Kuthumi Mahatma

Cilvēka auras izzināšana

Mahatma Kuthumi

Cilvēka auras izzināšana

.

PRIEKŠVĀRDS

Mēs dzīvojam laikmetā, kad zinātnieki izvirza postulātu par “nefizikālu matricu”, “elektronisku programmu”, “dzīvības lauku”, kas ieskauj ikvienu dzīvu organismu uz planētas. Viņi to sauc par “L-lauku” un apgalvo, ka šis lauks rodas, piedzimstot attiecīgajam dzīvajam organismam. Pētnieki arī uzskata, ka pastāv domu lauks, kas izveidojas smadzenēs, kuras savukārt kontrolē dzīvības lauks. Viņi izvirza tēzi, ka domu lauks eksistē neatkarīgi no mūsu smadzenēm un ka gan šo domu lauku, gan arī dzīvības lauku ietekmē daudz varenākie Visuma elektromagnētiskie lauki.

Šādi atklājumi met izaicinājumu pašiem mūsu dzīves koncepcijas pamatiem - mūsu reliģijas,

mūsu filozofijas un pat mūsu zinātnes pamatiem. No kurienes nāk šie lauki, un kā tie rodas? Varbūt tie parādījās pēc Augstākās Dievības gribas mūsu vēstures rītausmā? Ja tā, tad varbūt šī teorija atzīst, ka ikvienas mūsu dzīvības šūniņas liktenis visos Visuma nostūros ir jau iepriekš no augšas noteikts?

Skolotājs Kuthumi cilvēka auras izzināšanai veltītajās vēstulēs izvadā jūs pa visām zinību sfērām, kur atradīsit jaunas sava “es” dimensijas un tajā pašā laikā iemācīsities pareizi uztvert aizvien jaunus un jaunus zinātniskos atklājumus, kas ietekmē mūsu civilizācijas attīstības gaitu. Viņš iepazīstina ar principiem, pamatojoties uz kuriem jūs varēsit apgūt auras pilnveidošanas māku. Ar konkrētiem piemēriem parāda, par ko tad īsti runā zinātnieki, kad apgalvo, ka dzīvē viss ir savstarpēji saistīts, ka ikviena atsevišķa šūna ietekmē jebkuru citu šūnu un visas dzīvās būtnes mijiedarbojas - pat ar sarežģītām galaktikām un citām sistēmām un pasaulēm.

Kuthumi piedāvā trīspakāpju vingrinājumu sistēmu, kurā ietilpst vizualizācija, apziņas apzīmogošana un izrunātā vārda spēka izmantošana meditācijas laikā. Ar šo vingrinājumu palīdzību jūs varēsit attīstīt savu apziņu, savu spēju radīt, izpētīt jums zināmo un nezināmo pasauli, apvaldīt savai dvēselei piemītošo enerģiju un prātu.

Tās ir zināšanas, kas ļaus cilvēkam vispirms kļūt par savas paša apziņas, bet pēc tam arī savas paša pasaules saimnieku.

Ja aura jeb dzīvības lauks, kā norāda skolotājs Kuthumi, ir Dieva turpinājums, bet cilvēks pēc savas paša gribas, ar sava prāta un apziņas palīdzību var, kā uzskata zinātnieki, uzspiest šim laukam savu gribu, tad viņš faktiski kļūst par radītāju - tāpat kā Dievs. Kuthumi mācības pamatprincips ir tas, ka mums ir tiesības vadīt savu aurā esošo enerģiju, pastiprināt šo enerģiju un, attiecīgi izmantojot auras kristālisko plūsmu, precīzi noteikt, kas izpaužas mūsu fiziskā apvalka iekšienē. Patiešām - šīs instrukcijas attiecībā uz to, kā zinātniski izmantot auru, lai uzlabotu veselību un padarītu dzīvi laimīgāku, jums parādīs, kā likt lietā visus tos pārsteidzošos atklājumus, ko devuši zinātniskie pētījumi.

Grāmatā ietvertais materiāls “Cilvēka auras izzināšana” sekmīgi savieno zinātni un reliģiju -šos divus pīlārus cilvēka eksistences templī. Visi, kam rūp, kāda būs dzīve uz šīs planētas, mūsu ekoloģijas līdzsvars un dvēseles liktenis, pasmelsies ļoti daudz brīnišķīgu atklāsmju no šīm divpadsmit nodaļām, kurās aprakstīti arī daudz lielāki atklājumi attiecībā uz elektronisko dzīvības programmu. Šā darba mērķis ir kopā ar jums atrast cēloni, kas ir pamatā cilvēka auras noslēpumam.

Parādīt jums, kā kļūt par vienu veselumu ar šo saprāta cēloni un enerģijas plūsmu - lūk, kāds ir skolotāja mērķis, kad viņš nodibina kontaktu ar katra sava skolnieka saprātu un dvēseli.

TAVA SVĒTĪTA UGUNS

Žēlsirdība - tā ir mīlestības velte,

No augšas dāvātā piedošana,

Zvaigžņu uguņu brīnišķais spēks,

Plūstoša gaismas straume.

Varenais Dieva pieskāriens,

Atbrīvotība no skumjām,

Pieskāriens sirdij un saprātam Visdziļākajā mīlestībā.

Dvēsele atbrīvojas no akluma,

Saprāts paveras pretī labestībai,

Svētā uguns apņem visu Debesu apskāvienos.

Dabas balsu prieks,

Dieva pastieptā roka,

Svēto dzīvā gaisma Atsaucas uz zemāko lūgsnu.

Viņam visi ir vienādi,

Visi ir Viņa bērni,

Un Viņš pasniegs tiem mīlestības kausu,

Un viņi sapratīs šīs mīlestības pilnību.

Viņa nodomos nav tumsas,

Ir tikai gaisma un dzīvība.

Sadzirdiet Viņa kvēlo aicinājumu:

Mums visiem ir kopīga gaisma.

Tiem, kuri tiecas izzināt sevi

Noteiktā vietā un noteiktā laikā cilvēcei tiek dota vienreizēja iespēja. Tā ir iespēja gūt apgaismību, iepazīstot sevi, mieru - pilnveidojot sevi, brīvību - pamodinot dvēseli un iemantojot harmoniju, labklājību - pārvaldot dabas spēkus.

Visos laikos iespēju īstenošanu ir nodrošinājusi pagātnes pieredzes un tagadnes potenciāla gudra izmantošana. Turklāt galvenā nozīme ir pašdisciplīnai un tam, ka domās tiek skatīta nākamo sasniegumu aina. Iespēja panākt apgaismību, mieru, brīvību, harmoniju un labklājību ir Radītāja velte. Viņš taču ir tas, kas visiem - kā vīriešiem, tā sievietēm - devis pašapzināšanās dzirksti, radījis personību, kas ieslēgta mirstīgā miesā, kurai lemts pavērt ceļu uz nemirstību.

Visos laikos cilvēce ir centusies izmantot visdažādākās iespējas, kā satikt savu likteni, un tas iedvesmoja dzejniekus, rakstniekus, māksliniekus, zinātniekus un svētos nodoties pārdomām par labāku dzīvi, labāku pasauli un labāku rasi. Cilvēce vienmēr ir bijusi neapmierināta ar tagadni, jo dvēseles dziļumos cilvēki allaž ir glabājuši zelta laikmeta tēlu. Viņi sapņo par mīlestību, par sevis iepazīšanas prasmi, par iespēju uzveikt nabadzību un tumsonību, kā arī par to, ka patiesība vienmēr ir augstāka par jebkurām cilvēku pārņēmušām

kaislību un izmisuma izpausmēm. Bet jaunās rases vēstneši, neņemot vērā neko, turpina savu patiešām titānisko darbu, lai cilvēku sabiedrību tuvinātu jaunai, augstākai cilvēciskajai morālei un pilnvērtīgākai dzīvei Zemes virsū.

Cilvēce vienmēr ir sapņojusi par skolotājiem, kuri tai varētu parādīt, kā jādzīvo šajā pasaulē un kā jāgatavojas dzīvei citā pasaulē. Un šādi skolotāji nāca - pravieši, avatāras, kristieši nesa zinību uguni un nodeva to saviem skolniekiem. Kosmosa likumos jauniesvaidītie saliedējās ap lielajiem skolotājiem, kas ieradās visos kontinentos, lai cilvēcei sniegtu svēto dzīvības uguni.

Gautama Būda, Konfūcijs, Laodzi, Enohs, Elija, Zoroastrs, Mozus un Muhameds, Sokrāts, Jēzus un Tiānas Apollonijs, Bodhidharma, Patandžali, Šankara, Rāmakrišna un Dievmāte visās tās daudzajās hipostāzēs - viņi visi noteiktā vietā un laikā stājās to novēlējumu sardzē, ar kuru palīdzību Dievs Tas Kungs saglabāja saviem bērniem prasmi un mākslu izzināt neredzamās pasaules efemero būtību.

Ikviens no viņiem iedvesmoja reālajā pasaulē dzīvojošos cilvēkus pievērsties pasaulsēkas noslēpumiem, noslēpumiem attiecībā uz eksistenci pirms un pēc dzīves, pārdomām par to, kas nav samanāms, nav izzināts, nav vārdos izsakāms. Cilvēki cenšas atminēt šos noslēpumus gan ar prāta loģikas, gan ar intuīcijas un savas sirds-balss palīdzību. Tā skolotāji un pravieši, sūtņi un gaišreģi praktiski atrisināja konfliktu starp laiku un telpu, turklāt nepalaizdami garām izdevību norādīt uz cilvēka dzīves galīgumu kā iespēju pielīdzināties bezgalībai.

Cilvēks, saskāries ar relatīvuma dilemmu, nespēj izmantot iespēju uzveikt sevi un savu pasauli bez iesvaidīto vārda. Nogājuši sevis pilnveidošanas ceļu laikā un telpā, viņi tagad var parādīt, kā uzveikt visus cilvēka apziņas ierobežojumus, visus faktorus, kas neļauj cilvēkam iepazīt sevi. Apbruņojies ar šīm zināšanām, viņš var sākt savu aug-šupvirzību pa Kosmosa ceļu uz citu realitātes plānu, kur dzīve kļūst reālāka, kur citi Dieva dēli un meitas, kurus nesaista ne pagātne, ne tagadne, ne nākotne, ne arī ikdienas dzīves važas, veido dzīves apstākļus citā dimensijā, ārpus mūsu eksistences ietvariem, laikā, pie kura izpratnes mums vēl tikai jānonāk.

Dievs paredzēja, ka pienāks brīdis, kad cilvēcei apniks būt ieslodzītai noteiktos rāmjos, būt tālai no pilnības. Dievs paredzēja, ka pienāks stunda, kad karstās ogles, ko iekvēlina cilvēku nepārvaramā tiekšanās iemantot ilgi gaidīto brīvību, pārvērtīsies par nevaldāmām liesmām, kas cilvēcei paģērēs: kļūsti brīva šeit un tūlīt. It kā apzinājusies savu dievišķo spēku, cilvēce apliecinās savu neatkarību, aizmēžot tai uzspiestās dzelžainās gribas paliekas, atsakoties dzīvot verdzības važās, apgāžot zelta teļa kalpu letes, metot izaicinājumu visām valdībām, visiem sabiedriskajiem institūtiem, jebkurai varas formai, kas vien var nostāties starp dvēseli un tās tiesībām būt brīvai šeit un tagad.

Jā, Dievs paredzēja to dienu un stundu, kad cilvēce vairs negribēs paciest netaisnību, tumsonību vai kritušo dvēseļu manipulācijas ar tās enerģiju. Jebkurā laikmetā agri vai vēlu pienāk brīdis - patiešām kosmisks brīdis, kad vismaz viena dvēsele pasludina, ka ir neatkarīga no jebkura veida tirānijas un nepakļausies nevienam naidniekam, kas apdraud tās brīvību. Un katrai dvēselei, kas atsvabina savu saprātu, savu sirdi un savu gribu no ikdienas dzīves važām, ati’odas savs skolotājs - tas, kas norāda šai dvēselei tās ceļu, konkretizē šīs dvēseles virzību, disciplinē pamodušos apziņu un parāda, kāda būs uzvara.

Izraēla praviešiem dotais solījums, ka nāks Dieva sūtnis, piepildās ikviena tāda cilvēka dzīvē, kas tiecas sevi izzināt, turklāt tur un tad, kad viņš ir gatavs pakļaut savu dedzīgo tiekšanos pēc brīvības un uguns disciplīnas: “Gatavojies, Es sūtīšu tev Savu sūtni, kas attīrīs Man ceļu: un Kungs, kuru tu meklē, negaidīti parādīsies savā templī. Bet kas var zināt Viņa atnākšanas dienu?

I la kas būs tur, kad Viņš parādīsies? Viņš taču līdzinās šķīstījošai ugunij un sniegbaltām putām: Viņš līdzinās sudraba tīrītājam, un Viņš attīrīs Izraēla dēlus, tāpat kā zeltu un sudrabu, un, atbildot uz to, viņi Tam Kungam dāvās savu skaidrību un taisnprātību.”

Dieva sūtņi ir katrā apziņas dimensijā, katrā eksistences līmenī. Ikviena cilvēka - vīrieša, sievietes un bērna - dvēseles dzīlēs mīt kāda balss. Tā ir tā dzīvības dzirkstele, kas liek mūsu sirdīm pukstēt unisonā ar Tā Kunga sirdi. Tas ir vidutājs, kas nostājas ar zobenu rokā, lai nošķirtu realitāti no izdomas, cilvēka miesisko apvalku no viņa dievišķās sūtības.

Vidutājs - tā ir visas cilvēces augstākā apziņa, ģēnijs, kas izgaismo gan domas, gan jūtas, gan rīcību. Tā ir Gaisma, kuru Jānis Kristītājs ieraudzīja Pestītājā, “īstenā gaisma, kas apspīd katru cilvēku, kurš ierodas šajā pasaulē”. Taču vienos šī uguns deg spilgtāk, citos - vājāk. Tā nu mēs esam novilkuši paralēli starp Gaismu un Jēzu, Gautamu, Enohu, Jāni Kristītāju vai Svēto Jaunavu Mariju. Un, lai gan šo Gaismu uztveram kā pašu cilvēku un kā kaut ko tādu, kas ir viņā, faktiski šī Gaisma ir mūžīgais Kristus, miesā ietērpies vārds, kas atkal un atkal gūst izpausmi ikvienā Dieva dēlā.

Visos un katrā šī Gaisma ir Dievišķā vēstnesis. Kristus gaisma ir vidutājs starp mums, kad mēs kļūstam viens veselums, meklējot dvēseles īsteno būtību un meklējot mūsu dievišķās sāko-nes vienoto veselumu. Vidutājs “runā” dvēseles vārdā - tas ir vidutājs starp zemāko un augstāko, lai panāktu mūsu dvēseles pilnīgu realizāciju caur apgaismību, mieru, brīvību, harmoniju un labklājību.

Visos laikos tikai nedaudzi izredzētie saskata Gaismu, kas apspīd ikvienu cilvēku, kurš ienāk šajā pasaulē, un tādējādi nodibina kontaktu ar savu kristietisko būtību. Ar šā vidutāja palīdzību izredzētie sajuta Tā Kunga klātesmi skaņas un gaismas plūsmās, kas mūsu parastajai uztverei nav pieejamas. Šajā augstākajā dimensijā, kas iziet ārpus laika un telpas, cilvēks kontaktējas ar bezgalību. Šis kontakts tad arī ir Dieva individualizētā būtība, ko Mozus saskatīja pašā svētās uguns centrā, no kurienes atskanēja balss, kas pavēstīja visa esošā galveno lozungu: “Es Esmu, kas Es Esmu.”

Neattīrītajai un mūžīgo gudrību neiemantojušajai cilvēka būtībai vajadzīgs vidutājs, kuru mēs saucam par Kristu, lai sagatavotu ceļu Dieva Vārdam, lai iemītu takas, pa kurām likums, kas valda pār visiem dzīves izpausmes apļiem, ienāktu mūsu apziņā. Jo tieši šis likums, īstenojoties praksē, ir tilts, kas savieno cilvēcisko un Dievišķo. Vārdi “Es Esmu, kas Es Esmu”, kuri atklāja

Mozum šā likuma būtību un izveda Izraēla bērnus no tuksneša, nozīmē: “Esmu kodols, no kura dzimst ikviena cilvēka dvēsele, ikviena individuālā personība, kas attīstās laikā un telpā, lai iegūtu Dieva zinību par sevi.” Šī uguns, kas neiznīcinās un netiks iznīcināta, šķīsta Tā Kunga dēlu un meitu dvēseles, visu to cilvēku dvēseles, kuri vēlas atbrīvoties no nīcīgās zemes dzīves važām.

Tie, kuri saprot, ka mūsu piecas maņas ir tikai ierobežoti uztveres instrumenti, kas spēj izprast vienīgi šauru problēmu spektru, nenovēršami nonāk pie apjēgsmes, ka cilvēka saprāts un dvēsele spēj iekļūt citās eksistences dimensijās, tāpēc šie personības aspekti nedrīkst palikt kā šaura lente, kas gluži kā divas paralēlas līnijas norobežo apziņas telpu, radot šaurus laika un telpas ietvarus.

Tā kā tikai pavisam nedaudzi ir iedrošinājušies paskatīties tālāk par galīgās pasaules robežām, lai mēģinātu atrast savu personību un savu būtību ārpus materiālā apvalka, Dievs sūta pie mums savus pārstāvjus, mesijas un praviešus, kas cilvēku priekšā parādās fiziskajā ķermenī. Jo, kā teicis Jānis, “gaisma spīd tumsībā, bet tumsība to neuzņēma”. Un “vārds tapa miesa un mājoja mūsu vidū, un mēs skatījām viņa godību, pilnu žēlastības un patiesības”.

Kad Dievs vēlas visiem pavēstīt par Klāstus gaismas un Vārda kā ikvienas dvēseles īstenā

sūtņa klātesmi, Viņš ietērpj šo gaismu miesā un asinīs un sūta pie cilvēkiem. Kamēr Tēva bezpersoniskā gaisma nekļūs par Kristus gaismu, Kristus, kas iemiesots Viņa dēlos un meitās, tā atrodas ārpus cilvēka apziņas ietvariem. Kad cilvēce spēs saskatīt šo gaismu, kas iemiesota skolotājā, pravietī vai svētajā, tikai tad tā spēs saprast, ka šī gaisma ir Dievišķā dzirksts ikvienā no mums. Skolotāja vārda un parauga ievirzīti, cilvēki mācās uztvert šo dzirksti kā savu pašu individuālo dievišķo būtību, kas tad arī ir idejas “Es Esmu, kas Es Esmu” mūžīgais iemiesojums.

Jānis Kristītājs bija Jēzus Kristus sūtnis. Lūgdams Dievu Jūdejas tuksnesī, viņš gatavoja ceļu Kristus atnākšanai. Viņš teica: “Atgriezieties no grēkiem, jo debesu valstība ir tuvu klāt pienākusi.” Tieši viņa balss cilvēku apziņas tuksnesī pavēstīja par Kristus, ikvienas dvēseles Kunga, gaismas atnākšanu. Kā Jānis bija Jēzus sūtnis, tā Jēzus bija Tā Kunga sūtnis katram vīrietim un katrai sievietei. Ar Kristīšanas sakramentu un grēku atlaišanu Jānis sagatavoja cilvēku dvēseles un sirdis Jēzus Kristus atnākšanai, bet Jēzus Kristus savukārt gatavoja viņus pašu kris-tietiskas būtības apzinašanai.

Marka un Elizabetes Profetu Augstākā Gaismas un garīguma nama uzdevums ir sagatavot cilvēku apziņu Tā Kunga sūtņu atnākšanai, sūtņu, kas ir augstu izziņas pakāpi sasnieguši maģistri. Tieši viņi ir īstenie cilvēces skolotāji, kas tūkstošiem gadu ir sludinājuši no Augstākā Gara dimensijām, lai darītu cilvēkiem zināmu Jēzus Kristus mācību. Darbodamies ar savu uz Zemes mītošo pārstāvju starpniecību, Gara augstākie maģistri laiku pa laikam pavēra cilvēkiem seno gudrību, ietērptu mutvārdu un rakstveida formā.

Augstāko Gaismas namu 1958. gadā Vašingtonā nodibināja E1 Morija - Lielās Baltās brālības Dar-džilingas padomes vadītājs. Izpētījis visus laika un telpas aspektus un nostājies “Es Esmu, kas Es Esmu” priekšā, E1 Morija kopā ar izzināšanas augstumus sasniegušajiem maģistriem jau daudzus gadus sponsorē izdevumu “Viedības pērles”, kurā tiek publicētas instrukcijas, kas vēstuļu veidā tiek nosūtītas viņu skolniekiem visos kontinentos. Otrs izdevums ir “Uguns sargātāju mācīb-stundas”, kas veltīts pašiem fundamentālākajiem un dziļākajiem pētījumiem kosmiskā likuma jomā. Izzināšanas augstumus sasniegušie maģistri laiž klajā arī daudzas grāmatas un lasa lekcijas plašai auditorijai visā pasaulē.

Savā laikā šīs pamācības noklausījās arī Marks un Elizabete Profeti, kas mācījās no E1 Morijas, Senžermēna, Jēzus, Kuthumi, ercenģeļa Mihaēla un Mātes Marijas, tādējādi gatavojoties savai misijai - būt par Lielās Baltās brālības sūtņiem.

Šīs atklāsmes ļoti sajūsmināja Kristus īstenos mācekļus, kuri tiecas šajā laikmetā sadzirdēt Tā Kunga meitu un dēlu aicinājumus un atsaukties uz tiem.

Lielā Baltā brālība ir to Dieva dēlu un meitu organizācija, kuri izgājuši no šīs pasauļu sistēmas, kuri nostaigājuši savu ceļu materiālajā pasaulē un nonākuši Gara sfērā. Viņi turpina ar savu vārdu iedvesmot visus sabiedrības slāņus pārstāvošos cilvēkus. Lielo Balto brālību reizēm dēvē arī par Iekšējās pasaules valdību, jo tā ir savdabīga tādu augstāko būtņu hierarhija, kui-as, ja nepieciešams, sniedz palīdzību dažādu valstu valdībām, šo valstu ekonomikai, kā arī veicina pasaules mēroga pi’oblēmu atrisināšanu. Dardži-lingas padome ir Lielās Baltās brālības atzars, kuras uzdevums ir iedvest Tā Kunga gribu valstu vadītājiem, kā arī visiem tiem, kuri ir uzticīgi svētajai ugunij, kas lika Jēzum lūgties: “Ne Mana, bet Tava griba lai notiek.”

Tāpat kā Jānis Kristītājs, arī izzināšanas augstumus sasniegušie maģistri vēršas pie pašas apziņas tās darbības arēnā, lai sagatavotu cilvēci Kristus otrajai atnākšanai, kas šajā vēsturiskajā mirklī ir vārda iemiesošanās katrā vīrietī, katrā sievietē un katrā bērnā, kuri dzīvo uz šīs planētas.

Viņi paziņo, ka Kristus otrā atnākšana - tā būtībā ir Kristus uguns iekvēlošanās ikviena cilvēka sirdī, Kristus apziņas ienākšana katrā dvēselē. Viņi runā par otro atnākšanu kā par to, ko ikviens cilvēks apzinās: šī uguns mīt katrā. Viņi teic, ka tad, kad cilvēce piedzīvos šo otro atnākšanu, visi ieraudzīs un sajutīs, ka atnācis Jēzus Kristus, Dievmāte, erceņģelis Mihaēls un citi Tā sūtņi, kuru mēs saucam “Es Esmu viss esošais”. Viņi nonāk no Debesīm visā savā varenībā un lielajā godībā.

Visi sūtņi, kas sludināja augstāko izzināšanu sasniegušo maģistru mācības, darīja to pilnīgā atbilstībā ar apustuļa Jāņa Atklāsmi, kurā viņš stāsta, ka parādīsies divi liecinieki, kas pravietos četrdesmit divus mēnešus ilgas Dieva zaimošanas iestāšanos. Tas nozīmē, ka katrā simtgadē ir skolotāji, kuri atnāk no augšas iepriekš noteiktā secībā, ietērpušies mirstīgās miesās, lai no jauna atklātu Kristus gaismu, kas patiešām vienmēr ir šeit, uz Zemes, paslēpta zem mirstīgo miesas un asinīm. Ar īstiem skolotājiem raksturīgo veiklību un vērīgumu viņi norāda uz pilnību sasniegušo cilvēku kā uz Kristu un nosaka laiku, kad katrs cilvēks kontaktējas ar ugunīgo sfēru, ugunīgo lodi, kas pulsē ikvienā.

Apustulis Jānis sauc šos lieciniekus par diviem gaismekļiem. Tāpēc ka viņos ir vājāka uguns, kas tikai atspoguļo lielās uguns slavu un sūtījumu. Kā lāpu nesēji Senajā Grieķijā, kas, skriedami pa Atēnu stadionu, nodeva lāpu cits citam noj rokas rokā, tā arī sūtņi pavēsta patiesību, kas līdz mums nonākusi no sirmas senatnes, jaunai dvēseļu paaudzei, tām dvēselēm, kuras nolēmu-1 šas būt brīvas. “Zemes Dievs”, kura priekšā viņi stājas, - ir visas Pasaules Dievs, Gautama Būda, vēl viens tālo pasauļu sūtnis.

Gautama, sūtnis gara līmēm, piekaļ savu Dieva apziņu pie dzīves trīspakāpju liesmas, kas deg-uz altāra Šambalā, Lielās Baltās brālības mītnē -bezgalības punktā, kurš atrodas ēteriskajā dimensijā, kas korelē ar Gobi tuksnesi Centrālāzijā. Tādējādi Gautama ir sūtnis tiem, kuru zināšana par Dievu atrodas ārpus viņa paša, tiem, kuri veido hierarhisko ķēdi, kas, tāpat kā Hermeja zelta ķēde, stiepjas no attiecīgā punkta laikā un telpā uz mūsu kosmosa nukleju, ko sauc par Lielo centrālo sauli.

Tie, kuri pilda savu pienākumu “Zemes Dieva” vadībā, ir vēl viena hierarhu grupa. Viņi nodod skolotāju sūtījumu tiem cilvēkiem, kuri ir apzinājušies nepieciešamību iepazīt sevi, pilnveidoties un vadīt dabas spēkus, kas vajadzīgi, lai viņi varētu realizēt visas viņiem dotās iespējas un atbrīvoties no laicīgās esības važām.

Tieši zem Gautamas Būdas skolotāju hierarhijā atrodas Maitreja, kas Zemes evolūcijas interesēs ir Kristus kosmiskās uguns glabātājs. Viņš

I»n/,īstums kā Lielais Aizsācējs, jo pamudina uz /i'incs mītošās dvēseles vingrināties harmonijas likumu izpētē atbilstoši visu laiku skolotāju un ilīdzinātāju tradīcijām. Viņa mācība ir paredzēta i icin, kuri tiecas upurēt savu cilvēcisko “es”, savu i t iliu un cilvēkam piemītošo intelektu, lai pilnā mērā apjaustu Kristu, kāds bija Jēzus. Maitreja 11 atbildīgs par to, lai Būdas gudrība iekļūtu Dievmātes sirdī, saprātā un rokās, kad viņa māca Dieva beriliem būt labestīgiem un patiesiem.

Tiem, kas tuvojas skolotājam Maitrejam, jābūt i: a taviem, ka tiks pārbaudīti ar krustu un augtāko uguni, ka būs jāapgūst tās disciplīnas, kas nepieciešamas, lai dvēsele gatavotos šiem pārbaudījumiem. Pats Jēzus pakļāvās šai hierarhijai, kad atradās Galilejā, un četrdesmit dienas ilgo gavēni mežonīgā tuksnesī Viņam uzlika Maitreja, lai sagatavotu Jēzus apziņu trim Sātanā iemiesotajiem ļaunā saprāta pārbaudījumiem.

