Nīta Ellena

Rīnas un Dāvja stāsti

Ellena Nīta

Rīnas un Dāvja stāsti

RĪNA UN DĀVIS

RĪNA UN DĀVIS IR DVĪŅI. PAR ABIEM KOPA VIŅIEM IR VIENA DZIMŠANAS DIENA. VIŅIEM IR ARĪ VIENA MĀMIŅA, VIENS TĒTIS, VIENAS MĀJAS UN VIENS UZVĀRDS. RĪNAS UN DĀVJA UZVĀRDS IR ĻOTI SKAISTS — OZOLS. PĒC VIŅU PASU DOMĀM, TAS IR VISSKAISTĀKAIS UZVĀRDS PASAULĒ. VISSKAISTĀKAIS TĀPĒC, KA TAS IR RĪNAS UN DĀVJA UZVĀRDS, UN ARĪ TĀPĒC, KA VASARĀ TAS IR ZAĻŠ, BET RUDENĪ PILNS ZĪĻU.

DVĪNI

RĪNA UN DĀVIS IR DVĪŅI. DA2REIZ VIŅI JOKOJAS, DA2REIZ IR NOPIETNI. TAS ATKARĪGS NO VIŅU GARASTĀVOKĻA. BET REIZĒM VIŅI DRAISKOJAS ĻOTI ILGI, JO

DVĪŅI DRAISKOTIES GAN MĀK,

VIENUS JOKUS BEIDZ, BET OTRUS SĀK!

RINAS UN DAVJA VECVECĀKI

RĪNA UN DĀVIS IR DVĪŅI. VIŅIEM IR DIVAS VECĀSMĀTES UN DIVI VECTĒVI. VECĀSMĀTES UN VECTĒVI NAV DVĪŅI. TOMĒR VIŅI NEDZĪVO ARĪ ATSEVI5ĶI, JO VECTĒVS AR VECOMĀTI VIENMĒR IR KOPĀ UN VECĀMĀTE AR VECTĒVU ARĪ VIENMĒR IR KOPĀ. UN KATRU NO VIŅIEM SAUC SAVĀDĀK:

RĪNAS UN DĀVJA MĀTESMĀTI SAUC PAR VECMĀMIŅU.

RĪNAS UN DĀVJA MĀTESTĒVU SAUC PAR VECTĒTIŅU..

RĪNAS UN DĀVJA TĒVAMĀTI SAUC PAR VECMAMMU.

RĪNAS UN DĀVJA TĒVATĒVU SAUC PAR VECPAPU.

CITĀDI BŪTU GRŪTI. DVĪŅI TAČU SAJAUKTU — VECTĒTIŅU AR VECPAPU UN VECMĀMIŅU AR VECMAMMU, VECMĀMIŅU UN VECTĒTIŅU AR VECMAMMU UN VECPAPU, VECMAMMU UN VECPAPU AR VECMĀMIŅU UN VECTĒTIŅU.

RĪNAS UN DĀVJA ĢIMENE

RĪNAS UN DĀVJA MĀMIŅA IR VISLABĀKĀ MĀMIŅA PASAULĒ. RĪNAS UN DĀVJA TĒTIS IR VISLABĀKAIS TĒTIS PASAULĒ. TĀPĒC VIŅI SAVU MĀMIŅU UN TĒTI NEKAD NEVAR SAJAUKT AR KĀDU CITU MĀMIŅU UN TĒTI. PAT MAZAIS BRĀLĪTIS TENIS PAZĪST VIŅUS JAU PA GABALU UN SAUC SMALKA BALSTIŅĀ:

—  MĀMIŅ! TĒTI!

TAD TĒTIS NOSĒDINA RĪNU UZ VIENA CEĻA UN DĀVI UZ OTRA. MĀMIŅA PAŅEM KLĒPĪ TENI, JO VIŅS IR VĒL PAVISAM MAZIŅŠ. NU IR KOPĀ VISA ĢIMENE:

KĀRLIS OZOLS,

KARĪNA OZOLA,

RĪNA OZOLA,

DĀVIS OZOLS,

TENIS OZOLS.

