Ziemeļnieks Jānis

Zvērnīca

Jānis Ziemeļnieks

ZVĒRNĪCA

,

,

,

,BOA UN MĒRKAKIS.

Te kā lielu koka zaru

Redzam milzučūsku garu.

Raibumu tai ādā daudz,

Vina nedzel, tikai žņaudz.

Iztaisījis acis platas,

Mērkakītis bailēs skatās:

Čūska taisās saķert vinu,

Tāpēc dod viņš kājām ziņu.

Kas džungļu mērkaķim pa mežu skraidīt lieg

Kāpt koku galotnēs tam lielu lielais prieks.

Ar čūsku tiekoties, viņš projām dodas aši,

Jo drosmes sirdī tam nav ne par divi graši.

P:i smiltīm karstajām, pa saules pilno āri,

Ved arābs kamieli, kam savāds vārds — Mehai

uz Urgu abi tie iet nogrimuši domās,

uz kupra kamielim ir dārgas mantas somās.

ŽIRAFE.

Katris zin, kas tas par zvēru

Ar tik garu kakla mēru:

Viegli pazīt to no spalvas

Un no karaliskās galvas.

Te mēs redzam mazu skuki,

Kura sniedz uz augšu puķi:

„Ziraf, kaklu zemāk liec,

Te tev skaists un smaržīgs zieds!"

ZEBRA.

Siltās zemēs, stepē zaļā,

Zebra dzīvo savā vaļā,

Ja kāds niknāks zvērs to ķer,

Viņa bēg, vai arī sper.

t Te mēs redzam zebru cēlu,

Viņai līdzās — mazo dēlu:

Maigām pūkām pārklāts viņš

Izskatās kā pūpoliņš.

Pa stepi viļņaino mīl raibā zebra skriet,

Ir mokas cilvēkam ar cilpu ķert to ciet.

To nevar arklā jūgt, kaut lopiņš tā ir labs:

Kas dzimis brīvībā, tam verdzība ir kaps.

LAUVA UN TĪĢERIS.

Āfrikā pa stepi brīvo

Zvēru karals lauva dzīvo,

Bieži netrūkst drosmes tam

Uzbrukt arī cilvēkam.

Lauva — karals, tīģers — princis,

Viņš ir raibs kā mājas Mincis,

Laupīt tas kā zaglis iet,

Uzglūn klusi — caps un ciet!

Kāds lauva izskatās, un kāda viņam āda,

To katris redzējis, jo cirkos lauvas rāda.

Ar pinkām tēviņam ir apaugusi krūts,

Un kad viņš saskaišas, tas niknā balsī rūc.

PAPAGAILIS.

Austrālijas mežos drūmos,

Tāpat Amerikas krūmos,

Ļoti jocīgi un daiļi

Dzīvo raibie papagaiļi.

Sitas saucas vārdā Pukurs,

Viņam garšo sviests un cukurs

Visus vārdus labi prot

Viņš kā cilvēks atkārtot.

»

KROKODILS UN PELIKĀNS.

Krokodils ir pikts un sīvs,

Tāpēc mugurkauls tam stīvs.

Ūdenī viņš diezgan vijīgs

Un pie tam — bez gala rijīgs.

Pelikāns — kā teic — nav kašķīgs,

Tik uz zivīm ļoti našķīgs.

Zvejot, peldēt prot viņš braši,

Tāpat spārnos laisties aši.

Vislabāk Nīlupē, kā teic, sen gadu gadiem,

Mīl dzīvot krokodils ar saviem radu radiem.

Un dažreiz nubiešiem, kas Nīlā peldēt iet,

Viņš klusi pielien klāt un ķer aiz kājas ciet.

/

Ak, mazie draugi, to jums zvēru:

Nav mūsu zemē šādu zvēru.

Kur svešās zemēs tīģeris,

Tur mums tik maziņš kakītis.

Tos skatīt brauc uz Āfriku,

Ja nē, tad ej uz zvērnīcu.

Bet viens, ko katrs var un prot:

So grāmatu vēl pārlapot.

■ Ilustrācijas, mākslinieciskais noformējums „Krūklis". 1992

iormais <> 0xM/l<'>. Ofseta papīrs. 1 iespiedloksne. Pasūl. Nr.56R . Metiens 25 000 cks. Ucģ. apl. Nr. 2-01 li. Līgumcena. Iespiests a/s „Preses nams" Rīgā 226081. Balasta dambi i.

Vi

Content

Ziemeļnieks Jānis Zvērnīca