Pirmais bija pārbaudījums ar mīlestību, kad Jēzus tika pakļauts kārdinājumam izmantot Savas maģiskās iespējas, lai “akmeņi top par maizi”. Viņš izturēja šo pārbaudījumu, sacīdams, ka “cilvēks nedzīvo no maizes vien, bet no ikkatra vārda, kas iziet no Dieva mutes”.

Otrais bija pārbaudījums ar gudrību, kad kristietim piedāvāja pārbaudīt Dieva Tā Kunga spēku, metoties lejā no Dieva nama jumta. Viņš

noraidīja šo kārdinājumu, atteikdamies nepa reizi interpretēt tekstu, ko Viņam citēja Sātani (“Viņš saviem eņģeļiem par tevi pavēlēs, un tii tevi nesīs uz rokām, ka tu savu kāju pie akmen nepiedauzi”).

Trešais bija pārbaudījums ar varu, kad Kristus uzkāpa augstā kalnā un Viņam rādīja “visas pasaules valstis un viņu godību”, piedāvājot “to visu”, ja Viņš, zemē mezdamies, pielūgs Sātan (pazeminās savas domas frekvenci un samazina eksistences enerģiju), zemosies ļaunuma priekšā. Tas bija pēdējais no trim Jēzum lemtajiem pārbaudījumiem. Uz to Viņš teica: “Atkāpies, Sātan! Jo stāv rakstīts: tev būs Dievu, savu Kungu, pielūgt un viņam vien kalpot.”

Tā kā Jēzus izturēja visus pārbaudījumus, ko viņam bija sūtījis Lielais Aizsācējs, tādējādi pie- ļ rādīdams dzīvības uzvaru pār jebkura veida ierobežojumu, ieskaitot grēku, slimību un nāvi, Viņu gaidīja augstākā iniciācija, kas sastāvēja no apskaidrošanās, krustā sišanas, nāves un augšāmcelšanās. Katrā šīs iniciācijas posmā Kristus ķermeni, dvēseli un saprātu aizvien vairāk piepildīja gaisma, līdz citāda kļuva Viņa seja, bet drānas J tapa baltas un mirdzošas.

Krustā sišanas laikā (viens no iniciācijas posmiem) Kristus labprātīgi atdeva savu dzīvību, lai pierādītu dvēseles nemirstību un augšāmcelšanas

uguns spēku, būtībā atjaunojot ķermeņa, dvēseles un apziņas funkcijas. Četrdesmit dienas pēc Viņa iekšienē esošās augšāmceļošās spirāles aktivizācijas Viņš pārgāja no punkta laikā un telpā, no iespējamības punkta uz bezgalības punktu, kur nāca pie atziņas, ka “Es Esmu” - tā ir saule niz Dieva Dēla muguras, pati Dievišķā monāde.

Arī šodien no šā bezgalības punkta Jēzus Kristus turpina kalpot cilvēkiem kā gaismas sūtnis Augstākā skolotāja Svētnīcā. Šajā svētnīcā ir vēl viens Dievam Tam Kungam ticošais - vārdā Kut-humi, kas arī ceļoja pa zemi skolotāja un viedā veidolā. Kopā viņi abi kalpo Maitrejas vadībā, lai daiītu zināmu gadsimtu gudrību, jo tieši tad kļūs iespējams iedegt ļaužu dvēselēs svēto uguni.

Pasaules skolotāji visos izglītības līmeņos -sākot ar pirmsskolas un beidzot ar augstāko -sponsorē dvēseļu izglītošanu ar Kristus gaismu. Ikvienā valstī viņi ir devuši skolotājiem, filozofiem, zinātniekiem, māksliniekiem gadsimtu gudrības iedīgļus tajā aspektā, kādā tā atbilst attiecīgās valsts kultūrai, lai gan katra zeme cenšas radīt savu pašas Kristus apziņas tēlu.

Tagad Pasaules skolotāji nodod Kristus un Būdas skolniekiem hierarhijas pamācības attiecībā uz to, kādi paņēmieni un modeļi izmantojami sevis iepazīšanai, sevis pilnīgošanai, dvēseles pamodināšanai un dabas spēku pārvaldīšanai.

1973. gada 26. februāri Marks atstāja savu mājokli, lai, kā bija solījis, izietu iesvaidīšanas rituālu. Tagad viņa skolnieki, kā vecie, tā jaunie, sauc Marku par Lanello, kad viņš turpina virzīt viņus pa patiesības sasniegšanas ceļu un vada attiecīgo mācību iestādi. Savukārt Elizabete ne tikai pasniedz Augstākās universitātes studentiem jurisprudenci un konsultē viņus, ne tikai lasa lekcijas un sagatavo maģistru darbus izdošanai, bet uzņemas arī uguns mātes, garīgās sargātājas lomu, kuru hierarhija paredzējusi tam, kas kalpo tiešā Pasaules Mātes vadībā un uztur dzīvības uguni Zemes evolūcijas uzdevumā.

Tā kā Pasaules skolotāji ieradušies arēnā šajā desmitgadē, lai dalītos zināšanās, lai iepazīstinātu ar svētās uguns pareizu izmantošanu, ar alķīmijas likumiem un karmas un reinkarnācijas izpratni, tad tieši tagad ir pienācis īstais bridis iepazīstināt lasītājus ar maģistra Kuthumi darbu

V

“Cilvēka auras izzināšana”. Sīs divpadsmit vēstules, kas tika nodiktētas Markam Profetam, paredzētas visiem, kuri uzskata sevi par Kristus skolniekiem, maģistru sekotājiem, senās viedības meklētājiem.

Maģistrs Kuthumi ir Zelta Ietērpu brālības ordeņa vadītājs. Sā ordeņa locekļi ir iesvaidītie maģistri un viņu uzticīgie sekotāji, kas savu dzīvi veltījuši cilvēku izglītošanai ar kosmiskā stara palīdzību. Kuthumi dzīvo Kašmirā, Indijā. Viņš bieži uzturas arī Tibetā, Šigadzē.

Studenti, kas apgūst teoloģiju, viņu pazīst kā Skolotāju K. H., kurš kopā ar maģistru E1 Mo-riju 1875. gadā ar Helēnas Blavatskas palīdzību nodibināja Teozofu biedrību. Viņu mērķis bija iepazīstināt cilvēkus ar hierarhiju, ar iesvaidītajiem maģistriem, ar iniciāciju un gadsimtu gudrību, kas ir visu pasaules reliģiju pamatā un nāk no slepenajām skolām, kuras sargā dvēseles zinātni kopš Lemūrijas un Atlantīdas pēdējām dienām.

“Cilvēka auras izzināšana” ir turpinājums darbam, kuru maģistrs K. H. uzsāka neilgi pirms tam, kad viņš izgāja iniciācijas rituālu un tika iesvaidīts XIX gadsimta beigās. Kopš tā laika Kuthumi uztur zelta liesmu uz savas celles altāra, būdams pilnīgi pārliecināts par to, ka reiz visi cilvēki atsauksies uz viņa gaismu, iekšēji noskaņojušies uz Jēzus Kristus vilni. Būdams iemiesojies par Pitagoru, Kuthumi savā skolā Krotonā atzina liesmu par šīs skolas centrālo punktu. Svētā Franciska veidolā viņš zvērēja uzticību Kristum un centās iet pa sava skolotāja pēdām, kad pieņēma dievišķā trūkumcietēja veidolu.

Kā viņam sacīja Jēzus, ka “atvērsies zeme un debesis, bet Mani vārdi nezudīs”, tā arī maģistrs K. H. savā pēdējā iemiesojumā Indijā pauda

visaugstāko pārliecību par dievišķās zinības nemirstību pat tad, ja šī zinība lauž sev ceļu starp mirstīgajiem zemes virsū: dažs to noraida, bet dažs pieņem. Vēstulē savam skolniekam A. O. Humam viņš rakstīja: “Nebaidies... mūsu zinība nepazudīs no cilvēka redzesloka. Tā ir “dievu dāvana” un pati vērtīgākā no visām relikvijām. Svētās uguns sargātāji ne vienmēr ir veiksmīgi gājuši cauri gadsimtiem un bieži vien kļuvuši par cilvēku skepticisma upuriem. Taču mūsu stūrmaņi ir pārāk pieredzējuši jūrnieki, lai mēs baidītos no šādām nelaimēm. Mēs vienmēr atradīsim brīvprātīgos, kas nāks nogurušo vietā, un pasaule, lai cik slikta tā būtu šajā pārejas periodā, gan tagad, gan turpmāk dos mums šādus cilvēkus.”

Mēs lūdzam Dievu, lai, publicējuši šīs vēstules, mēs varētu dot Pasaules skolotājiem jaunus vīriešus un sievietes, kas pacels zinību lāpu un nesīs to Dieva bērniem - tiem daudzajiem, kuri gaida, ka tiks izpildīts solījums par Dieva sūtņa atnākšanu.

1

1.AURAS PILNĪGOŠANA

Visiem, kuri redz un zina un kuriem ta ir patiesība

Tagad, kad mēs tikai ķeramies pie auras izpētes, tūlīt pat definēsim, ka ķermeņa, dvēseles un saprāta vienotā izpausme izraisa ap mugurkaula stumbra smadzenēm un iegarenajām smadzenēm emanācijas, kuras tad ari daži sauc par cilvēka auru, bet citi - par cilvēka ķermeņa magnētisko lauku. Visiem, kas šobrīd lasa šīs rindas, jāsaprot: ikviens indivīds, kurā dzīvības uguns izpaužas tā, ka viņš ir gatavs pilnā balsī par to pavēstīt, uzkāpis uz mājas jumta, - viss, kas viņš ir patiesībā, viss, ko viņš paveicis, un viss, ko viņš vēl var paveikt, - tas viss atrodas viņa ķermeņa magnētiskajā laukā un magnētiskajā starojumā, kas ieskauj viņa fizisko būtību.

7

Cilvēka auras dziļa izpēte - tā nav parasta zinātne. Tiem, kuri cenšas to izdarīt, jāsaprot:

pat tad, ja cilvēka doma tiek tikai nedaudz izmainīta, viņa domas fontāns, kas izlaužas no sava avota, var mainīt savu emanāciju, savas magnētiskās īpašības - visu savu būtību; turklāt vienlaikus ne mazākā mērā tas zem virskārtas var slēpt spēju saindēt indivīda atmosfēru jeb auras emanācijas viņa iekšienē tāpēc, ka cilvēks nespēj šķīstīties.

“Svētīgi sirdsšķīstie, jo tie Dievu redzēs” - šie vārdi ir kas vairāk nekā skaista frāze, kas nāca no Jēzus mutes. Tas ir spēka izpausmes starojums, kas apsolīts visiem, kuri redz Viņu. Mēs esam daudz domājuši par to, ka cilvēkiem nepieciešama šķīstīšanās, bet augstāk par visu vērtējam nodomu šķīstīšanu. Taču tad, kad cilvēki ne visai skaidri saprot, kādi ir pašu rīcības motīvi, viņiem ir īpaši grūti šķīstīties sava iekšējā akluma dēl.

>

Tieši tāpēc maģistri sevišķu nozīmi piešķīra redzes attīrīšanai, jo pēc savas pašu pieredzes mēs zinām, ka tad, kad cilvēki mācās redzēt tāpat kā Dievs, viņi sāk apzināties nepieciešamību nekavējoties izlabot savas kļūdas. Mūsu Brālībā neiesvaidītajiem ticības piekritējiem, kuri valkā zelta drānas kosmiskā starojuma krāsā un kuri patiešām ir zinīgi daudzos jautājumos, kas lielākoties nav zināmi parastajiem patiesības meklētājiem, ir aktīvāk jāievirza sava dzīve tā, lai tā pilnīgi atbilstu norādījumiem, kurus viņi paši dod alkstošajiem. Labs paraugs ir labākais skolotājs.

Tātad - ko sevī slēpj vēlme iemācīties lasīt cilvēka auru? Vai tiešām mēs to darām, lai gluži vienkārši apmierinātu cilvēkam raksturīgo ziņkāri, vai arī rodam apmierinājumu apziņā, ka citiem piemīt grēki, un necenšamies tikt vaļā no saviem pašu trūkumiem?

Visiem, kuri pievēršas auras emanāciju starojuma jeb cilvēka magnētiskā lauka izpētei, kad tas izplūst telpā, ir jāatzīst radošās sākotnes esamība cilvēkā. Nepareizi izmantojot šo radošo sākotni, cilvēki savu neskaitāmo dzīvju laikā ir radījuši nevēlamus un neveselīgus apstākļus, kas maitā viņu bērnus, dara raizes vecākiem un nekādā mērā neveicina cilvēku dzīves kvalitātes pieaugumu, kā to bija iecerējis Visuvarenais Dievs.

Ir jāņem vērā pasaules cerība kā pasaules gaisma. Tagad pasaule izstaro auru, kas nepavisam nelīdzinās Kristus vispārējās apziņas kristiešu aurai; un nospiedošs cilvēku vairākums paliek neziņā par vienkāršākajām kosmiskajām patiesībām, jo tumsas spēki ir līdz nepazīšanai sagrozījuši Dieva baušļu jēgu. Cilvēka sniegtā viņa paša un Dievības savstarpējo attiecību interpretācija ietver sevī pagāniskas, antropomorfiskas koncepcijas. Tiek uzskatīts, ka Dievu var pielabināt ar upurēšanu; pat darot to, cilvēki nespēj aptvert upura īsteno jēgu.

Gadījumā ar To Kungu Jēzu, Viņa dabas pilnības dēļ, tāpēc, ka viņš skaidri apzinājās, Viņam nebija vajadzīgs nekāds izpirkuma upuris grēku atlaišanas labad, tomēr Viņu attēlo kā cilvēku, kurš spēj glābt visus, kas Viņam tic. Tie, kas uztver Dieva, Kristus un dzīves nozīmi no realitātes aspekta, redz, ka nav nekādas atšķirības starp Dievišķo sākotni Jēzū un Dievišķo sākotni viņos pašos. Viņi saprot, ka Debesīm nav ne mazākās neobjektivitātes. Visi var līdzināties Dievam; 99,9 procenti var saņemt grēku atlaišanu, tāpēc ka viņiem jau piemīt iekšējais spēks apzināties patiesību. Un vienīgi tam, kurš pazaudējis sevi, kurš sapinies šaubās, būdams akls attiecībā uz savu paša realitāti un Dievišķā tēla iekšējo starojumu, tagad jāatsakās no nepareizās doktrīnas, saskaņā ar kuru paša aklumā ir vainīgi aklie vadītāji; viņam ir jāsadzird Dieva balss un jāatgriežas pie Viņa.

Veicot šo auras izpētes darbu, mēs ceram panākt, ka daudzi atradīs atpakaļceļu uz mūsu Tēva mājām. Tur viņi sapratīs, ka ir jāupurē Dievam. Mūsu Tēvs nekad nav izvirzījis par savu mērķi ne pieņemt cilvēces nožēlu, ne noteikt upuri, ar kura palīdzību varētu mazināt Viņa dusmas: jo tikai tās Dieva dusmas, kurām ir nozīme kosmiskajos patiesības un melu svaros, ir kar-miskā balva, grēka mērs, kas inkriminē cilvēcei to tumsu, kuru cilvēce pati radījusi, izlolojusi vai atzinusi.

Reālajā dzīvē cilvēks mīt gaismas un mērķa pasaulē. Tas Kungs nekad nav izvirzījis uzdevumu slēpt šo mērķi no cilvēka, jo Viņš ir skaidri pateicis: “Lai atklājas viss, kas tev bija slēpts.” Šajā aspektā - atklājot Dievišķo zinību pašā cilvēkā, kas būtībā ir gan izzinošais, gan izzināmais, - mēs tieši tad apstiprinām Dieva realitāti katra cilvēka apziņā un tādējādi radām cilvēkā to pilnību, pēc kuras viņš tiecas.

Var pabrīnīties, cik lielā mērā cilvēkam izzināt dzīvi traucē viņa paša tumsonība. Tā kā viņš nezina, viņš neatrod. Tāpēc, kā reiz sacīja mūsu mīļotais Kungs, “kam ir, tam tiks dots, un tam būs pārpilnība; bet kam nav, tam tiks atņemts arī tas, kas tam ir”. Viņš runāja par izpratni. Tas ir vislielākais dārgums, ko mēs cenšamies jums sniegt mūsu “Cilvēka auras izzināšanas” lappusēs. Visiem, kas lasa šīs rindas, jāsaprot, ka mēs nevaram vairot zinību tiem, kuri vispirms to nav saņēmuši no žēlsirdīgā troņa.

Ir ārkārtīgi svarīgi, lai ikviens auru pētošais saprastu, ka pastāv process, ar kura starpniecību itin viss, ko uztvēris kāds no mūsu pieciem maņu orgāniem, nonāk zemapziņas līmenī, kur tiek fiksēti visi notikumi, kuru liecinieks viņš bijis, un visas zināšanas, kuras viņš akumulējis. Tādējādi viss process, kurā ziņas no ārpasaules nonāk iekšējā pasaulē, ir viņa paša personības fiksētā uztvere. Atcerēšanās process, lai gan ir visai sarežģīts no tīri tehniskā aspekta, faktiski notiek momentāni. No atmiņas glabātuvēm cilvēks var viegli dabūt savas esamības dārgumus. Diemžēl ne visi notikumi ir pozitīvi un ne viss mūsu atmiņā fiksētais ir pilnības paraugs.

Šo mūsu atmiņā esošo pierakstu šķirošana un klasificēšana ir gan konkrētā cilvēka fiziskā ķermeņa, gan arī dzīves plūsmas atmiņas eņģeļa ziņā. Pats Jēzus par šiem eņģeļiem teicis, ka tie vienmēr redz Debesīs esošā Dieva Tēva seju. Ikvienam cilvēkam ir šāds eņģelis, kas personificē nemirstīgā Dieva šķīstību un kas ar Dieva gribu piesaistīts cilvēka dzīves ceļam kopš pasaules radīšanas brīža. Šim eņģelim piemīt ne tikai spēja lasīt katra uz planētas mītošā cilvēka dzīvesstāstu, bet ari tieši kontaktēties ar Dieva Tā Kunga sirdi. Tādējādi Dieva griba parādīt Sevi cilvēkam ar katram Viņa bērnam klātpieliktā eņģeļa starpniecību tiek īstenota caur Svētā Kristus Būtību absolūtā harmonijā ar Dievišķo plānu.

Cik nelaimīgi ir tie, kas nespēj atmest savu “es” šādas tuvošanās brīdī un apveltīt “savu elpu” ar Kristus dzīves kvalitāti. Cilvēkiem nebūt nav

grūti noticēt Dievišķās sākotnes pilnībai Jēzū, bet viņiem ir grūti noticēt šādai sākotnei viņos pašos. Un tomēr Tas Kungs to ir izdarījis. Kristus uguns veidolā Viņš dzīvo katrā Savā dēlā un katrā Savā meitā. Kad Dievišķā daba būs pilnīgi izprasta un apzināta, tad cilvēki viegli varēs uzsākt savas vitālās būtības izpausmes procesu.

Kad cilvēks sāk pētīt auras pilnveides jautājumus, viņam jāsaprot, ka savu domu un jūtu nepareizas šķirošanas dēļ viņā var izpausmi gūt daudzas nevēlamas iezīmes. Pats bīstamākais ir cilvēka būtības, viņa jūtu emocionālā slāņa nepareizs novērtējums, jo tieši emocijas iedarbojas uz cilvēka sirdi un liek viņam ieslīgt šaubu un jautājumu dūksnājā.

Es nebūt negribu teikt, ka cilvēkam, kas no visas sirds tiecas izzināt, nav tiesību neko jautāt un ne par ko šaubīties; es tikai saku, ka tad, kad cilvēkam atklājas patiesība, viņš nekādā ziņā nesāks apšaubīt dzīvojošā Dieva patiesību. Viņš, iespējams, netiks pāri šķērslim, taču skaidri zinās, ka tā patiešām var būt, un viņš spēs (un jau tagad spēj) saprast Dievu pilnīgāk, nekā to ļauj viņa pašreizējā zinība. Tāpēc ar īstenās zināšanas palīdzību atbrīvosim cilvēci no visa, kas to ierobežo un padara aklu attiecībā pret savu pašas iekšējo spēku un attiecībā pret dārgumu krātuvi, kas paslēpta tās apziņā.

Tagad es gribu pārliecināties par to, ka visi nepareizie novērtējumi jūtu sfērā - tādi kā dusmas, liekulība, bailes, naids, greizsirdība, sašutums un aizvainojums - veido izplatīšanās spēkam noteiktu līdzsvara sviru. Tas zināmā mērā līdzinās lielas lidmašīnas impulsu atkārtotāja sistēmai. Kad pilots nospiež atkārtotāja pogu, atskan signāls, kas izraisa to, ka uz aviodispečera elektroniskā tablo parādās palielināts tēls, ļaujot viņam bez grūtībām atpazīt lidmašīnu. Gluži tāpat cilvēku emocijas bieži vien palielina negatīvās domas un jūtas tiktāl, ka tās kļūst par dominējošām. Un, lai gan tas notiek bez cilvēka reālās būtības piekrišanas, taču zemi aizklāj. Un tomēr Kristus saka: “Es esmu pasaules gaisma.”

Esmu šajā pirmajā nodaļā izteicis jums daudzas savas atziņas. Zelta Ietērpu brālības brāļi ar prieku atsauksies uz to dziļo dievišķo gudrību, ko esam izklāstījuši nākamajās nodaļās. No Brālības arhīviem pārjums plūst mūsu mīlestība.

Jūsu uzticamais

Kuthumi

2

2.AURAS UZTVĒRĪGUMS

Katram, kas pasaule mekle gaismu

Turpinot auras izzināšanu, mēs pētām pasaules ietekmi uz cilvēka organismu. Cilvēks pēc ieceres ir visai vienkārša būtne, taču sarežģīta šīs ieceres īstenošanā. Cilvēki, domājot par savu dabu, ļoti reti apzinās katra atsevišķa cilvēka apziņas ietvarus. Ārējās pasaules ietekme, pasaules idejas, cilvēku jūtas viegli tiek nodotas (apzināti vai neapzināti) no viena cilvēka otram; šajā domu un jūtu tālāknodošanas procesā ne to sūtītājs, ne saņēmējs nekādi nav pasargāts no tā, ka viņa sākotnējais modelis paliks neskarts.

Ja cilvēka izstarotā gaisma pēc savas dabas ir negatīva, tad tie, kuri viegli kļūst par viņa jūtu un domu upuriem, vai tie, kuri ir dabiski saistīti ar šo cilvēku, var reproducēt šo domu un jūtu ietekmi savā pašu pasaulē.

Tagad ļoti daudzi cilvēki pasaulē ir citu, sev svešu domu upuri, pat tādu domu, kas atnākušas no citiem laikmetiem, bet saglabājušās, jo cilvēki tās uzturējuši ar savu uzmanību un enerģiju.

Būtībā var teikt, ka cilvēks saviem labajiem un sliktajiem darbiem piešķir pa pusei pastāvīgu eksistenci un ka labā un ļaunā apzināšanās tādā veidā, kādā to uztvēra Ādams un Ieva, dzīvo cilvēkā joprojām, jo tas notika labprātīgi. Un tomēr caur šo pirmatnējo Dieva apzināšanos cilvēks spēj atrast savu paša dzīvības koku, kas atrodas Ēdenes dārza vidū, un vienmēr baudīt tā augļus un dzīvi.

Mūsu darbā ir daudz kā tāda, par ko jāpastāsta, taču vispirms gribam lūgt, lai studējošie pret to izturētos pienācīgi, lai mēs varētu radīt apstākļus attiecīgo zināšanu praktiskai izmantošanai. Daudzajos gadu simteņos, kas aizritējuši no garīgās nevainības brīža līdz visaptverošai inficētībai, cilvēki reti ir novērojuši recirkulācijas procesu, ar kura palīdzību nevēlamo kvalitāšu plūsma tiek izmesta uz dzīves ekrāna. Gan pasaules mēroga, gan personiskās problēmas izplatījās melnās un lipīgās substances vibrējošās patinas dēļ, substances, ar kuru cilvēks pārklāja savu būtību un pēc tam atteicās padoties.

Pienācis laiks, kad cilvēkam jāizpēta sevi kā indivīdu, kam ir radošs potenciāls, kuru viņš var izmantot, lai ietekmētu citu cilvēku auru, un kurš savukārt padara viņu uzņēmīgu pret citu cilvēku ietekmi, turklāt gan labu, gan sliktu. Domas par mīlestību, prieku, mieru ir dievišķas domas, tās dzimušas svēto un eņģeļu sirdīs. Šīs domas nedrīkst tā vienkārši paslīdēt garām. Cilvēki par tām var uzzināt cits no cita, un viņu auras emanācijas vienīgi pastiprinās no kontaktēšanās ar tiem, kuru aura ir tikumu pilna.

Tā kā aura vienlīdz viegli uzņem sevī gan labo, gan ļauno, cilvēkam ir jāsaprot, ka šis domu un jūtu tālāknodošanas process var viņam palīdzēt vai aizsargāt viņu ikdienas dzīvē. Bet cilvēki ir tik lielā mērā neinformēti par masu apziņas iedarbību, kā arī par kaimiņu un draugu mentālo ietekmi, ka mēs joprojām uzsveram to, cik svarīgi ir izmantot spēcīgo tālāk nodoto uguni un gaismas plūsmu kā efektīvus faktorus, kas nepieļauj nevēlamas auras iekļūšanu un tās ietekmi uz prātu un organismu.

Nav vērts pat teikt, ka šajās lekcijās es vēlos sniegt noteiktu informāciju, kas palīdzēs cilvēka dvēselei kontrolēt savu dzīves modeli, tādējādi uzlabojot viņa auras kvalitāti. Ja tas netiks izdarīts, cilvēkus piemeklēs neskaitāmas ciešanas un liels ļaunums, bet tas nevienam nav vajadzīgs. Zelta Ietērpu brālības brāļi, kas pielūdz un apgūst Dieva svēto gudrību, nesen secināja: skaidrāks priekšstats par problēmām, kas saistītas ar cilvēka auru, panāktu to, ka uz garīgajām zināšanām orientētie ļaudis palīdzētu citiem un saņemtu palīdzību no citiem. Tāda ir šīs lekcijas pamatdoma.

Bez šaubām, ir problēmas, kas pasaulē rodas, cilvēkam kontaktējoties ar auras lauku jeb cilvēka organisma spēka lauku. Tāpēc, gluži dabiski, ir jāzina, kādi ir aizsargmehānismi pret šādu ietekmi. Tie ir jāizprot katram cilvēkam. Turklāt metodes, kā izdalīt no fiziskā lauka apziņu jeb spēka lauku un to projicēt uz citiem cilvēkiem tuvinieku un draugu lokā, ir rūpīgi jāizstudē un jāpilnveido kā līdzeklis, kas palīdz virzīt gaišos cerību starus uz tiem, kuriem vajadzīgs atbalsts, bet kuri pat nezina, ka šāda iespēja vispār pastāv.

Lai gan cilvēki tiek audzināti pretrunīgu un pat kaitīgu dažādu auru un spēka lauku izpausmju ietekmē, viņiem nav nekāda priekšstata par šīs iedarbības mehānismu un bieži vien viņi vispār nesaprot, kas īstenībā notiek. Cilvēkiem tā nav ne zinātniska mīkla, ne kāda neizpētīta parādība - viņi gluži vienkārši nezina, ka tas vispār notiek. Bet mēs taču zinām! Efektīvi un konstruktīvi izmantojot šo zināšanu, eņģeļu dvēseles un Zelta Ietērpu brālības brāļi alkst sagaidīt dienu, kad cilvēki, katrs atsevišķi un visi kopā, beidzot sapratīs, kā viņi var izmantot šo savas auras noderīgo spēku. Jo viņi ieraudzīs, ka aura radīta kā Labā atspoguļotāja visiem, ko cilvēki satiek savā ceļā, un pasaulei kopumā.