LIEKAS PAVISAM JOCĪGI, KA ARĪ TENIM IR SAVS UZVĀRDS.

KAD VECMAMMA BIJA MAZA

KAD VECMAMMA BIJA MAZA, VIŅAI BIJA GARA, GARA BIZE. VIŅA VALKĀJA GARU KLEITU UN MELNUS POGĀJAMOS ZĀBAKUS. ARĪ FOTOGRĀFIJĀ VIŅA IZSKATĀS TĀDA.

KAD VECMAMMA BIJA MAZA, VIŅU VĒL NESAUCA PAR VECMAMMU. VIŅAS VĀRDS BIJA KURPNIEKU LĪZE. TAD VECMAMMA SPĒLĒJAS AR LELLĒM KĀ VISAS MEITENES.

KAD VECMAMMA BIJA MAZA, VIŅA VECPAPU VĒL NEMAZ NEPAZINA. VECPAPS ARĪ TOREIZ BIJA MAZS, UN VIŅU SAUCA PAR JĀNI. VECPAPS VASARĀ GĀJA GANOS UN GRIEZA NO KOKA GOVIS. VIŅAM BIJA VESELS SPĒĻU GANĀMPULKS UN ARĪ ĪSTAIS GANĀMPULKS.

ZIEMA VECPAPS KOPA AR BRĀĻIEM SLIDOJA.

KUCĒNS

KAIMIŅŠ UZDĀVINĀJA RĪNAI UN DĀVIM KUCĒNU. KUCĒNS BIJA MAZS KĀ PODZIŅA UN VĒL NEMĀCĒJA RIET.

VAI-VAI! — KUCĒNS SMILKSTĒDAMS VĒLĀS PA GRĪDU.

KUCĒNAM BIJA MĪKSTAS ĶEPIŅAS UN MAZA ASTĪTE.

RĪNA IELĒJA TRAUCIŅĀ PIENU, PIENESA KUCĒNU PIE TRAUCIŅA UN IEBĀZA PURNIŅU PIENĀ.

AP-CĪ! AP-CĪ! — KUCĒNS NOŠĶAUDĪJĀS UN SĀKA LAKT.

—   MIAU, MIAU! — SAUCA MAZAIS TENIS.

—   TAS NAV MIAU, — DĀVIS PAMĀCĪJA. — TAS IR MAZS SUNĪTIS. VAU, VAU!

TENIS VĒL IR MAZIŅŠ. MAZIE VAR SAJAUKT SUŅUS UN KAĶUS. SEVIŠĶI, JA TIE PAŠI

IR MAZI.

TENIS

TENIS PROT NOGLĀSTĪT MĀMIŅU.

TENIS PROT PIENEST VECTĒTIŅAM KURPES.

TENIS PROT SĒDĒT VECMĀMIŅAI KLĒPĪ.

TENIS PROT RAUT TĒTI AIZ MATIEM.

TENIS PROT PATEIKT KAĶĪTIM: «MIAU!»

TENIS PROT PATEIKT SUNĪTIM: «VAU!»

BET VISLABĀK TENIS PROT KOPĀ AR RĪNU UN DĀVI RĀPOT PA ISTABU.

TO NEPROT PAT TĒTIS.

TO NEPROT PAT MĀMIŅA.

NEMAZ NERUNĀJOT PAR VECTĒTIŅU UN VECMĀMIŅU, UN VECMAMMU, UN VECPAPU.

GARAUSIS JANCIS

RĪNAS UN DĀVJA ISTABĀ DZĪVO GARAUSIS JANCIS. JANCIM IR GARAS KĀJAS, MĪKSTS KAŽOCIŅŠ UN MELNAS ACIS. GARAUSIS PIEDER RĪNAI UN DĀVIM.

VIENU DIENU JANCIS SĒ2 RĪNAS GULTĀ, OTRU DIENU JANCIS SĒ2 DĀVJA GULTA. VIENU NAKTI JANCIS GUĻ RĪNAS GULTA, OTRU NAKTI JANCIS GUĻ DĀVJA GULTA.

