suklaidinti, kad beveik dvejus metus rašytų istorijų apie vyrų ir moterų santykius pabaiga būtų graži) ir pasijutau blogai, nesutikęs Tos Vienintelės po viso to galvojimo, kalbėjimo, rašymo, susitikinėjimų, supažindinimų ir panašiai. Tai kada tai įvyks? Ką dar galiu padaryti? Kur ją rasti? Neturėjau supratimo.

Nesigailėjau savęs ir per daug nedramatizavau padėties. Tikrai nežinojau, kur ir kaip sutiksiu merginą, su kuria norėsiu praleisti visą likusį gyvenimą. Todėl tyčia lioviausi mėginęs. Pamaniau sau – na gerai, iki šiol nepadarei nieko doro, tad gali atsipalaiduoti ir atsiduoti Dievo valiai. Pripažink, jog tai priklauso ne nuo tavęs. Gūžtelėjau pečiais ir tiesiog nusprendžiau gyventi toliau ir linksmintis. Laimė, man tai buvo nesunku, nes darbas sekėsi daug geriau, turėjau daugybę draugų, buvo vasara ir ketinau smagiai praleisti laiką. Gyvenimas apskritai buvo puikus.

Ir tuomet atsitiko šis tas, ko visai nesitikėjau.

Rugpjūčio pabaigoje, praėjus beveik dviem mėnesiams po to, kai nebeliko mano skilties, dalyvavau vestuvėse. Ten buvo daug mano draugų, žmonių, su kuriais nebuvau susiėjęs keletą metų, tad savaitgalis žadėjo būti šaunus. Buvau labai laimingas, ir tai, kad buvau vienas iš nedaugelio vestuvėse dalyvaujančių vienišių, manęs nė kiek netrikdė.

Penktadienį prieš vestuves, jos turėjo įvykti savaitgalį, su plačia šypsena veide, pakiliai nusiteikęs, nuėjau į alinę, kur visi rinkosi šventės išvakarėse, ir ten pamačiau nepažįstamą merginą. Dar nė neprabilus tarp mudviejų užsimezgė ryšys. Į plačias lankas nesileisiu.

Šarlotė pasakytų, kad aš su ja nesikalbėjau iki vėlyvo sekmadienio vakaro ir kad ledus pralaužė tik atsitiktinis mūsų susidūrimas šokių aikštelėje. Visa tai tiesa. Tačiau susitikimas nebuvo atsitiktinis. Esu neblogas šokėjas ir kadangi mūsų niekas nesupažindino, žinojau, jog tą dieną vis tiek susipažinsime. Tiesiog jaučiau, kad man dabar tinkamas metas, ir laukiau tinkamos akimirkos.

Na, bet po to mudu labai greitai tapome artimi, ir aš atradau tai, ko nebeieškojau.

Patys žinote, kaip ta patirtis paveikė knygos rašymą, nes vos sutikęs Šarlotę, ėmiau daug geriau suvokti, kas tuos dvejus su puse metų dėjosi mano galvoje ir gyvenime, kaip aš pasikeičiau, suaugau ir ką sužinojau apie save ir pasaulį. Staiga man paaiškėjo, kad kelionė nuo išsiskyrimo su mergina Y. iki susitikimo su Šarlote nebuvo beprasmė. Supratau, kas vyko, o dar svarbiau – kaip vyko. Ir tapau optimistu. Dabar tikiu laiminga pabaiga.

Svarbiausia pamoka: jei esate vienišas ilgesnį laiką (ilgiau, nei norėtumėte), liaukitės dėl to nerimauti ir sutelkite dėmesį į ką nors kita – tiesiog džiaukitės gyvenimu. Tuomet, vos pasijusite laimingas ir imsite gerai jaustis vienišas, galite sulaukti netikėtumų, susijusių su širdutėmis ir varpeliais.

Negana to, sutikau Šarlotę tinkamu metu (jau ilgai buvau vienišas) ir neberašiau straipsnių. Atslūgus įtampai, nebemąsčiau apie vienatvę apskritai, nebesukau galvos, kodėl kiekvieną savaitę esu vienišas (patikėkite, rašyti straipsnius laikraštyje buvo smagu, bet ilgainiui ėmė varginti).

Taigi viskas stojo į vietas, ir aš buvau pasirengęs lemtingai pažinčiai – buvau patenkintas gyvenimu, nejutau jokio spaudimo, ir panašiai. Bet yra dar vienas veiksnys, kuriam negali daryti jokios įtakos pasiruošimas ar išmintis. Tai sėkmė. Gryna, paprasta sėkmė. Man tikrai be galo pasisekė, kad Šarlotė apskritai pasirodė. Be jokių mano pastangų. Ji tiesiog pasirodė dėl man nenuspėjamų, nevaldomų ir nesuprantamų priežasčių.

Aišku, nesigiriu atskleidęs paslaptį, kaip surasti savo žmogų, nes negaliu užtikrinti, kad visiems pasiseks taip, kaip man, jei nutars klausyti mano patarimo ir elgtis kaip aš. Nė vienas mūsų negali daryti įtakos sėkmei, o juk visi trokštame laimingos pabaigos. Aš tegalėjau tinkamai elgtis tam žmogui pasirodžius. Buvau tam pasiruošęs.

Šitai, manau, gali padaryti kiekvienas – atsirasti tinkamoje vietoje tinkamu laiku ir viltis, kad laimė tiesiog susideda iš pasirengimo ir progos. Tikiuosi, ši knyga jums padės.

B.

Be abejo, jums knieti sužinoti, kaip baigėsi B. Na, kai buvau vienišas, jis suviliojo daugybę merginų. Ir pirmuosius mėnesius man susipažinus su Šarlote jis tebesielgė savaip.

Bet paskui liovėsi. Ne dėl kokios konkrečios priežasties ar merginos. Tiesiog nebenorėjo taip elgtis. Ne, jis dar nesutiko savo merginos, bet vis labiau artinasi laikas, kai bus tam pasirengęs. Paklaustas, kas jam darosi, B. atsakė nežinąs pats. Dabar jis toks, koks buvau aš, kai lioviausi rašyti straipsnius, bet dar nebuvau sutikęs Šarlotės, – išgyvena tarpsnį, kurį suvoki tik jam pasibaigus.