Tiem, kas uzkrājuši pieredzi nāves hipnotismā cm dažāda veida kārdināšanā, bieži vien ir priekšstats par to, kā var izmantot cilvēka auras un magnētiskā lauka iedarbību, un viņi ir sasnieguši noteiktus (tiesa gan, ierobežotus) rezultātus, tādējādi panākdami, ka viņiem zināmā mērā uzticas cilvēki, kuru mērķi ir tikpat ierobežoti. Kā savulaik teica mūsu mīļotais Jēzus, “šīs pasaules bērni šajā paaudzē ir gudrāki par gaismas bērniem”. Sarunās ar mums mīļotais Jēzus lika noprast: ar šo frāzi viņš nebūt nav domājis to, ka šādas lietas prevalē. Drīzāk tas bija Viņa solījums visiem, kas tic Dievam. “Jūs paveiksit vēl lielākus darbus, jo es atkal savienošos ar savu Tēvu.”

Tātad Tas Kungs vēlējās, lai katra paaudze pacenstos uzlabot dzīves kvalitāti Zemes virsū, izmantojot visus iespējamos līdzekļus pilnīgā saskaņā ar mūsu Kristus mācību un darbiem.

Grāmatas divās pirmajās nodaļās mēs gribējām dot lasītājam nepieciešamo informāciju šajā jautājumā. Nākamajās nodaļās mēs sīki izklāstīsim savas instrukcijas, kas, pareizi liktas lietā, var izmainīt jūsu pašu un ļoti daudzu citu cilvēku dzīvi, jo viņi varēs labāk saprast un iet pa dārgo patiesības un cerības ceļu.

Vai jūs zināt, cik daudzi cilvēki visā pasaulē kļūst par dažādu manipulatoru upuriem tikai tāpēc, ka neorientējas šajās problēmās un neko par tām nezina? Tādu, mani mīļie, ir milzum daudz, ticiet man. Un es negribu, lai tie, kas būs iepazinušies ar mūsu lekciju ciklu, paliktu viņu vidū.

Tagad atļaujiet man atgriezties pie augstākās zinības sasniegušo meistaru likuma pamatprincipiem, uzsverot, ka visiem ir jāizmanto savs gaismas stabs un varenā tālākdodošā uguns kā pati labākā aizsardzība pret manipulatoru iedarbību. Cik pārliecinoši, Dieva caurstrāvoti un brīnišķīgi ir Dievišķās zinības fragmenti, ko jūs tagad saņemat. Vai jūs meditējat par tiem? Vai jūs tos padarāt par savas dzīves sastāvdaļu? Vai arī uzskatāt tos par izklaidēšanās ziediem, ar kuriem reizēm mēdz aizrauties cilvēka prāts?

Mani mīļie, es jūs gribu sagatavot tai milzīgajai informācijas daļai, kuru darīšu jums zināmu tuvākajā nodarbībā. Taču es gribu būt drošs, ka tad, kad uztversit manis pausto ideju, jūs par to meditēsit - tāpat kā par ziediņu. Es dodu jums veselu nedēļu no šīs “gudrības pērles” līdz nākamajai, lai meditācijas laikā jūs varētu sagatavoties šīs idejas uztveršanai, idejas, kas jums dos skaidru priekšstatu par to, kā varat pabeigt savas auras attīrīšanu. Bez šīs zināšanas, ko es jums atklāšu, paies ļoti daudz laika, pirms jūs pilnīgi apzināsities reālo brīvību, kas jums ir, un uzzināsit, kā to izmantot, lai padarītu svētīgu visu dzīvi.

Esmu pārliecināts, ka tad, kad jūs liksit lietā Lielās Baltās brālības gudrību, lai jūsu pasaulē pareizi izpaustos realitāte, jūsu auras un jūsu dzīves kvalitātes uzlabošanās būs patiešām jūtama. Atcerieties: es gribu, lai jūs būtu zieds - roze vai lotoss, kas gaida, kad dārgās patiesības lāses, ko jums sagatavojušas Debesis, kritīs auglīgā zemē. Esmu pārliecināts, ka tad, ja jūs to izdarīsit, jums nebūs vajadzīgi nekādi papildu pierādījumi savas eksistences realitātei, valstībai, kas paveras jūsos pašos, un tam, ka jūs varat iemācīties, kā pārvaldīt šo valstību atbilstoši Kristus novēlējumiem, turklāt pārvaldīt saprātīgi, droši un pareizi.

Tagad, kad tiek rakstīts ļoti daudz grāmatu un tik daudzi vārdi tiek iesviesti cilvēka apziņas plūsmā, es aicinu jūs pienācīgi novērtēt iespēju, ko mēs šodien jums paveram.

Jūsu sirds gaismai uzticīgais, vienmēr jūsu

Kuthumi

3

3.AURAS IEKRĀSOŠANA

Gaismas glabātajiem visos laikmetos

Pilnestīgā Dievišķā veidola realitāte, kas ikdienas dzīvē ir apslēpta, pamazām raida jūsu apziņā sava cildenuma plūsmu. Kad šīs Dievišķās enerģijas plūsmas ceļā uzrodas šķērslis, tas atgādina to, kā mākonītis uz brīdi aizsedz mums sauli. Kā saulei ir savs vainags, tā arī cilvēka vitālo spēku brīnišķīgais mirdzums, spēku, kas ir mazliet pakļauti viņa negatīvās rīcības un negatīvo jūtu ietekmei, nereti plūst pāri malām. Tas padara auru bezkrāsainu, un cilvēks sāk domāt, ka viņš ir sīks puteklītis salīdzinājumā ar pilnestīgo Dievu.

Ja diena ir apmākusies, cilvēki zina, ka saules starojumu aizseguši mākoņi un to ieraudzīt var tikai no lidmašīnas, kas lido caur mākoņiem. Gluži tāpat cilvēkam jāizkopj ieradums pastāvīgi sev atgādināt, ka Dieva pilnīgas iemiesošanās mirdzošā un vilinošā realitāte viņam paveras ik

mirkli, kā to paredzējis Dievs. Tāpēc viņam jāveido ieradums nostāties pret visām ēnas izpausmēm un negatīviem vērtējumiem, izmantojot iekšējās realitātes principu.

Kas ir reāls? Reālais paveras cilvēkam tad, kad izpilda piepildīšanās rituālu - piepildās ar Dieva Gaismu. Viņam to izdarīt palīdz gaismas spēki, kas ir viņā pašā. Bet tas nozīmē, ka aizvien vairāk un vairāk dievišķā spēj iziet cauri cilvēka aurai. Tādējādi tagad Dieva likuma svētība ir to sieviešu vai vīriešu mutē, kuri izrunā dzīvo, Dieva sirdī dzimušo Vārdu, kas pasludina Dievam vienmēr piemītošo diženumu. Un ar šo Vārdu cilvēks pavēsta: “Es esmu Dieva veidola pilnības iemiesojums Visuma apziņas mantinieka Kristus veidolā.”

Runājot par cilvēkp domu un jūtu ietekmi uz auru, mēs mazliet pakavēsimies pie auras iekrāsošanās problēmas. Tad, kad aurā pārsvaru sāk gūt baltā un violetā krāsa, it īpaši to blāvie un efemerie toņi, cilvēks ievēro, ka pastiprinās viņa uztvērīgums un garīgā dominante. Kad bāli dzeltenā, gandrīz zeltainā gaisma iekļūst cilvēka smadzenēs, kosmiskais saprāts gūst izpausmi iekšēji savijušos gaismas staros, kas cilvēka saprātam paver iespēju nodibināt kontaktu ar Tā Kunga Visuma saprātu.

Palielinot aurā maigi sārtās krāsas - Visuma mīlestības kausā mirgojošās uguns daļu, cilvēks iegūst spēju raidīt ārējā pasaulē dievišķās mīlestības idejas. Daudzi zina, ka violetā krāsa, kas ietur līdzsvaru krāsu gammas augšdaļā, spēj pārveidoties un var noturēties virspusē. Dzimis, lai paceltos augstāk, cilvēks, kurš šādā veidā piesātina savu auru, ietērpjas visu valdnieku Valdnieka neievai-nojamībā. Šī karaliskā krāsa ir Svētā Gara kosmiskā uguns. Savienojoties ar tīru gaišzilo krāsu, kas simbolizē Tā Kunga gribu, tā izpaužas kā dievišķā mīlestība, kas darbojas kopā ar svēto gribu. Zaļā krāsa, mūžam jauna un spēcinoša, uzlādē cilvēka auna ar dziedināšanas un pārpilnības spēku. Pēc Tā Kunga pavēles lemt likteni - tas nozīmē dzert no svētās gribas kausa. Iesvaidīto maģistru tērpa elektrozilā krāsa nozīmē šķīstību un varu.

Ne jau visi cilvēki redz auru, un daži no viņiem, iespējams, melo, sakot, ka redz to. Īstenībā visbiežāk šāda redzēšana ir dažiem cilvēkiem piemītošā spēja ar savu iekšējo būtību uztvert citu cilvēku iekšējo būtību un redzēt to kā zeltainu starojumu - auru. Patiesībā tās ir tikai sajūtas, kas iekļūst apziņā caur nervgaļiem un tiek uztvertas, it kā būtu redzamas. Dusmu vibrācijas bieži tiek uztvertas kā tumši sarkanās krāsas uzliesmojumi, gluži tāpat kā melnā krāsa aurā tiek skatīta kā caur cilvēka organismu plūstošās visa Esošā dabiskās gaismas straumes aptumšošanās, ko izraisa negatīvas domas un jūtas.

Atcerieties, mani mīļie, ka dievišķās auras nokrāsa - tas ir Dieva turpinājums, gluži tāpat kā domas un jūtas ir cilvēka apziņas turpinājums. Auras (tās dabiskajā, tīrajā veidā) un galvenās apziņas sajaukšanās, kā arī gaismas nokrāsu nepareizs novērtējums rada negatīvu iekrāsojumu, kas tiek uztverts kā vizuāli, tā arī sajūtu līmenī (tas gan attiecas tikai uz ļoti uztvērīgiem cilvēkiem). Aura zaudē tīrās krāsas tad, kad no pilnības tālu domu un jūtu emanācijas sajaucas ar tīrajām krāsām, kas iet cauri Kristus prizmai. Trenēta acs saskata pat nelielas pārmaiņas auras krāsā un stāvoklī.

Sakarā ar to es gribētu teikt, ka var iemācīties atšķirt mirstīgo domas un jūtas un apjaust, kas notiek viņu pasaulē. Atšķirība starp acumirklīgām apzinātu kaislību izpausmēm un emocionālajām ievirzēm, kuras dziļi iesakņojušās, pastāv, un tā ir jāņem vērā. No aurai raksturīgo izpausmju procesa viegli saprast, ka tas, kas nav nevainojams kāda jūtās, domās vai tiek darīts bez pienācīgas izpratnes, iespējams, ir tikai īslaicīga ārēja izpausme.

Vēlāk, ja cilvēks neparūpēsies par to, lai pārvarētu šīs izpausmes, pastāvīgi izpildot vingrinājumus, kā rezultātā iemācīsies vadīt enerģijas plūsmas, šī parādība var padziļināties, un auras inficēšana skars arī zemapziņu, tāpēc cilvēka īslaicīgā ieslīgšana negatīvā stāvoklī kļūst aizvien ilgāka.

īpaši piesardzīgiem jābūt tiem, kuri tiecas paplašināt citu cilvēku nevainojamo dievišķo ideju, lai tikai redzētu, ka viņi savu pašu sajūtu nepil-nīguma dēļ faktiski pastiprina tos negatīvos apstākļus, kurus, iespējams, sākotnēji pat nav lolojuši, bet gan radījuši spontāni. Turklāt problēma ir tā, ka magnētisko lauku masas projicē negatīvi lādētu enerģiju, kas var kļūt par patinu jeb substances slāni, kurš pārklāj atsevišķu cilvēku enerģijas dabiskās svārstības. Šo tumsas slāni, kaut arī tas ir absolūti svešs viņu magnētiskajiem laukiem, paviršs un nesagatavots novērotājs (ja viņš to ieraudzīs nepiemērotā brīdī) var diagnosticēt kā savu sākotnējo individualitāti.

Vienmēr paturiet prātā, ka purvā iekritušie var izrāpties no tā, dubļu klāti; staignie dzīves smiltāji jau pēc savas dabas vienmēr cenšas ievilkt cilvēku savās dzīlēs. Taču cilvēks var (un ar panākumiem to dara) izvairīties no šāda likteņa, izcīnīdams tikpat spīdošu uzvaru kā lotosa zieds, kas uzplaucis purvā. Tāpēc es gribu, lai jūs saprastu, ka ar pavisam vienkāršu Kristus gaismas pamodināšanas aktu savā apziņā cilvēks spēj uzveikt nejauko zaļgandzelteno greizsirdības un aizvainojuma krāsu, netīri dzelteno egoistiskā intelektuālisma krāsu, kaislei raksturīgo bordo krāsu un pat violeti melno krāsu, kas norāda uz centieniem attaisnot savu augstprātību un iemīlēšanos sevī.

Lai skaidrāk saskatītu citus, mani mīļie, atcerieties, ka cilvēkam vispirms ir jāsaredz sevī brīnišķais kosmiskās šķīstības kristālinš. Tad, rai-dīdāms no savām acīm smalku jo smalku stariņu, viņš spēs iemantot tik lielisku redzi, ka pamanīs sīku gruzīti cita acī. Attīstot plaši savu uztvē-rīgumu, jūs varēsit izbaudīt brīnumaino procesu, kura gaitā atklāsit sevī un citos Kristu atbilstoši tam, kā cits pēc cita parādīsies nelieli auras viļņojumi (bet tas notiek atkarībā no savas paša kosmiskās nevainības izpausmes).

Kas cits ir nevainība ja ne ļoti dziļa būtība? Dieva radītā uzvaras simfonija nav nekas cits kā šīs visdziļākās būtības matrica un radošā forma, kas gaida savu brīdi, lai izlītu dzīves lappusēs. Cilvēku muļķība neļauj cilvēkā izpausties Kristum; taču gaisma un mīlestība pret likumu cilvēkam palīdzēs iziet šķīstīšanās procesu, kas paver aurai iespēju iezaigoties kristīgās apziņas brīnišķīgajās krāsās.

Es gribētu, lai šajā nedēļā mūsu skolnieki visā pasaulē apvienotos ar mani apņēmīgos pūliņos, kuri vērsti uz to, lai trīsvienības kristālskaidrais skaistums, kas ir katrā no jums trīspakāpju liesmas veidolā (trīs vienā, tāpēc mēs runājam par trīsvienību), piepildītu jūsu pasauli ar uzlādētu kosmisko enerģiju, kura jums palīdzēs atbrīvoties no savas auras tumšajiem elementiem un attīstīt satriecošu redzēšanas spēju, kas ļaus sajust eņģeļu prieku un saskatīt Kristus gaismu itin visā, ko sastapsit savā ceļā.

Iespējams, ka mēs kļūsim tehniskāki, taču nekādā ziņā nekļūsim praktiskāki tajā nozīmē, par kui’u es jums tagad pastāstīju.

Vai jūs sekosit sava “es” Kristum šajā reģenerācijas procesā?

Jums uzticīgais

Kuthumi

4

4.AURAS LASĪŠANA

Skolniekam, kas mekle skolotāju

Pārbaudījumi, kas cilvēkam dzīvē jāiztur, būtībā ir viņa skolotāji. Proti, citiem vārdiem sakot, tie cilvēkam aizstāj viņa skolotājus, jo viņš tos nedzird. Un tomēr visos bauslības galdiņos rakstīts, ka pienāks laiks, kad cilvēks ieraudzīs savus skolotājus, un viņi būs pavisam tuvu.

Tagad daudziem rūp skolotāja āriene un sejas izteiksme, bet viņi nepievērš nekādu uzmanību rakstura īpašībām un garīgajai realitātei, taču tieši tas veido vīrieša un sievietes iekšējo būtību. Patiesajiem skolotāju meklētājiem drīzāk būtu jādomā nevis par cilvēka ārējo, bet gan par viņa iekšējo skaistumu, kas tieši izraisa tās auras izpausmes, kuras sajūsmina jebkuru meistaru, kas sasniedzis izziņas augstumus, tāpēc ka ir Dieva plāna īstenojums.

Ja jūs kādreiz būtu bijuši tiesneši skaistuma konkursā, tad saprastu, cik grūti ir izvēlēties starp visdažādākajiem dievišķā skaistuma paraugiem. Iesvaidītos maģistrus un karaliskos dievus viņu centienos uzlikt atzinības zīmogu uz visa, kas ir Dieva providences izpausme tajos, kuri tiecas pārstāvēt Brālību un slavināt Dievu ar dvēseli un miesu, vada vienīgi pašu sajūsma. Bet šāda brīnišķīga iespēja ir katram cilvēkam! Es gribu, lai mūsu skolnieki padomā par dabiskās, svētās un spilgtās pielūgsmes bagātību, kuras graudu Pats Dievs ielicis cilvēka dvēselē. Pienācīgi novērtējot un pārdomājot, iespēja paust Svētā Gara pilnību paver cilvēkam iespēju modelēt kāzu tērpu ikvienam, kura sirdī mājo Dievs.

Es zinu, ka garajos okulto zinātņu apgūšanas gados daudzi studenti ir attīstījuši sevī spēju lasīt cilvēka auru, interpretēt to un faktiski redzēt. Gribu pilnīgi atklāti pateikt, ka nekāda fiziska spēja un pat prasme lasīt auru nebūt nenozīmē, ka cilvēks, kuram šāda spēja piemīt, sasniedzis to pilnību, ar kuras palīdzību īstens adepts uzveic ārējos apstākļus.

Es negribu teikt, ka adeptiem nav šādas spējas. Es tikai saku, ka šīs spējas izkopšana, daļēji vai līdz pilnīgai meistarībai, nav obligāta augstas cilvēka garīgās attīstības pazīme. Jāņem vērā ari tas, ka tie, kuri sakās protam lasīt auru, iespējams, to dara zemā līmenī, visai ierobežoti un juceklīgi. Lai pareizi interpretētu cilvēka auras lasījumu, ir jāprot lasīt karmiskos tekstus un ieskatīties cilvēka iekšējā būtībā.

Man labāk patiktu, ja studenti vairāk domātu par priekšrocībām, kuras viņi iegūst, iemācoties saskatīt labo sevī un citos, un vienmēr tiektos uz labo, kā teica mans mīļotais līdzgaitnieks E1 Mo-rija. Šīs tiekšanās auglis ne vienmēr ir redzams un varbūt pat neiznāk apziņas virspusē; tomēr tieši tas ir visu cilvēka sasniegumu rezultāts. Rau, kāpēc Dievs sacīja: “Netiesājiet, tad jūs netapsit tiesāti.”

Šeit, Šigadzē, mēs koncentrējam savus pūliņus uz to, lai atbrīvotu svēto gudrību; mēs koncentrējamies uz harmoniju un patieso skaistumu. Protams, mēdz būt laiki, kad cilvēkam jāsaprot, ka ne viss viņa pasaulē notiekošais tiek darīts saskaņā ar Kristus vārdu. Tieši tad viņam jāprot atbrīvoties no savu problēmu tīmekļiem un atzīt, ka ne problēmas, ne arī nelabvēlīgie apstākļi, kuros nonācis, nav Dieva daba. Tāpēc Dievs neprasa, lai viņa bezgalīgo nedienu periods turpinātos, ne arī to, lai viņš ietu bojā zem briesmīgo dzīves apstākļu nastas. Es gribētu piebilst, ka, izkopjot sevī dievišķo dabu, cilvēks nonāk pie atziņas, ka aura pilnīgi dabiski atgādina par visuresošā Dieva klātbūtni visā Viņa spožumā. Tas ir modelis, kas gūst izpausmi Dievišķās apziņas Debesīs un var gūt izpausmi ikviena cilvēka apziņas debesīs, tas taču rodas no katrā cilvēkā esošā pilnības grauda pat tad, kad tas ir Dieva klātesmes izpausme.

Kad Jēzus teica: “Es un Mans Tēvs - mēs esam viens”, viņš ar to domāja Dieva tēla Dievišķā starojuma un Viņa ārējā izpausmē nokļuvuša nejauša ķermeņa līdzsvarošanu, ķermeņa, kurš, atkal savienojies ar realitāti, kļuvis par vienu veselumu ar Dievu. Tāpēc iekrāsotie stari, kas kūlīša veidā izgājuši cauri “daudzkrāsainajam apvalkam”, ir kļuvuši par nimbu, Dievišķās apziņas starojumu ap Viņu - nešūtu ietērpu, kuru Viņš valkāja, būdams Dieva Dēls.

Šajā nodaļā mēs centāmies padarīt par acīmredzamu to faktu, ka parastajiem cilvēkiem nepiemīt spēja uztvert auru, un tas ir vienmēr jāņem vērā. Pilāts daudz lielāku uzmanību pievērsa sievas sapnim un tam, ka viņa brīdināja “neielaisties nekādās darīšanās ar šo cilvēku”, nekā zvērestam par viņa priekšā stāvošā cilvēka tikumību. Viņš nevarēja apsūdzēt Jēzu Kristu nekādā nodarījumā, bet nespēja arī apliecināt Viņa pilnību. Citādi taču viņš nebūtu licis Viņu sist krustā vai nodot sinedrija rokās.

Vispāratzīto pieeju Dieva realitātei var saskatīt pašā cilvēka būtībā. Cilvēks - tā ir skaistuma un pilnības droša glabātava, kad viņš atgriežas pie Dievišķā veidola, - un es nezinu, vai ir labāks veids Dievišķā starojuma zvaigžņu brīnuma radīšanai cilvēka aurā kā kļūt par vienotu veselumu ar Dievu. Šis šķietami nepaveicamais uzdevums tad arī ir tā panaceja, kuru meklē cilvēks, un viņš to atradīs, ja būs neatlaidīgs savos meklējumos un nebaidīsies atdot daļu no sevis paša; visas cilvēka slimības taču var izārstēt, ja viņš kļūs par dievību visās savās izpausmēs.

Daudz lielāku ļaunumu vienmēr ir nesusi un joprojām nes cilvēka auras nepareiza lasīšana un uz to pamatoti nepatiesi pareģojumi. Tas ir daudz sliktāk, nekā cilvēks spēj iedomāties. Cik lieliski būs, ja viņš savus uztveres orgānus pievērsīs tam, lai apzināti fiksētu Dieva realitāti savās domās un veidolā.

Tagad, vēlēdamies aizstāvēt dažus patiešām spējīgus cilvēkus un adeptus, es gribu apstiprināt, ka pareizi ir to apgalvojumi, kuri spēj saskatīt ātri vibrējošos modeļus, kas parādās citu cilvēku planetārajā līmenī. Nebūtu pareizi iedomāties, ka šīs vibrācijas vienmēr izpaudīsies intuīcijas līmenī. Protams, nepiespiestība un cenšanās ieraudzīt, kā pilnība izspiež tumsu, vienmēr būs viņu rīcības pamatā; taču es jūs brīdinu: lai kad jūs atrastos adepta vai pat ne visai augstu līmeni sasnieguša cilvēka tuvumā, tāda cilvēka, kas tomēr apguvis daudzus dzīves pilnveidošanas elementus, jums jāapzinās, ka tad, ja lolojat tumšus nodomus, viņš to var ieraudzīt, bet varbūt ari nepievērsīs tam uzmanību.

Tāpat es brīdinu tos, kuri iedomājušies, ka ir adepti, kaut gan nav uzveikuši ne simto daļu savu trūkumu, un tos, kuri Tā Kunga acīs nav sasnieguši pat mazu daļiņu no tā, ko iztēlojas. Viņi, nolasot citu cilvēku dzīvi, nepareizi saskata kādu kvalitāti, kuras, iespējams, nemaz nav: gluži vienkārši ar tā palīdzību kāds ir uzlicis viņiem lielu karmu.

Ikvienam jābūt ļoti piesardzīgam un apdomīgam, dodot savu novērtējumu tam, kā dvēselē attīstījusies Dieva augstākā apziņa, jo “tā nav izmērāmā naudā un nav ar zeltu atsverama”. Tas ir tāds nemanāms sasniegums, kas ļauj cilvēkiem kļūt par vienu veselumu ar Dievu.

Jums uzticīgais

Kuthumi

5

5.AURAS SPĒCINĀŠANA

Visiem sekotajiem, kuri gribētu nodibināt kontaktu ar mūsu Brālību

Cilvēks domā, ka ir neievainojams. Viņš dzīvo miesas un asiņu apvalkā, ko caurauž viņa apziņa. Apziņa jāuzskata par cilvēka saikni ar viņa Avotu, apziņas elastīgums ir galvenā cilvēkam piederošā vērtība. Taču, ja apziņu izmanto nepareizi, tā var kļūt par viņa galveno vājumu. Mūsdienās cilvēku apziņa tiek pakļauta banālas un barbariskas rīcības ietekmei, tāpēc globālais mērķis, ko Debesis izvirzīja jau cilvēka radīšanas brīdī, reti tiek saskatīts pat vispārīgos vilcienos.

Cilvēks viegli iesaistās zemes dzīves triviālajās rūpēs; un viņa idejas un uzskati, lai kādi tie būtu, liek cilvēkam ticēt, ka iesvaidīto dievišķie mērķi un rīcība diez vai ir viņam patīkami. Psalmu dziedāšanu, svēto mantru skaitīšanu, nodošanos

saprāta garīgajām sarunām un Visaugstākajam adresētajām lūgšanām daudzi izglītoti mūsdienu cilvēki uzskata par absolūti nevajadzīgu lietu, kurai var nodoties vienīgi prātā vājie.

Es gribu pilnībā apgāzt šo tēzi un pateikt, ka pats lielākais spēks, pašas cildenākās patiesības, īstena godība - tas viss raksturīgs tam, kurš tiecas pēc augstākās izzināšanas, kurš vispirms paceļas Dievišķā plāna īstenošanas pirmajā pakāpē, bet pēc tam konsekventi pilnīgo savas zināšanas. Cilvēki maldās, domādami, ka vienīgi Jēzus un vēl daži, par kuriem vēstīts Bībelē, sasniedza izzināšanas augstumus un tā rezultātā pacēlās Debesīs. Kā gan mainītos viņu viedoklis, ieraugot, ka Debesīs ir vesels pulks liecinieku!

Cilvēkiem ir laiks apjēgt, ka viņu apziņa un domas ietekmē auru. Es pat iedrošinātos teikt, ka arī cilvēku uzskati ļoti ietekmē viņus pašus -turklāt gan uz labo, gan slikto pusi. Man šķiet, daudzi nosprieduši, ka es negrasos apspriest cilvēka auras negatīvos aspektus. Iespējams, viņiem ir taisnība. Paskatīsimies. Es gribu uzsvērt to, cik lieliska ir aura cilvēkam, kura dvēselē mīt Kristus: tā izstaro gaismu, ikvienā tās emanā-cijā ir dievišķā kvalitāte, kas izstaro cēlsirdību, godu, glābiņu un kosmisko spēku visiem, kuri nonāk ar to kontaktā. Šī aura, par kuru es tagad runāju, nav un nevar būt cilvēku ieskaujošās vides vai viņa sabiedriskās dzīves radīta. To ir radījusi dievišķā aktivitāte, ieiešana Dieva kosmiskajā apziņā, iesaistoties Visuma mērķu īstenošanā, un it īpaši kontaktēšanās ar mūsu Brālību.

Taču visā Dieva meklēšanas procesā tomēr vērojama arī zināma godkārība. Dažkārt mēs ar prieku sodām cilvēkus pret viņiem izjustās lielās mīlestības vārdā, ja redzam, ka tas var stimulēt šos cilvēkus aktīvāk tiekties uz to, lai sasniegtu savas dzīves vienīgo un īsteno mērķi. Atcerieties: gaisma spīd tumsā; tā kā tumsa nav aprijusi gaismu, tie, kuri sāk saprast atbilstoši savām patiesajām vēlmēm, ieraudzīs, ka viņos aizvien spēcīgāk sāk kvēlot svētā uguns. Tāpēc garīgums ikviena cilvēka sirdī ir daudz nozīmīgāka dievišķās uguns sastāvdaļa, nekā daudzi domā.