GARAUSIS LABPRĀT IETU KOPA AR RĪNU UN DĀVI UZ SKOLU, BET SKOLA ZAĶUS NEIELAI2.

SAPNIS

VAKARNAKT RĪNA SAPNĪ LIDOJA. VIŅAI NEBIJA SPĀRNU. VIŅA LIDOJA BEZ TIEM, UN TAS BIJA ĻOTI VIENKĀRŠI. ĶERMENIS ŠĶITA VIEGLS KĀ PUTNA SPALVA. TIK VIEGLS KĀ PIENENES PŪCIŅA.

SĀKUMA RĪNA LIDOJA PA ISTABU UN PAGALMU. TAD VIŅA LIDOJA VIRS IELĀM UN SKOLAS DĀRZA. BEIDZOT RĪNA LIDOJA KOPĀ AR TENI PĀRI PILSĒTAI. VIŅA BIJA KĀ LIDMAŠĪNA AR ASTI — TENIS VISU LAIKU LIDOJA AIZ VIŅAS.

CIK SKAISTA NO AUGŠAS IZSKATĪJĀS JŪRA! CIK MAZI LIKĀS MĀJU JUMTI! CIK SARKANI TIE BIJA! UN VISU LAIKU SPĪDĒJA SAULE.

KAD TENIS PIEKUSA, RĪNA PAŅĒMA VIŅU AIZ ROKAS. TAD RĪNA UN TENIS LIDOJA UZ MĀJĀM.

JŪRASVILKS

JŪRASVILKS IR DĀVJA DRAUGS. JŪRASVILKS VAIRS NAV ZĒNS, BET IR TĒVOCIS. KAS GAN PAR TO! JŪRASVILKS IR ARĪ VECPAPA DRAUGS. VIŅŠ IR VECPAPA KLASES BIEDRS.

JŪRASVILKAM IR ZELTA POGAS UN SKAISTA BĀRDA. VIŅŠ MĀK IELIKT KUĢI PUDELĒ. JA JŪRASVILKS IELICIS KUĢI PUDELĒ, NEVIENS NEVAR TO IZŅEMT. JŪRASVILKS UZDĀVINĀS ARĪ DĀVIM DZIMŠANAS DIENĀ KUĢI, KAS PAŠLAIK IR JAU LĪDZ PUSEI PUDELĒ.

JŪRASVILKS IR JŪRNIEKS. VIŅŠ BIJA AUSTRĀLIJĀ. ARĪ AMERIKĀ UN ĀFRIKĀ. JŪRASVILKS TEICA, KA VIŅŠ VARĒTU ARĪ TENI IELIKT PUDELĒ.

BLAKUSSĒDĒTĀJA

SKOLĀ RĪNAI BLAKUS SĒ2 HELLE. HELLEI IR GAIŠI MATI UN BRŪNAS ACIS. HELLE IR LABA MEITENE. VIŅAI NEPATĪK STRĪDĒTIES. STARPBRĪDĪ RĪNA SPĒLĒJAS TIKAI AR HELLI.

VAKAR HELLEI BIJA CUKURZIRNĪŠI. PUSI NO TIEM VIŅA IEDEVA RĪNAI. RĪNA IEDEVA PUSI DĀVIM.

—   KUR TU TOS DABŪJI? — DĀVIS JAUTĀJA.

—         HELLE IEDEVA, RĪNA ATBILDĒJA. — HELLE NAV SKOPA MEITENE. VIŅA IR MANA DRAUDZENE.

dusmīgais stūris

DZIN-DZIN! — NOSKAN ZVANS. DĀVIS UN JĀNIS SKRIEN PA GAITENI. — NESKRIENIET! SASITĪSIET VĒL DEGUNU PRET STŪRI! — JURIS SKRIEN PIE SKOLOTĀJAS SŪDZĒTIES:

—        SKOLOTĀJ! SKOLOTĀJ! DĀVIS UN JĀNIS ATKAL SKRAIDA PA GAITENI! SKOLOTĀJ! SKOLOTĀJ! DĀVIS IESKRĒJA AR DEGUNU STŪRĪ!

