Bergs Jehūda

Kabalas spēks

Jehūda Bergs

Kabalas spēks

Pateicības

Es vēlos pateikties visiem, kuri palīdzēja tapt šai grāmatai.

Vispirms un visvairāk rabīnam Bergam un Karenai Bergai, maniem vecākiem un skolotājiem. Es mūžam būšu pateicīgs Jums par vērtīgajiem padomiem, gudrību un neierobežoto atbalstu. Esmu tikai viens no daudziem, kurus esat ietekmējuši ar savu mīlestību un gudrību.

Manam brālim Maiklam Bergam par nemitīgo atbalstu un draudzību, kā arī par brīnumaino iztēli. Tava klātbūtne mani iedvesmo kļūt par vislabāko, kāds vien es spēju būt.

Manai sievai Mihalai. Paldies par Tavu mīlestību un apņēmību, par Tavu kluso spēku, par Tavu skaistumu, skaidrību un vienkāršību. Tu esi mans stiprais balsts, kas dod man drosmi pacelties spārnos.

Deividam, Mošem, Hannai un Jakovam cilvēkiem, kuri ir vērtīgas dāvanas manā dzīvē. Jūs man allaž atgādināt, cik daudz vēl jāpaveic, lai rītdiena būtu labāka par šodienu.

Bilijam Filipsam, vienam no maniem tuvākajiem draugiem, par palīdzību šīs grāmatas veidošanā. Tavs ieguldījums Kabalas centra darbībā tiek vērtēts daudz augstāk, nekā Tu spēj iedomāties.

Paldies arī Eitanam Jardeni, Maiklam Šeinam, Lindai Frīdmenai, Pīteram Guzardi, Rutai Zilberšteinai, Mičam Siskindam, Hjunam Lī, Kristiānām Vitkinam un Esterei Sibiljai. Viņi rūpējās par to, lai šīs grāmatas fiziskā kvalitāte, integritāte un pieejamība būtu atbilstošas tās garīgajam skaistumam un vērtībai. Jūs palīdzējāt man apkopot grāmatā apbrīnojamās Kabalas zināšanas, ko es ieguvu no sava tēva rabīna Berga. Jūsu rūpes ir iemūžinātas šajās lappusēs.

Pateicos saviem īpašajiem draugiem Jūs esat patiesi iedvesmojoši, un es Jūs abus ļoti mīlu. Jūs zināt, par kuriem es runāju.

Reizēm mūsu dzīvē ienāk cilvēki, kuri ietekmē mūs neparastos veidos. Vēlos pateikties savam pārsteidzošajam draugam paldies Tev par ienākšanu manā dzīvē.

Visiem skolotājiem Kabalas centros visā pasaulē vakari, ko mēs pavadām kopā mācībās, vēl jo vairāk iekvēlina manu dedzīgo vēlmi nest Kabalas spēku pasaulē. Jūs esat da|a no manis un manas ģimenes, lai kur atrastos.

Paldies Kabalas centra studentiem Jūsu vēlme mācīties, uzlabot savu dzīvi un dalīties zināšanās ar pasauli ir ļoti iedvesmojoša. Pozitīvās pārmaiņas, ko es katru dienu redzu Jūsos, piešķir jēgu visam, ko daru.

Ievads

Gudrības avots

Pieņemsim, ka reiz pastāvēja kāda sena, apslēpta gudrība, kas atklāja un apvienoja dzīves garīgos un fiziskos likumus…

Pieņemsim, ka šī gudrība bija īstenais garīgo mācību un reliģiju avots uz šīs planētas vēl pirms Jēzus, Muhameda, Mozus, Ādama un Ievas un pat pirms pašas pasaules rašanās…

Pieņemsim, ka šīs gudrības atziņām bija dziļa ietekme uz izcilākajiem domātājiem, ieskaitot minētos dižgarus, visā vēstures gaitā…

Pieņemsim, ka neliels skaits izcili gudru cilvēku jau sen bija izpratuši šo gudrību un pierakstījuši to grāmatās, kas bija paslēptas divus gadu tūkstošus…

Visbeidzot, pieņemsim, ka šī apslēptā gudrība atklāja visus Visuma noslēpumus, sniedza visas atbildes uz jūsu jautājumiem un visus risinājumus jūsu problēmām.

