Graubiņa Anna

Diži putni, mazi putni

Diži putni, mazi putni

Latviešu tautas dziesmas

.

i

.

Diži putni, mazi putni

Dziedi, dziedi, meža māte,

Tu zināji skaistas dziesmas!

Tev pateica sīki putni,

Pa zariem lēkādami.

Guļu, guļu, miegs nenāk

Apakš kupla ozoliņa.

Kā bij man miegam nākt,

Putni dzied zariņos.

Sīki putni, mazi putni,

Kur gulēsit šo naksniņu?

Cits priedē, cits eglē,

Cits celiņa maliņā.

Meža māte bērnus sauca,

Kad saulīte norietēja;

Sasaskrēja visi bērni

Lielajā ozolā.

Diža putna bērniņš bij

Nebij rūmes ligzdiņā;

Pats tupēju ligzdiņā,

Aste ligzdas maliņā.

Diži putni, mazi putni,

Visi brauca žagaros.

Mazajiem putniņiem

Apsagāza vezumiņš;

Pagaidiet, lieli putni,

Atgāziet vezumiņu!

Bezdelīga, bezdelīga

Bezdelīga, bezdelīga,

Tavu greznu darījumu!

Tur dzīvotu mūs' kundziņis,

Kā vīkšķītis satinies. >

Bezdelīga, .tu māsiņa,

Ko darīji vasarā,

Ko darīji vasarā,

Ka jāsalst rudenī?

Kamēr māte viesus vada,

Tikmēr bērni gaļu cep:

Iztek tauki ugunī —

Vidžu, vidžu, čurks!

Melni strazdi, puspeleki

Dziedi, dziedi tu, strazdiņ,

Tev ir jauka valodiņa!

Tādu ņemšu līgaviņu,

Kam strazdiņa valodiņa.

—    Melni strazdi, puspelēki,

Kur šo nakti gulēsiet?

—    Šai ciema smalka birze,

Tur šo nakti gulēsim.

Strazdiņš jāja pieguļā

Ar pelēku mētelīti;

Ne pa vārtiem neizjāja,

Iejāj zelta ozolā.

Strazda dziesma:

Vīrs, vīrs!

Ķer zaķi, ķer zaķi!

Kur liks? Kur liks?

Cepīs, ēdīs ar sī-ī-ī-poliem!

Zvirpsti, zvirpsti, zvirbulīti

Apapā, trallallā,

Zvirbuls brauca kaņepēs:

Četri rutku ritentiņi,

Divi bēri kumeliņi.

Zvirbulltis, pelēks vīrs,

Tas labības postītājs;

Melnie strazdi, labi putni,

Tie tārpiņu lasītāji.

Zvirpsti, zvirpsti, zvirbulīti,

Mana tēva druviņā;

Atnāks mani pļāvējiņi,

Nocirps tavu deguntiņu.

«

Zvirbuli, zvirbuli,

Kad ņemsi sievu?

Rudeni, rudeni

Pa miežu laiku.

Zvirbulis salūdza

Visādus viesus.

Pūcīte atnāca

Neaicināta.

Zvirbulis paņēma

Pūcīti dancot.

Pūcīte nomina

Zvirbulim kāju.

Zvirbulis aizgāja

Pie tiesas sūdzēt.

Pūcītei nosprieda

Pērienu dabūt.

Kam nāca kāzās

Neaicināta.

Cielaviņa, gudra sieva

Dzeltenā cielaviņa

Uz ezera velējās:

Zīda krekli, zelta vāle,

Sudrabiņa velētava.

Cielaviņa, gludgalvīte,

Dzīsim govis paganīt!

Tu zināji lielu mežu,

Es — lielo dāboliņu.

Dzeltenā cielaviņa,

Netup ceļa maliņā:

Vanagam asi nagi,

Noraus tavu cekuliņu.

Dzeltenā cielaviņa,

Meties laivas galiņā!

Es tev došu zelta airi,

Iries pati maliņā.

Cielaviņa, gudra sieva,

Gudri bērnus audzināja:

Apakš tilta, virs ūdeņa,

Lai ganiņi neatrod.

Cielava, baltgalve,

Daudz tavu bērnu?