—   AK SITA, — SAKA SKOLOTĀJA. — UN STŪRIS SŪTĪJA TEVI SŪDZĒTIES?

DĀVIS RAKSTA

DĀVIS ŠODIEN RAKSTA UZ TĀFELES. DĀVI, DĀVI, VAI TAD KĀĶIS JĀRAKSTA AR DIVIEM «S»! NE, NAV PAREIZI! KAĶIS JĀRAKSTA AR VIENU «S».

PAGALES

—    VECPAPAM UN VECMAMMAI ŠODIEN ATVEDA BĒRZA MALKU, — TEICA MĀMIŅA.

—   VAJADZĒTU AIZSŪTĪT PALĪGĀ DĀVI, — TĒTIS ATBILDĒJA.

—   JA DĀVIS IET, IEŠU ARĪ ES, — RĪNA SACĪJA.

—    LABI, — MĀMIŅA ATTEICA, — KOPĀ VAIRĀK PAVEIKSIET.

VECPAPS PAGALMĀ CIRTA MALKU.

DĀVIS UN RĪNA NESA PAGALES ŠĶŪNĪ.

KAIMIŅU KALEVS KRĀVA TĀS GRĒDĀ.

VECMAMMA VIRTUVĒ CEPA PANKŪKAS:

DESMIT VECPAPAM,

DESMIT KALEVAM,

DESMIT DĀVIM,

DESMIT RĪNAI.

UN VĒL PARIS DESMITU, JO KRĀVĒJI BŪS ĻOTI IZSALKUŠI!

RĪNAS UN DĀVJA NOSLĒPUMS

RĪNAI UN DĀVIM IR NOSLĒPUMS. RĪNA IEČUKST TO DĀVIM AUSĪ. NOSLĒPUMS IR TIK LIELS, KA TAM VISAM NEPIETIEK VIETAS DĀVJA AUSĪ. MAZLIET NOKRĪT ARĪ UZ GRĪDAS.

PIENĀK KAĶĪTIS UN PALAIZA NOSLĒPUMU AR SĀRTU MĒLĪTI.

«TAS IR SALDS NOSLĒPUMS,» MINCĪTIS NODOMA.

PIENĀK SUNĪTIS UN PAOŠŅĀ NOSLĒPUMU AR AUKSTU UN MIKLU PURNIŅU.

«TAS IR PATĪKAMS NOSLĒPUMS,» NOSPRIEŽ SUNĪTIS.

PIENĀK TENIS UN PATAUSTA NOSLĒPUMU AR MAZO, MĪKSTO ROCIŅU.

—      PALDIES, PALDIES! — SAKA TENIS. VIŅAM PATĪK RĪNAS UN DĀVJA NOSLĒPUMS.

; * — KAS ŠEIT TIK LABI SMARŽO? — JAUTA MĀMIŅA.

—   TAS IR RĪNAS UN DĀVJA NOSLĒPUMS, — VECMĀMIŅA SMEJAS. — MAN LIEKAS — ŠIS NOSLĒPUMS IR JAUNA DZIMŠANAS DIENAS TORTE, KO VIŅI KOPA AR VECMAMMU IZCEPUSI TĒTIM.

—   KLUSU! — TEIC DĀVIS.

—   KLUSU! — TEIC RĪNA.

—   KLUSU! — TEIC DĀVIS UN RĪNA.

NOSLĒPUMU TAČU NEDRĪKST IZPAUST.

RlNAS UN DĀVJA DŪRAIŅI

VECMAMMA UZADĪJA RĪNAI SKAISTUS, SARKANUS DŪRAINĪSUS. TIE BIJA RAIBI UN ĻOTI SILTI. BET KAS UZADĪS DĀVIM TĀDUS RAKSTAINUS UN MĪKSTUS DŪRAINĪSUS?