Šajā liesmā cilvēks iekšēji šķīstās, tā ir dzirkstele, kas spēj stimulēt viņa noskaņošanos uz savas būtības vilni, un tad mūsu Brālības varenā ietekme var iedarboties uz viņa auru, paverot šim cilvēkam iespēju kļūt par Debesu pārstāvi Zemes virsū. Kurš ir teicis un kurš iedrošinās teikt, ka ikvienam cilvēkam ekskluzīvi piemīt šī kvalitāte, bet Dievišķā plāna būtība ir tā, ka šī gaisma jāizstaro? Cilvēku un visu, kas ir Zemes virsū, radīja vienotais Gars, un šis vienotais Gars sagaida, ka visi ienāks pa vienām durvīm. Kristus apziņas durvis, tēlaini izsakoties, satraukuma pilnas gaida brīdi, kad cilvēks līksmi iekļausies savas paša realitātes gultnē.

Droši vien daži no jums nesaprot, kas man padomā un kāpēc, ieteicis jums pievērsties cilvēka auras izpētei, es visu laiku runāju it kā aplinkiem.. Es spēju viņus saprast, un es jūtu: ir pienācis laiks pateikt jums, ka tādējādi cenšos attīstīt saviem studentiem īpašu kvalitāti. Šī Kristum piemītošā kvalitāte palīdzēs jums attīstīt tādu auru, kuru es saucu par sevi apliecinošu, tāpēc ka to var apzināti pastiprināt un noskaņot uz labo.

Cilvēka aura faktiski ir Dieva un Viņa kosmisko staru uztvērējstacija. Gaismas enerģija un pašas domas par Dievu un skolotājiem, kas pacēlušies Debesīs, savienojas ar vienkāršām idejām, kuras rodas, īstenojot cilvēka dzīves plānu, bet pēc tam tiek piesātinātas ar gaismu vai raidītas visos fiziskās pasaules virzienos. Ļoti uztvērīgi cilvēki var noskaņoties uz šiem viļņiem, spēj sajust to dabu un izcelsmi. Bet tie, kuri neizprot kosmisko likumu, var kļūt par šīs brīnišķīgās enerģijas saņēmējiem, pat nezinādami par tās izcelsmi. Atšķirības šai ziņā nav nekādas. Mēs cenšamies uzveikt cilvēku tumsību, kas tagad pasaulē ir tik plaši izplatīta, virzot varenāku gaismas straumi caur daudzu dvēseļu aurām, un tās ir dvēseles, kuras savu dzīvi veltījušas cildenam mērķim - kalpot par priekšposteni kosmiskajai reģenerācijai uz planētas.

Kristus savulaik ir teicis: “Es esmu pasaules gaisma; kas sekos Man, tas neies pa tumsu.” Kad runājam par pasaules gaismu, mēs runājam par auras mirdzēšanu, par tās taustāmu izpausmi. Man ir grūti savaldīties, kad dzirdu to cilvēku domas, kuri bezrūpīgi lasa manus vārdus un pēc tam saka: “Kādas nesaprotamas idejas viņš izvirza!” Gluži otrādi - manas idejas ir pilnīgi skaidras un noteiktas, un es tās izvirzu ar noteiktu mērķi un pilnīgā atbilstībā Dieva likumam. Es to saku, tāpēc ka runāju par pastāvīgām Visuma žēlsirdības izpausmēm; tādējādi cenšos darīt jūsu saprātam zināmu to faktu, ka Dieva likums - Viņa mīlestības likums - ir cieši saistīts ar cilvēka auru. Kas gan cits ir cilvēka aura ja ne formu izplatīšana pasaulē, citiem vārdiem sakot, koncentrētas tā būtības izplatīšana Visuma tīklā, kas ir cilvēks?

Ja cilvēks parāda gudrību, proti, izpilda savu vai svešu gribu bez jebkādiem aizspriedumiem -dažkārt labiem, dažkārt sliktiem, vai viņu var salīdzināt ar tādu cilvēku, kurš faktiski ir dievišķā dzinēja sastāvdaļa un kura auru spēj redzēt vien tie, kas patiešām redz, kā tā sāk vibrēt, Visuma mērķa piepildīta? Es zinu ne tikai to, ka tās ir nesalīdzināmas lietas; es zinu arī to, ka kādā jaukā dienā cilvēku apziņā, kas mainījusies, pirmais vispār beigs pastāvēt. Dievs taču uzvarēs - par to esmu pilnīgi pārliecināts. Bet tie, kas iet tumsības ceļu, šķetinot savas paša personības kamolu un sekojot tam, galu galā uz visiem laikiem pazudīs radīšanas ugunī: jo Dievs - tas ir Radītājs, Sargātājs un Sagrāvējs, un mēs Viņu redzam šajos un vēl daudzos citos veidolos.

No kurienes tad pie mums atnāk šī enerģija? Kas liek pukstēt mūsu sirdīm? Ir pilnīgi skaidrs, ka tā nav mūsu griba, citādi tā varētu pēkšņi izbeigties. Patiesībā tā ir Dieva griba un vēlme, kas klauvē pie cilvēku sirdīm. Turklāt cilvēku dzīve arī nebūtu tik nenozīmīga, ja viņi ļautu Dievam noteikt pašu apziņu un domas.

Tagad, kad mūsu studentiem ir radies zināms priekšstats par to, kādi faktori ietekmē cilvēka auru, mēs sāksim tuvāk iepazīties ar procesiem, kas iesaistīti dievišķo kvalitāšu nodošanā cilvēkam, lai lielā labestība šajā nemierīgajā laikā varētu izplūst no jums ārējā pasaulē un saules gaismas mirdzumā radīt jaunu zinību, kas tad arī tagad nosaka bērnu likteni šajā pasaulē.

Svētā gudrība, izplatīdama savu mīlestību uz jums visiem, manuprāt, ir īpaša vērtība, kad mēs runājam par jaunas nākotnes radīšanu, nākotnes, kad dzims lielāka izpratne par tās izmantošanu. Zināšana taču ir pienācīgi jāliek lietā un jāsadala transcendentālā diženumā, nevis jāiztērē dažos īsos gados bezmērķīgām baudām.

Brālība vilina pie sevis daudzus, un daudzi var atsaukties uz šo aicinājumu. Pat tad, ja to izdarīs tikai daži, mēs, esmu pārliecināts, ar prieku atvērsim viņiem savas durvis uz jaunās cilvēka iespēju ēras sliekšņa. Lai atjaunotnes kustība atkal sāk radīt ainu, kad Debesis iesaistās cilvēku audzināšanā Brālības sienās galamērķa sasniegšanas prieka vārdā.

Uz mūžiem pārliecināts par šā mērķa triumfu -

Kuthumi

6

6.AURAS NOSTIPRINĀŠANA

Skolniekam, kurš vēlas eksperimentēt ar kosmisko likumu

Meistara E1 Morijas pareģotā tuvošanās mērķim balstās ne tikai uz Brālības koordinēto darbību Debesīs un Zemes virsū, bet arī uz ikviena skolnieka dzīvi un darbību. Tāpēc es gribu, lai skolnieki visupirms apgūst pirmo auras nostiprināšanai paredzēto vingrinājumu, kurā iekļautas trīs secīgas darbības.

Skolnieks sāk ar to, ka redz no trim mēlēm sastāvošu liesmu, kas laužas ārā no pašām viņa sirds dzīlēm, pēc tam ieslēdz sevi un savu apziņu baltas liesmas lodē. Tādējādi sagatavojies, viņš sāk lēnprātīgi un uzticības pilns izrunāt šādus vārdus:

Esmu gaisma, kvēlojoša gaisma;

Mirdzoša gaisma - nostiprināta gaisma.

Dievs uzsūc manu tumsu,

Pārvēršot to par gaismu.

Šodien es esmu Saules centrs.

Caur mani plūst Kristāla upe,

Dzīvs gaismas fontāns.

To nav iespējams novērtēt Ar cilvēka domu un jūtu palīdzību.

Esmu Dievišķā priekšpostenis.

Tā tumsa, kas mani grauza, pati ierauta Varenajā gaismas upē, kas esmu es.

Es esmu gaisma,

Es dzīvoju gaismā,

Esmu pilnīgākā gaismas dimensija Un gaismas skaidrākais mērķis.

Es esmu gaisma,

Kas piepilda pasauli, lai kurp es ietu;

Svētījošs, nostiprinošs un tālāk dodošs Debesu valstības mērķis.

Kad redzat ap sevi baltās liesmas gaišumu, lai jūs nesatrauc kļūmīgās domas, kas ilgus gadus ielauzās jūsu apziņā. Neļaujiet sev koncentrēties uz negatīvu kvalitāti vai apstākli. Neļaujiet savai uzmanībai kavēties pie pašu iedomātajiem trūkumiem. Tā vietā paraugieties, ko jūsu labā var izdarīt gaisma. Palūkojieties, kā var pārveidoties pat jūsu fiziskā forma, kā var nostiprināties jūsu veselība, saprāts un gars. Centieties izpildīt šo vingrinājumu, lai cik vienkāršs tas jums šķistu, un jūs redzēsit, cik daudz ko tas jūsu dzīvē izmainīs.

Ļoti bieži gadās, ka pieaugušie baidās citu acīs izskatīties pēc bērniem. Viņiem vairāk gribas izskatīties gudriem un visu zinošiem. Viņi nezina, ka gluži vienkārši bēg no savām dziļi apslēptajām bailēm un nedrošības, ko cenšas aizsegt ar ārēju spožumu.

Protams, ņemot vērā visu, ko šie cilvēki zina par Visuma fizikālajām īpašībām, un pašu viņu domāšanas veidu, viņiem vajadzētu apzināties savu patieso lielumu. Tomēr, mani dārgie, kādā šokā nonāk daži vīrieši un sievietes, kad aci pret aci sastopas ar realitātes apžilbinošo patiesību un apjēdz, ka daudz kas no tā, ko viņi apguvuši, nav bijis ieguldītā darba vērts, un tas, ko viņi uzskatīja par savu diženumu, ir jānoliek uz kristietības īstenā diženuma altāra. Pēc tam, iespējams, viņi salīdzinās savu zināšanu ar savu nezināšanu un ieraudzīs, ka kosmisko hierarhu acīs viņiem nav ne mazākā spožuma.

Nav nekādas vajadzības radīt iespaidu uz meistariem ar kvalitāti, kas jums varbūt nemaz nepiemīt. Debesis lieliski pazīst kā jūsu ārējo, tā ari iekšējo apvalku. Debesis zina, ka esat radīti pēc Dieva tēla un līdzības. Ja vērsīsities pie šā tēla no visas sirds, kā bērni, es garantēju, ka Debesis nedos jums superlielu laiku, kurā jūs varētu eksistēt kā bērni, bet pacels jūs līdz pieaugušo, līdz Dieva dēla un meitas līmenim. Kamēr saglabāsit bērnam raksturīgo attieksmi pret apkārtējo pasauli, jūs varēsit paveikt savā labā kaut ko vērtīgu,

tādu, kam ir likumīgs spēks: varēsit atbrīvoties no važām, kas jūs piesaista savam egocentrismam, līdz beidzot jūsu dvēseles mazais putniņš pacelsies debesīs un skatīs mūžīgās saules godību.

Mēs savā Brālībā uzcītīgi strādājam, lai atbrīvotu tos, kuri pagaidām vēl nodevušies cilvēka apziņas veltīgajiem pūliņiem. Mēs lūdzamies par to, lai viņi spētu atdzimt garā un atbrīvoties, lai vismaz varētu noteikt savas dzīves mērķus, kā to viņiem liek Tas Kungs. Daudzi domā, ka būtu “ļoti jauki”, ja Dievs pateiktu vārdu - un pēkšņi, gluži kā spēcīgas vēja brāzmas mudināti, visi sāktu runāt Dieva valodā. Cilvēki aizmirst karaliskos modeļus, kurus citi novijuši tik pavirši, un pat tos modeļus, ko novijuši paši. Viņi aizmirst, ka pašu rokām uzceltās cietuma sienas neļauj viņiem iepazīt Debesu priekus un kļūt par dieviem cilvēku vidū. Viņi nesaprot, ka šī planēta ir vienīgi sagatavošanās posms un ka pēdējā laikā daudzi ļāvuši savai apziņai ietīties tumsas segā, kaut gan viņu zināšanas kļuvušas daudz plašākas un dziļākas.

Zinība, kas patiešām svarīga, ir tā zinība, ar kuras palīdzību cilvēks vispirms kļūst par savas apziņas saimnieku, bet pēc tam - par savas pasaules saimnieku. Ja viens cilvēks var sasniegt lielāku meistarību nekā cits, manipulējot ar enerģiju noslēgtā aplī, tas vēl nebūt negarantē, ka liela

varde no maza apļa varēs brīvi ceļot pa bezgalības jūru. Mēs rūpējamies par cilvēka augšupvirzību atbilstoši Brālības dievišķajiem norādījumiem, kas tika izstrādāti jau pašā sākumā Visaugstākā vadībā. Mūs interesē nevis dzimšana, bet gan atdzimšana.

Taču es labi zinu: dažiem mūsu lasītājiem tas būs jaunums, ka viņu domas var ielauzties citu cilvēku domās, ka tās var ietekmēt viņu pašu noskaņojumu un dzīvesveidu. Un tomēr tā ir. Tāpēc gudrinieki meklēs zinātniskas metodes, lai atrisinātu problēmu, kas saistīta ar auru ietekmi un cilvēku domu savstarpēju iedarbību. Ja visi zinātu, kā izmantot gaismas plūsmu un vareno visu absorbējošo uguni, un ticētu šim sevis transformācijas paņēmienam, tagad mūsu pasaule, esmu par to pārliecināts, būtu pavisam citāda. Šādu tīri praktisku zināšanu izplatīšanās ir nenovērtējama, ja tās izmanto cilvēki, kuri šīs zināšanas saņem; tāpēc es aicinu tos skolniekus, kuri lūdz dot viņiem vairāk un vairāk gaismas, vērīgi raudzīties, lai tas, ko mēs dodam, tiktu pienācīgi izmantots, izpildot jau minēto vingrinājumu.

Cilvēka aurā ir tik daudz neatbilstību ar asi, tik daudz tumšās un miglainās vielas ielāsmo-jumu, ko ārējie piesārņotāji iemet viņa enerģijas pamatplūsmā un kas uzsūc viņa spēku un padara vājākas visas viņa dzīves izpausmes, ka radusies akūta nepieciešamība izspiest tumsu ar gaismas uzliesmojumu palīdzību. Gluži dabiska ir mana vēlēšanās, lai vispirms cilvēkā tiek attīrīti šie tumsības koncentrēšanās centri, jo šī tumsība noved pie nepareiziem vērtējumiem, un tikai tad mēs uzlādēsim ar enerģiju mūsu skolnieku apziņu. Dažkārt šī problēma rada savdabīgu jautājumu: tie, kas bieži lūdz Dievu, kas sludina Dieva vārdus, daudz mīl, kas pastāvīgi atkārto visas mūsu Brālības mantras, reti apzinās, ka tad, kad viņi iemanto Dieva spēku vai pat Dieva mīlestību, viņiem tāpat ir vajadzīga svētā gudrība, kas palīdz pienācīgi izmantot viņu enerģijas spēku.

Enerģijas neracionāla izmantošana, tas, ka mūsu gigantiskais spēks tiek virzīts uz ārējo pasauli kā milzīgs negaisa mākonis, neatbilst Dievišķās providences interesēm. Enerģija jāvirza līdzīgi lielajai dienai, kas nāk pār mums no Debesīm. Lai mirdzošās gaišzilās debesis un saules gaismas zeltainās lāses straumē plūst caur cilvēka apziņas slāni, ņemot vērā pilnības dienas zaļo krāsu, skaistumu un gaismu visu cilvēku domās.

Es gribu piebilst, ka daži no jums (apzināti vai neapzināti) izmanto Dieva enerģiju, lai ietērptu savas dvēseles noskaņojumu un emocijas fiziskā formā. Pamēģiniet iet Dieva ceļu, pilnīgošanās ceļu, jo, kā Kristus apziņa ir vidutāja starp Dievu un cilvēku, tā arī cilvēks var kļūt par vidutāju Kristum; un, kamēr viņš dara visu, ko grib, ar enerģiju, kuru viņam dod Dievs, viņš (fiziskajā pasaulē) pārvalda daļu dievišķās enerģijas, kas tiek virzīta uz mūsu planētu. Kad cilvēks to sapratīs, viss viņa dzīves pamats var kļūt citāds, ja pats to vēlēsies. Šī ideja ir pasmelta no manas sarunas ar dievbijīgo E1 Moriju, un es ticu, ka visi skolnieki to uztvers.

Kāda apbrīnojama iespēja jums paveras kā Dieva Tā Kunga dāvana, kad pareizi izmantojat Viņa enerģiju. Faktiski jūs varat veidot sevi un visu pasauli pēc Dievišķā tēla. Labestības potenciāls katrā cilvēkā patiesi ir brīnumains; un, kad cilvēks iemācīsies pienācīgi izplatīt un aizsargāt savas auras emanācijas, viņš spēs labāk novērtēt šo potenciālu.

Mūsu uzdevums ir atklāt brīnišķīgo Debesu valstību iespējami lielākam cilvēku skaitam. Vai jūs palīdzēsit mums to izdarīt? Auras mākonis mirdz; auras mākonis aug; jo vairāk cilvēks iepazīst savu īsteno būtību, jo lielākā mērā viņā atplaukst Debesu valstības daile.

Palieku ar jums -

Kuthumi

7

7.AURAS PAPLAŠINĀŠANA

Tiem, kuri ļaus savai gaismai iestaroties

Ap muguras smadzeņu stumbru savienojas magnētiskās enerģijas mazas daļiņas, kuras es personiski dēvēju par cilvēka likteņa gabaliņiem. Cilvēks ir tas, ko viņš domā. Cilvēks ir tas, ko viņš jūt. Atkarībā no tā, kāds ir cilvēks, veidojas viņa attiecības ar Dievu, ar mērķi un ar visu dzīves sfēru. Cilvēka dzīves audums sastāv no sīkumiem. Cilvēka eksistences audumu veido domas, bet domas savukārt ir veidotas no tās pašas vielas, no kuras izaug svētajiem dotā ticība.

Tagad, kad esam sapratuši, ka cīņas sajūtai ir jāpazūd, mēs gribam, lai mūsu skolnieki attīsta savā apziņā realitātes dzīvinošos uzplūdus, kas veido patiesi garīgas būtnes muskuļus, būtnes, kura spēj pārvaldīt Zemi. Kā Kristus gāja pa ūdeni, tā arī cilvēkiem ir jāatrod gaismas sargātāja ceļš.

Mēdz teikt, ka pārveidošanās ceļš ir grūts, taču tie, kuriem ir dievišķais potenciāls un kuri to pienācīgā veidā izmanto, kontaktējas ar veselu pulku liecinieku, kas no garīgās sfēras nāk uz Zemi.

Daudzu bērnu dzīvē mēdz pienākt brīdis, kad

V

Debesis viņiem šķiet loti tuvu. So bērnu ceļojums

7 7 7 7 J

caur Dzīvības un nāves vārtiem atklāj mūžīgo dvēseles izzināšanas patiesību, kas gadu gaitā tik bieži tiek aizmirsta. Kontaktēšanās ar Debesīm, atjaunojot gaismas pavedienus starp sirdi un visu cilvēka būtni un Mūžīgi dzīvo Tēvu, ir brīnišķīga un nepieciešama, ja pasaule ir nobriedusi pārejai uz jaunu - nevainības un maiguma laikmetu cilvēku savstarpējās attiecībās. Žēlsirdība ir Dieva īpaša kvalitāte, kas uzlādē auru ar Debesu dzīvinošo un priekpilno skaistumu un brīnumiem, kuri nemitīgi turpina sekot cits citam kā uz Zemes, tā arī Debesīs.

Debesu valstībā nav ne garlaicības, ne nelaimju, tur ir vienīgi prieka caurstrāvota dzīves plūduma izjūta, un šai dzīvei ir svešas pretīgu domu izraisītas sakāves, līdz ar to nav jākaunas par šādu domu atspoguļošanos — to gluži vienkārši nav. Mūžības brīnums nokļūst laika tīmeklī, kad cilvēks sāk saprast, kāds ir viņa ietekmes spēks uz Debesu tiesu, kad viņš, būdams vienots ar Kristus būtību, saprot, ka ir pats sava likteņa vertikāle.

Tas, cik daudz palīdzības var gaidīt no Visuma un cik daudz tās tiek sniegts, ir atsevišķs jautājums. Un tomēr es uzskatu par nepieciešamu savu skolnieku vārdā apliecināt, ka viņiem ir tuva garīgā saikne ar tiem, kas mīt izziņas virsotnes sasniegušo apziņā, Kristus apziņā, saikne, ko uztur ciešas attiecības starp Debesu eņģeļiem, būtnēm, kuru apziņā nav Dieva, un vissīkākajiem elementiem, kas piedalās dzīves fizisko izpausmju atraisīšanā.

Garīgās dziesmas vārdi ‘Viņš atdos eņģeļiem varu pār tevi, ja tu neatgrūdīsi ar kāju akmeni” uzrunā ikvienu Dieva dēlu. Un tomēr vilinājums ar savu pavēli pārvērst šos akmeņus par maizi, lai remdētu nāvīgo izsalkumu, ir ļoti liels; taču katram Dieva dēlam ir jābūt gatavam šo vilinājumu pārvarēt, kā to izdarīja Tas Kungs, kad Viņš noraidīja izmanīgā prāta melus, sacīdams: “Stāv rakstīts: cilvēks nedzīvo no maizes vien, bet no ikkatra vārda, kas iziet no Dieva mutes.” Kā uz Zemes pastāv sazvērestība pret Dieva dēliem un meitām, kuri pinas ar Sātana aģentiem, kuru dzīve ir apgriezta ar kājām gaisā, tā ka viņi nespēj atšķirt tās sākumu no beigām, tā ari Debesīs pastāv gaismas sazvērestība, un Debesu emisāri tiecas īstenot Tā Kunga brīnišķīgos plānus attiecībā uz viņiem, plānus, kurus Viņš radījis šo Savu dēlu un meitu labad.

Tagad, kad Debesu patvērums ir skaidri saredzams, labāk var saskatīt arī tuvojošos notikumu aprises.

Kad Tas Kungs izpilda Savu cildeno misiju, Cenzdamies izlabot visus cilvēku trūkumus,

Un no jauna atdzīvina cerības, kas

Meklētas gadsimtiem ilgi, bet tā arī nav atrastas, -

Mīlestība un upuris - lūk, ko Viņš paņēma sev līdzi,

Lai savāktu kopā apmaldījušās avis un vestu tās Uz cildeniem mērķiem un darbiem,

Par kādiem tām nebija ne miņas.

Viņš deva sev solījumu atbrīvot cilvēkus No tūkstošiem gadu krātajiem putekļiem un bailēm.

Ar savas mīlestības palīdzību Viņš tiem parādīja,

Ka vārda spēks ir lielāks par zobena spēku.

Viņš māca: “Es izdzenu bailes No visiem, kas mani piesauc.

Mana gaisma mirdz kā cerības stars,

Cerība taču ir visiem, kas dzīvo Zem šīs saules, zvaigznēm un mēness.

Un zem Viņa kājām Paver vienīgo ceļu,

Kuru var atrast Manos vārdos,

Tajā dārgajā maizē, ko es salauzu pa gabaliņam.

Tava māksla taču pieder Man,

Bet es piederu tev -Mūsu dvēseles ir pamodušās.

Paskaties uz pievilcīgo mērķi,

Kas staro un sasaista Mūžīgo prieku, pavedienu,

Kas parādās vienmēr un visur,

Kur valda mīlestība.”

Mani mīļie skolnieki, ceļš uz zvaigznēm stīdz cauri sirdī ieslēgtās gaismas joslai, no kurienes pilnīgi dabiskā veidā sāk paplašināties cilvēka auras modelis. Cilvēks tik bieži un tik daudz prāto par auras koncepcijām un tās neskaitāmajām izpausmēm - par to, kā auru aizsargāt, kā to virzīt, kā pastiprināt, ieraudzīt un interpretēt, ka reti kad pievērš uzmanību ļoti vienkāršajiem Kristus sen teiktajiem vārdiem: “Lai tava gaisma apspīd ceļu cilvēkam...” Gaisma, par kuru Viņš runāja, ir tā gaisma, kas var uzlādēties no cilvēka auras; Debesis taču padara dievišķas tieši šīs cilvēka emanācijas.

Tāpēc “lai tava gaisma apspīd ceļu cilvēkiem, lai viņi varētu saskatīt savus varoņdarbus un slavēt tavu Tēvu debesīs”.

Savā darbā “Cilvēka auras izzināšana”, kas paredzēts tiem, kuri ir ceļojuši uz mūsu mītni, kā arī tiem, kuriem laimējies dzirdēt mūsu iknedēļas sprediķus, mēs cenšamies panākt, lai viņu apziņa sasniegtu to izpratni, kādu Jēzus novēlēja saviem skolniekiem, reizēm lietodams salīdzinājumus un hiperbolas, reizēm objektīvi analizēdams viņus pašus un viņu laikabiedrus, reizēm sprediķos tieši runādams par likumu, ko bija atradis mūsu Brālības annālēs. Visi viņa pūliņi bija vērsti uz to, lai parādītu, ko cilvēks iespēj un kas viņš var būt, kad savienojas ar Dieva liesmu.

Un šodien es jums saku, ka tā arī būs, tas ir nepieciešams, visiem ir jāsaprot, ka jūs esat spilgtas gaismas stars, kas no saules kodola virzās uz fizisko pasauli. Šī izpratne ir radīšanas priekšnoteikums.

Jums ir jāsaprot, ka jauniegūto vareno spēku un uzticību savai iekšējās brīvības iemantošanai varat likt lietā un ka šī brīvība var kļūt par kristāla upi, kas iztek no Dieva Tā Kunga troņa un plūst cauri jūsu aurai, kuru esat padarījuši par savdabīgu Svētā Gara trauku, uz fizisko pasauli. Ir jāsaprot, ka neatkarīgi no tā, kurp jūs ietu, jums vienmēr būs iespēja likt, lai jūsu gaisma -tas ir, jūsu aura - sāk spoži mirdzēt, un tāpēc, ka jūs eksistējat, ka jums ir garīgais un fiziskais apvalks, jūs varat pieķerties apgaismotā likteņa daļiņai un sūtīt pasaulei (gandrīz neapzināti) prieka kausu, bet šis prieks būtībā arī ir Dieva izpausme.

Jums jāpadziļina sava izpratne par šīs plūsmas spēku - par mazajiem elektroniem to tīrajā, atkailinātajā veidā, kas sāk te haotiski kustēties, te pēkšņi atkal maršē stingri noteiktā virzienā - gluži kā karavīri.

Cilvēks pilnīgi apzināti izšļāc Visumā dziedinošo balzamu, kas ir viņa reālā būtība darbībā. Tā plūsma tiek raidīta katrai atsevišķai dzīvā Dieva dvēselei, saņemot atbalstu, ko sniedz

iekšējā un brīnišķīgā pilnveidošanās ideja, kas pastāvīgi dzimst viņā un iet caur viņu. Bet vai cilvēks to dara? Vai viņš to spēj izdarīt patstāvīgi?

Jēzus teica, ka Pats nevar neko; bet Tēvs, kas dzīvo Viņā, var visu. Saprotiet, ka iekšējās ugunis, kuras Svētais Gars jūsos iededzis, palīdzēs jūsu vēlmēm kļūt par Tā Kunga aktīvu glābu. Šīs ugunis darbosies kā dievišķais magnēts, kas pastiprinās pilnveidošanās plūsmu jūsu aurā, bet tātad -pasaulē. Tāpēc jums centīgi un aizrautīgi ik dienas jāvingrinās savas iekšējās gaismas paplašināšanā, meditējot par Svēto Garu.