Šī gudrība pastāv, lai gan tā ļoti ilgu laiku tika turēta aiz septiņiem zieģeļiem.

Šo gudrību sauc par Kabalu, un zinātkārie cilvēki, kuri uzdrīkstējās apcerēt un iztirzāt tās noslēpumus, tika saukti par kabalistiem.

Kabalas galvenais teksts ir "Zohar" ("Gaismas grāmata"), kura mācība iespaidojusi dižākās personības garīguma, filozofijas, reliģijas un zinātnes pasaulē, vienlaikus paliekot nezināma sabiedrības vairākumam. (Sk. nodaļu "īsa Kabalas vēsture" šīs grāmatas beigās, tajā dota detalizēta informācija par Kabalas ietekmīgo spēku pasaulē.)

Noslēpums ir izpausts

Šīs gudrības nodošana cilvēkiem, tādiem kā jūs, sākās jau aptuveni pirms 2000 gadiem. Tas notika ar Kabalas zināšanu autoritatīvā teksta "Zohar" un tā autora dižā kabalista rabīna Šimona bar Johaja starpniecību. Diemžēl nākamo gadsimtu gaitā tradicionālās reliģiskās institūcijas ļaunprātīgi nonievāja un varmācīgi vajāja kabalistus par viņu centieniem padarīt Kabalu un "Zohar" mācību pieejamu visu šķiru cilvēkiem. Notika nežēlīgas asinsizliešanas, un daudzu cilvēku dzīves tika traģiski izpostītas.

Ironiski ir tas, ka pēc nāves šos pašus kabalistus viņu nicinātāji sāka augsti godāt. Šī neviennozīmīgā nostāja attieksmē pret Kabalu bija novērojama vairāk nekā 20 gadsimtus.

Tagad jūs varat lasīt šīs ilgi zudušās gudrības grāmatu, pateicoties trīs cilvēku pūlēm un uzņēmībai. Tie ir mūsu laikmeta īstenie kabalisti:

•  kabalists rabīns Ašlags,

•  kabalists rabīns Brandveins,

•  kabalists rabīns Bergs.

Es ar lepnumu varu teikt, ka rabīns Bergs ir mans tēvs, mans skolotājs, mans mentors un draugs. Rabīns Brandveins bija mana tēva skolotājs, savukārt rabīns Ašlags bija rabīna Brandveina godājamais skolotājs.

Šo vīru vērtīgais talants ir viņu neparastā spēja padarīt augstas un sarežģītas zināšanas saprotamas vienkāršajiem cilvēkiem. Visā vēstures gaitā zinātnieki, filozofi un mediķi ir slepeni pētījuši Kabalu, lai apgūtu idejas un jēdzienus, kas vēlāk noderēja galveno filozofisko un zinātnisko doktrīnu veidošanā. Daudzi zinātnieki nemitīgi ir pētījuši Kabalu intelektuālos un akadēmiskos nolūkos, taču līdzībās runājot gandrīz vai ikviens uzcītīgs cilvēks spēj kļūt par izcilu klasiskās mūzikas zinātnieku, bet tikai Mocarts spēj uzrakstīt simfonisku šedevru.

Rabīns Bergs, rabīns Brandveins un rabīns Ašlags ir patiesie Kabalas virtuozi, šīs gudrības īstenie glabātāji. Šo vīru ciltsraksti iesniedzas pagātnē līdz pat patriarham Ābrahāmam, un viņi visi ievēroja tradīciju saglabāt Kabalas gudrību tās sākotnējā formā.