—    Divi guļ, divi kuļ,

Seši brauc mežā;

Divi velk, divi stumj,

Divi tek pakaļ.

Ķīvīt' bija labs putniņš

Ķīvīt' mani kaitināja

Aiz upītes līcītī;

Kad es skriešu, tad noņemšu

Ķīvītei cepurīti.

Šaujiet, brāļi, ko šaudami,

Ķīvīt' vien nešaujiet:

Ķīvīt' bija labs-putniņš,

Tā paceļ pieguļniekus.

Div' ķīvītes gaisu skrēja

Kunkstēdamas, vaidēdamas,

Kas ķīvītes šaut drīkstēja,

Tas kunkstēja, tas vaidēja.

Vai, vai, ķikutiņ!

Ķikutam garas kājas,

Apkārt tek ezeriņu;

Man piekusa divr bērīši,

Pēc ķikuta dzenoties.

Vai, vai, ķikutiņ,

Tavu vāju vasariņ!

Vienu pašu olu dēja,

Tā palika vanckarā.

Ķikutiņš alu dara *

Kumeliņa pēdiņās;

Kruplts nesa ūdentiņu

Salīkušu muguriņu.

Grieze griež rudzīšos

Grieze mana labvēlīte,

Tā dziedāja rudzlšos:

Tai es ļautu padziedāt

I savā istabā.

Grieze grieza rudzīšos,

Paipaliņa — pļaviņā;

Grieze grieza maizes klaipu,

Paipaliņa — siena vālu.

9

Grieze griež rudzīšos,

Paipaliņa — papardēs;

Grieze griež tīrus rudzus,

Paipaliņa — papardītes.

Paipaliņa arti gāja

Puļu, puļu, paipaliņa,-

Smalku lazdu krūmiņā;

Kas tev vainas nepuļot,

Pilna guza kukainīšu.

Paipaliņa arti gāja

Ar sarkanu cepurīti;

Žube nesa launadziņu,

Riekšavās saspiedusi.

Cīrulītis, mazputniņš

Cīrulīti, mazputniņ,

Pavasara nesēj iņ,

Augstu skrēji dziedādams,

Pavasari vēstīdams.

Cīrulītis, mazputniņš,

Tas miedziņa negulēja;

Tas cēlās rītā agri,

Tas priecīgi padziedāja.

Guli, guli, cīrulīt,

Papardītes krūmiņā,

Lai saulīte neredzēja

Tavu daiļu cekuliņu.

—    Cīrulīti, zilgalvīti,

Kas auklēja tev bērniņus?

—    Vēja māte man auklēja

Kupla koka galiņā.

—    Cīruli, cīruli,

Kad ņemsi sievu?

—    Rītu, parītu,

Aizparītu

Cielavas meitiņu

Rakstītāju.

—    Triļļu, triļļu, cīrulīt,

Kas tavā guzniņā?

—     Tīri mieži, kaņepītes,

Dzeltenais āboliņš.

Cīrulīti, cīrulīti,

Neej strazdu pulciņā:

Strazdiņam pulks bērniņu,

Noplūks tavu cekulīti.

Čak, čakr čakstīte

—     Čak, čak, čakstīte,

Kur tavi bērniņi?

—    Tīruma galā,

Akmeņu kaudzē.

Stērste ceļa maliņa

Tīšām gāju mežmalā

Putnu dziesmas klausīties:

Sniedze vilka, stērste loka,

Citi putni gavilēja.

Tupi, tupi, čurni, čurni,

Stērstiņ, ceļa maliņā;

Tupējot, čurnējot

Sagaidīsi vanadziņu.

Pakuko, dzeguzite!

Kūko, mana dzeguzīte,

Ziedošā ābelē,

Lai zied tavi spārnu gali

Kā ābeles balti ziedi.

Kūko, kūko, dzeguzīte,

Plašajā tīrumā!

Kas tev kait nekūkot, —

Citi putni ligzdas vija.

Kūko, mana dzeguzīte,

Es pretī atkūkošu,

Es pretī atkūkošu

Kā savai māmiņai.