Tā kā zinām, ka cilvēki rīkotos labāk, ja viņiem būtu pilnīgākas zināšanas, mēs uzrakstījām šīs lekcijas, jo ļoti sen jau strādājam, cenšoties izglītot cilvēci. Mēs gribam ļaudīm pastāstīt, ka aura nedrīkst būt netīra peļķe. Tai jābūt mūžīgam nemirstīgās pilnveidošanās plūsmas atspoguļojumam, plūsmas, kas ieliek pamatus ikvienam cilvēkam. Viens no neapstrīdamajiem faktiem, kas jāapzinās cilvēkiem, ir tas, ka viņu apziņā dzimst ne tikai netīras domas un jūtas, gūst izpausmi ne tikai sabiedrības saprāts un tas viss pārņem savā varā pašu būtnes liesmu, novezdams to melīgu, nepareizu priekšstatu gūstā, bet pastāv arī sevis saglabāšanas un iemūžināšanas centieni. Tāpēc cilvēku nodomu sīkās, nožēlojamās, tumšās būtības bieži vien ietērpjas kvalitāšu un apstākļu lipīgajās drānās, lai saglabātu mazās būtnes mīlestību un tādējādi - arī apziņas pašsaglabāšanās tendenci. Tas tiek darīts, lai aptumšotu patiesības gaismu, lai to noliegtu, jo tā ir tik vienkārša un pilnestīga.

Neļaujiet sev piemānīties. Jums ir lemts saskatīt sevī gaismu. Tai ir jābūt. Sauciet to vārdā. Identificējiet sevi ar to. Neatkarīgi no tā, vai cilvēki izsmies vienkāršību, esat neatlaidīgi savos centienos augt lielākiem kopā ar Dievu. Kādā jaukā dienā Dievišķais Bērns atnāks pie jums -un dzīvā Kristus aura atklāsies jums reiz un uz visiem laikiem. Lai Viņam sekotu pa atdzimšanas ceļu, ir jāseko Viņam saules gaismas plūsmās, bet šī gaisma bija, ir un vienmēr būs. Nav iespējams mesties virsū klintij un nesasisties. Tomēr tā ir labāk nekā tad, ja šī klints uzkritīs jums virsū un samals jūs druskās.

Debesīs ir daudz kā tāda, par ko cilvēki uz Zemes nav pat sapņojuši; taču brīnišķīgi pavedieni un izpausmes ir arī šeit. Mēs gaidām pasaules atdzimšanu, un mūsu Brālībā ir vajadzīgi cilvēki, kuri, reiz kļūdījušies, spēj uzticības pilni pastiept mums roku un sekot mums. Pēc tam taču kosmosa labāko darbinieku “kuģītis” varēs pārvietoties turp un šurp, no augšas uz leju, lai cilvēku ciltij, katram cilvēkam atsevišķi darītu zināmus jaunos norādījumus, kur auras vairogs tiek godāts vien tāpēc, ka tas ir Dieva radīts.

Nākamajā nedēļā mēs parunāsim par auras vairogu.

Lai Dievs ir ar jums, palieku jūsu

Kuthumi

8

8.AURAS VAIROGS

Visiem, kuri macas pārvaldīt enerģiju

Uz Zemes ir cilvēki, kuri ļoti maz zina par nepieciešamību aizsargāt apziņu; viņi neko nezina arī par citu spējām radīt negatīvās enerģijas sabiezējumu, lai izjauktu viņu dzīves līdzsvaru. Pateiksim tieši: ir ļoti daudz cilvēku, kuri sasnieguši dažādu līmeni negatīvās enerģijas pārvaldīšanā un manipulēšanā ar citiem, izmantojot dažādus viltīgus paņēmienus. Ir arī galīgie sekotāji, kuri sasnieguši noteiktu pilnveidošanās pakāpi, apgūstot enerģijas pārvaldīšanu, zina Brālības radīto aizsardzības sistēmu un prot pasargāt savu dzīvi no negatīvas iedarbības.

Tas patiesi ir dievišķs risinājums! Debesīm uz šīs Zemes vajadzīgi daudzi, kas spētu turpināt Dieva iesākto darbu. Ja jau planētai ir lemts izpildīt savu uzdevumu, uz tās ir jābūt tiem, kuri var

strādāt, Visaugstākā nedziestošās gaismas apmirdzēti, un kuriem nespēs traucēt nekādi Kristum pretēji spēki, kas, ja vien rastos iespēja, sagrautu ikvienu Dieva dēlu un meitu cildeno veikumu.

Laiku pa laikam pret viņiem tiek vērsta negatīvā iedarbība, izmantojot psihiskos līdzekļus, un tā rezultātā šo cilvēku auras apvalks tiek sabojāts, reizēm tas pat pazūd, ja nav pienācīgi nostiprināts. Tomēr tā svētītā aura, kuru spēcinājusi un nostiprinājusi Dieva gaisma, kas pasargā no negatīvās enerģijas ielaušanās, brīnumainā kārtā automātiski atvaira bultas, kuras lido no tumsas valstības un tiecas ieurbties Dieva pasaulē, lai iznīcinātu to.

Atļaujiet man jums atgādināt, ka ir dabisks neievainojamības apvalks, kas aizsargā ikvienu cilvēku no šīm saniknotā likteņa bultām, kuras haotiski lidinās planētas atmosfērā. Tomēr, izmantojot dažus pārdabiskus paņēmienus, tumsas spēki bieži vien spēj iesaistīt cilvēkus tādā disputā, kura rezultātā tiek izjaukta harmonija un sabojāts viņu aizsargapvalks.

Tā ir tumsas spēku spēle nolūkā pārsteigt cilvēkus nesagatavotus, neapbruņotus; pēc tam tie atkal uzsāk ļaunuma spēku uzbrukumu, lai ar baiļu palīdzību piespiestu cilvēkus atvērt savu pasauli negatīvajai enerģijai un tādējādi iedragātu viņu aizsardzību.

Iepriekšējās lekcijās es jums darīju zināmu auras nostiprināšanas vingrinājumu, attīstot savas neievainojamības apziņu. Tagad bez aplinkiem gribu pateikt, ka arī gara nostiprināšanai cilvēkam nepieciešamas rezerves - garīgās rezerves, kuras varētu nosaukt par kosmiskās enerģijas rezerves baterijām. Dievišķās gaismas krājumu radīšana aurā ar izzināšanas un lūgšanu palīdzību, uzturot ciešu saikni ar Visaugstāko, kā arī saikni starp apziņu un eņģeļiem, ar vissīkākajiem matērijas veidotājiem, kas darbojas dievišķajā vadībā, un ar visiem gaismas draugiem, rada savienību ar Debesu spēkiem. Kontaktējoties ar katra garīgā sekotāja auru, šie gaismas spēki var veikt nepieciešamos pasākumus, lai nostiprinātu auru, tādējādi reāli aizsargājot cilvēku attiecīgajā brīdī.

Mūsu skolniekiem ir jāzina, ka šai aizsardzībai ir trīs pakāpes. Pirmām kārtām, pateicoties Dieva žēlastībai, cilvēka dvēsele ir apveltīta ar dabisku, iedzimtu imunitāti. Un viņš nedrīkst vājināt šo imunitāti ar dusmām un negatīvām psihiskām izpausmēm. Tāpat var runāt par palīdzību, ko sniedz eņģeļi un citas Debesu būtnes, ar kurām cilvēks un viņa enerģētiskais lauks ir saistīts, pateicoties lūgšanām, šķīstīšanās rituāliem. Un, visbeidzot, ir iespēja (bet ne kā pēdējā) vērsties pie Visa Esošā ar lūgumu: sniedzot Debesu aizsardzību, pastiprināt gaismas plūsmu, kas cilvēka aurā veido enerģijas aizsargslāni, caur kuru no ārpuses nekas nevar iekļūt.

Neaizmirstiet, ka dažkārt labākā aizsardzība ir uzbrukums. Kad jūs sapratīsit, ka ir nekavējoties jāliek darboties visai savai enerģijai, mēģiniet padomāt, ko darītu Dievs, un neļaujiet savām jūtām ievirzīties negatīvā plāksnē, neizjauciet to līdzsvaru, iesaistoties kādā konfliktā. Ja pastāvīgi ietērpsities Dieva gaismas necaursitamajās bruņās un, to darot, jautāsit, kā šādos apstākļos rīkotos Dievs, jūs zināsit, kad teikt: “Atkāpies, Sātan!”, bet kad apvaldīt savu jūtu uzliesmojumus cilvēku tiesas priekšā.

Ja nostāsities uz kara takas, vienmēr paturiet prātā, ka jānotēmē precīzi. Jūs taču uz tās nostājāties ne jau tāpēc, ka alktu cīņas. Jūs to darījāt, lai atrastu ceļu uz mājām un atkal ļautos skaistajām domām par Debesu spēku un kosmisko saprātu, kas atraisīs jūsu garu pilnvērtīgai un plaukstošai dzīvei. Jūsos rodas kristāltīrs gaismas fontāns, kas neizsīkst, jo to uztur jūsu zināšana par Dieva priekiem, ko rada avots, no kura var padzerties dzīvo ūdeni. Par velti to esat saņēmuši, par velti tas jums arī jāatdod, jo ikviena cilvēka sirds spēj uzņemt sevī visas bezgalīgās mīlestības kvalitātes.

Taču pastāv arī maldi. Tā ir ideja, ka cilvēks var saņemt pārāk daudz garīguma. Cik trausls ir

pareizais priekšstats par to, un cik viegli to sagroza cilvēku muļķība un enerģijas negatīva izmantošana. Cilvēks nespēs daudz saglabāt sevī no Dieva, ja vien neies ar Viņu soli solī - ar Viņa gaismu, ar Viņa apziņu, ar Viņa mīlestību. Tas jādara cilvēkam pašam, jo neviens viņa vietā nevarēs noskriet šo mūžīgo distanci. Tev vienam jāiziet caur portāliem, tev pašam jāvairo savi spēki. Un tev arī jātiekas aci pret aci ar sakāves un tumsas briesmoņiem, kurus tu pats esi izlaidis brīvībā savās domās un jūtās. Uzveic tos ar garīgās diskriminācijas zobenu, tādējādi radot auru, kuru izmanto Lielās Baltās brālības maģistri.

Kādu labumu dod elektrods? Tas, gluži kā gaisā lidojošas bultas cietā smaile, kļūst par punktu, kurā atbrīvojas milzīga enerģija, un šīs enerģijas mērķis ir uzvarēt. Bet uzvarēt, uzveikt vajag daudz ko. Vispirms jau cilvēkam dzimst tādas domas un tik saasinātas j ūtas, ka viņam pār tām ir jāvalda. Cilvēks, par kuru es runāju, tas ir dievišķs cilvēks - cilvēks, kas mīt augšā, veidodams vienotību ar Dievu kā labestības koncentrātu. Viņa sirds nav pakļauta satraukumam un nemieram. Bet Tas Kungs savulaik teica: “Lai tava sirds ir mierīga.” Aura taču ir brīnišķīgs elektrods, kas var būt ļoti noderīgs Debesīm, un tas ir apzināti jāstiprina, ja cilvēks patiešām grib realizēt savu potenciālu.

Vai jūs kopā ar mani sapratīsit, ka ir jābūt par Tā Kunga vairogu, jāsaglabā bezbailīgums neatkarīgi no tā, kādas grūtības un apstākļi var rasties jūsu ceļā? Jo tieši tā ir Debesu vara, kas ir katrā no mums, lai darītu stiprākas jūsu gaismas emanācijas, kas nāk gan no ārpuses, gan iekšienes.

Jūs varat saņemt šo spēcinošo gaismu, kas liek cilvēkam apzināties, ka viņš savā aurā un pašā savā būtībā var būt Dieva vairogs - necaurlaidīgs, neievainojams un visu uzveicošs.

Jūs mīlošais

Kuthumi

9

9.AURAS AIZSARDZĪBA

Cilvēkiem, kuri satiekas ar eņģeļiem

Sargieties no tiem, kuri ar prāta diktētu argumentu un reliģisku dogmu palīdzību cenšas sagraut jūsu brīnišķīgo ticību tam, ka jūs sargā eņģeļi. Ja šādas ticības nav, cilvēkam neizdodas iemantot vareno aizsardzību, ko var saņemt no vesela eņģeļu leģiona. Neprazdams noskaņoties uz viņu vilni un neatzīdams viņu esamību, cilvēks ir spiests iziet cauri visdažādākajiem pārbaudījumiem, no kuriem varētu viegli izvairīties, vien paaicinot palīgā tās būtnes, kuras Dievs kopš pasaules radīšanas pirmās dienas ir iecēlis par mīlestības, gudrības un spēka sūtņiem.

Vai kādreiz esat domājuši par to mīlestību, gudrību un spēku, ko atnes eņģeļi? Ja neesat, tad izdariet to šodien. Jo, jūsu domai ielidojot un izplatoties garīgajā sfērā, pa īsām un sen apgūtām

gaisa taciņām šīs Dieva sirds radītās būtnes, kas nenogurstoši strādā Viņa vārdā, lido uz gaismas bultu smailēm, lai izpildītu savu misiju un atsauktos uz jūsu aicinājumu.

Cik žēl, ka ļoti daudziem cilvēkiem nav tās sirds un prāta vienkāršības, kas ļautu viņiem sarunāties ar eņģeļiem. Visādu uzkrāto zināšanu, ikdienas dzīves gudrības, savas cietsirdības dēļ un nevēlēdamies labprātīgi nonākt Debesu “slazdos”, šie cilvēki liedz sev prieku un skaistumu -un tādēļ dzīvē kļūst vientuļi un grūtsirdīgi.

Tāpēc sāciet jau šodien pat nodibināt un stiprināt savu saikni ar eņģeļiem, jo tas ir līdzeklis auras nostiprināšanai, tam, kas veido dievišķās būtības liesmas ārējā vainaga vielu, kura mirdz eņģeļu mājokļa auras uguņu iekšienē. Cik ļoti viņiem patīk saņemt uzaicinājumus no mirstīgajiem, kuri tiecas savienoties ar dievišķajiem mērķiem. Un ziniet, ka šīs varenās būtnes nepiedzīvos sakāvi savā misijā, ja tās palīgā sev aicina ar dvēseli apveltīta gaismas liesma, Dieva Dēls.

Kad cilvēki apzināsies to, ka eņģeļi katrā ziņā atsauksies uz viņu aicinājumu, kad viņi sapratīs, ka saskaņā ar kosmisko likumu šo Debesu sūtņu pienākums ir reaģēt uz viņu lūgumiem un virzīt palīdzību tur, kur tā nepieciešama, viņi sapratīs arī to, ka pat Kristus izmantoja eņģeļu palīdzību. Stāvēdams Poncija Pilāta priekšā, Viņš teica: “Jeb vai tu domā, ka es nevarētu lūgt savu Tēvu, un viņš man nesūtītu tūlīt vairāk nekā divpadsmit leģionu eņģeļu?” Eņģeļi ir Tā Kunga karapulks, Dieva pilnība un spēks, kas tiek sūtīts no nemirstības valstības uz mirstīgo valstību, lai nodibinātu kontaktu starp Dievu un cilvēku.

Uz mirkli iedomājieties, kā Skolotājs Savā klosterī ietekmēja eņģeļus, kā Viņš pastāvīgi atradās ar tiem uz viena viļņa, atzīdams eņģeļu klātbūtni viena cilvēka un veselas brālības garā un cildinādams viņus, Dieva sūtņus. Savukārt tumsonīgu ļautiņu rīcība, ignorējot eņģeļus, noveda pie tā, ka daudzi no viņiem ir krituši, krituši tumsas spēku negatīvās iedarbības rezultātā. Kā mēs zinām, šie spēki, kas lidinās atmosfērā, cenšas iznīcināt pasauli, iznīcināt cilvēku spēku un šķīstību.

Es nevaru pabeigt šos aprakstus, eņģeļu vārdā nedarījis jums zināmu kosmiska mēroga prieka vēsti. Daudzi no mums, kurus kristīgā baznīca iecēla svēto kārtā, pievienojās eņģeļiem, kad mēs, garīgie mantinieki, piedāvājām Kristum sevi par cilvēces sargātājiem. Mēs negaidījām, ka Pats Kungs nolaidīsies līdz ikdienas situācijām, ar kurām saskārāmies un kuras prasīja īpašus Debesu pūliņus, taču zinājām, ka Viņš sūtīs pie mums savus leģionus, apveltītus ar Viņa varas un spēka zīmogu, lai izpildītu Viņa gribu.

Ir ļoti skumji, ka daži cilvēki savas lepnības dēļ vēlas runāt tikai ar Pašu Kungu, ignorējot visus, kurus Viņš sūta pie mums, arī augstāko izziņu sasniegušos meistarus un tos Dieva dēlus un meitas, kuriem ticis smagais gods darīt cilvēkiem zināmu patiesības vārdu.

Cilvēkiem, kas apjukuši, nodevušies nemitīgiem kariem un konfliktiem, šķiet vitāli svarīgi sākt uzbrukumu tiem, kuri visā nopietnībā aizstāv ikviena cilvēka kristīgo būtību.

Iet uz priekšu ar Viņa spēku un zem Viņa karoga - tā ir cildena misija. Lai Zelta Ietērpu brālības brāļi vienmēr atrodas mūsu aizsardzībā, jo tieši viņi nes cilvēkiem patiesības vārdu un tāpēc ar visu savu auru uztver Debesu dziesmu, kas ir Tā Kunga himna un dāvā visiem labas gribas cilvēkiem Dieva pasauli. Eņģeļu vēstījumu, kas Kristus dzimšanas brīdī izskanēja pār Bet-lēmes līdzenumiem, gadsimtu gaitā ir sadzirdējuši vienīgi tie nedaudzie, kuri kontaktējās ar eņģeļu uzticamības personām, bet eņģeļu gaisma pieder visiem.

Kā gan mēs varējām tik vieglprātīgi, kā to ir izdarījusi visa cilvēce, aizmirst no spēka un dailes pilīm pie mums sūtīto eņģeļu sniegtos pakalpojumus, viņu uzticību? Vai jūs tādā gadījumā vēlāk, nākotnē, atcerēsities svētītos eņģeļus - ne visuvarenos ercenģeļus, bet vienkāršos ķerubus un zēravus? Ļoti daudzi cilvēki, kas atzīst, ka ir ercenģeļi, tādi kā Mihaēls, Samuēls un Uriēls, pat nenojauš, ka šiem ercenģeļiem ir savi palīgi, kuri, pašu iniciatīvas vadīti un gluži dabiski tiekdamies pacelties augstāk pa Debesu hierarhijas kāpnēm, tad, kad ir nepieciešams, parāda patiešām dievišķu labestību pret visiem cilvēkiem uz Zemes. Tāpēc mums visiem jāsaprot, ka ar saviem lūgumiem jāvēršas pie Debesu spēkiem. Debesis nenāk lejā pie cilvēkiem, ja viņi to nelūdz, un pat visnenozīmīgākais eņģelis alkst pēc cilvēku mīlestības un gaida viņu aicinājumu.

Informācija, ko esmu sniedzis jums šonedēļ, palīdzēs loģiski noslēgt savas auras veidošanas procesu un uzlādēt auru ar tādu brīnišķīgu mirdzumu, kurš, iedams caur jūsu apziņu, aizmēzīs prom cilvēka ego tumsonību un aizstās to ar Kristus gaismu. Jūsu ceļā Tas Kungs vienmēr pavada jūs, bet eņģeļi iet kopā ar Viņu. Lai jūsu aura uzlādējas ar tādu šķīstību un izlēmību izpildīt Dieva gribu un būt par Debesu priekšposteni uz Zemes, ka tad, ja jūsu ēna pēkšņi kristu uz tādu pašu Tā Kunga radību, kāds esat jūs, pār viņu nāktu veselība, šķīstība un augstākā, Dievišķā zinība.

Jūs piederat Dievam. Jūsu aurai, jūsu apvalkam, ko jums devis Dievs, bija lemts darīt stiprāku Viņa mīlestību. Neļaujiet šim apvalkam saplīst; nepaveliet to nevērības dēļ; lai tas vienmēr cieši piekļaujas jums, mīlestības un gaismas pilns. Jo kādā jaukā dienā aura, gluži kā neglītais pīlēns, kas pārvērtās par skaistu gulbi, kļūs par Tā Kunga kāzu ietērpu - dievišķā starojuma pastiprinātu tēraudkrāsas gaismu, ko nevar sataustīt neviens cilvēks, ietērpu, kurš būtībā pārvērš cilvēku par iemiesotu pilnību, kas paliek vienmēr nemainīga un savu gaismu un mirdzumu izplata līdz ar Dievišķās mīlestības un mājas gaismu.

Ar mīlestību pret jums -

Kuthumi

10

10.AURAS ATTĪRĪŠANA

Neofītiem, kuri ir gatavi šķīstīties Svetaja uguni

Atcerieties, ka jūsu aura - tā ir jūsu gaisma. Paturiet prātā Kristus vārdus: “Jūs esat pasaules gaišums; pilsēta, kas stāv kalnā, nevar būt apslēpta. Sveci iededzinājis, neviens to neliek zem pūra, bet lukturī; tad tā spīd visiem, kas ir namā.” Neaizmirstiet, ka Viņš mums deva šo mūžīgo padomu kā līdzekli, lai ieviestu cilvēku apziņā auras pienācīgas izmantošanas formulu.

Cik daudzi cilvēki maldās attiecībā uz to, kas ir aura un ko tā spēj izdarīt. Aura - tā ir konkrētas dzīves summa šīs dzīves tīrajā un netīrajā formā. Bieži vien, viegli aizsegdama no sveša skatiena cilvēka dabas tumšo pusi, aura priekšplānā izvirza daudz pievilcīgāko pērļbalto ārējo pusi.

Laiku pa laikam aura momentāni pagriežas pret gaismu ar savu otru pusi, un tad kļūst skaidri redzama cilvēka dabas tumšā un nejaukā daļa. To ierauga visi, kas ir pietiekami uztvērīgi un spēj sajust cilvēka auru. Taču nevajag vienmēr nicināt un nosodīt cilvēka kļūdas: arī zeltu, kad to pārbauda liela mērķa ugunī, pārklāj pļāva, ko vēlāk gluži vienkārši nokrata nost. Tāpēc tad, kad sevī vai kādā citā pamanāt negatīvu ietekmi, uzskatiet to nevis par pastāvīgu slimību, bet gan tikai par ērkšķi, ko var viegli izraut un novākt no acīm. Fakts, ka iekšējais parādās virspusē, ir grēku izpirkšanas principa izpausme. Ja padomā, kļūst skaidrs, ka šī attīrīšanās var nozīmēt jūsu auras un visas jūsu dzīves nostiprināšanos.

Kā šā kļūdu labošanas procesa daļu laika un telpas straumē Tas Kungs savā augstajā gudrībā bieži izmanto to, ka tavas kļūdas kļūst redzamas gan visiem citiem, gan arī tev pašam. Tādējādi Dievs palīdz tev izvairīties no nevēlamām situācijām. Vai kādreiz esat padomājuši par to? Žēl, ja neesat. Apspiežot ļaunumu un iedzenot to dziļi sevī, aizvācot no acīm un šādā veidā it kā cenšoties atbrīvoties no tā, jūs neko nepanākat; ikvienai rīcībai (un vispār visam) būs jāstājas Dieva tiesas priekšā - pēc paša gribas, ar prieku un brīvi.

Cilvēkiem nevajadzētu dzīvot ar iekšējās vainas vai nepilnīguma sajūtu, jo tā bieži iet roku rokā ar patiesības apspiešanu. Auras attīrīšanu no nevēlamiem stāvokļiem nav labi novilcināt.

Vienīgi lēnprātīga un vaļsirdīga savu kļūdu atzīšana un patiesa cenšanās tās izlabot palīdzēs jums attīrīt savu auru. Dievs nepārmet cilvēkam to, ka viņš pats sev nodarījis ļaunu, nepareizi izmantodams brīvo gribu; cilvēks pats nosaka sev sodu, liegdams sev iespēju saņemt Dieva žēlastību, jo pārkāpj visus likumus. Tāpēc Dieva žēlsirdības un labestības maigās lāses cilvēkam tiek piedāvātas kā viņa pašpārmetumus attīrošs līdzeklis. Šīs lāses līdzinās dievišķam lietum, vēsam un atsvaidzinošam, kas nolīst pār visiem bez izņēmuma.

Tāpēc piepildiet savu apziņu ar Dieva pideku un paskatieties, kā eņģeļi līksmo par jūsu auras attīrīšanos. Vai tad nekad neesat lasījuši Meistara vārdus: “ ...tāpat būs lielāks prieks debesīs par vienu grēcinieku, kas atgriežas, nekā par deviņdesmit deviņiem taisniem, kam atgriešanās nav vajadzīga.” Kāda brīnišķīga pasaule pavērsies ļaudīm, kad caur cilvēka sirdi un visu viņa būtību izies Dieva spēks, piepildīdams ar gaismu visu planētu. Protams, lai tas notiktu, tiks doti vēl ļoti daudzi norādījumi, jo ar šo norādījumu starpniecību kļūs acīmredzamas daudzas lietas, par kurām cilvēki pat nenojauš.

Un tomēr cilvēkiem ir jāsaprot, ka tikmēr, kamēr viņi nebūs gatavi lielajām kāzu dzīrēm, uz kurām ir ielūgti, viņi nespēs pilnā mērā apzināties dzīves nepārtrauktību. Cilvēka skumju un degradēšanās melnā krāsa taču rada uz apziņu tādu spiedienu, ka viņam ir ļoti grūti pazīt līgavaini Dievišķajā Būtnē. Lai gan cilvēks pēc savas dabas ir dievišķs, viņš, nepareizi izmantodams brīvo gribu, ir samazinājis dabisko, Dieva doto atomu svārstību līmeni līdz tik zemam punktam, ka grēka sajūtas ciklisko izpausmju apturēšanai atkal un atkal uzlauž sava ķermeņa templi. Šī ārējā apvalka uzlaušana ļauj cilvēkam uztvert realitātes aprises, bet viņš to nekad nespētu izdarīt, ja pirms tam nebūtu sasniedzis sevis pilnveidošanas virsotnes, - ja viņa dzīvei būtu lemts turpināties vienā fiziskajā apvalkā bezgalīgi ilgi.

Cik dziļa un lieliska ir Dieva žēlastība! Cik gudri Viņš ir dāvājis cilvēkam brīvo gribu, lai, izdarot pareizo izvēli, cilvēks varētu atrast savu ceļu uz dailes troni un tur saņemt savas Dieva dāvātās eksistences apstiprinājumu. “Lai gan tu esi Mans dēls, šodien Es atstāju tevi.” Es bieži atceros daudzos jo daudzos Dieva sekotājus, kuri garu gadsimtu gaitā ir izjutuši tādu pašu cilvēku naidu un nicinājumu, kādi ir viņi, kā rezultātā uzticība maldīgi tika uzskatīta par mērķi. Līdzīgi Žannai d’Arkai un citiem, kuri kaismīgi vēlējās atstāt savas pēdas uz Zemes, šīs lielās dvēseles nebaudīja siltu attieksmi no pasaules vareno puses, savukārt cilvēki viņu uzdevumu neizprata.

Tomēr visi kopā cerēsim, ka, pateicoties Dieva žēlastībai, kas izplatās kā dziedējošs balzams, cilvēki kļūs nesalaužami savā uzticībā kosmis-kajam mērķim, pat kad mēs pastiprinām savu mīlestību caur skolnieka ķermeni. Sagraudami visus altārus, kas pagātnē uzcelti cilvēku lepnības un ambiciozitātes viltus dieviem, jūs ar visu sirdi pievērsīsities varena gaismas avota radīšanai savā aurā.

Protams, es šo to zinu par angstrēmiem, par auras svārstību līmeni, par tās uzlikšanu uz acs apvalka un auras interpolāciju. Es zinu par vissmalkākajām nokrāsām, kas apzīmē toņa gradāciju cilvēka domās un jūtās, kad viņš svārstās kā mainīgs vējš vai kolts, kuru neviens nekad nav pielādējis. Bet daudzkārt labāk būtu, ja tā vietā, lai runātu par šo nokrāsu atbilstību tam vai citam dzīvesveidam, cilvēki skatītos uz dievišķās pilnes-tības oriģinālu, kuru Pats Dievs ielicis jūsu aurā. Daudzos cilvēkos taču var sajust gaismu kā kaut kā sākumu vai kā asi, ap kuru var koncentrēties vēl varenāka gaisma.