—   VECPAPS, — TEICA VECMAMMA.

—    VECTĒTIŅŠ, — TEICA VECMĀMIŅA.

—    TĒTIS, — TEICA MĀMIŅA.

—   TENIS, — TEICA RĪNA.

—    MINCĪTIS, — TEICA SUNĪTIS.

—         MĪĻĀ VECMAMMA, — TEICA DĀVIS, —LABĀK UZADI TU! MŪSU MINCĪTIS TAČU NEMĀK ADĪT.

, pirmais SNIEGS

CIK SKAISTI SNIEG! GAISS IR PILNS MIRDZOŠU, ZVAIGZNĪŠU, UN ZEME KĻUVUSI PAVISAM MĪKSTA. DĀVJA ZĀBACIŅI ATSTĀJ SNIEGA PĒDAS. NENES VĒL RAGAVIŅAS LAUKA! KUPENAS VĒL IR DEBESĪS, LEDUS VĒL NAV SASALIS UN SNIEGS SLAPJŠ. RĪNA SAMEKLĒJA SAVU ZIEMAS CEPURI UN UZVILKA TENIM BALTUS, PŪKAINUS CIMDIŅUS. NO DARBA PĀRNĀCA TĒTIS, UN DĀVIS IESAUCĀS:

—    SKATIETIES, SKATIETIES, KĀ TĒTA MĒTELIS ZIED!

DĀVJA BUNGAS

DĀVIM IR SKAISTAS BUNGAS.

BUM, BUM, TAM-TARA-TAM, — DĀVIS AR KOCIŅIEM BUNGO. DĀVIS PROT LABI BUNGOT.

TENIS GRIB BUNGAS ATVĒRT, LAI REDZĒTU, KAS TUR IR IEKŠĀ. PA BUNGĀM VAJAG BUNGOT, TENI!

GARDĒDIS

…….

RĪNAS UN DĀVJA VIRTUVES SKAPĪ DZĪVO GARDĒDIS. GARDĒDIS SLEPUS ĒD IEVĀRĪJUMU. GARDĒDIS SLEPUS ĒD ROZĪNES UN ŽĀVĒTAS PLŪMES. SEVIŠĶI SLEPENI GARDĒDIS ĒD KONFEKTES.

VAI, VECMĀMIŅA IR UZ GARDĒDI ĻOTI DUSMĪGA!

VAI, MĀMIŅA IR UZ GARDĒDI ĻOTI DUSMĪGA!

LABI VĒL, KA VIŅŠ NEAIZTIEK ZUPAS UN MĒRCES.

KAD PAR GARDĒDI UZZINĀS TĒTIS, TAD GAN GARDĒDIS DABŪS PĒRIENU.

PUDELE AR CAURUMU

MĀMIŅA AIZSŪTĪJA RĪNU UZ VEIKALU. RĪNA ATNESA PUDELI PIENA, NOLIKA TO VIRTUVĒ UZ GALDA UN AIZGĀJA MĀCĪTIES.

IENĀCA VECMĀMIŅA UN IELĒJA MINCĪTIM TRAUCIŅĀ PIENU. MINCĪTIS PĀLĀKĀS UN PATEICA PALDIES.

IENĀCA DĀVIS UN IELĒJA SUNĪTIM TRAUCIŅĀ PIENU. SUNĪTIS PĀLĀKĀS UN PATEICA PALDIES.

IENĀCA MĀMIŅA UN IELĒJA TENIM KRŪZĪTĒ PIENU. TENIS PADZĒRĀS UN PATEICA PALDIES.

IENĀCA TĒTIS UN IELĒJA SEV GLĀZI PIENA.

KAD RĪNA BIJA IZMĀCĪJUSIES, VIŅA IENĀCA VIRTUVĒ UN IERAUDZĪJA TUKŠO PUDELI.

—    MĀMIŅ! — VIŅA SAUCA. — MĀMIŅ! PUDELĒ IR CAURUMS! PUDELE IR TUKŠA.