Es izgāju dižu mežu,

Neredzēju dzeguzīti;

Dzeguzīte, mazs putniņš,

Slēpjas koku pazarēs.

Pakūko, dzeguzīte,

Ne ilgam tev kūkot;

Ziedēs rudzi, plauks miezīši,

Aizsmaks tava valodiņa.

Skaisti dzied lakstīgala

Visi putni šai zemē,

Lakstīgala vien nebija;

Tad atnāca lakstīgala,

Kad lapoja ozoliņis.

Lakstīgala, sējas putnis,

Piecel manu arājiņu:

Jauns bij mans arājiņš,

Sējas laika nezināja.

r

Lakstīgala, mazs putniņš,

Bērzā kāra šūpulīti:

Bērziņam loka zari,

Viegli gaja līgojot.

Ik vakarus klausījos,

Skaisti dzied lakstīgala;

Tik ne reizes nerādīja

Savu daiļu augumiņu.

Ak tu, zelta lakstīgala,

Tavu skaistu dziedāšanu!

Man māmiņa maizi deva,

Es tik skaisti nevarēju.

—    Kur dziedāji, lakstīgala,

Ka es tevi neredzēju?

—    Kuplajā bērziņā,

Zemajā zariņā.

Lakstīgala lielījās

Dziedāt visu vasariņu;

Nevarēja sadziedāt

Ne līdz Jāņu vakaram.

Lakstīgalas dziesma:

Kur bī', kur bī'?

Tirgū, tirgū.

Ko pirk', ko pirk'?

Zirgu, zirgu.

Cik nodev', cik nodev'?

Ort, ort, ‘ort.

Kāds bī', kāds bī'?

Klibs, klibs, klibs.

Lēlis dziesmas nemaceja

Lēlis nīda lakstīgalu,

Lielu karu saceldams:

Lēlis teica savu balsi,

Lakstīgalu nievādams.

Lēlis nīda lakstīgalu,

Ievājā sēdēdams:

Lēlis dziesmas nemācēja,

Lakstīgala izdziedāja.

Lēlis lēca ūdenī,

Lakstīgala — zariņā,

Lēlis lēca peldēties,

Lakstīgala — padziedāt.

Tu, lēlīti, slinks putniņš,

Slinki bērnus audzināji:

Bez lizdiņas, uz taciņa,

Bez sīkām zālītēm.

Medņi dzied siliņā

Medni, medni, būs tev tiesa,

Kam šiliņu dedzināji?

Rubenīša gaspažai

Vaska kurpes sadegušas.

—    Kur brauksiet, medņa bērni,

Vāģīšos sasēduši?

—    Brauksim priežu šiliņā,

Smalkajās priedītēs.

Visi ļaudis to zināja,

Kā mednītis burināja;

Cielaviņa, lakstīgala —

Tās bij dziesmu dziedātājas.

Ko gaidāt, medinieki,

Ka mežā neejat?

Roņi rūca Daugavā,

Medņi dzied siliņā.

Rubi, rubi, rubeniti

Rubi, rubi, rubenīti,

Pura bērza galiņā,

Gan tu ritu rubināsi

Mana tēva tarbiņā.

Māsa, māsa, mazgā katlu,

Man rubeņi kulītē;

Kur purvītis, tur rubeņi

Pa pāram saguluši.

—    Rubu, rubu; rubenīti,

Tava māte nomirusi.

—    Nava tiesa, nava tiesa:

Vakar biju pie māmiņas,

Vakar biju pie māmiņas,

Ēdu bērzu pumpuriņus.

.

Ubelīte rūcin rūca

Visi putni skaisti dzied,

Ubelīte rūcin rūca,

Ubelīte rūcin rūca,

Tā dziedāt nemācēja.

Ubelīte lielījās

Pilnu pūru olas dēt,

Vai tu dēji vai nedēji,

Griķos tevi nelaidīšu.

Zīlīte, žubīte

Zīlīte, žubīte,

Tā mana māsiņa,

Tā skaisti dziedāja

Upītes malā.

Sudrabota zīle dzied

Vārtu staba galiņā;

Pati zīle sudrabota,

Spārnu gali apzeltīti.