Esu tikras, jog vieną dieną jam taip nutiks.

Keletas žodžių merginoms,

kurioms įgriso būti vienišoms

Jei ilgokai esate vieniša ir nerandate To Vienintelio, gal jūs tam tiesiog nepasiruošusi. Jei apmąsčiusi savo gyvenimą nutarsite, kad jums trūksta tik vyruko, be abejonės, nesate pasirengusi. Prieš surasdama savo žmogų, turite jausti pasitenkinimą savimi.

Turite mokytis mylėti save, kol jūsų dar niekas nepamilo. Žinau, kad skamba nekaip, bet ši taisyklė galioja ir vyrams, ir moterims. Jokia knyga to nepadarys už jus, tik nukreips tinkama linkme. Meilė sau kyla iš susitaikymo su savimi. Esate tokia, kokia esate, ir kuo anksčiau su tuo susitaikysite, tuo bus geriau. Kito pasirinkimo nėra.

Aišku, jei nesate savimi patenkinta, keiskitės. Keiskite darbą, plaukų spalvą ar net figūrą. Bet jei jums nepatinka tai, ko negalite pakeisti, baikite dėl to nerimauti, nes kuo ilgiau jausitės nelaiminga, tuo ilgiau tokia būsite. Tad susitaikykite su tuo ir priimkite save tokią, kokia esate. Valdykite padėtį.

Jei žmogus jus mylės, o jūs savęs nemylėsite, pasitikėjimo savimi stoka vers jus nepasitikėti juo ar jo jausmais, o tai kelia didelį pavojų meilei. Tad gerbkite ir mylėkite save, nes kitam žmogui bus sunku jus mylėti, jei pati savęs nepamilsite.

Ir atminkite – pasitikėjimas savimi yra patrauklus ir teikia pasitenkinimą. Atrodykite pasitikinti savimi, ir tokia būsite. Jei neišvengiama, vaidinkite tokią, kol iš tiesų tokia tapsite.

Jei vis sutinkate blogus vaikinus arba susiduriate su tokiais, kurie jums netinka dėl kitų priežasčių, tuomet keistis reikia jums. Pirmiausia pažvelkite į save ir užduokite sau keletą klausimų, pavyzdžiui: ar žinote, ko norite iš to vyruko? Kur sutinkate tuos netikusius vyrukus? Jei, tarkim, klubuose, ką vilkėdama ten einate? Į kokius klubus vaikštote? Ar prisigeriate ten nuėjusi? Jei taip, pamąstykite: ar priimate svarbų sprendimą – pavyzdžiui, nusipirkti naują automobilį ar namą, mesti darbą ar net emigruoti – išmaukusi butelį vyno, porą stikliukų degtinės ir „Red Bull“? Žinoma, ne. Tad kodėl būdama tokios būsenos einate į klubą dairytis vyro?

Juk skirtumo nėra.

Daugelis susiduria su netinkamu žmogumi – beveik visiems taip yra buvę – per daug apsvaigę, kad suvoktų, jog tai klaida, ir pabudę gailisi. Nenuostabu, kad taip besielgiančios merginos nieko nesusiranda! Taigi turėdama galvoje, kad klubas nėra pati tinkamiausia vieta santykiams megzti, liaukitės ten ieškoti vyrukų. Linksminkitės su draugais ir džiaukitės nesidairydama į vyrukus. Įkaušusios merginos tikrai nėra jiems patrauklios.

Kuo daugiau tokių klausimų sau užduosite, tuo daugiau sužinosite apie save ir galimybes pasikeisti. Bet atsiminkite ir tai: su netinkamais vyrukais praleistas laikas nenuėjo veltui, jei jūs iš to pasimokėte. Nepasimokiusi vėl kartosite tas pačias klaidas ir niekad nerasite laimės.

Kelios merginos sakė gerai nežinančios, ko iš vyrų nori, bet žinančios, ko nenori. Jei esate iš tokių (jei ir nesate, tai mano patarimai vis tiek gali praversti), vienoje lapo pusėje susirašykite viską, ko nenorite, kitoje – tai, ko iš tiesų norite. Pavyzdžiui, jei nenorite vaikino, kuris prisigertų penkiskart per savaitę, tai kitoje pusėje parašykite, kad norite geriančio saikingai. Arba jei nenorite nedėmesingo, kitoje pusėje parašykite, kad norite dėmesingo ir malonaus.

Akcentuokite teigiamus, o ne neigiamus vyruko bruožus. Toks požiūris padės jums judėti pirmyn. Surašykite, kokio vyro norite, ir paslėpkite lapą. Jūsų mintys bus išsakytos, o protas praskaidrės. Dabar, pasirodžius Tam Vieninteliam, būsite pasirengusi.

Nesikeiskite dėl vyro ir nesitikėkite, kad jis keisis dėl jūsų. Kalbu ne apie tokius dalykus kaip plaukai, drabužiai ar tvarkingumas (daugumai vyrų tuo reikia pasirūpinti, bent jau man taip buvo). Kalbu apie elgesį, draugus ir kita – apie jūsų asmenybę. Jei jaučiate, kad norite jį pakeisti arba kad vyras stengiasi pakeisti jus, meskite jį.

Neleiskite vyrui bjauriai su jumis elgtis. Jei jis su jumis elgiasi blogai, paklauskite savęs, kaip jaustumėtės, jei taip nutiktų jūsų dukteriai, seseriai ar geriausiai draugei. Įsivaizduokite, kad esate savo pačios motina ir žinote, koks jis jums bjaurus. Kaip jaustumėtės?

Apsvarstykite savo nuostatas. Pavyzdžiui, užuot nutarusi „nemiegoti su vyruku per pirmą pasimatymą“, nuspręskite „miegoti su juo tik po keturių pasimatymų ir tik palankiai susiklosčius aplinkybėms“. Nevartokite žodžių „nedaryti“, „negalima“. Visada būkite gerai nusiteikusi.