Cik daudz labāk ir, kad visiem cilvēkiem ir viena kopīga nevainojama apkārtējās pasaules koncepcija un viņi nodarbojas nevis ar auras izpēti, bet gan ar visa sevī esošā labā un labestīgā vairošanu. Es nesaku, ka tie skolnieki, kas pavirzījušies uz priekšu, nedrīkst izmantot atšķirību noteikšanas metodes, lai noskaidrotu, kas notiek otra cilvēka pasaulē attiecīgajā brīdī, vai ka dvēsele neizmanto šīs metodes, lai brīdinātu citus vai sniegtu viņiem palīdzību. Tomēr tie, kuri spēj saskatīt Tā Kunga vaigu, varēs noturēt atmiņā pilnestīgo tēlu un palīdzēt kosmiskā plāna īstenošanā, novērtējot dzīves straumes īsteno virzību. Lai noturētu ticību Dieva mērķim attiecībā uz otru cilvēku, kamēr šis cilvēks pats nebūs spējīgs saglabāt sevī šo ticību, cilvēka enerģija ir jāsavieno ar tās patiesības varenību, kura spēcina abu auru ar kosmiskās žēlastības bagātību pat tad, kad tā pastiprina visas planētas auru.

Es gribu, lai katrs skolnieks izprot, lūk, ko: kā atsevišķa cilvēka aurā ir dievišķā liesma, tāpat šī liesma ir arī visas planētas aurā. Ikviens jūsu ticību apliecinošs akts padara spēcīgāku uz planētas esošo svēto uguni. Gluži tāpat ikviena zaimojoša rīcība grauj lielos kosmiskos nostiprinājumus, ko tik rūpīgi veidojuši eņģeļi, kas kalpošanā dzīvei apvienojas ar cilvēkiem un skolotājiem. Visiem ir jāsaprot, kāda ir būtība tam, ka mikrokosmā un makrokosmā tiek radīts kosmiskais templis. Auras kosmiskais templis - tas ir svētās uguns mūžīgais altāris. Pasaules kosmiskais templis sastāv no daudzām aurām, kas veltītas tur mītošajam Tā Kunga Garam. Cildenas domas un jūtas paver iespēju atsevišķam cilvēkam un visiem cilvēkiem, kuri tiecas uz kopīgu mērķi, salikt vienā kaudzē tās domas, jūtas un rīcību, kas nav tā cienīgas, lai kļūtu par dzīves tempļa augstākās struktūras sastāvdaļu.

Esiet izvēlīgi! Esiet pilnestīgi visos savos darbos! Kāds taču ir paredzēts tam, lai vērotu un gaidītu to mirkli, kad jūs varēsit vērot un gaidīt kopā ar citiem. Gluži tāpat kā pastāv cieša garīgā saikne starp karavīriem, kuri dodas kaujā, un policistiem, kuri uztur kārtību jūsu lielajās pilsētās, arī kosmiskās būtnes, sargeņģeļi un brīnišķīgie dabas gari, kas dzīvo Tā Kunga sirdī, vēro jūs, lai jūsu ceļš būtu mierpilns un neaptumšots, nāves grēku neapēnots. Nemirstība uzņem sevī esības galīgumu, tāpat kā uzvara - nāvi, bet pār planētu sāk mirdzēt mūžīgā gaisma.

Auras nostiprināšana - tas ir solis pareizā virzienā. Un šis solis bez šaubīšanās jāsper katram.

Brālības idejām mūžīgi uzticīgais

Kuthumi

11

11.AURAS ZVAIGZNE

Visiem, kuri ietērpti Dieva drānās

Dieva drānas - tā ir pati transcendentālākā lieta no visām, kuras jebkad valkājis cilvēks. Tā ir dzīvības augstākais ešelons, ne tikai Dieva mīlošās dabas un Viņa gudrības attīstība, bet arī Viņa varenības un varas elements. Tik daudzi cenšas tās saņemt, pat nevēlēdamies vispirms iziet sagatavošanās posmus mīlestības izpausmju un cilvēka dvēselē mītošās svētās gudrības pilnveidošanā. Cilvēki viegli uztver kā primitīvas, tā arī intelektuālas idejas, kuras dod racionālu izskaidrojumu viena ego uzlikšanai uz otra, pat necenšoties izanalizēt masu attiecības un auru, bet masas uztver viena vesela ideju kā atsevišķu cilvēku personību saaugšanu. Vienotais veselais, ko cilvēkam vajadzētu saprast un izpaust, - tā ir cilvēkā atspoguļotā Dievišķā tēla individualitātes viengabalainība. Harmonija dvēselē - tā vienmēr ir koncentrēšanās uz Dieva Augstāko Godību -Dieva Godību Debesīs.

Saistot cilvēka apziņā vienkopus cildeno un triviālo, cilvēce kārtējo reizi nostājas īstas garīgās transcendentalitātes sardzē. Dieva dabas mūžīgā pastāvēšana Viņa izpausmēs katrā cilvēkā - tas ir personības attīstības izpētes priekšmets. Viena zvaigzne atšķiras no otras ar savu mirdzumu, bet cilvēka viduvējības un Dieva diženuma savienošanās procesā šis diženums tiek pārveidots līdz nepazīšanai. Taču tikai cilvēka apziņā smieklīgais tiek nošķirts no cildenā. Sadalot dievišķos tēlus, kā rezultātā notiek ļoti smalka tēla izkropļošana kā sekas dvēseles enerģijas pārdalīšanai atbilstoši astrālajiem modeļiem, kas iznīcina sākotnējo garīgo ieceri, cilvēks sāk sajust, ka kosmisko ideju krāšņums patiesībā viņam ir ļoti tāls un bezdibenis starp viņu un Dievību pārāk dziļš; tādējādi viņa apziņu sāk nomākt depresija, ko izraisa domas par laikā ierobežoto cilvēka eksistenci.

Gudri rīkojas tas, kas pasargā savu prātu un sirdi no šādas ielaušanās, kas atzīst, ka ir negatīvas plūsmas, kuras cenšas iekļūt aurā un tās dabisko spilgtumu iekrāsot drūmajos tumsības un grūtsirdības toņos. Ja cilvēks nostiprinās auras saikni ar gaismu un tikumību, tas palīdzēs dvēselei gluži kā jaunam briedim pārlēkt pāri daudzajiem maldiem, kas viņu nošķir no Dieva, kad cilvēka apziņā virsroku sāks gūt Dievišķās idejas godāšana. Nodoties pasaulīgajiem priekiem un mīlestībai pret visu pasaulīgo, ļaut, lai viss pasaulīgais paņem tevi savā varā, - tas nozīmē liegt sev meklēt vienotību ar Dievu, patiesi kosmisku bezgalīgās realitātes laimi.

Varbūt ir laiks stādīt, laistīt, mīlēt un mirt; taču mēs tiecamies pēc pilnvērtīgas dzīves, bet tā nekur citur nav tik pilnestīga kā zem kosmiskā spēka magnētiskās dušas, kas līst pār cilvēku tieši no viņa paša dievišķās individualitātes sirds, kad viņš koncentrē savu uzmanību uz Esošo un saprot, ka viņā pašā ir viņa reālā, mūžīgā, nemirstīgā un pastāvīgā dzīvība. Kamēr cilvēks kā izstādīts augs atrodas savas paša individualitātes ierobežotajā lokā, viņš paliek tās noslēgtajā telpā; tiklīdz cilvēks ļauj dievišķā starojuma spēkam un spiedienam nonākt līdz savas sirds Dievišķajai būtībai, tā viņš beidzot kļūst par nemirstīgās dzīvības recepientu visā tās pilnībā un mērķa bezgalībā.

Sava “es” ilūzija tā arī paliks ilūzija, kamēr “es” neatdos savas pozīcijas; tādējādi tiem cilvēkiem, kuri ir gatavi un vēlas atbrīvoties no egocentriskās eksistences važām un pāriet uz Dievišķās eksistences bezgalīgajām kvalitātēm, ir bez ierunām jāpakļaujas Dievišķajam Ego. Tad nebūs zaudējuma sajūtas, būs tikai ieguvuma sajūta. Dvēsele uztver kosmisko velti atkarībā no tā, kā šī velte vairo cilvēka spēju attīstīt aurā augstākā absolūta pilnīgas iekļūšanas apziņu. Fiziski paši cilvēka atomi piesātinās ar kosmiskā starojuma plūsmu - dzīvības eliksīru, maģisku spēku, kura iedarbībā cilvēks pārveidojas. Pēc mirkļa atskan taures uzvaras sauciens, vēstot par īstenu pastāvēšanu. Tas ir Dievs - un vairāk neviens.

Pasaulīgais prāts šādas lietas nespēj aptvert. Tad dzimst Kristus, jauna zvaigzne pie apvāršņa, kāds, kas vēlas noiet kosmiskās pārdzimšanas, pārveidošanās ceļu. Tādējādi Dieva skaidrība un spēks rada jaunu noti - un viss vecais atkāpjas atbilstoši tam, kā pasaulē viss atjauninās. Likteņa domēne - tas ir viss ap mums. Kad parādās cilvēks, tad parādās arī kosmiskās būtnes -riteņi iekš riteņiem, kas ved pie lielas dzīves intensitātes un pie reāla garīgā kontakta atbilstoši tam, kā izstarojas, tiek sajusta un uzņemta antihkarana.

Cik brīnišķīga ir kontaktēšanās ar hierarhiem, ar to gaismas Brāļu roku, kuru ietērps ir gaismas ietērps, kuru apziņa, atstarodama garīgā progresa prieku, līksmi noskaņojas uz vienu vilni ar tiem Dievišķajiem priekiem, kas atbrīvo cilvēka prātu no salīdzināmā un nesalīdzināmā sajūtas. Salīdzināmā pasaule kļūst mazāka; rodas Dieva pasaule. Aura piesātinās ar to - un nav tāda upura, kuru cilvēks nenestu, nav tādas žēlastības, kuru varētu ignorēt, nav tādas varas, kura būtu pārāk stipra, lai nevarētu atrast neatņemamu tās noderīguma modeli. Tā arī cilvēka auras mājoklis izzūd gaismas jūrā, daudz stiprākajā Dieva aurā. Debesu logi atveras uz cilvēka pasauli, bet gaismas enerģijas plūsmas skan kā eņģeļu balsu koris, kas visu laiku dzied pasauļu liesmā.

Tagadnes smēde - tas ir pakļāvīguma mājoklis; visas lietas, kas ir mazāk pilnīgas par Dieva saprātu, kaldina sevi atbilstoši progresīvajai realitātei, plastiskumam, skaistumam, nākamo paaudžu jaunās cerības avotam. Vēstures plūsma, ne ar ko vairs nepiesārņota, parādās kā kristāl-tīra ūdens straume, no kuras var bez bailēm padzerties. Monāde rada vislielāko troksni, kad tā parādās no lellītes, un patiesi kļūst par dzīvu būtni, kā to arī gribēja Dievs.

Sajūtot savu auru kā zvaigzni, cilvēks apzinās savu uzvaru, kad redz dažādas intensitātes zvaigžņu pilnu Visumu. Salīdzinājumā ar tām viņa paša auras gaisma ir spilgtāka, jo sacensības ugunis uztur tiekšanās liesmu. Taču cilvēks apstājas tajā mirklī, kad apzinās, ka viņam nav ar ko sacensties, jo ne ar ko nesalīdzināmais viņa paša pastāvēšanas noslēpums beidzot sāk atklāties pilnā mērā.

Jautājumi un šaubas par dzīves mērķi un jēgu vairs nenodarbina cilvēka prātu, jo visas atbildes dzimst to rašanās procesā. Cilvēku pārņem brīnumaina patiesības izjūta, un viņš pakāpeniski atbrīvojas no vecajiem un labi zināmajiem priekšstatiem, kuri slāpēja mūžīgās cerības gaismu viņa dvēselē. Tagad cilvēks cenšas panākt, lai arī citi nāktu saskarē ar šo diženo realitātes enerģijas avotu, kas plūst no Debesīm uz Zemi. Nulle var kļūt par nozīmīgu skaitli, ja piekrīt tam, ka Dieva gribai un cilvēka gribai jākļūst par vienu veselumu.

Kad ikviens cilvēks piekritīs šai uzvarai, cīņa ies mazumā un pēc tam izzudīs pavisam; ticība caur Kristu Tā Kunga valdījumos samierinās cilvēkus ar viņu mūžīgā mērķa galapunktu. Jaunās cerības stars norāda auras gaismas izplatīšanās virzienu. Cilvēka biolauks pastiprinās, un šajā pastiprinājumā zvaigzne cilvēkam, kas kļuvis par vienu veselumu ar Kristu, mirdz uz tīrās pastāvēšanas spārniem, un eņģeļi to līksmi atbalsta.

Dzimst jauna dzīve - tā, kuras gaidīšana ilgst mūžīgi; dzīves ciklu bezgalībā aura kā mirdzoša baltas uguns lode, kā vasaras starojums uz mērķa augļiem turpina pastiprināties visās savās hipo-stāzēs, aizvien vairāk aktivizēties. Un auras plūsmā skan slavas vārdi Dievam.

Nākamajā nedēļā mēs pabeigsim savus “Cilvēka auras izzināšanas” lasījumus. Lai ar jums ir mūsu Brālības svētība.

Jums uzticīgais

Kuthumi

MEDITĀCIJA PAR SEVIS PAŠA BŪTĪBU

Es neesmu fantāzijas auglis -Skaidrs Svētā Gara eksistēšanas tēls;

Izelpo manu gribu, vēlmi, kurā nav vēlmju; Uguns, mūžīgās liesmas iedvesmota, gaismo! Es būšu tavas būtības brīnums,

Kurš zina, kāda būs izplaukusī roze;

Es šodienā redzu spožās rītdienas jauno cerību; Skumjas ir pārejošas, es esmu brīvs;

Ak brīnišķīgais likteni, parādās tava zvaigzne;

Dvēsele atvaira visas badies

Un tiecas izdzert jaunās dzīves nektāru;

Drosme dzimst dvēselē

Un kļūst ar tevi viens veselums.

12

12.AURAS KRISTĀLSKAIDRĀ PLŪSMA

Vīriešiem un sievietem, kas tiecas saglabat sevī Nemirstīgo dvēseli

Aura - tā ir kristālskaidra plūsma, kas sākas pašā Dieva sirdī. Šeit nav vietas noliegumam: ir tikai neizsīkstošs fontāns, kas nemitīgi rada brīnumainas substances — pašas dzīvības substances - varenu plūsmu. Kā bērns pirmo reizi mūžā dāvina mātei paša saplūktu puķu buķeti, tā arī bērna saprāta nevainīgums noskaņojas uz vienu vilni ar šo kristālskaidro Dievišķās apziņas plūsmu, kas ietiecas viņa aurā un liek straujāk pukstēt viņa sirdij.

Ak dienas gaismas bērni, jūs nedrīkstat padoties nakts spiedienam! Jūsu enerģijai jākļūst stiprākai, saņemot mūžīgo cerības plūsmu. Ja gribēsit, tā plašāk pavērs durvis, pa kurām jūs nokļūsit sava saprāta un sirds starojumā - Paša Dieva

sirds un saprāta starojumā. Jūsu saprātam jākļūst par vienu veselumu ar Kristus saprātu; jūsu sirds vēlmei jākļūst par Svētā Gara vēlmi, bet Svētais Gars palīdz tiem, kuri alkst mīlošas rokas atbalsta, lai padarītu savu dzīvi pilnestīgāku.

Gribu jums teikt, lūk, ko: kad jūs kontaktējaties ar to cilvēku tumšo un drūmo auru, kuri visu mūžu ir vērsuši savas enerģijas sabiezējumu nepareizā virzienā, jums jāatzīst, ka patiesībā tie ir ļoti nelaimīgi cilvēki. Viņi var smieties un dejot, dziedāt un jokot, viņi var žēloties un atvainoties - viņi var pārdzīvot visu cilvēka emociju spektru, taču šie cilvēki neuzvarēs, jo saskaņā ar likumu pie cilvēka atgriežas tas, ko viņš atdevis citiem.

Pilnveidošanās ceļš - tas ir auras dabiskais ceļš. Taču cilvēki, it kā uzmācīgas idejas pārņemti, reti kad izvairās no savas dzīvības enerģijas nepareizas izmantošanas, kā rezultātā viņu nervi ir pastāvīgi saspringti. Viņi kļūst kā saspiesta enerģijas atspere, un viņi atsakās no Dievišķā saprāta un sirds labvēlīgās stabilizējošās ietekmes. Tā kā šiem cilvēkiem nav citas enerģijas, viņiem jāizmanto tas, ko paši tur intelektuālo un emocionālo neatbilstību rāmjos. Tādējādi psihiskās nesabalansētības dēļ šī atspere iztaisnojas un visa armijas netīrā sastāvdaļa aizplūst kā mutuļojoša straume. Svētā Gara dvēseles izsmalcinātās izpausmes, dabiskā kultūra un grācija nolīst pār Zemi, bet Debesu valstība zaudē iespēju funkcionēt ar auras individuālā modeļa starpniecību.

Pateikt, ka viņi cieš, nozīmē nepateikt neko. Atsakoties no cerībām uz Kristus atnākšanu, viņi sevi soda nevis par grēkiem, bet gan ar pašiem grēkiem. Tā Kunga gaisma, kas nekad nezūd, turpina plūst viņu sirdīs, taču paliek neizmantota. Viņi pat nejūt to; tā vietā, lai tiktu virzīta uz tikumības traukiem - šīm tīrajām formām un cildenajām idejām, kas cilvēkā saglabā Dieva gaismu, -šī gaisma automātiski tiek ieplūdināta vecajās, izkropļotajās matricās, kuras izveidotas iepriekšējos gados, cilvēka ego stājoties kontaktā ar antikrista spēkiem, kas pārņēmuši sabiedrību.

Šie modeļi aptumšo lejupplūstošo gaismu gluži kā mākoņi, kas nelaiž cauri dzīvības saulaino gaismu un neļauj dvēselei garīgi pilnveidoties. Tomēr brīžos, kad atkailinās īstenība, ko nekas nav aptumšojis, vīrieši un sievietes apzinās savu iekšējo vajadzību un viņu sirdis un saprāts alkst saglabāt savu nemirstīgo dvēseli. Viņus biedē Debesu atbilde; un, kad viņiem neizdodas atzīt Augstākā gara visuuzvarošo mīlestību, viņi bezpalīdzīgi vēro, kā dvēsele pamazām zaudē varu pār izplūstošo dzīvības enerģiju, bet jebkura šīs enerģijas ļaunprātīga izmantošana nepaliek nesodīta.

Dažkārt šķiet, ka tie, kuri dzīvo maldu pasaulē, izbēg no ļaunuma, ko nodara citiem; atļaujiet j ums atgādināt, ka dzīve visu noliks savā vietā un neviens neizvairīsies no atbildības par savu rīcību. Kā teica Tas, Kura balss atskanēja tuksnesī: “Tam vēteklis rokā, un viņš tīrīs savu klonu, un viņš sakrās savus kviešus klētī, bet pelavas sadedzinās ar neizdzēšamu uguni.”

Mēs šeit neiztirzājam nozieguma un soda problēmu, mūs interesē prieks un drosme, kas dzimst cilvēka dvēselē kā smagu pārbaudījumu rezultāts, - drosme iemiesoties un būt Dieva izpausmei, drosme sekot Viņam, just Viņa cerību pieplūdumu, lai kur jūs ietu, un zināt, ka pat tad, ja ejat pa ēnu ieleju, jums nav bail, tāpēc ka ceļu apmirdz Viņa gaisma.

Nekrītiet pašapmierinātības grēkā, negrēkojiet, viegli izsakot spriedumus par citu dzīvi. Pirms ļaujat savām jūtām un domām koncentrēties uz kādu ideju, uzdodiet sev šādu jautājumu: vai pierādījums ir pārliecinošs, vai jūs pilnīgi skaidri zināt, kādi sirds diktēti motīvi un karmiskie apstākļi nosaka apkārtējo cilvēku dzīvi? Ja zināt, tad padomājiet: vai jūs spējat visus šos faktorus novērtēt labāk, nekā to dara Debesis? Gudri ir teicis Skolotājs: “Netiesājiet, lai jūs netopat tiesāti.”

Tāpēc ļaujiet Svētajam Garam soli pa solim mainīt domas un jūtas, kas traucē jums ļauties lidojumam; un lai kristālskaidrās straumes produkts, dzīves smaile - tiek uztverta tāda, kāda tā ir: kā vainags, kā mirdzošs nimbs ap jūsu galvu. Tad Visgaišākā Gara emanācija ņems virsroku pār visiem ārējiem apstākļiem un kā vītola zari nolieksies pār apziņu, kas ieskauj dvēseles mierīgos ūdeņus.

Dievs atnāks pie sērdieņiem un vārgajiem,

Līdz ar Viņu pār tiem nāks miers.

Viņa mirdzošā gaisma - tas ir ugunsgrēks Debesīs.

Bērni dzird Viņa soļus -

Tie skan arvien tuvāk un tuvāk,

Bērni gaida jebkuru Viņa pavēli.

Viņa vārdi ir: “Sāciet priecāties!”

Viņi jūtas laimīgi,

Jo sirds dziļumos Dzimst brīnišķīga gaisma,

Kas ir visa sākums.

Atbrīvojieties no pasaulīgajām važām,

No nastām un rūpestiem,

Atveriet durvis uz svēto dzīvi Un dalieties zināšanās ar citiem.

Dievs ir Debesīs,

Viņa mīlestība - tā ir bērna mīlestība.

Kristus, dievišķā svira,

Ceļ augšup katru kā putnu.

Viņa vaigs starojuma viļņos Katram atmirdz citādi,

Un tikai izredzētajiem Viņš dāvā Atbrīvošanos no pagātnes kļūdām.

Bet daudzi - tās ir avis Viņa ganāmpulkā;

Viņa balsi var sadzirdēt visi.

Notraušot asaru no vaiga,

Viņš dara mums zināmu savu gribu.

Saskatiet Viņu bēdu izmocītajās, nogurušajās sirdīs; Lūpās, kas izrunā lūgšanas vārdus;

Un tajās, kas nepiekūst zaimot.

Ne pļāpāšana, ne zaimošana,

Ne cilvēku ātrā tiesa Neuztrauc gaismas bērnu,

Kura sirds ir tīrs zelts.

Vienmēr kā varavīksne Viņš ir mums tuvu līdzās,

Un tumsā kā glāsts

Atskan vārdi: “Sāciet priecāties!”

Paņemiet rokās dzīves karogu.

Es - Visuresošais Dievs esmu šeit,

Esmu kopā ar jums kaujas laikā -Vienmēr jauns uzvarētājs.

Manas dzīves mērķis Taču noteic, kurp iet,

Mana roka uz mūžiem ir tava,

Dod Man savu gaismu.

Visiem ik dienu un stundu jāatceras, ka tad, kad viņi izrunā Kristus vārdus “Mūsu Tēvs debesīs” vai skaita lūgšanu, vai vēršas pie Dieva, aura -tā ir mūsu Tēva gaisma un ka Viņa Dēls visiem teica: “Lai jūsu gaisma spīd ļaužu priekšā, ka tie ierauga jūsu labos darbus un godā jūsu Tēvu, kas ir Debesīs.” Lai tīrās idejas par dzīvo Kristu raisa domas par noklīdušo jaunatni un svētās nevainības ēru, lai tās jums atgādina par cildenajiem mērķiem katra cilvēka dzīvē, kurā jāvalda skaidrībai un maigumam, un par to, ka tieši to jūs gaidāt no citiem.

Pēc tam neatkarīgi no tā, kā cilvēki izturas pret jums, jums ir jāzina, ka viss, ko jūs nodosit viņiem, - tas ir laikmets, kas tuvojas, tā ir pilnība, kas jāsasniedz, tā ir uzticība idejai, kas vēl tikai dzimst. Dienu un nakti, cauri laikam un telpai jūs paliksit nemainīgs kā prieka priekšpostenis, kas izkliedē pār zemi savilkušos mākoņus. Un, kad Dieva spārns pārklāsies pār zemi, visas pasaules asaras zudīs. Cauri nakts tumsai gaismas stari parādīsies visur, kur jūs centīsities satriekt pasaules tumsu ar Skolotāja “labsirdīgā smaida” palīdzību.

Mēs kopā ar ikvienu Skolotāju, ikvienu eņģeli un ikvienu mūsu dzīvā Kristus Svētās uguns piekritēju, ar ikvienu sava Debesu mājokļa iemītnieku dāvājam jums savu mīlestību, lai kur jūs atrastos. Mēs nekad nepametīsim tos, kuri glabā un sargā sava Dievišķā “es” gaismu.

Jums uzticīgais

Kuthumi

PIEZĪMES

1. vēstulei

Ākāšas ieraksti ir ieraksti par visu, kas notiek katra cilvēka dzīvē. Tos izdarījuši eņģeļi substancē un dimensijā, kas pazīstama ar nosaukumu “ākāša”. Šos ierakstus spēj izlasīt tie, kuri ir izkopuši attiecīgās garīgās spējas.

2. vēstulei

Augstāko Skolotāju pamatkoncepcijas publicētas “Uguns Sargātāju lekcijās” pēc viņu pašu vārdiem; šīs lekcijas ir lielisks pamats tiem, kuri sāk studēt materiālu “Cilvēka auras izzināšana”.

9. vēstulei

Vienā no saviem iemiesojumiem Kuthumi bija Svētais Asīzes Francisks (1182-1226), franciskāņu ordeņa dibinātājs.

10. vēstulei

Skolotājs runā par nāvi, kas cilvēkam tiek dota kā žēlsirdības akts, lai viņš atpūstos no godkārīgās pasaules važām un starplaikā starp iemiesojumiem nāktu saskarsmē ar augstāko sfēru gaismu un gudrību; vēl vairāk - atmiņas par iepriekšējām dzīvēm dod viņam cerību, ka Debesis beidzot atbrīvos viņu no šķietami bezgalīgās iemiesošanās virknes.

Jēdziena “Jusu dievišķa būtība” izskaidrojums

Iedomāsimies zīmējumu, kurā attēlotas trīs figūras. Tās mēs turpmāk sauksim par augšējo figūru, starpfigūru un apakšējo figūru. Augšējā figūra ir “Es - Esošais”, “Es Esmu, kas Es Esmu”, katram Svētās Uguns dēlam un katrai meitai individualizēts Dievs. Dievišķā monāde sastāv no “Es - Esošais”, ko ieskauj sfēras (krāsainas gaismas apļi), kuras veido cēlonisko veselumu. Tas ir Pirmā Cēloņa orgāns, kurš sevī satur “cilvēka bagātību, kas glabājas Debesīs”, - cildenas domas, jūtas, cildenus darbus un vārdus - enerģiju, kura pacēlusies pāri rīcībai laikā un telpā, jo cilvēks pareizi izmanto savu brīvo gribu un pareizi novērtē dzīves plūsmu, kas nāk no Esošā sirds un nolaižas Kristīgās būtības līmenī.

Starpfigūra - tas ir vidutājs starp Dievu un cilvēku, un to sauc par Kristīgo būtību, Reālo būtību jeb Kristīgo apziņu. Par to runā arī kā par Augstāko Saprātu. Šī Kristīgā būtība sargā zemāko līmeni, kas sastāv no dvēseles, kura iziet cauri četriem matērijas līmeņiem četrās zemākajās hipostāzēs, kas atbilst zemei, debesīm, ugunij un ūdenim, proti, fiziskais ķermenis, intelektuālais (prāta) ķermenis, emociju ķermenis un garīgais ķermenis.