Zīle žubi aicināja

Pār Daugavu riekstu šķīt;

Atskrien zīle raudādama,

Visi rieksti nobiruši.

Zīle žubi aicināja

Kaņepīšu dārziņā.

Ej tu viena, es neiešu,

Man vakar šautru svieda.

—    Zīlīte, žubīte,

Kur tavi bērniņi?

—    Augstajā kalnā,

Liepiņas galā.

—    Kas viņus šūpo,

Kas viņus auklē?

—    Vējmāte šūpo,

Vējmāte auklē,

Priedīte, eglīte,

Tās palīgoja.

Agri, agri irbe tek

Redz, cik skaista irbe tek,

Cekuliņu grozīdama:

Simtiem svārku mugurā

Pupas ziedu raibumiņu.

Gudra bija irbju māte

Ar saviem bērniņiem:

Zemu, lēni tā tecēja

Pa sīkiem krūmiņiem.

Es staigāju pa celiņu,

Irbe svilpa eglājā;

Svilp, irbīt, nāc ārā,

Rādi savu cekuliņu.

Agri, agri irbe tek

Es basām kājiņām;

Tec, irbīte, pagaid mani,

Līdz kājiņas apaušos.

Piederēt piederēja

Irbes meita teteram:

Tā mācēja maizi cept

No bērziņa pumpuriem.

Vilu, valu, vālodzīte

Visi putni skaisti dzied,

Vālodzīte vien nedzied;

Tad dziedāja vālodzīte,

Kad lapoja ozoliņi.

Citi putni savus bērnus

Pa zemīti brēcināja;

Vālodzīte, gudra sieva,

Zarā kāra šūpulīti.

—    Viļu, vaļu, vālodzīte,

Kur pakāri šūpulīti?

—    Aiz kalniņa lejiņā,

Kuplajā liepiņā.

Nevienam tā nevaid

Kā vālodzes bērniņam:

Kuri vēji papūzdami —

Pašūpoja šūpolīti.

Šūpo mani, māmuliņa,

Vālodzītes šūpulī,

Lai es loku vaiodiņu,

Kā locīja vālodzīte.

Ai, vanag, vanadziņ

Eita bērni, skatīties,

Ko tās vistas kladzināja!

Vanags tup ozolā

Dzelteniem zābakiem.

Ai, vanag, vanadziņ,

Kam tik augsti lidināji?

Kam tu skrēji pār upīti

Pie manām vistiņām?

Nosakliedza vanadziņš

Dziļa meža maliņā;

Izbaidīja irbju pulku

No brālīša rudzu lauka.

Lai bij nagi, kam bij nagi,

Vanagam asi nagi:

Tas noķēra cielaviņu,

Vidū gaisa lidojot.

Dūku, dūku, balodīti

Kas dūdoja, kas dūdoja

Viņa meža maliņā?

Tur dūdoja balodīši,

Savu māju taisīdami.

Čuči, guli, balodīti,

Čukuriņa būdiņā:

Visu dienu vanadziņis

Apkārt tevi lidināja.

—    Pūru, puspūru olu dēj

Mana sieva balodīte!

—    Vai tu rūc vai nerūc,

Griķos tevi nelaidīšu.

Ucī, lullī, baloža bērniņ!

Balodīts noskrēja

Zirnīšu lasīt.

Šim saujiņa, tam saujiņa,

Mazajami vācelīte,

Mazajami vācelīte.

Sloka savu sloceniņu

Sloka dzina paipaliņu

Garām visu purva malu.

Ak tur traka gardegune,

Sējas putnu dzenādama.

Ik vakaru, ik vakaru

Ikkurš savu žužināja:

Irbe savu irbēniņu,

Sloka savu slocēniņu.

Ļuļļo, ļuļļo slocēniņi

Papardīšu krūmiņā;

Kas jums vainas neļuļļot:

Pilna māga vabolīšu.

Sloka cepa plācenīti,

Sakās iet ciemiņā;

Kas tā tāda viešņa bija

Ar tik garu deguntiņu?

Dzilnai zaļa villainite

Dzilna kliedza, dzērve kliedza

Mūs' ezera maliņā:

Dzērve kliedza dūņu upes,

Dzilna — dzedras vasariņas.