Na, ir istorija. Mano draugas buvo vienišas ir su niekuo nesusitikinėjo dvejus metus. Jis nedėjo jokių pastangų susipažinti su merginomis. Taip elgėsi, nes buvo nepatenkintas gyvenimu ir dėl to nepasirengęs rimtiems santykiams. Po poros metų jis pasikeitė, ėmė džiaugtis gyvenimu. Jis nutarė, kad nori susipažinti su mergina, užsiregistravo pažinčių portale ir per savaitgalį nuėjo į keturis pasimatymus (penktadienio vakarą, šeštadienį per pietus, šeštadienio vakarą ir sekmadienį per pietus). Jam nepatiko nė viena mergina. Pirmadienio rytą jo biure atsirado nauja darbuotoja. Spėkit, kas įvyko? Po aštuoniolikos mėnesių jiedu nusipirko namą.

Visa tai rodo, kad jei norite rimtų santykių, turite būti stipri dvasiškai, fiziškai ir išmanyti technologijas: mylėti save, neatsitverti nuo pasaulio ir nepamiršti, kad internetinės pažintys yra greičiausias būdas susipažinti.

Tad ištieskite likimui pagalbos ranką ir laukite nuostabių pokyčių.

Išvados – trumpai apie paslaptis

Dabar jau perskaitėte visas čia sudėtas istorijas apie vyrų ir moterų santykius ir žinote mano nuomonę apie kiekvieną jų. Tikiuosi, jums palengvėjo perskaičius apie žmones, kurie padarė baisesnių klaidų nei jūs, ir sužinojus, jog yra ir gerų vyrukų, nors kai kurie iš mūsų – kiaulės.

Tikiuosi, vis dar manote, jog būti vienišam labai smagu. Jūs sugebate pralinksminti kitus ir esate mylima draugų ir neturėdama šalia vyro. Vienišiaus gyvenimas nuostabus. Tai jūsų galimybė susipažinti ir susitikinėti su tiek vyrų, kiek norite, linksmintis, daryti klaidas, juoktis ir mokytis iš jų, kol galų gale suvoksite, kokio žmogaus norite ir ko jums iš jo reikia.

Tad baigdamas pateiksiu svarbiausias šios knygos mintis:

1. Būkite savanaudė – nekelkite kitų žmonių laimės aukščiau savosios, nebent tai jūsų vaikai.

2. Nesitaikstykite, jei vyras blogai su jumis elgiasi.

3. Neleiskite, kad santykiai prasidėtų nesėkmingai – būkite savimi nuo pat pradžių.

4. Nėra visiems tinkamų taisyklių, reglamentuojančių vyrų ir moterų santykius. Visi žmonės skirtingi. Susikurkite savas taisykles.

5. Viena buvimo vienišu pranašumų – tai galimybė klysti. Stenkitės mokytis iš klaidų ir niekad dėl jų nesigėdykite. Ir būkite kantrūs – Roma buvo pastatyta ne per dieną.

6. Kliaukitės sveiku protu, savimi ir nuojauta. Jie ir jūs esate daug galingesni, nei jums atrodo.

Ačiū, kad skaitėte, ir sėkmės.

Priedas A

KELETAS ŽODŽIŲ NUO ŠARLOTĖS

Prieš porą metų sena universiteto laikų kambario draugė Pipa surengė sužadėtuvių vakarėlį, į kurį pakvietė ir mane, nors žinojo, kad aš nieko iš ten dalyvausiančių žmonių nepažįstu. Jos sužadėtinis Oli pasikvietė daug draugų, tarp kurių buvo pora vienišių. Bet taip jau išėjo, kad jie nepasirodė. Aišku, tai nekliudė laimingai saldžiajai porelei pasirūpinti vargše vieniša drauge. „Ak, su kuo gi mums ją supažindinus? – svarstė jie. – Miela mergina, bet jai vis pasitaiko blogi vaikinai. Supažindinkime ją su kuriuo nors iš Oli draugų! Su Džonu! Hmm, gal ne, jis gyvena ne Londone. Su Marku? Jis turbūt jai per žemas. Hamfriu? Taip, turbūt tiks Hamfris!“

Hamfris?

Tikrai?

Ar dar kas nors turi tokį vardą? Aš ir pati kilusi iš šeimos, kurios narių vardai juokingi – mano tėvai yra Peteris ir Paiper, o pavardė Kokiai, bet Hamfris? Koks keistas vardas. Draugai man patarė užmesti akį į trečiadieninį London Lite numerį ir Hamfrio skiltyje pamatyti nuotrauką. Reikėjo pasakyti jiems, ar noriu būti su juo supažindinta.

Po poros dienų visiškai užmiršau nusipirkti tą laikraštį, bet buvau tokia susijaudinusi, kai jie man jį išgyrė, kad paprašiau kambario draugės nupirkti laikraštį pakeliui iš darbo (aš jau buvau grįžusi, lijo, o aš nesijaučiau tokia beviltiška). Tad Sunita parnešė šlapią laikraštį, ir mes ėmėm greit versti puslapius, ieškodamos Hamfrio Hanterio skilties. Štai ji. Sunita pasakė: „Oho, jis gerai atrodo.“ Aš nutariau tiesiog užversti puslapį ir toliau žiūrėti televizorių, nes tikrovė neatitiko mano įsivaizdavimo, ir aš nusivyliau (nuotrauka buvo baisi – dar fotografuojamas Hamfris paprašė spausdinti bet kurią, tik ne šitą nuotrauką. Šikniai). Sunita manė, kad vis tiek reikėtų su juo susipažinti, bet aš nebenorėjau dar labiau nusivilti. Be to, jis rašė apie vyrų ir moterų santykius. Kas jis toks – vyriškasis Kerės Bredšou atitikmuo? Mačiau užtektinai Sekso ir miesto serijų, tad nenorėjau, kad mūsų pasimatymo smulkmenas sužinotų visas Londonas. Kokia nesąmonė! Ir su kieka merginų jis susitikinėjo? Aišku, jis neieško Tos Vienintelės. Kaip rašyti apie vyrų ir moterų santykius, jei nesi vienišas? Padariusi tokias išvadas nusprendžiau eiti linksmintis su draugais, o ne į pasimatymą su Hamfriu.

Per penkiolika mėnesių nuėjau į kelis nevykusius pasimatymus, ir Oli ir Pipa susituokė. Vis galvodavau apie Hamfrį Hanterį ir svarstydavau, ar nereikėjo nueiti į pasimatymą su juo. Dabar jau buvau galutinai apsisprendusi susipažinti. Išvakarėse viena sėdau į traukinį, o Pipa susitarė, kad fotografas paims mane į alinę, kur vyko priešvestuvinis vakarėlis. Pagaliau atėjo Hamfris Hanteris. Pipa iškart parodė į jį pirštu: „Tai Hamfris, su kuriuo norėjom tave supažindinti.“

Ak, pamaniau. O paskui – oi.