—         BRĪNUMS GAN, — TEICA MĀMIŅA. — VAI TAD TU NEZINI? KATRĀ PUDELĒ IR CAURUMS! CITĀDI TACU NEVARĒTU PIENU IZLIET!

DIVDESMIT ČETRAS ZEĶES UN KURPES

RĪNA VAKAR MAZGĀJA ZEĶES — TRĪS PĀRUS TĒTIM, DIVUS PĀRUS DĀVIM, VIENU PĀRI TENIM — KOPĀ DIVPADSMIT ZEĶU.

DĀVIS VAKAR TĪRĪJA KURPES TRĪS PĀRUS VECMĀMIŅAI, DIVUS PĀRUS MĀMIŅAI, VIENU PĀRI RĪNAI — KOPĀ DIVPADSMIT KURPJU.

—     LABI, KA MINCĪTIS PATS IZMAZGĀJA SAVAS ZEĶES, — RĪNA TEICA, — MAN UZ AUKLAS NEPIETIKTU VIETAS.

—     LABI, KA SUNĪTIS PATS NOTĪRĪJA SAVAS KURPES, — DĀVIS TEICA. — KUR GAN ES DABŪTU RAIBU APAVU KRĒMU?

VAKARA SAULE

VAKARA SAULE IESPĪD VIRTUVĒ. TA SPĪD UZ VECMĀMIŅAS SIRMAJIEM MATIEM UN NOKRĀSO TOS SUDRABOTUS. TA SPĪD UZ TEŅA PIENA UN MAIZĪTES UN PADARA TOS SALDUS. SAULĪTE APSPĪD TEŅA LABO ACI, UN TA KĻŪST MIEGAINA. VIŅA IESPĪD TEŅA KREISAJĀ ACĪ, UN ARĪ TA KĻŪST MIEGAINA. SAULĪTE SASILDA VECMĀMIŅAS RŪTAINO PRIEKŠAUTU. VECMĀMIŅA IECEĻ TENI PRIEKŠAUTA UN AIZNES UZ GULTIŅU.

SVĒTDIENA

PAGĀJUŠO SVĒTDIENU MĀMIŅA UN TĒTIS SPĒLĒJAS AR DĀVI UN RĪNU. VISPIRMS VIŅI SPĒLĒJA PASLĒPES, UN TĒTIS IELĪDA TUKŠAJĀ ODENS MUCA. TAD VIŅI SPĒLĒJA KLASĒS, UN MĀMIŅA NE REIZES NEUZLĒCA UZ SVĪTRIŅAS.

BET TĒTIS NEMAZ NEMĀCĒJA LĒKĀT AR AUKLIŅU. VIŅS TAJĀ SAPINAS. TAS TIKAI BIJA JAUTRI!

ĶĪMIĶIM NEMAZ NAV JĀMĀK LĒKT AR LECAMO AUKLIŅU. ĶĪMIĶIM JĀPROT NO VIENAS VIELAS RADĪT CITU VIELU. UN TO TĒTIS MĀK ĻOTI LABI.

RĪNAS UN DĀVJA STĀSTI

Redaktore T. Petersone. Maksi, redaktors H. Purviņš. Tehn. redaktore I. Klotina. Korektore I. Struča.

Nodota salikšanai 1973. g. 16. februāri. Parakstīta iespiešanai 1973. g. 6. augustā. Ofseta papTrs 120 g. formāts 60X90 8. 3,5 fiz. iespiedi.; 3,5 uzsk. iespiedi.; 4,03 izdevn. I. Metiens 60 000 eks. Maksā 31 kap. Izdevniecība «Liesma» Rīgā, Padomju bulv. 24. Izdevn. Nr. 25712/B—202. Iespiesta Igaunijas PSR Ministru Padomes Valsts izdevniecību, poligrāfijas un grāmatu tirdzniecības lietu komitejas tipogrāfija «Oktober», Tallinā, Kreičvalda ielā 24. Pasūt. Nr. 528.

Content

Nīta Ellena Rīnas un Dāvja stāsti