Visa mana grezna rota

Meža putnu mugurā;

Dzenīšam raibi svārki,

Dzilnai zaļa villainīte.

Knipu, knapu dzenis kala

Dzenis kala visu mūžu

Tēvu tēvu mežiņā;

Man nolūza tēva cirvis,

Sausu egli nocērtot.

Knipu, knapu dzenis kala,

Raibi svārki mugurā.

Es strādāju dienu, nakti,

Nav man tādi mugurā.

Visi putni skaisti dzied,

Dzenis vien nedziedāja:

Kādu jodu tas dziedās —

Prauli vien vēderā.

Krauklits sēž ozolā

Aiz kalniņa dūmi kūp,

Kas tos dūmus kūpināja?

—    Tur krauklītis gaļu vāra,

Tas tos dūmus kūpināja.

Krauklīts sēž ozolā,

Zelta kokles koklēdams,

Vai, krauklīti, tu redzēji,

Kur aizveda mūs' māsiņu?

Apaunam kraukļ'am kājas,

Braucam poļu zemītē;

Poļu kungi brīnījās,

Kādi zirgi Kurzemē!

Es apkalu kraukļam kājas

Tēraudiņa pakaviem;

Es aizjāju Vāczemē

Līdz saulītes tekumam.

Vāczemnieki brīnījās:

Tavu melnu kumeliņu,

Tavu melnu kumeliņu,

Tavu staltu jājējiņu!

Pupucīte pupas prasa

Pupucīte pupas prasa,

Ozolā tupēdama;

Ne man pupu, ne man zirņu,

Ne man sava arājiņa.

—    Pupucīte, pupucīte,

Kas tavā guzniņā?

—    Div' zirnīši, div' pupiņas,

Div' sarkani vaguliņi.

Pūce, pūce, platacīte

Pūce liela mediniece,

Nava svārku mugurā;

Vanagam pieci dēli,

Visiem lūša kažociņi.

Pūce, pūce, lielcekule,

Pacel krēslu vanagam:

Vanagam gari spārni,

Piekūst, dienu lidojot.

< .

Vanadziņš brīnījās,

Pūcei auga skaisti bērni.

—    Kas tev bēda, vistu zagli,

Kāda māte, tādi bērni.

—    Pūce, pūce, platacīte,

Ko tie tavi bērni dara?

—    Mani bērni kājas aun,

Jāt cāļiem panākstos.

Kur, sīlīti, miežus ņemi?

Sīlīts mani aicināja

Rudenī alu dzert.

—    Kur, sīlīti, miežus ņēmi,

Ne no mana līdumiņa?

Sīlis nesa mieža vārpu,

Tā iekrita eglājā;

Tā netika sīlītim,

Ne sīlīša līgavai.

•

Sīlis kliedza, sīlis brēca,

Sīļam sieva nomirusi.

Kam, sīlīti, miežus ēdi

Bandinieka līdumā.

•

Sīli, sīli, tev būs tiesa,

Kam šiliņu dedzināji?

Tur nodega vilkam muiža,

Zaķam — mīksti spilventiņi.

Kovārnītis neatnaca

Meža māte putnus sauca,

Meža malu staigādama;

Visi putni gan atnāca,

Kovārnītis neatnāca.

Vārna vien nedziedaja

Gana vārna mazgājās,

Tikpat zila muguriņa;

Gan dziedāja cielaviņa,

Tikpat viņas nedzirdēja.

Visi putni skaisti dzied,

Vārna vien nedziedāja.

Kādu jodu tā dziedās —

Maita knābja galiņā.

Nu nav labi, nu nav labi,

Vārna brēca ozolā:

Vanags vārnu saplūkāja,

Cīrulīti domādams.

Zigu, žagu, žagatiņas

Visi putni kāzas dzēra

Pavasara laiciņā.

Žagatiņa vien nedzēra,

Eglītē sēdēdama.

Žagatiņa žadzināja,

Grib vanaga sieva būt;

īsi spārni, gara aste,

Nevar līdzi lidināt.

Žigu, žagu, žagatiņas,

Jaunu ziņu nēsātājas!