Kaip sakoma senoje pieno produktų reklamoje: atsargiai, atsargiai, Hamfris tuoj bus čia... ir jis pasirodė. Sugebėjau atsisėsti prie to paties stalo kaip ir jis, nors jis nepratarė man nė žodžio (o tarp mūsų sėdėjo tik vienas žmogus). Tačiau kažkas vyko.

Kitą rytą Sunita, nors ir nėjo į vestuves, susitiko su manimi, nes buvo švenčiama jos gimtajame miestelyje, ir aš papasakojau jai viską apie Hamfrį Hanterį, apie savo nuojautą ir tai, kad jis visai ne toks kaip nuotraukoje. Aukštas, maloniai besišypsantis, jo gražios akys ir neįtikėtinai žemas balsas. Dar nebuvau su juo nė kalbėjusi, o jau taip apie jį galvojau. Sunita buvo nepatikli: ji dvejus metus nagrinėjo mano vyrukus ir santykius, iš kurių nieko neišėjo, nes aš visuomet siekiau vyrukų, kurių žinojau negausianti. Bet likus dviem savaitėms iki draugų vestuvių pasikeičiau. Nutariau mesti visas tas kvailystes, nebeskaudinti savęs ir atsikratyti vyrukų, kurie džiaugdavosi naudodamiesi nežinančia ko nori mergina. Man jau buvo gana. Nenusipelniau tokio elgesio. Žinojau, kad vieną dieną sutiksiu žmogų, kuris mane mylės tokią, kokia esu, ir nesistengs manęs keisti. Turėjau išvyti tuos vyrus iš savo gyvenimo. Taip ir padariau.

Tiesa, kad kai atsikratęs visų blogybių, supranti, ko nori, ir imi gerbti save, sulauki atpildo. Atpildo gali tekti palaukti, o gali sulaukti jo greitai kaip aš – po dviejų savaičių. Jis ateina tada, kai esi pasiruošęs.

Taigi per vestuvių šventę, bažnyčioje, geriant, pietaujant ir šokant ponas Hamfris Hanteris su manimi nekalbėjo (nors žinojo, kad atėjau visiškai viena ir nieko nepažįstu). Nusišypsojo vieną kartą, tik tiek. Dar vakar reikėjo suprasti, kad aš jam nepatinku. Bet kodėl jis atsidurdavo šokių aikštelėje, kai ten būdavau ir aš? Kodėl nenuleisdavo nuo manęs akių? Ir kodėl tiesiog nepasikalbėjo su manimi?

Galų gale jis gavo mane paprastai: vyrukas, su kuriuo šokau, per daug mane suko ratu, ir aš atsidūriau Hamfrio glėbyje. Kibirkštys, nesveikas drugelių plasnojimas pilve, nutirpę keliai, – viskas buvo taip romantiška. Kai lauke pasibučiavome, pasirodė jaunikis, nusišlapino visai šalia mūsų ir girtas sumurmėjo: „Prieš šešias savaites nuspėjau, kad tai įvyks.“

Taip ir įvyko. Hamfris dabar yra mano vaikinas ir geriausias draugas. Mes vienas kitą gerbiame, mylime, nesistengiame vienas kito pakeisti ir apskritai mums smagu. Praėjus vos dviem mėnesiams po to, kai mūsų akys susitiko, mudu dviem savaitėms išvykome atostogauti į Antigvą, ir abu nusigandome. Kai užsisakėme kelionę, mes net „oficialiai“ nebuvome pora. Nerimavau, kad galiu jį išgąsdinti tokiu pasiūlymu, bet Hamfris norėjo keliauti, ir tai man buvo tikras išbandymas. Visos išvykos su draugais, o ne šeimos nariais man baigdavosi prastai. Bet su Hamfriu buvo puiku, nors kelionės pradžioje apsinuodijau maistu.

Kartais klausiu savęs, ar būtume tapę pora, jei būtume susipažinę po sužadėtuvių vakarėlio. Nemanau. Tada nė vienas mūsų nebuvo pasirengęs rimtiems santykiams, abu turėjome bagažo ir abiem reikėjo šio to išmokti iš kitų žmonių. Visa tai įrodo, kad kai žmonės atsikrato bagažo ir išmoksta pamokas, likimas ar kita jėga randa kaip juos suvesti. Kas būtų buvę, jei būčiau pabijojusi viena eiti į vestuves? Ar Hamfris Hanteris ir aš būtume kada nors susitikę? Gal ir ne. Štai kodėl vienišam žmogui yra svarbu drąsiai siekti to, ko trokšta. Kažkur skaičiau, kad devyniasdešimt procentų gyvenimo įvykių nulemia mūsų sprendimai. Tad gali būti, kad patys kuriame savo likimą. Turite pažvelgti į save ir sužinoti, ko iš tiesų reikia, kad būtumėte laiminga. Taip pat supratau, kad reikia atsikratyti visos praeities ir gyventi šia diena, džiaugtis kiekviena akimirka ir nešvaistyti laiko savanaudžiams vyrukams, kurie – giliai širdyje žinote – jums netinka. O svarbiausia – nepraraskite savigarbos.

Hamfris turi dvi seseris, kurias be galo myli, tad aš žinau, kaip jis gerbia moteris, o viskas, ką rašė šioje knygoje, yra tiesa – vyrų požiūris nėra toks sudėtingas, kaip mes, merginos, manome. Gana nemalonu skaityti kai kuriuos pasakojimus, nes ir man yra tekę patirti panašių išgyvenimų. Tačiau, manau, verta žinoti, kas gali nutikti kitiems, kol dar nevėlu. Tada galima pagalvoti, kaip pasielgtume, jais dėti.

Tiesą sakant, apmaudu, kad ši knyga pasirodė tik dabar. Aš nekenčiau bendrauti su vyrais, jau pati mintis kėlė šleikštulį. Man nelabai sekėsi – kaskart linksmindavausi su vaikinais, kuriuos sutikdavau tamsiame klube, o dienos šviesoje jie pasirodydavo esą atstumiantys. Man stigo pasitikėjimo savimi susitikinėti su patinkančiais vaikinais, pernelyg jaudindavausi, patiksiu jiems ar ne, ir negalėdavau pakęsti laukimo, kada jie man atsiųs žinutę ir pakvies į pasimatymą. Šios knygos patarimai būtų labai pravertę.