Trīs figūras simbolizē Svēto Trīsvienību: Tēvs (augšējā figūra), Dēls (starpfigūra) un Svētais Gars (apakšējā figūra), kurai lemts kļūt par piedzimstošu dvēseli un kurai ķermenis ir pagaidu mājoklis. Apakšējā figūra - tas ir nepastāvīgais eksistences aspekts, kas kļūst pastāvīgs, izejot iesvaidīšanu un pacelšanos debesīs. Šis process, ar kura palīdzību apakšējā figūra, līdzsvarojusi savu karmu un izpildījusi savu dievišķo misiju, savienojas vispirms ar Kristus apziņu un pēc tam ar “Es Esmu, kas Es Esmu” dzīvo Iemiesojumu. Pēc šīs savienošanās dvēsele, kas tiek pakļauta esības negatīvajām iedarbībām, kļūst šīm ārējām ietekmēm nepieejama, kļūst par pastāvīgu atomu Dieva ķermenī. Tā apzīmēsim jūsu pagātni, tagadni un nākotni.

Apakšējā figūra - tā ir cilvēce, kas attīstās matērijas līmenī. Tieši tā jums ir jāiztēlojas sevi --stāvam violetā liesmā, kuru jūs radāt Visa Esošā un Ki-istus vārdā, lai attīrītu trīs savus zemākos līmeņus, gatavojoties alķīmiskas laulības noslēgšanas ceremonijai - savas dvēseles atkalsavie-nošanai ar Garu. Apakšējo figūru ieskauj gaismas stabs, kas nāk no Visa Esošā Sirds kā atbilde uz jūsu aicinājumu. Tas ir aizsarglauks, ko uztur gan Gars, gan matērija cilvēka personības glābšanas vārdā. Trīspakāpju liesma sirdī - tā ir dzīvības dzirkstele, kas nāk no Visa Esošā caur Kristus Būtību un ir ar čakru nostiprināta efe-merajā telpā, lai dvēsele varētu attīstīties, atrazdamās matērijā. Šī trīspakāpju uguns, kuru sauc arī par Kristus liesmu, ir cilvēka dievišķuma dzirksts, viņa pilnestības potenciāls.

Gaismas plūsma kā kristāla pavediens nāk no Visa Esošā Sirds caur Kristus būtību un virzās uz trim apakšējiem ķermeņiem, lai atbalstītu dvēseles mehānismus laika un telpas izpausmē. Tieši pa šo pavedienu tiek nodota Visa Esošā enerģija, kas ienāk cilvēkā caur viņa galvu un dod enerģiju trīspakāpju uguns pulsācijai un sirds fiziskajai pukstēšanai. Kad noslēdzas dvēseles reinkarnācijas aplis, tai atrodoties materiālajā formā, Esošais aizvāc šo pavedienu un trīspakāpju uguns atgriežas Kristus līmenī - un četru zemāko ķermeņu enerģija atgriežas savā dimensijā.

Svētā Gara balodis, kas izlido no Tēva sirds, lidinās tieši virs Kristus galvas. Kad cilvēks (kā zemākā figūra) kļūst par Kristus apziņu, kā tas notika ar Jēzu, Svētais Gars nolaižas un mēs dzirdam vārdus: “Tas ir Mans mīļais Dēls, ar kuru esmu apmierināts.”

Sīkāks jūsu dievišķās būtības izskaidrojums dots “Uguns Sargātāju lekcijās” un Marka un Elizabetes Profetu darbā “Uzkāpšana visaugstākajā kalnā”, ko publicējusi “Sammit Laithaus”.

TERMINU VĀRDNĪCĀ

Adepts. īstens adepts - tas ir cilvēks, kas izgājis iesvaidīšanas ceremoniju un uzņemts Lielajā Baltajā brālībā, cilvēks, kas sasniedzis īstenības izzināšanas augstāko līmeni, kas ceļā uz Debesīm iziet svētās uguns augstākos rituālus.

Ākāšas ieraksti. Viss, kas notiek materiālajā līmenī, tiek fiksēts ākāšā - “ēteriskajā” enerģijā, kura vibrē dažādās frekvencēs, lai uzņemtu sevī (jeb ierakstītu) visus dzīves iespaidus. Šos ierakstus var atšifrēt vienīgi tie, kuru garīgās spējas ir attīstītas pietiekami augstā līmenī.

Antihkarana (sanskrista valodas vārds iekšējā jūtu orgāna apzīmēšanai). Dzīves tīmeklis. Garu un Matēriju ieskaujošās gaismas tīkls, kas sasaista cilvēka iekšējās pasaules izjūtas ar Dieva sirdi.

Antikrists. Uz zemāko līmeni atsviestais cilvēks vai spēks, kas ir pretējs Kristum vai gaismai visos cilvēkos, kad viņi vairojas. Tā ir ļaunuma personifikācija (Lucifers, Sātans, Baals u. c.).

“Bērniņi, ir pēdējā stunda, un kā jūs esat dzirdējuši, ka nāks antikrists, tā jau tagad daudzi antikristi ir cēlušies; no tā mēs noprotam, ka ir pēdējā stunda.”

Arhats: 1) budistu mūks, kas sasniedzis nirvānu; 2) cilvēks, kas tiek iesvaidīts Būdas noslēpumā.

Arheja. Attiecīgā virseņģeļa sievišķā sastāvdaļa un liesma - dvīnis.

Aspirants. Tas, kurš alkst atkal savienoties ar Dievu, paceļoties Debesīs. Tas, kurš tiecas uzveikt laika un telpas apstākļus un ierobežojumus, lai izietu karmas ciklu un izpildītu cilvēka misiju, paveicot svētu darbu.

Astrālais līmenis. Tas ir līmenis, kurā kolektīvi atainojas cilvēku emocijas.

Šis līmenis bija paredzēts Dieva pozitīvo emociju pastiprināšanai; tā vietā tas tiek piesārņots ar cilvēku netīrajiem nodomiem un emocijām.

Astrāls: 1) tāds, kam ir astrālā ķermeņa pazīmes; 2) laika un telpas frekvence, kas atrodas ārpus fiziskā, bet nesasniedz mentālo; cilvēka un masu kolektīvās zemapziņas emocionālās būtības sastāvdaļa. Šo terminu lieto arī negatīvā nozīmē, lai apzīmētu visu nešķīsto jeb “psihisko”.

Aura. Dvēseli un četrus zemākos līmeņus ieskaujošais enerģijas biolauks, kurā tiek fiksēti cilvēka iespaidi, domas, jūtas, vārdi, darbība un rīcība. Šo lauku dažkārt dēvē par “L” lauku, un tas, pēc dažu zinātnieku domām, vada fiziskā ķermeņa izpausmes.

Ceļš. “Taisnais un šaurais ceļš, kas ved uz dzīvi.” Iniciācijas ceļš, pa kuru iedams skolnieks, kas tiecas sasniegt Kristus apziņu, soli pa solim pārvar laika un telpas ierobežojumus un panāk atkal-savienošanos ar realitāti caur debesbraukšanas rituālu.

Centrālā saule. Sk. Lielā centrālā saule.

Cilvēka augstākā būtība (cilvēka Es - eksistējošais “Es”). Kristietības “Es”; cilvēka pastāvēšanas cildenais aspekts. Tika izmantots, lai pretstatītu jēdzienam “zemākais es” jeb “mazais es”, norāda uz to no šiem “es”, kas sasniedzis stadiju, kurā kļūst par vienotu veselumu un var realizēt sava “es” dievišķo pamatu.

Cilvēka apziņa. Apziņa, kas ļauj cilvēkam apjēgt, ka viņš ir ierobežota, mirstīga būtne, kura pieļauj kļūdas.

Cilvēka ego. Punkts, kurā cilvēks sevi apzinās kā personību, kas identificē cilvēka apziņu un viņa “es”.

Cilvēka ķermeņi. Četri zemākie ķermeņi - tie ir četri futrāļi, kas sastāv no četriem skaidri atšķiramiem svārstību viļņiem, kuri ieskauj dvēseli: fiziskais, emociju, mentālais un ēteriskais ķermenis. Tie ir cilvēka dvēseles modeļi tās ceļojumā laikā un telpā. Trīs augstākās formas ir kristīgā būtība, “Es Esmu, kas Es Esmu” un kau-zālais ķermenis.

Cilvēka monāde. Viss tādas personības enerģētiskais lauks, kura identificējama kā cilvēks. Zemākā figūra “Augstākās dievišķās personības diagrammā”; pašapzināšanās mirklis, kas dod grūdienu visiem cilvēkiem realizēt savas personības dievišķo sākotni.

Cilvēks. Dieva izpausme. Pēc Dieva tēla un līdzības radīti vīrieši un sievietes. Cilvēce vai cilvēku rase.

Čakra. Tulkojumā no sanskrista valodas nozīmē “rats”, “disks”, “aplis”. Šis termins tika izmantots, lai apzīmētu gaismas centrus, kas atrodas ēteriskajā ķermenī un vada no cilvēka četriem zemākajiem ķermeņiem (līmeņiem) nākošo enerģijas plūsmu. Cilvēka ķermenī ir septiņas galvenās čakras, kas atbilst septiņiem stariem; piecas mazās čakras, kas atbilst pieciem slepenajiem stariem; 144 gaismas centri. Septiņas galvenās čakras, tām atbilstošie septiņi stari (un to nosaukumi sanskristā) un to krāsas ir šādas: pirmais stars, rīkle, Višudha - gaišzils; otrais stars, vainags, Sahasrāra - dzeltens; trešais stars, sirds, Āna-hata - sārts; ceturtais stars, mugurkauls, Mūlād-hara - balts; piektais stars, trešā acs, Ādžņa -zaļš; sestais stars, saules pinums, Manipūra - pur-purkrāsas un zeltains; septītais stars, dvēseles mājoklis, Svadhistāna - violets.

Čela. Indijā: reliģiskā audzinātāja skolnieks. Šis termins tika izmantots galvenokārt attiecībā uz tādiem skolniekiem, kuru skolotāji bija sasnieguši augstu izziņas pakāpi un kuri apguva šo skolotāju darbus. Šaurākā nozīmē čela ir skolnieks, kas sasniedzis zināmu pašdisciplīnas un uzticības līmeni, izgājis iniciācijas rituālu un kalpo Lielās Baltās brālības lietai.

Četri zemākie ķermeņi (hipostāzes). Sk. Cilvēka ķermenis.

9

Čohans. Tā Tibetā sauc kungu vai skolotāju. Katram no septiņiem stariem ir savs čohans, kas fokusē Kristus apziņu tieši uz šo staru. Staru čohanu vārdi ir šādi: pirmais stars - E1 Morija; otrais stars - Lanto; trešais stars - Venēcijas Pāvels; ceturtais stars - bejs Serapiss; piektais stars - Illarions; sestais stars - Nada; septītais stars - Svētais Hermians.

Debesīs nepacēlusies būtne. Cilvēks, kurš nav izgājis debesbraukšanas rituālu.

1. Cilvēks, kas eksistē laikā un telpā, bet vēl nav pārvarējis materiālās pasaules ierobežojumus (atšķirībā no būtnēm, kas pacēlušās līdz Dieva eksistences līmenim).

2. Cilvēks, kas pārvarējis materiālās pasaules ierobežojumus, taču izlēmis palikt laikā un telpā, lai koncentrētu Dieva apziņu uz tiem, kuru attīstības līmenis ir zems.

Dieva dēli un meitas.

1. Tie, kas ir Alfas un Omegas apļu dievišķās savienošanās rezultāts; tie, kuriem ir potenciāla iespēja kļūt par Kristu. Dieva radītie pēc mūsu dievišķā tēla un līdzības, identificētie pēc sirdī ieslēgtās trīsdaļīgās dzīvības liesmas.

2. Ceļā termins “Tā Kunga dēli un meitas” apzīmē iniciācijas līmeni un hierarhijas līmeni, viņi ir augstāki par tiem, kurus sauc par Tā Kunga bērniem - par bērniem tajā nozīmē, ka viņi nav izgājuši iniciāciju ar svēto uguni, kas viņiem dotu tiesības saukties par Tā Kunga dēliem un meitām.

Dievišķā atbalss. Savas patiesās būtības kā Kristus Būtības apzināšanās jeb “Es Esmu, kas Es Esmu”, cilvēka augstākās būtības un misijas apzināšanās.

Dievišķais bērns. Zēns, kuru dzemdējusi Zelta drānās tērpusies Sieviete, ir Kristus inkarnācija Ūdensvīra laikmetā katrā atsevišķā Dieva dēlā un meitā un kopā viņos visos, kuriem lemts koncentrēt Kristus apziņu uz Zemes evolūciju. Šaurākā nozīmē termins “zēns” attiecas uz bērnu, kuram Svētā Gara velte dota jau mātes miesās, piemēram, Jānis Kristītājs un Jēzus.

Divkārša liesma. Dvēseles vīrišķā un sievišķā sākotne, kas ņem sev pamatu arī no baltās uguns kodola, ugunīgi sarkanā ola “Es Esmu”.

Dzīvības plūsma (straume). Dzīvības straume, kas iztek no viena avota, no “Es Esmu” Gara līmenī, un nolaižas matērijas līmenī, kur iemiesojas triju liesmas mēļu tēlā, kas fiksēts pašā čakras sirdī, lai uzturētu garu fiziskajā līmenī un barotu četrus zemākos ķermeņus. Šis termins tika izmantots, lai apzīmētu dvēseli, kas parādās kā individuāla “dzīvības plūsma”, bet tātad kā sinonīms vārdam “individuāls”. Tas apzīmē atsevišķa cilvēka iedabas iziešanu pa tās individualitātes apļiem.

E1 Morija. Debesis uzņemtais skolotājs. Ta Kunga gribas pirmā stara pavēlnieks (čohans), Lielās Baltās brālības Dardžilingas padomes vadītājs, “Sammit Laithaus” dibinātājs, sūtņu Marka un Elizabetes Profetu skolotājs un sponsors. E1 Morija ir iemiesojies īru dzejniekā Tomasā Morā, Akbarā Lielajā, serā Tomasā Morā, Tomasā Beketā un Melhiorā, vienā no trim gudrajiem.

Emociju ķermenis. Viena no četrām cilvēka zemākajām hipostāzēm; ķermenis, kura uzdevums ir būt par Tā Kunga vēlmju un jūtu virzītāju cilvēkā. Tiek saukts arī par astrālo ķermeni, juteklisko ķermeni un vēlmju ķermeni.

Enerģijas ļaunprātīga izmantošana. Aizmiglota kritušo vīriešu un sieviešu apziņa; ļaunuma jeb ļaunuma enerģijas izplatīšana, nepareizi izmantojot brīvo gribu, rada laika un telpas izmaiņas. Tā Kunga enerģijas izmantošana naida, nevis mīlestības vairošanai, baiļu, šaubu un nāves vairošanai, nevis lai pilnveidoties; tumsas, nevis gaismas vairošanai utt.

Eņģelis. Dieva apziņas aspekts; Viņa Pašiepa-zīšanas aspekts; radošo kosmisko uguņu individualizācija. Eņģeļu kanonizēšana ir tādu garīgo būtņu evolūcija, kuras atšķiras no zemes cilvēkiem ar savu kvēlojošo būtību un šķīsto uzticību Dieva Valstībai un bezdievjiem, kam tās kalpo. Eņģeļi reaģē uz cilvēku vajadzībām, pastiprinot viņos cerību, ticību, vēlmi darīt labu, goda jūtas un viengabalainības izjūtu, spēju apzināties patiesību un brīvību, būt žēlsirdīgiem un taisnīgiem un visus Dievišķā Saprāta kristālskaidros aspektus. Eņģeļi ir elektroni, kas riņķo ap Sauli -Dievu, elektroni, kuru uzdevums ir paplašināt cilvēka apziņu visos fiziskās esamības līmeņos. Viņi ir koncentrētas enerģijas vadītāji un tās sabiezējumi, bet šo enerģiju spēj iedarbināt vienīgi tie, kas tic Kristum, lai kur un kad rastos nepieciešamība pēc tās. Tie ir izdziedināšanas, sargāšanas, mīlestības, līdzcietības, mierināšanas eņģeļi, viņi pavada dzīvības un nāves ciklus, paceļ savu liesmojošo taisnības zobenu, lai nošķirtu graudus no pelavām. Kosmiskajā hierarhijā pastāv dažādi eņģeļu tipi un grupas, viņiem šajā hierarhijā uzticētas atšķirīgas funkcijas. Kritušie eņģeļi ir tie, kuri sekoja Luciferam Lielās Sacelšanās laikā un kuru apziņa ir “nokritusies” līdz zemākajam zinību līmenim, jo viņi saskaņā ar likumu “tika izraidīti uz Zemi”, kur turpina vērst plašumā Lucifera sacelšanos. Šos eņģeļus sauc par kritušajiem jeb sātana dēliem.

Erceņģelis. Eņģelis, kurš izgājis augstākās instances, kas viņam ļāvušas nostāties jaunāko eņģeļu un eņģeļu pulka priekšgalā. Katram no septiņiem stariem ir savs sargeņģelis, kas, izpildot savu dievišķo misiju, vada eņģeļus, kuri apkalpo šo staru (arhejas). Šie ercenģeļi un arhejas ir šādi: Pirmais stars - erceņģelis Mihaēls - Ticība; Otrais stars - erceņģelis Josifs - Kristietība; Trešais stars - erceņģelis Samuēls - Labdarība; Ceturtais stars - erceņģelis Gabriēls un Cerība; Piektais stars - erceņģelis Rafaēls un Marija; Sestais stars - erceņģelis Uriēls un Aurora; Septītais stars - erceņģelis Zadikiēls - Svētais Akmens.

“Es Esmu”. “Es Esmu, kas Es Esmu”; vienā atsevišķā dvēselē koncentrēta individualizēta Dieva klātbūtne. Dievišķā sākotne cilvēkā; Dievišķā monāde; individuālais Avots. Tieši virs fiziskās formas gara līmenī koncentrēta dvēseles izcelsme; katram cilvēkam personificēta Tā Kunga liesma.

r

Ēteriskais ķermenis. Viena no četrām cilvēka zemākajām hipostāzēm; to sauc par dvēseles apvalku, kas nes sevī pilnīgā tēla nospiedumu, kurš pēc tam tiek fiksēts materiālā formā. Sauc arī par atmiņu ķermeni.

Fiziskais ķermenis. Pats blīvākais no četriem zemākajiem cilvēka ķermeņiem, atbilst zemes līmenim; ķermenis, kas ir Tā Kunga spēka virzītājs, kā arī ēteriskā, mentālā un emociju ķermeņa enerģijas kristalizācijas punkts.

Gabriēls. Sk. Erceņģelis.

Gaisma. Garīgā gaisma - tā ir Dieva enerģija, Kristus potenciāls. Terminu “gaisma”, kas izteic Gara būtību, var lietot kā vārdu “Dievs”, “Kristus” un “svētā uguns” sinonīmu. Tā ir Lielās centrālās saules un individualizētā “Es Esmu” emanācija.

Gaismas caurule. Baltā gaisma, kura, atbildot uz cilvēka aicinājumu, plūst no “Es Esmu” sirds kā vairogs, kas aizsargā četrus zemākos cilvēka ķermeņus un viņa dvēseles evolūciju.

Gars. Dievības vīrišķā sastāvdaļa; matērijas koordinātas; Dievs kā Tēvs, kas nepieciešamības dēļ ietver sevī Dievmāti un tāpēc tiek uzskatīts par

Dievu - Radītāju. “Es Esmu” līmenis, pilnestības līmenis; Debesīs pacēlušos skolotāju mājoklis Visaugstākajā līmenī. Zemākajā līmenī nozīmē “gari” - šis termins apzīmē bezmiesīgas dvēseles, kurām nav ķermeniskā apvalka.

Grēks. Jebkura atkāpšanās no Kosmiskā likuma, ja tā ir brīvās gribas izpausmes rezultāts.

Hierarhija. Individualizētu esamību ķēde, kas ir Dieva bezgalīgās apziņas aspekti. Hierarhija ir līdzeklis, ar kura palīdzību Dievs Lielajā Baltajā brālībā nodod savas apziņas enerģiju, kas ļauj nākamajām evolūcijām laikā un telpā iepazīt visus dzīves brīnumus.

Izzināšanas augstumus sasniedzis cilvēks.

Skolotājs, kas pacēlies Debesīs.

Izzināšanas augstumus sasniedzis skolotājs.

Skolotājs, kas izzinājis laiku un telpu un ceļ sevi augšup, kas savu karmu līdzsvarojis vismaz par 51 procentu, izpildījis savu dievišķo plānu un pacēlies līdz “Es Esmu, kas Es Esmu” pastāvēšanai; tas ir tas, kas dzīvo Gara līmenī jeb Debesīs.

Karma. Tulkojumā no sanskrista valodas -“darbība” vai “veikums”. Karma ir: 1) enerģija darbībā; 2) cēloņa, darbības un apbalvošanas likums. “Ko cilvēks sēs, to viņš arī pļaus.” Tādējādi karmas likums noteic, ka no vienas dzīves līdz nākamajai dzīvei cilvēks pats nosaka savu likteni ar savu rīcību, domām un jūtām.

Karmas hronika. Ieraksts, kas izdarīts Dzīves grāmatā, ākāšā un ēteriskajā ķermenī par to, kā cilvēks izmantojis enerģiju no brīža, kad dvēsele nolaidās matērijas pasaulē. Tas ir cēloņseku saikni atainojošs ieraksts par dvēseles mijiedarbību ar citām dvēselēm.

Karmas valdītāji. Būtnes, kas veido Karmas Padomi: Brīvības dieviete, Lielais Debesu direktors, Taisnās tiesas dieviete, Debesīs uzņemtā sludinātāja Nada, Atēna Pallāda, Patiesības dieviete, Kvans Iņs, Žēlsirdības dieviete un Kiklopa. Šie septiņi Debesīs uzņemtie skolotāji nosaka taisnīgumu un taisno tiesu mūsu pasauļu sistēmā. Visām dvēselēm ir jāstājas Karmas Padomes priekšā pirms un pēc katras inkarnācijas uz Zemes. Karmas Padome, darbodamās saskaņā ar individuālajiem “Es Esmu” un Kristus Būtību, nosaka, kad dvēsele iegūst tiesības kļūt brīvai no karmas rata un iemiesošanās cikla.

Kašmira. Štats Indijas ziemeļos. Skolotāja Kuthumi

mītne atrodas eteriskaja līmenī virs viena no dārziem Kašmiras ezera krastā.

Kauzālais ķermenis. Pirmcēloņa ķermenis; kon-centriskas gaismas un apziņas sfēras, kas gara līmenī ieskauj “Es Esmu, kas Es Esmu”. Šie koncentriskie biolauki paver dvēselei iespēju izpildīt uz Zemes Dieva uzticēto misiju. Kauzālā ķermeņa enerģiju var izsaukt, raidot kvēlas lūgšanas Dieva vārdā un adresējot tās “Es Esmu, kas Es Esmu”. Kauzālais ķermenis - tā ir vieta, kur mīt Augstākā sabiedrība un par kuru Jēzus ir teicis: “Mana Tēva namā ir daudz mājokļu.” Kauzālais ķermenis ir Gara mājoklis, kur dvēsele atgriežas pēc pacelšanās Debesīs. Runājot par kauzālo ķermeni kā par katra cilvēka dievišķās individualitātes zvaigzni, apustulis Pāvils savulaik sacīja: “Citāds spožums ir saulei un citāds mēnesim un citāds zvaigznēm; jo viena zvaigzne ir spožāka par otru.”

Kosmiskā apziņa: 1) iekšēja Sevis kā Dieva un kosmosa apzināšanās; 2) cilvēka iekšēja sevis kā dievišķās kosmiskās pašapziņas apzināšanās. Sevis kā tāda apzināšanās, kas īsteno kosmiskajos apļos paredzēto uzdevumu; sevis kā Tā Kunga apzināšanās kosmiskajā dimensijā; tādu iniciāciju sasniegšana, kuras ved uz savas būtības kosmisku apzināšanos.

Kosmiskā hierarhija. Būtnes, kuras radušās, Dievam apzinoties Viņa paša kosmisko apziņu, personificē noteiktu šīs apziņas aspektu un tāpēc ieņem noteiktu pakāpi hierarhijā. Kosmiskajā hierarhijā ietilpst Saules sistēma, ercenģeļi, izzināšanas virsotnes sasniegušie skolotāji, sākotnes un kosmiskās būtnes, Saules hierarhi un planetāro, starpplanetāro sistēmu un galaktiku hierarhi.

Kosmiskā ola. Materiālais un garīgais Visums, kurā ietilpst šķietami bezgalīgās galaktikas, izpētītās un neizpētītās pasaules, kuru centru jeb baltās uguns kodolu sauc par Lielo centrālo sauli. Kosmiskajai olai ir kā garīgais, tā arī materiālais centrs. Lai gan mēs Kosmisko olu uztveram no mūsu fizisko izjūtu un perspektīvas izjūtas viedokļa, arī visas Gara dimensijas var izzināt un uztvert Kosmiskās olas iekšienē. Kosmiskā ola ir cilvēku mājokļa robeža šajā kosmiskajā aplī.

Kosmiskais likums. Tas ir likums, kas nosaka visas izpausmes kosmosā Gara un Matērijas līmenī.

Kosmoss. Pasaule jeb Visums, ko uztver kā sakārtotu harmonisku sistēmu. Materiālais kosmoss sastāv no visām izpausmēm materiālajā līmenī visās zināmajās un nezināmajās pasaulēs. Kosmoss sastāv no visa, kas pastāv laikā un telpā. Ir arī

Garīgais kosmoss, kas ietver sevi materiālā kosmosa paralēli un visu, kas iziet ārpus tā robežām.

Krāsainie stari. Dieva galvas izstarotās gaismas emanācijas; tā, piemēram, septiņi baltās gaismas stari, kas iet caur Kristus apziņas prizmu, ir: 1) gaišzilais; 2) dzeltenais; 3) sārtais; 4) baltais; 5) zaļais; 6) purpurkrāsas un zeltītais; 7) violetais. Ir ari pieci “slepenie stari”, kas nāk no cilvēka baltās uguns centra.

Kristīgā būtība. “Tēva vienīgā, patiesības un skaistuma pilnā producējuma” individualizēts fokuss. Visuma Kristus, kas individualizēts kā dvēseles īstenā būtība; katra vīrieša, katras sievietes un katra bērna patiesā būtība, līdz kurai ir jāpaceļas dvēselei. Kristīgā būtība - tas ir vidutājs starp cilvēku un viņa kungu; tas ir cilvēka personiskais audzinātājs, garīgais tēvs un mācītājs. Pilnīga identificēšanās ar kristīgo būtību nosaka kristīgo apziņu.

Kristus apziņa. Apziņa jeb sevis kā Kristus apzināšanās; sasniegtais apziņas līmenis tiek samērots ar to, kādu bija sasniedzis Jēzus Kristus. Kristus apziņa - tā ir sevis piepildīšana ar tādu saprātu, kāds bija Jēzum Kristum. Tā ir sabalansēta varas, gudrības un mīlestības - Tēva,

Dēla un Svētā Gara - apzināšanas caur līdzsvarotu trīsdaļīgās liesmas izpausmi cilvēka sirdī.

Kuthumi, skolotājs, kas pacēlies Debesīs. Skolotājs, kas 1875. gadā kopā ar E1 Moriju, kuru pazīst kā skolotāju M., lika pamatus teozofījas kustībai ar Helēnas Blavatskas tiešu līdzdalību. Zelta Ietērpu brāļu ordeņa vadītājs, kalpoja kopā ar Jēzu viņa templī; bijušais Otrā stara Čohans. Kuthumas iemiesojumi ir šādas personības: šahs Džahāns, Sv. Asīzes Francisks, Baltazars, viens no trim gudrajiem un Pitagors.

Ķerubi. Eņģelisko radību ordenis, kura mērķis ir izplatīt un sargāt mīlestības liesmu. Tāpēc ķerubi bija Paradīzes Austrumu vārtu (Kristus apziņas vārtu) sargātāji. Viņi sargāja arī Ieeju uz Apsolīto Zemi. Kosmosā ķerubi izpaužas visdažādākajos aspektos, kalpojot Dievam un cilvēkam.