Iznēsāja jaunas vēstis

Pa visām mājiņām.

Zagatiņa pirti kūra,

Pelīt' nesa ūdentiņu;

Teci pati, žagatiņa,

Pelīt' ceļu nezināja.

Sniedze kliedza, sniedze svilpa

Sniedze kliedza, sniedze svilpa,

Meža gailis kladzināja,

Meža gailis kladzināja,

Sniedzei meitu noņemdams.

Roņi kauca Daugavā,

Sniedze svelpa šiliņā;

Mani balti bāleliņi,

Kariet plintes mugurā!

Bij man sniedze audzējama

Staigna pura maliņā;

Bij man bēri kumeliņi.

Staigna pura bridējiņi.

Ko dzērvīte, tu klaigā?

Dzērve kliedza, kājas sala

Staigna purva maliņā.

Ai, dzērvlte, kas no tevis,

Kas no tava gara kakla,

Kas no tava gara kakla,

Ka tu zīļu nenēsāji?

Dzenītim raibi svārki,

Tam skrodera nevajaga;

Dzērvītei ga«ras kājas,

Tai tiltiņa nevajaga.

—     Ko, dzērvlte, tu klaigā,

Tīru purvu bradādama?

—     Man nokrita zelta piesis,

Ar ķīvīti dancojot.

-

Balts gulbīts ezer ā

Kas tur spīd, kas tur viz

Viņezera maliņā?

Gulbīts savus baltus svārkus

Balināt balināja.

Balts gulbīts ezerā,.

Balts krekliņš mugurā;

Man māsiņa velētāja,

Man tik baltu nevelēja.

Ko, gulbīti, tu* klaigāji

Pa to niedru ezeriņu?

Vai tev trūka mīkstu dūņu

Vai ar skaidra ūdentiņa?

Kam, gulbīti, zemu skrēji,

Kam kakliņu garu stiepi?

Bisenieki tevi glūn,

Paeglēs sasēduši.

Gulbi, gulbi, glabā bērnus,

Dižūdeņa plūdi nāk:

Jūra nāca bangodama,

Vēja māte svilpodama.

Kaija sauca,, kaija brēca

Kaija kliedza, kaija brēca,

Kaijai bērni pazuduši;

Nekliedz, kaija, nebrēc, kaija,

Tavi bērni jūrmalā.

Kaija sauca, kaija brēca,

Kaijai māte nomirusi;

Nesauc, kaija, nebrēc, kaija,

Tava māte raušus cep.

Atskrien juras gaigaliņa

>

Jūras putni, gaigalēni,

Satupuši atmatā, •

Vai zemītes jums nebij

Vai jūrā ūdentiņa?

Atskrien jūras gaigaliņa,

Apzeltīti spārnu gali;

Iesameta Daugavā,

Aizsadega Daugaviņa.

Vai, ezera gaigaliņa,

Tavu skaistu cekuliņu!

Kur tu ņēmi, kas tev deva,

Ūdens virsu līgojot?

Visu nakti gaiļi dzied,

Nevar gaismas sagaidīt;

Dzied ezera gaigaliņas,

Aust gaismiņa līgodama.

Ko dara, ko dara

Gaigalu bērni?

Cits sēd zeltā,

Cits sudrabā,

Cits rauda basām

Kājiņām.

Ai, ezera rauduvīte

Pāri peld pār Daugavu

Pelēkā rauduvīte,

Ne tai mirka spārnu gali,

Ne vizuļa cekuliņš.

Rauduvīte, plederīte,

Kam sajauci ūdentiņu?

Nevarēju upītē

Baltu kāju nomazgāt.

Ai, ezera rauduvīte,

Nemeties rāvājā:

Grūt' tev būs kalnā kāpt

Rāvajām kājiņām.

Meža māte putnus sauca

Meža māte putnus sauc,

Vai ir visi vakarā:

Krauklis — Juris, sīlis — Ancis,

Rubeniņš — Bērtuliņš,

Sloka — Grieta, irbe — Maija,

Paipaliņa — Madaliņa.

—    Kur brauksiet, sīki putni,

Pilni vāģi piesēduši?