Visuomet maniau, kad kuo daugiau vaikinų sutiksi, tuo aiškiau suprasi, ko iš tiesų reikia. O ilgiau pabūti vienišai irgi labai svarbu. Mums visiems reikia pažinti save, kad suprastume, kas daro mus laimingus. Pažįstu porą merginų, kurios sulaukusios dvidešimt penkerių metų išsiskyrė su vaikinais ir ėmė panikuoti liksiančios vienišos, todėl labai greit susirado kitus, visai nemąstydamos, kodėl žlugo ankstesnės draugystės. Galiausiai jos liko nusivylusios ir klausė savęs, kodėl nesutinka To Vienintelio. Mano patarimas toks – neskubinti įvykių ir pasistengti suprasti, ko jums iš tiesų reikia – net jei reikia palaukti To Vienintelio.

Kai kurios merginos yra paviršutiniškos, susikūrusios nepasiekiamą idealą, su kuriuo mintyse nori susitikinėti, bet kartais reikia vyrą pažinti, o tada vertinti. Atsiradus Tam Vieninteliam, nebus svarbu, ar jis perka jums gėlių (Hamfris nupirko man gėlių tik po metų), dėvi rusvai žalsvas kelnes, kojines ar avi sandalais. Svarbiausia, kaip su juo jaučiatės.

Jei jūsų draugai nori supažindinti su savo mielu draugu, nesvarbu, koks jo vardas, neieškokite jo iš anksto ir nevertinkite vien pagal prastą nuotrauką. Tiesiog siekite jo.

Priedas B

SANTYKIAI SU VYRAIS

Ieškodamas medžiagos šiai knygai, begalei merginų uždaviau tokį klausimą: „Kas santykiuose su vyrais jus erzina labiausiai?“ Norėjau žinoti, kas labiausiai jaudina, erzina, pykdo ar trikdo merginas. Daugelis problemų, remiantis čia gautais atsakymais, jau aptartos. Bet yra dar viena: santykiai su vyrais. Todėl toliau pateikiu dvidešimt penkis geriausius atsakymus į klausimą: „Kas santykiuose su vyrais jus erzina labiausiai?“ ir savo komentarus.

Vieni atsakymai taikytini visiems vyrams, man irgi. Kiti apibūdina konkretų vyrą.

Taigi išvardiju dvidešimt penkias dažniausias bėdas, susijusias su vyrais...

1. Jie įsitikinę, kad namų fėjos (t. y. moterys) turi plauti visus indus, skalbti drabužius, išnešti šiukšles ir šaldytuvą prikrauti maisto.

Ta, kuri tai parašė, turi dar sykį pamąstyti, kaip valdomas namų ūkis. Rodos, ji nesupranta, kad vyrams nesunku atlikti savą namų ruošos darbų dalį. Sunkumų kyla, kai jiems sakoma, jog ką nors darome ne taip. Plauname indus per šaltame vandenyje, blogai sulankstome drabužius ar nupirkome ne tuos makaronus – jei mums sakoma, kad ką nors darome blogai, nebenorime to daryti išvis. Arba mums apskritai nieko nebesinori daryti. Viena vertus, yra daug merginų, kurioms sunku pripažinti, kad pačios ne viską daro gerai (prisipažinkit), o kita vertus, yra vyrų, nemėgstančių, kad su jais būtų elgiamasi kaip su antrarūšiais padarais, kai kalba sukasi apie namų ūkį (juk mes nebe vaikai). Dabar dvidešimt pirmas amžius, tad mielai atliksime savo darbus ir dar daugiau. Mergina su savo vyruku turėtų susitarti: ji nesielgs su juo kaip su prastu darbuotoju, o jis daugiau dirbs namuose.

2. Jie tikisi būti pagirti už menką darbą, nors jam atlikti sugaišo marias laiko.

Taip, tikrai tikimės. Nes yra trys dalykai, kurių gauti iš merginų norime daugiau nei bet ko kita: sekso, pagyrimų ir valgio. Jei sugebėsite visa tai duoti, jūsų gyvenimo draugas bus laimingas.

3. Jie neužuodžia nemalonaus savo kūno kvapo, perpildytų šiukšliadėžių, užsikimšusių kriauklių, bet jų uoslė tampa aštresnė nei policijos šuns, kai orkaitėje kepa kepsnys.

Yra kvapų, į kuriuos vyrai nereaguoja. Mes išmesim šiukšles, jei smirda. Atkimšime kriauklę, jei paprašysite. Bet nekreipiame dėmesio į nosį riečiančią smarvę. Mūsų uoslė šiuo atveju ne tokia jautri. Tai tiesiog biologija.

Tačiau užuodę kepsnį labai susijaudiname. Štai kodėl teisingas senas posakis, kad kelias į vyro širdį veda per skrandį. Džiaugiamės, jei pagaminate ypač skanų patiekalą. Jūs irgi turėtumėte džiaugtis – jei dar nesate mūsų širdyje, netrukus ten atsidursite.

4. Jie tuoj pat ima siūlyti patarimus, kai mes tiesiog norime būti išgirstos – jie, rodos, nesupranta, ko dejuojame.

Esu girdėjęs šį skundą tiek iš vyrų, tiek iš moterų, tad žinau, kad ne visada kalti vien vyrai. Tiesą sakant, taip yra buvę ir man pačiam bendraujant su merginomis, todėl žinau, kaip erzina, kai kalbi tik tu vienas, ir viskas, ko tau reikia – būti išklausytam. Tiesiai rėžkite pašnekovui, kad norite tik nuleisti garą ir išlieti širdį. Pasakykite, kad jums nereikia patarimo, kad norite tik išsikalbėti, būti išklausytas ir tikitės, jog kitą kartą žmogus tai prisimins.

Jei žmogus puolė patarinėti, atsiminkite, kad nori jums padėti. Vadinasi, jam rūpite.