Lasīšana. Pagātnes, tagadnes un nākotnes, kā arī ārpus fiziskā robežām esošās apziņas līmeņu izpēte. Ja lasīšana ir tehniska, tā var būt cilvēka apziņas lasīšana visos šīs apziņas aspektos. Ja tā ir lasīšana Debesīs pacēlušos skolotāju līmenī, tad tas ir ļoti precīzs novērtējums tam, kā Kristus būtība savienojas četros matērijas līmeņos un cilvēka dzīvības grāmatā no Kristus būtības, Dzīvības grāmatas, Bauslības galdiņu sargātāja un Karmas valdona viedokļa.

Lielā Baltā brālība. Visu laikmetu svēto, gud-rajo un Debesīs uzņemto skolotāju brālība, kuri, pārstāvēdami visas tautas un valstis, visas rases un reliģijas, ir atkal savienojušies ar dzīvā Dieva Garu un veido Debesu ģimeni. Vārds “baltais” attiecas uz baltās gaismas nimbu, kas ieskauj viņu materiālo veidolu. Lielajā Baltajā brālībā ir arī daži Debesīs neuzņemtie Lielo Skolotāju sekotāji.

Lielā centrālā saule. Kosmiskās olas baltās uguns kodols (zvaigzne Sīriuss ir Lielās centrālās saules fokuss Galaktikas mūsu daļā).

Lielā rumba. Kosmosa centrs; Lielā centrālā saule.

Likums. Pati varenākā vēršanās pie dievības. Tā ir Dieva dēla vai meitas pavēle “Es Esmu, kas Es Esmu” un Kristus vārdā Visuvarenā gribai izpausties visos savos aspektos kā augšā, tā arī apakšā. Tas ir līdzeklis, ar kura palīdzību Dieva Valstība kļūst par realitāti šeit un tagad, izmantojot izrunātā vārda spēku. Tas var būt īss vai garš, un parasti tam ir oficiāla preambula un oficiāls noslēgums.

Lucifers. Tulkojumā no latīņu valodas - “gaismu nesošais”. Tas, kurš bija sasniedzis ercenģeļa rangu un tika gāzts savas godkārības, lepnības dēļ un tāpēc, ka nepakļāvās Dieva likumiem. Eņģeļi, kurus arī sauc par luciferiešiem jeb Beliala dēliem (Belials arī bija viens no Dieva bērniem).

Ļaunums. Enerģijas priekškars; priekškars negatīvajai enerģijai, kuru cilvēks virza uz materiālo būtību, jo nepareizi izmanto svēto uguni.

Māceklība. Tas ir stāvoklis, kas liecina par uzticību Kristum un Lielās Baltās brālības mācībām; process, kurā pašpilnveidošanās tiek sasniegta ar pašdisciplīnu un Būdas, kā arī pasaules skolotāju un augstāko izziņu sasniegušo skolotāju iniciācijām.

Makrokosms. Tulkojumā no grieķu valodas -“Lielā pasaule”. Lielais kosmoss, Visums, kuru mēs saucam par Kosmisko olu. Šis termins tika lietots, arī pretstatot makrokosmu cilvēka mik-rokosmosam, “mazajai pasaulei” uz lielās pasaules fona, kurā viņš dzīvo.

Mantra. Mistiska formula vai aicinājums; vārdi vai formula (bieži vien sanskrista valodā), kuru skaita vai stiepti dzied, lai pastiprinātu Dieva

Gara ietekmi uz cilvēku. Lūgšana, kas sastāv no vārda vai vārdu grupas, šis vārds vai vārdi tiek atkārtoti atkal un atkal, lai uzlādētu ar enerģiju kādu konkrētu dievības izpausmi vai cilvēku, kas aktualizēja šo dievības aspektu.

Masu apziņa. Cilvēku kolektīvā apziņa.

Masu saprāts. Cilvēku kolektīvais saprāts.

Matērija. Cēlies no latīņu valodas vārda “māte”. Tā ir Dievišķās liesmas materializācija, sievišķais pretstats Debesīm. Termins tika izmantots, lai aprakstītu tos eksistences līmeņus, kuri sakrīt ar Dieva mātišķo aspektu. Dvēsele, kura nolaižas līdz Gara līmenim, uzturas matērijas līmenī laikā un telpā, lai tālāk attīstītos, tāpēc ir nepieciešams izzināt laiku un telpu un Dieva enerģiju, pareizi izmantojot brīvo gribu. Četri zemākie cilvēka ķermeņi, planētas un pasauļu sistēmas aizņem un veido matērijas frekvences un svārstības.

Mentālais ķermenis. Viens no cilvēka zemākajiem ķermeņiem, kura uzdevums ir būt par Dieva saprāta jeb Kristus saprāta virzītājiem. “Lai pār tevi nāk tas saprāts, kas bija Jēzū Kristū.” Kamēr mentālais ķermenis ir pasīvs, tas ir miesiskā saprāta virzītājs.

Mērķa atbilstība. Termins, kuru izmantoja E1 Morija, lai raksturotu dvēseles topošās apziņas atbilstību mērķim atkal savienoties ar Dievu; disciplinēšanas un iniciācijas process, kuru iziet dvēsele, gatavodamās augšupcelties Debesīs uzņemto skolotāju vadībā.

Miesiskais saprāts. Cilvēka ego, cilvēka griba un cilvēka intelekts; sevis apzināšanās bez Kristus; dzīvnieciskā sākotne cilvēkā. “Miesiskais saprāts ir naidīgs izaicinājums Dievam.”

Mikrokosms. Grieķu valodā nozīmē - “mazā pasaule”:

1) cilvēka pasaule, viņa četri zemākie ķermeņi, viņa aura un viņa karmas biolauks; 2) planēta.

Mirstīgā apziņa. Tā nozīmē apzināties sevi mirstīgu esam, apzināties kā tādu, kas ir pakļauts esības laicīguma un mirstīguma likumiem, ieskaitot grēku, slimību un nāvi.

Nevainojama ideja. Tīra ideja jeb dvēseles tēls Dieva galvā; jebkura tīra ideja vienā dzīves daļā attiecībā pret otru dzīves daļu vai tās vārdā.

Okults. Skatienam apslēpts. Lielās Baltās brālības okultie noslēpumi, kas tūkstošiem gadu tika glabāti Debesīs pacēlušos skolotāju mājoklī, tagad ar sūtņu palīdzību kļūst zināmi cilvēkiem.

Pacelšanās Debesīs. Rituāls, kura rezultātā dvēsele atkal savienojas ar garu. Pacelšanās Debesīs ir dvēseles pēdējā iniciācija pēc tās ceļojuma laikā un telpā. Tā ir balva taisnprātīgajiem, proti, - Dieva dāvana pēc Pēdējās tiesas, kurā cilvēku tiesā pēc viņa darbiem. Pacelšanos Debesīs publiski nodemonstrēja Elija, “uzbraukdams debesīs ugunīgos ratos”, un Jēzus (no Gol-gātas). Tas ir visu Dieva dēlu un meitu dzīves mērķis.

Patiesais “es”. Kristietības “es”; Es - pastāvošais, nemirstīgais Gars, kas jebkurai izpausmei piešķir dzīvīgumu.

Piekodinājums.

1. a) noteicošā griba, norādījums, kas nosaka lietu gaitu; b) lūgšana, kas Kristus vārdā vērsta uz Dieva gaismu cilvēces evolūcijas labad un “Es Esmu, kas Es Esmu”.

2. a) izlemt, pasludināt, dot pavēli vai rīkoties; noteikt; dot rīkojumu no augšas; b) izsaukt Dieva gaismu, izmantojot izrunātā vārda spēku atbilstoši ritma un harmonijas likumam.

Pierakstošais eņģelis. Eņģelis, kas piesaistīts dvēselei, lai pierakstītu visas šīs dvēseles darbības, vārdus, rīcību, jūtas un domas, īsāk sakot, -visas kustības matērijas līmenī. Pierakstošais eņģelis fiksē katras dienas notikumus un savus pierakstus nodod Bauslības galdiņu Sargātājam, kas ir visu to eņģeļu vadītājs, kurus pazīst kā hronikas eņģeļus, kā arī vada eņģeļus - hronistus, kuriem uzdots sekot noteiktiem dzīves viļņiem, kas parādās laikā un telpā.

Psihiskais. No grieķu valodas vārda “psychē” -dvēsele. Termins “psihiskais” laika gaitā kļuvis par termina “astrālais” sinonīmu tā negatīvajā nozīmē un attiecas uz iekļūšanu un manipulēšanu ar enerģiju astrāla līmenī, uz iziešanu ārpus fiziskā robežām laikā un telpā. Saskaņā ar Debesīs pacēlušos skolotāju mācību cilvēks, kas sasaistījis savu enerģiju ar psihisko, funkcionē zemākajā astrālajā līmenī un tāpēc nevar attīstīt spēju iekļūt un manipulēt ar Gara jeb Dieva enerģiju.

Radītājs, Sargātājs un Sagrāvējs. Hinduismā trīsvienību veido Brahma, Višnu un Šiva. Dievs Tēvs tiek uzskatīts par radītāju, Dievs Dēls -par sargātāju, bet Dievs Svētais Gars - par sagrāvēju.

Sākotnējais ķermenis. Dabas būtne (parasti neredzama un funkcionējoša ārpus fiziskā līmeņa ietvariem), kas kalpo dvēselei no tās pirmās reinkaraācijas mirkļa matērijas līmenī un palīdz tai rūpēties par fizisko ķermeni. Būdams apmēram trīs pēdas garš un ārēji atgādinādams cilvēku, kuram tas kalpo, šis sākotnējais ķermenis ir neredzams cilvēka draugs un aizstāvis.

Sātans. Lucifera palīgs, kas ieņem augstu stāvokli tumšajā hierarhijā. Ļaunuma jeb ļaunuma enerģijas iemiesojums. Tas, kas ļaunumu pielīdzina dievībai un tāpēc tiek saukts par nelabo. Gan Sātanu, gan Luciferu, gan visdažādākos viņu atbalstītājus parasti sauc par ienaidnieku, brālības apvainotāju, pavedinātāju, cilvēku karnālā saprāta iemiesojumu, čūsku, briesmoni, pūķi utt.

Spēks, gudrība un mīlestība. Trīspakāpju liesmas trīsvienība: spēks personificē Tēvu, gudrība -Dēlu, bet mīlestība - Svēto Garu. Šo dievišķo kvalitāšu līdzsvarota izpausme, bet kā liesma sirdī ir kristietības raksturotāja.

Stari. Gaismas vai citas mirdzošas enerģijas strūklas. Gaismas emanācija ap Tā Kunga galvu; šī gaisma, ko izsauc Dieva vai Kristus vārdā, liesmas veidā ienāk cilvēka pasaulē. Stari var būt projicēti caur Dieva un Debesīs uzņemto skolotāju apziņu kā enerģijas sakopojums, kas uzņem sevī daudzās dievišķās kvalitātes, tādas kā mīlestība, augsta gudrība, dziedināšanas spējas utt. Ļaunprātīgi izmantojot dievišķās enerģijas, daži Debesīs neuzņemtie indivīdi var projicēt starus ar negatīvām kvalitātēm, piemēram, nāves starus, miega starus, hipnotiskos starus, slimības starus utt.

Sūtnis. Tas, kuram hierarhija uzdevusi nogādāt cilvēkiem Debesīs pacēlušos skolotāju nodiktētos vēstījumus, izmantojot izrunāta vārda spēku. Tas, kam Debesīs pacēlušies skolotāji iemācījuši ar dažādiem paņēmieniem saņemt Lielās Baltās brālības vārdus, idejas, mācības un vēstījumus. Tas, kurš dara zināmus tautai un laikmetam Tā Kunga likumus, pareģojumus un pārdomas.

Svētais darbs. Tas īpašais aicinājums, vitālā tiekšanās vai profesija, ar kuras palīdzību cilvēks nosaka savas dvēseles vērtību gan sev pašam, gan apkārtējiem. Cilvēks pilnveido savu svēto darbu, attīstot talantus, kurus viņam devis Dievs, kā arī Svētā Gara veltes un dāvanas un tādējādi kalpojot cilvēcei. Svētais darbs - tas ir ne tikai cilvēka ieguldījums savas kopienas dzīvē, bet arī līdzeklis, ar kura palīdzību dvēsele varēs līdzsvarot trīsdaļīgo uguni un iziet cauri septiņu staru pārbaudījumiem. Tas ir neatņemams komponents ceļā uz atkalsavienošanos ar Dievu, veltot sevi praktiskai kalpošanai Dievam.

Svētā uguns. Dievs, gaisma, dzīvība, enerģija; “Es Esmu, kas Es Esmu”. “Mūsu Dievs - tā ir visuaprijoša uguns.” Svētā uguns - tā ir Svētā Gara parādīšanās, lai kristītu, šķīstītu, pārveidotu dvēseles, kā arī lai veiktu svēto rituālu, kas paver iespēju atgriezties pie Vienotā.

Šigadze. Pilsēta Tibetā. Ēteriskajā līmenī virs Šigadzes Kuthumi izveidoja mājokli liesmas gudrībai uzticīgajiem Kristus skolniekiem un Zelta Ietērpu ordeņa brāļiem.

Tā Kunga liesma. Svētā uguns; personība, Dieva esamība un apziņa kā baltās uguns kodols.

Trīsdaļīgā liesma. Kristus liesma, kas ir dzīvības dzirkstele Tā Kunga dēlu un meitu un Dieva bērnu čakras sirdī jeb pašā centrā. Spēka, gudrības un mīlestības svētā trīsvienība, svētās uguns izpausme.

Vienkāršākais. Zemes, gaisa, uguns un ūdens daļiņas; dabas gari, kas ir Dieva un cilvēka kalpi matērijas līmenī, lai radītu un uzturētu fizisko pasauli kā dvēseles evolūcijas pamatu. Vienkāršākos, kuri kalpo ugunij, sauc par salamadrām; vienkāršākos, kuri kalpo gaisam, sauc par siltiem; tos, kuri kalpo ūdenim, sauc par undīnēm, bet tos, kuru uzdevums ir kalpot zemei, - par gnomiem.

Visums. Dievs, Vienīgais, Dievišķais veselums; enerģija, kas caurauž kosmosu gara un matērijas līmenī kā Svētā Gara pastāvēšana visā izplatījumā.

Violetā liesma. Svētā Gara Septītais stars. Svētā uguns, kas pārveido cēloni, sekas, pierakstus un atmiņas par grēku jeb negatīvo karmu. To sauc arī par pārveidošanās, brīvības un visa piedošanas liesmu.

Zelta Ietērpu brāļi - tādu lielas zināšanas iemantojušu, bet izzināšanas augstumus vēl nesasniegušu cilvēku ordenis, kuri savu dzīvi veltījuši, lai kalpotu gudrības ugunij Sigadzē un Kašmirā ēteriskajā līmenī mītošā Lielā Skolotāja Kuthumi vadībā.

Zemākais “es”. Mazākais “es” jeb cilvēka būtība (pretstatā Kristus būtībai); sevis kā tādas personības apzināšanās, kas pakļauta ierobežojumiem un dzīves īslaicīguma likumam. Zemākā figūra jūsu Dievišķās būtības diagrammā.

Zēravi - pazīstami arī kā debesu eņģeļi. Eņģeļu pulks, kuru mērķis ir koncentrēt tīrības liesmu un šķīstības apziņu Lielajā centrālajā saulē un kosmosa mērogos Gara un Matērijas līmenī. Viņi kalpo augšupcelšanās liesmai un debesbraukšanas templim. Debesbraukšanas tempļa hierarhs un Ceturtā stara čohans bejs Serapiss sākotnēji piederēja pie eņģeļu ordeņa.

SKOLOTĀJA KUTHUMIINKARNĀC1JAS

Tutmoss III (1525-1473 pirms Kristus) - faraons, pareģis un augstākais priesteris Jaunās valsts periodā. Viņš paplašināja Ēģiptes valsts teritoriju, un viņa valdīšanas laikā tajā tika iekļauti gandrīz visi Tuvie Austrumi. Tutmosa III galvenā kauja risinājās pie Karmela kalna, kad viņš izveda savu armiju caur šauro un bīstamo Megidro kalnu pāreju un pilnīgi sagrāva koalīcijas armiju, kuru bija izveidojuši sacēlušos aziātu vadoņi. Pret šo riskanto manevru iebilda daudzi viņa karavadoņi! Vienīgi Tutmoss bija pārliecināts par sava plāna izdošanos un brauca savas armijas priekšgalā, augstu virs sevis turēdams Saules dieva Amona Ra attēlu, jo šis dievs bija viņam apsolījis uzvaru izšķirošajā kaujā.

Pitagors - grieķu filozofs (VI gadsimtā pirms Kristus), “gaišmatainais vīrs no Samas”, kuru uzskatīja par Apollona dēlu. Jaunībā Pitagors daudz kontaktējās ar garīdzniekiem un zinātniekiem, cenzdamies rast zinātniskus pierādījumus iekšējam likumam, kas viņam atklājās, kad viņš bija nodevies pārdomām par Dēmetru, māti zemi. Patiesības meklējumos viņš nonāca Palestīnā, Arābijā un Indijā, visbeidzot - Ēģiptes tempļos, kur iemantoja Memfisas priesteru uzticību. Tēbās viņam tika uzticēti Izīdas noslēpumi. Kad aziātu iekarotājs Kembizs 529. gadā pirms Kristus uzbruka Ēģiptei, Pitagors tika izsūtīts uz Babilonu, kur pareģis Daniēls vēl aizvien bija valdnieka ministrs. Šeit rabīni viņam atklāja mācības “Es Esmu, kas Es Esmu” būtību, ko bija darījis zināmu Mozus, un šeit zoroastriešu magi viņam mācīja mūziku, astronomiju un svēto garu izsaukšanas mākslu. Pēc 12 gadiem Pitagors atstāja Babilonu un nodibināja Krotonā (rosīga Dorijas jūras osta Itālijas dienvidos) Iesvaidīto brālību. Viņa “iesvaidīto pilsēta” bija slepena Lielās Baltās brālības skola. Rūpīgi atlasīti vīrieši un sievietes tajā apguva filozofiju, kuras pamatā bija vispārējā likuma matemātiska izteiksme, kas izpaudās mūzikā, ritmā un stingra un disciplinēta dzīvesveida harmonijā. Pēc pieciem nerimtīgiem zinātnes apgūšanai veltītiem gadiem Pitagora “matemātiķi” izgāja virkni iniciāciju, attīstot sirds intuitīvās spējas, ar kuru palīdzību Dieva dēls vai meita var kļūt (kā tas teikts Pitagora “Zelta vārsmās”) par “nemirstīgu dievību, kurai nāve vairs neeksistē”. Krotonā Pitagors savas lekcijas lasīja, paslēpies aiz aizslietņa, turklāt tās bija uzrakstītas tik aizplīvurotā valodā, ka tikai visspējīgākie no iesvaidītajiem varēja dzirdēto saprast. Pati svarīgākā viņa pamācību un norādījumu daļa attiecās uz fundamentālo ideju par to, kas ir forma un radīšanas būtība. Viņš formulēja Eiklīda ģeometrijas pamatus un astronomijas idejas, kuras vēlāk aizveda Kopemiku pie viņa atklājumiem. Ir oficiāli fiksēts, ka divi tūkstoši Krotonas iedzīvotāju atteicās no sava ierastā dzīvesveida un pievienojās Pitagora izveidotajai kopienai, kuru vadīja gudrā Trīssimtu padome. Tas bija ordenis, kurā ietilpa valdības, zinātnes un reliģijas pārstāvji. Vēlāk tas sāka būtiski ietekmēt dzīvi visā Grieķijā. Pitagoram bija deviņdesmit gadu, kad Kilons, slepenās skolas atraidītais kandidāts, sacēlās pret viņu. Krotonas galmā viņš skaļi nolasīja fragmentus no Pitagora slepenās grāmatas “Svētais vārds”, sagrozīdams tos un ņirgādamies par savu skolotāju. Kad sapulcējās Pitagors un 40 ordeņa locekļi, Kilons aizdedzināja ēku. Visi, izņemot divus Padomes locekļus, aizgāja bojā. Tādējādi kopiena tika iznīcināta un lielākā daļa Pitagora darbu uz mūžiem zaudēti. Tomēr skolotājs bija ietekmējis daudzus filozofus, arī Platonu, Aristoteli, Augustīnu, Akvīnas Tomu un Frānsisu Bēkonu.

Baltazars, viens no trim magiem (astronomiem, adeptiem), kas sekoja Jaunavas Marijas dzemdētā Dievišķā bērna zvaigznei. Tiek uzskatīts, ka viņš bija Etiopijas valdnieks. Baltazars savas bagātības atdeva kā velti Kristum, mūžīgajam Svētajam Tēvam.

Svētais Asīzes Francisks - dievišķais nabags, kas atteicās no ģimenes un bagātības un metās nabadzības skavās, dzīvodams starp trūkumcietējiem un spitālīgajiem un razdams neizsakāmu apmierinājumu sekošanā Kristus žēlsirdības paraugam. 1209. gadā mesas laikā viņš izdzirdēja Kristus aicinājumu un pavēli saviem apustuļiem: “Ejiet un lūdzieties.” Francisks pameta mazo baznīcu un nekavējoties nodevās lūgsnām; viņš sludināja reinkamācijas ideju, kā bija vēlējies Kristus, un piesaistīja sev daudz piekritēju, arī augstdzimušo lēdiju Klāru, kas aizgāja no mājām, ietērpusies Kristus Līgavas drānās un lūdza Francisku uzņemt viņu ordenī. Vienā no daudzajām leģendām, kas apvij Franciska un Klāras dzīvi, attēlota viņu maltīte Santamarijas ciema klosterī. Tās laikā Francisks sāka tik jūsmīgi un ar tādu mīlestību runāt par Kristu, ka visi apkārtējie viņā klausījās kā apburti. Pēkšņi ciema iedzīvotāji pamanīja, ka deg klosteris un mežs. Visi aizsteidzās cīnīties ar liesmām. Un tad viņi ieraudzīja, kā Francisks kopā ar maltītes dalībniekiem pacēlās Debesīs pa mirdzošu staru, kuram bija rokas. Dievs atklāja Svētajam Franciskam dievišķo klātesmi “brālī Saulē” un

J

“māsā Mēnesī” un apbalvoja viņu par parādīto uzticību un dievbijību ar savu svēto zīmi - krustu. Svētā Franciska lūgšanu vēl joprojām skaita visu ticību cilvēki visā pasaulē: “Kungs, padari mani par savas pasaules instrumentu!...”

Šahs Džahāns - izcils Indijas valdnieks XVI gadsimtā. Viņš gāza sava tēva Džahāngira korumpēto valdību un daļēji atjaunoja sava vectēva Ak-bara Lielā iedibinātās morāles normas. Viņa apgaismotās valdīšanas laikā Mogolu galma spožums sasniedza savu zenītu un Indijā iestājās literatūras un mākslas “zelta laikmets”. Šahs Džahāns atvēlēja līdzekļus ne tikai mūzikas un glezniecības attīstībai, bet arī grandiozu pieminekļu, tempļu un troņu celšanai visā Indijā, daži no tiem saglabājušies līdz mūsu dienām. Slavenais Tadž Mahals, “brīnumu brīnums, pasaules nozīmes piemineklis”, tika celts kā viņa mīļotās sievas Mumtazas Mahalas (viņa nomira 1631. gadā, dzemdējusi valdniekam četrpadsmito dēlu) kapenes. Šahs Džahāns nežēloja līdzekļus, lai padarītu sievas templi “tikpat skaistu, kāda bija viņa pati”. Šis templis simbolizē viņa mātišķo sākotni un mūžīgo mīlestību pret savas liesmas otru pusi.

Skolotājs Kuthumi - Dievišķā mirdzuma Otrā stara čohans, tagad kalpo Jēzum pasaules skolotāja statusā. Viņš ir Dabas Saeimas hierarhs Kašmirā (Indijā) un Zelta Ietērpu brālības vadītājs. Kuthumi mīt arī Šigadzē, Tibetā, kur atskaņo Austrumu un Rietumu klasisko mūziku, kā arī eņģeļu un uz Zemes dzīvojušo pirmo cilvēku sacerētos skaņdarbus. Viņa instruments ir ērģeles, kas noskaņotas uz debesu sfēru mūziku, aicinot dvēseles uz Brālības ēterisko mājokli ar svētajām skaņām, kas arī ir pats Dievs astrāla līmenī.

SEPTIŅI STARI - SEPTIŅAS ČAKRAS

UN BŪTNE, KAS TOS IEDVESMO

.

SATURA RĀDĪTĀJS

Priekšvārds ..................

1. Auras pilnīgošana..........

2. Auras uztvērīgums.........

3. Auras iekrāsošana ..........

4. Auras lasīšana..............

5. Auras spēcināšana ..........

6. Auras nostiprināšana........

7. Auras paplašināšana ........

8. Auras vairogs ..............

9. Auras aizsardzība...........

10. Auras attīrīšana ............

11. Auras zvaigzne .............

12. Auras kristālskaidrā plūsma . .

Piezīmes .....................

Terminu vārdnīca..............

Skolotāja Kuthumi inkarnācijas . .

RĒRIHA GRĀMATNĪCĀS

Aleksandra Čaka ielā 26 un 50

Plašā izvēlē

grāmatas par cilvēka garīgo un fizisko pilnveidošanos (latviešu un krievu valodā)

□

SIA “RĒRIHA GRĀMATNĪCA”

izdevusi šādas grāmatas:

Andrejs Ļevšinovs

ERCGAMMAS ZVAIGZNES NOSLĒPUMI

Vitālijs Bogdanovičs GRĀMATA, KAS AIZSARGĀ

E1 Tata

KARMAS PĀRVARĒŠANA E1 Tata

ZĀLES DVĒSELEI

Olga Šuvalova DZIEDINOŠĀS MUDRAS

Vladislavs Vasiļjevs AIZSARDZĪBAS PAŅĒMIENI PRET NEGATĪVĀM BIOENERĢIJĀM

Vitālijs Pravdivcevs NOSLĒPUMAINIE SPOGUĻI...

Jevgeņija Serpuhovska NEIZZINĀTO PARĀDĪBU ĀBECE

Deniss Bogušs

APRAKSTI PAR SU-DŽOK AKUPUNKTŪRU

L. Sekļitova, L. Streļņikova ŪDENSVĪRA LAIKMETA CILVĒKS

Sāns Laits

NAUDAS FORMULAS

Sāns Laits APZIŅAS VĪRUSI

Ludmila Golubovska REIKI ATVĒRTA KAUSA SPĒKS

Aleksandrs Astrogors JUTU GRĀMATA

Aleksandrs Astrogors PATIESĪBAS MEKLĒJUMOS

Jeļena Svitko

ČETRAS STIHIJAS UN CILVĒKS

Formāts 84x108/32. “Rēriha grāmatnīca”, Rīgā, Elijas ielā 11/2, LV 1050. Reģ. apl. Nr. LV 40003403638

Iespiesta tipogrāfijā “Latgales druka”, Rēzeknē, Baznīcas ielā 28, LV 4601

Content

Kuthumi Mahatma Cilvēka auras izzināšana

PRIEKŠVĀRDS

Tiem, kuri tiecas izzināt sevi

1.AURAS PILNĪGOŠANA

2.AURAS UZTVĒRĪGUMS

3.AURAS IEKRĀSOŠANA

4.AURAS LASĪŠANA

5.AURAS SPĒCINĀŠANA

6.AURAS NOSTIPRINĀŠANA

7.AURAS PAPLAŠINĀŠANA

8.AURAS VAIROGS

9.AURAS AIZSARDZĪBA

10.AURAS ATTĪRĪŠANA

11.AURAS ZVAIGZNE

12.AURAS KRISTĀLSKAIDRĀ PLŪSMA

PIEZĪMES

TERMINU VĀRDNĪCĀ

SKOLOTĀJA KUTHUMIINKARNĀC1JAS

SATURA RĀDĪTĀJS