—    Mēs brauksim tai zemē,

Kur siltāka vasariņa.

Saturs

Diži putni, mazi putni

Bezdelīga, bezdelīga . .

Melni strazdi, puspelēki

Zvirpsti, zvirpsti, zvirbulīti

Cielaviņa, gudra sieva

Ķīvīt' bija labs putniņš

Vai, vai, ķikutiņ! . .

Grieze griež rudzīšos

Paipaliņa arti gāja

Cīrulītis, mazputniņš

Čak, čak, čakstīte .

Stērste ceļa maliņā

Pakūko, dzeguzīte!

Skaisti dzied lakstīgala

Lēlis dziesmas nemācēja

Medņi dzied šiliņā

Rubi, rubi, rubenīti

Obelīte rūcin rūca

Zīlīte, žubīte. . .

Agri, agri irbe tek

Viļu, vaļu, vālodzīte

Ai, vanag, vanadziņ

Dūku, dūku, balodīti

Sloka savu slocēniņu

Dzilnai zaļa villainīte

Knipu, knapu dzenis kala

Krauklīts sēž ozolā .

Pupucīte pupas prasa

Pūce, pūce, platacīte

Kur, sīlīti, miežus ņēmi?

Kovārnītis neatnāca……………………………… 36

Vārna vien nedziedāja…………………………… 37

ž igu, žagu, žagatiņas …… ‘37

Sniedze kliedza, sniedze svilpa … 38

Ko, dzērvīte, tu klaigā?…………………………. 39

Balts gulbīts ezerā……………………………….. 40

Kaija sauca, kaija brēca…………………………. 42

Atskrien jūras gaigaliņa………………………… 42

Ai, ezera rauduvīte………………………………. 44

Meža māte putnus sauca …. 44

ПТИЦЫ ВЕЛИКИЕ, ПТАХИ МАЛЫЕ

Латышские народные песни

Издательство «Лиесма»

Рига 1976

На латышском языке

Составитель Анна Юрьевна Граубиня

Художник Илона Цейпс

D\l\ PUTNI, MAZI PUTNI *

Latviešu tautas dziesmas

Sastādījusi Anna Jura m. Graubiņa

Redaktore A. Sprīvule. Māksi, redaktors H. Purviņš.

Tehn. redaktore D. Pastare. Korektore I. Rudusa.

Nodota salikšanai 1976. g. 12. janvārī. Parakstīta

iespiešanai 1976. g. 19. novembrī. Ofseta papīrs 120 g.

formāts 60X 90/8. 6 fiz. iespiedi.; 6 uzsk. iespiedi.;

4,68 izdevn. 1. Metiens 80 000 eks. Maksa iesējuma

Nr. 4 79 kap., brošēta 40 kap. Izdevniecība «Liesma»

Rīgā, Padomju bulv. 24. Izdevn. Nr. 268/27849-

B341. Iespiesta Latvijas PSR Ministru Padomes Valsts

izdevniecību, poligrāfijas un grāmatu tirdzniecības lietu

komitejas Rīgas Paraugtipogrāfijā Rīgā, Vienības

gatvē 11. Pasūt. Nr. 744.

(2) «Liesma», 1976 Lf

Dī 990

70801-268 л _

D M801(U)-76 324 '76

♦

Content

Graubiņa Anna Diži putni, mazi putni

Diži putni, mazi putni

Melni strazdi, puspeleki

Cielaviņa, gudra sieva

Ķīvīt' bija labs putniņš

Vai, vai, ķikutiņ!

Paipaliņa arti gāja

Lēlis dziesmas nemaceja

Medņi dzied siliņā

Rubi, rubi, rubeniti

Ubelīte rūcin rūca

Agri, agri irbe tek

Vilu, valu, vālodzīte

Ai, vanag, vanadziņ

Krauklits sēž ozolā

Pūce, pūce, platacīte

Kovārnītis neatnaca

Vārna vien nedziedaja

Zigu, žagu, žagatiņas

Sniedze kliedza, sniedze svilpa

Ko dzērvīte, tu klaigā?

Kaija sauca,, kaija brēca

Atskrien juras gaigaliņa

Meža māte putnus sauca

Saturs