5. Jie nesugeba numatyti, kas bus po savaitės, organizuoti atostogų ar pasilinksminimų.

Nesąmonė. Vyrai daugiau mąsto apie dabartį, bet mes irgi mėgstame planuoti ir žiūrėti į priekį. Ta, kuri tai parašė, turėtų visa tai planuoti kitaip – drauge su vyru, kuriuo skundžiasi. Nespauskite jo liepdama tuoj pat suplanuoti būsimas linksmybes. Vyrai nemėgsta atsidurti keblioje padėtyje. Jei mergina spaudžia, nieko gero neišeina. Planuokite kartu. Drauge pirkite žurnalus ar naršykite internetu. Kad ir ką darytumėte, darykite kartu.

Ir liaukitės dejuoti, nes jūsų požiūris neteisingas. Užuot skundusis, kad jums tenka spręsti, kur vyksite atostogauti, verčiau sutelkite dėmesį į jūsų santykių pranašumus. Ar jis jus apgaudinėja? Ne. Ar jis malonus ir sąžiningas? Taip. Ar jis pritaria atostogų planams? Taip. Ar tai reiškia, kad galite vykti kur norite be ginčų? Taip. Rimtai, baikite dejuoti. Dabar pat. Jūs – laiminga moteris.

6. Jie neatsimena gimtadienių, jubiliejų ir nesirūpina jų šventimu.

Kol mano draugai dar buvo nesusitupėję ir vieniši, visada galėjau pasakyti, kurie turi merginas, o kurie ne. Kaip? Paprastai – tie, kurie turėjo merginas, dovanodavo man gimtadienio atvirukus, kartais ir dovanas, o vienišiai ateidavo tuščiomis rankomis. Ar mane tai erzino? Aišku, ne. Taip jau yra, kad vyrai neperka vieni kitiems gimtadienio atvirukų. Mes nesitikime ir jų gauti. Bet kai vyrukas turi merginą, mes jų gauname, tai irgi gražu. Mes tai vertiname. Bet jei draugas mums nepadovanoja atviruko, nesukame dėl to galvos. Žinoma, smagu kur nors nueiti atšvęsti gimtadienio ir tikimės, kad draugai bus kartu, bet pakanka poros butelių, nesitikime nieko daugiau. Taigi jei besiskundžianti mergina draugauja su vyru, užmirštančiu jų šventes ar jos gimtadienį, galbūt jo elgesys išduoda, kaip jis jaučiasi. Juk veiksmai pasako daugiau nei žodžiai.

7. Jie painioja mūsų draugų vaikų/partnerių vardus, net tų, kuriuos pažįsta.

Kai kurie vyrai tiesiog nesugeba prisiminti vardų. Tai nieko baisaus. Daug svarbiau, ką jūsų draugai ir jų vaikai bei partneriai mano apie vyruką ir kaip jis su jais sutaria. Jei jis jiems patinka ir jie gerai sutaria, argi taip svarbu, kad jam nesiseka prisiminti vardų? Ar svarbiau, kad jis prisimintų menkiausias smulkmenas, bet būtų nykus? Aišku, ne. Neieškokite priekabių. Daugiau dėmesio kreipkite į gerąsias vyruko savybes.

8. Jis nenori eiti miegoti, vis žiūri televizorių ar lindi internete.

Jei tai tikrai jus erzina, nurodykite priežastį, dėl kurios reikia eiti į lovą. Suprantate, apie ką kalbu.

9. Jis serga vyrų „gripu“ ir begėdiškai apsimeta sergąs.

Ar žinote, kad tai hipochondrija? Tikrai žinote? Ne, nežinote. Juk gripas gali lengvai paguldyti savaitei į patalą. Negalite žinoti, nes pati nesergate. Tad nutilkite ir būkite protinga. Rūpinkitės juo, kai suserga. Jei yra sveikas, jam pačiam visa tai greit atsibos. Tik nesakykite, kad jis neserga, todėl turėtų keltis iš lovos ir dirbti. Tai jį supykdys ir tada jis tikrai susirgs ir niurzgės. Verčiau pasigerinkite jam. Arba tiesiog elkitės taip, kaip norėtumėt, kad su jumis būtų elgiamasi susirgus.

10. Jie leidžia mūsų santaupas juokingai, brangiai technikai.

Taip, technika mums patinka. Taip pat mums patinka turėti geriausią, naujausią techniką, tai mus žavi. Man nereikia gilintis į sudėtingą vyrų psichologiją, kad tai paaiškinčiau. Trumpai tariant, technika yra suaugusiųjų žaislai. Jie mums patinka, todėl kartais išleidžiame jiems pinigus. Retkarčiais – per daug pinigų. Bet, prieš imdama priekaištauti, paskaičiuokite, kiek pati išleidžiate per metus drabužiams, palyginti su tuo, kiek jis išleidžia technikai. Kiek kainavo tie bateliai? Sakot, pirkote per išpardavimą už pusę kainos? O kiek porų įsigijote? Tris? Prisiminkite, kiek kartų per metus vyksta išpardavimai, ir tada susumuokite išlaidas.

11. Jie mėgsta išsišnypšti nosį duše.

Ar esate duše aptikusi daiktinių to įrodymų? Abejoju. Kodėl? Nes dušas veikia taip – vanduo, tekantis iš čiaupo, viską nuplauna į skylę. Tad kodėl jums svarbu, kad retkarčiais jis nusišnypščia duše? Tai smulkmena.

12. Jie visur palieka krūvas smulkių monetų.

Ne taip kaip merginos, mes neturime piniginių monetoms susižerti, todėl tenka jas nešiotis kišenėse, o pilna kišenė smulkiųjų baisiai erzina. Monetos sunkios, žvanga, jomis nepatogu atsiskaityti, už jas retai kada nusipirksi net kavos. Taigi raskime sprendimą. Kodėl nedavus jam kokios dėžutės monetoms mesti? Užtektinai didelės (butelio ar ko nors panašaus). Kai ji prisipildo, eikite į banką (man pačiam labiau patinka monetų svėrimo automatai Sainsbury’s prekybos centruose), iškeiskite monetas į banknotus ir būsite labai maloniai nustebinta. Netikėtai gausite porą šimtų svarų.

13. Jie neturi kantrybės apsipirkinėti, nebent jiems patiems ko nors reikia – tada laksto tarsi apsėsti.

Netiesa. Kartais mums patinka apsipirkimai, jei jaučiamės aktyviais dalyviais – tai yra apsiperkant mūsų nuomonė šį tą reiškia. Bet jei kalbame apie aksesuarų ar moteriškų drabužių pirkimą, tai visos pagalvėlės mums atrodo vienodos, o jūs mums patiksite vilkėdama bet kokį drabužį, jei tik nebūsite panaši į kekšę ar bibliotekininkę. Mes mėgstame pirkti televizorius ir panašius daiktus. Techniką. Leiskite mums tuo užsiimti. Ir neužmirškite, kas tempia į namus pirkinių krepšius.

14. Jie prasėdi tualete ištisas valandas. Ar tai tikrai užima tiek daug laiko?

Tai neužima daug laiko, tai atpalaiduoja. Sėdėti ir keletą minučių ramiai skaityti laikraštį tualete, kur niekas tavęs netrukdo, yra labai malonu. Mums patinka tyla ir ramybė. Ir tiek. Tai nėra didelė paslaptis. Ir nepamirškite, kad tos kelios minutės vienatvės veikia mus kaip vaistas, nes vyrų tualetai daug viešesni nei moterų (prisiminkite, kaip mes šlapinamės).

15. Jie siunčia sunkiai suprantamas žinutes.

Šią bendravimo problemą lengva išspręsti. Jei norite ką nors sužinoti, užduokite paprastų atsakymų („taip“ arba „ne“) reikalaujančius klausimus. Jei vyras blogos nuotaikos ar išsiblaškęs, pavyzdžiui, turi rūpesčių darbe, tikėtina, kad nelabai norės priimti sprendimus ar tuoj pat suteikti jums reikiamą informaciją. Jis sutelkęs dėmesį į darbą, todėl arba užduokite lengvus klausimus, arba atstokite. O jei negaunate atsakymo „taip“ arba „ne“, tai jam arba nerūpi jūsų klausimas, arba jis nežino atsakymo.

16. Jie, rodos, nori susilaužyti kaklą slidinėdami.

Kol rimtai nesusižeidžiame, tikime esą nemirtingi – tai, aišku, pavojinga. O jei sunkiai susižeidžiame ir paskui išgyjame, patikime galį atsigauti po bet kokios nelaimės – tai irgi pavojinga. Taip, tai erzina ir kartais kelia stresą. Bet juk taip gyventi gera? Nuolat išbandyti naujoves, džiaugtis savimi ir susitaikyti su tuo, jog kartais parkrenti ir susižeidi, bet pasiryžti atsikelti ir pasveikti? Taip, šitaip gyventi gera. Tad leiskite vyrams būti vyrais. Aš esu puikus pavyzdys – slidinėdamas siaubingai susižalojau kelį. Po trejų metų (patyręs keturias operacijas) vėl slidinėjau, žaidžiau regbį ir sieninį. Aš kvailas? Tikriausiai. Bet užtat laimingas.

17. Jis laksto automobiliu kaip „Formulės-1“ lenktynininkas, nes tiki, kad niekad nebus pagautas.

Praradę teises ar gavę porą baudų už greičio viršijimą daugelis skaudžiai pasimoko. Bet leiskite mums mokytis iš savo klaidų. Jei vyruko vairavimas jus gąsdina, pasakykite jam tai. Jei jis neklauso, atsisakykite sėdėti šalia, kol jis netampa atsargesnis. Jei ir tai nepadeda, užsiriškite ant akių raištį. Tiesiog užsitikrinkite, kad jei būsite sustabdyti, vyrukas turės rimtą paaiškinimą policijai.

18. Mažai išgėręs jis keturioms valandoms išjungia telefoną ir yra parnešamas namo ketvirtą ryto.

Tai tiesa. Taip atsitinka dažnai. Geriausia susitaikyti, kad mes kartais einame pasilinksminti su bičiuliais ir „nulūžtame“. Jei tai nevyksta pernelyg dažnai (nekenkia darbui ir šeimos gyvenimui), neverta nerimauti. Pasilinksminti kas porą savaičių yra normalu. Jums tereikia valdyti padėtį. Susitaikykite su tuo, kad jis linksminsis iki vėlumos. Neskambinėkite jam kas penkias minutes. Prieš išeinant įspėkite jį, kad būtų gerai, jei pasakytų užtruksiąs, ir užsiimkite savais reikalais. Vyrukas gali pasitenkinti pora bokalų alaus, o gali parsirasti ir trečią ryto. Vyrai dažnai nežino, kiek truks linksmybės. Aš pats, jei esu ne namie ir gerai leidžiu laiką su draugais, nemėgstu žvilgčioti į laikrodį, juk man nenustatyta komendanto valanda. Nesirūpinkite, ką vyrukas veikia. Dauguma jų tauškia nesąmones su draugais, pašiepia vienas kitą, kaip yra pratę nuo senų laikų. Tai nieko blogo. Tad leiskite mums būti vyrais.

19. Jis nekenčia barnių, yra įžeidus.

Mes nelinkę išsakyti savo rūpesčių. Mums tiesiog nelabai sekasi kalbėti apie savo jausmus, todėl neretai kaip stručiai įkišame galvą į smėlį (mėgstame paprastus sprendimus). Jei nenorite, kad taip elgtumės, gražiai paklauskite, kas yra. Nereikalaukite atsakyti, būkite švelni. Iš kai kurių vyrų išgauti tiesą nėra lengva. Tai reikalauja kantrybės ir atsargumo.

20. Jis raugėja ir perdžia garsiai ir su pasididžiavimu.

Tiesa. Bet raugėti ir persti linksma, ir jei to nesuprantate, tai jūsų bėda. Neturite humoro jausmo. Pasijuskite vaiku. Tada jūsų gyvenime bus daug daugiau džiaugsmo. Ar merginos perdžia ir raugėja? Taip. Kai kurioms tai visai gerai sekasi (vardų neminėsiu).

21. Jis niekada nekloja lovos, nes „patalynė turi išsivėdinti“.

Aišku, patalynė turi išsivėdinti. Vyras yra visiškai teisus. Jei norite, kad jis tvarkingai paklotų lovą, neįkyrėkite. Tiesiog nustokite kloti ir žiūrėkite, kas bus, kai jam kas vakarą teks gultis į nepaklotą migį. Manau, netrukus jis ims labiau stengtis. Visai neseniai ši taktika buvo sėkmingai panaudota prieš mane. Prireikė keleto mėnesių, bet galų gale ji pasiteisino, ir aš tapau pareigingu lovos klojėju. Būdamas trisdešimt trejų.

22. Jis neleidžia man rinktis, ką žiūrėsime per televizorių.

Tai irgi tiesa. Vyrukų skonis renkantis televizijos programas geresnis nei merginų, mes tikrai mėgstame žiūrėti tai, kas mums patinka, ypač tiesiogiai transliuojamas sporto varžybas. Mums patinka žiūrėti sporto laidas net per Sky+. Tuo sportas skiriasi nuo tokių serialų kaip Nusivylusios namų šeimininkės ar Liežuvautoja (beje, abu man patinka), kuriuos galima įsirašyti ir pažiūrėti vėliau. Jei jus tikrai labai erzina, kad jis neleidžia rinktis, ką žiūrėti per televizorių, gudraukite.

Ieškokite kompromiso. Pasitelkite į pagalbą moteriškas gudrybes ir žavesį. Vyrus galima apvynioti aplink mažąjį pirštelį daug lengviau, nei manote. Ne, nepasakosiu, kaip tai padaryti, tik pakuždėsiu: dar sykį perskaitykite antrą punktą.

23. Jis dievina savo motiną.

Žinoma, mes dieviname savo motinas. Jos mus pagimdė ir mumis rūpinosi, kai buvome maži. Kad ir kas nutiktų, jos visada mus mylės. Kodėl neturėtume jų dievinti? Ir kas čia blogo? Juk ir merginos tą patį jaučia savo tėvams. Retai merginai nepatinka, kad jos vaikinas labai myli ir gerbia savo motiną. Tai puiku. Be to, manau, kad nenormalu, jei mergina bijo savo vaikino ar vyro motinos. Ar norėtumėte gyventi su vyru, negerbiančiu savo motinos? Vargu.

24. Jie geidžia visų moterų nuogomis kojomis ir didelėmis krūtimis.

Visų pirma, man nepatinka žodis „geidžia“. Atrodo, esame gyvulių banda, negalinti suvaldyti savo instinktų. Bet mums tikrai patinka spoksoti į dailias merginas. Mes – vyrai, todėl tai darome. Ypač vasarą. Neneigiu to. Mes negalime susitvardyti. Tikrai negalime. Tai natūralu, kaip ir būti alkaniems ar pavargusiems. Bet jūsų pakantumas turi turėti ribas. Jei vyrukas, būdamas su jumis, akivaizdžiai spokso į kitas merginas, nereikėtų jo už tai užsipulti, nes tai nepagarbu. O jei jus tai liūdina, pasakykite jam. Esate visiškai teisi, tikėdamasi iš jo geresnio elgesio. Tuo pačiu metu jums reikia susitaikyti, kad visi vyrai žiūri į patrauklias moteris. Mes nieko negalime sau padaryti. Bet reikia jausti saiką. Jei vyras jį praranda, netylėkite, pasakykite jam, kad jums nepatinka jo elgesys.

25. Jie įsitikinę, kad garsenybės ir modeliai yra tobuli iš prigimties.

Ne, taip nėra. Mes dieviname garsias merginas, bet žinome, jog tai iliuzija. Žinome, kad jos išdažytos ir kad tikrovėje yra normalios merginos – bjauraus būdo, švaistūnės arba turinčios daugybę kitokių neigiamų bruožų. Mes žinome, kad tai, ką matome žurnale ir per televizorių, yra iliuzija. Nereikia dėl to nerimauti, nes mes tiesiog mėgaujamės šia iliuzija. Merginos labai nustebtų, jei sužinotų, kaip pagarbiai ir gražiai vyrai atsiliepia apie savo žmonas ir merginas šioms negirdint. Aišku, mums patinka spoksoti į gražių merginų nuotraukas. Bet ar mes mylime tas merginas? Ar norime susieti savo gyvenimus su jomis? Aišku, ne.

Vyro jausmai savo merginai ar žmonai yra tikri. O tai, ką jis jaučia gražioms viršelių merginoms, netikra.

PADĖKA

Dėkoju Carly Cook, Samui Eadesui, Jo Whitfordui ir visiems Headline darbuotojams už tai, kad ėmėsi išleisti mano knygą, ir už tai, kad buvo tokie geranoriški ir kupini energijos.

Ačiū nuostabiajai agentei Rowan Lawton iš PFD, taip pat Lucy Anne Holmes, rašančiai puikias knygas, kad supažindino mane su Rowan.

Ačiū Jane Mulkerrins ir Tracey Blake, deja, jau nebeleidžiamo London Lite redaktorėms, kad spausdino mano straipsnius. Buvo labai smagu bendradarbiauti.

Iš visos širdies dėkoju savo motinai Thea, seserims Reičelei ir Sarai ir svainiui Dave’ui.

Ačiū už pagalbą rašant atskirus knygos skyrius: Sarah Emsley; Andreasui Campomarui; Celia Walden; Chrissie Manby; Olly ir Pipai Saxby; Clare Conville; Magnusui Boydui; Gilesui Vickersui Jonesui; Timui Andrewsui; Mattui Potteriui; Martel Maxwell; Dominic Gill; Oli ir Nicolai; Danui and Claudine; Joshui ir Vanessai; Terence’ui ir Angelai; Guy Dennisui; Maxui ir Mareike; Pally and Emily; Charlie ir Sherradan; Rossui, Larai, Noah ir Kitty; Seanui ir Carlai; Knighty ir Vicky; Georgie ir Nick; Mattui Nixsonui; Debbie; Johnui ir Sophie; Charlottei ir Hamishui; Nickui ir Astridai.

Dėkui visiems, pasidalijusiems patirtimi apie vyrų ir moterų santykius, davusiems patarimų, klaususiems, ką manau apie vieną ar kitą žmogų, ir apskritai prisidėjusiems prie šios knygos kūrimo. Neužtektų vietos visiems surašyti (kai kurie ir nenorėjo, kad jų vardai būtų paskelbti). Tikrai apgailestauju, jei netyčia ką nors nuliūdinau ar įžeidžiau.

Šarlote, ačiū tau už paskutinę ir geriausią šios istorijos dalį.

Content

Хантер Хамфри Vyrų failai