Šo kabalistu nolūks nebija iegūt Nobela prēmiju, saņemt akadēmisku atzinību vai radīt nebeidzamu filozofisku diskursu; viņu mērķis bija atnest visai cilvēcei vienkāršu laimi, pastāvīgu mieru un nerimstošu piepildījumu.

Galu galā, vai tad ir kaut kas vēl svarīgāks par to?

Lūdzu, uzklausiet brīdinājumu!

Vēl tikai jāizsaka kāds pēc būtības vienkāršs brīdinājums attiecībā uz Kabalas gudrību un atziņām. Tas ir pirmais no 13. kabalistiskajiem dzīves principiem (datēts ar 2. gadsimtu), kuri tiks izklāstīti šajā grāmatā.

Neticiet nevienam vārdam, ko izlasīsiet! Ticība neko nedos!

Kabala pievēršas jautājumiem, kas ir nodarbinājuši cilvēku prātus jau kopš senseniem laikiem. Tie ir, piemēram, šādi.

•  Vai pastāv Dievs?

•  Kāpēc dzīve ir tik pārpilna ar haosu, sāpēm un dažādām ciešanām?

•  Kādēļ mēs vispār esam šeit?

•   Kā mēs varam sasniegt nepārtrauktu piepildījumu savā dzīvē?

Daži saka, ka Kabala ir ne tikai gaisma, kas spīd tuneļa galā, bet arī Gaisma, kas degot likvidē pašu tuneli, atver jaunas jēgas un sapratnes dimensijas.

Kabala izskaidro ļoti daudzus būtiskus jautājumus: kā un kādēļ aizsākās pasaule; kāpēc mēs atgriežamies pie saviem vecajiem negatīvajiem ieradumiem; kāpēc apzināti vairāmies no darbībām, kuras ir pozitīvas un labvēlīgas mūsu dzīvei; kāpēc vispār pastāv haoss; kā piešķirt jēgu un garīgu spēku ikvienam nomoda brīdim?

Tas ir iespaidīgs apgalvojums. Bet neticiet tam! Neticiet nevienam vārdam! Neticiet nevienu pašu mirkli! Ticības ideja ietver šaubu ēnu,

savukārt zināšana neatstāj nekādas skepticisma paliekas. Tā nozīmē noteiktību. Pilnīgu pārliecību. Jūsu kuņģī. Jūsu sirdī. Jūsu dvēselē.

Tāpēc, lūdzu, pārbaudiet katru šīs grāmatas atziņu. Realizējiet Kabalas principus savā dzīvē. Izdzīvojiet atziņas un vērojiet, vai jūsu dzīve k|ūst labāka. Ieelpojiet atziņas un vērojiet, vai "gaiss kļūst tīrāks".

Ir nesti lieli upuri, un ir bijis daudz ciešanu, lai tāda grāmata kā šī beidzot varētu nonākt pie jums. Un tieši tādēļ vieglprātīgi neakceptējiet grāmatā sniegtās atziņas, pirms esat pieredzējis kādas pozitīvas pārmaiņas savā dzīvē. Kad tas notiks, jūs sajutīsiet Kabalas patiesību savā miesā un dvēselē un nonāksiet pie Kabalas viedo cilvēku gudrības pats savā sirdī.

Vienkāršības valoda

"Kabalas spēks" ir pārsteidzoša grāmata vienlaikus gan viegla, gan dziļi nopietna. Lasot šīs grāmatas nodaļas, jūs radīsiet gan izklaidi, gan sapratni. Gudrībai nebūt nav jābūt komplicētai, garlaicīgai un smagnējai. Mans tēvs man iemācīja kaut ko ļoti svarīgu jau bērnībā. Kā gan mēs, cenšoties saprast Visuma noslēpumus un mūsu esamības jēgu, varam zināt, ka kaut kas patiešām ir patiess? Lakmusa papīriņa tests atspoguļo vienkāršību. Autentiskā patiesība vienmēr ir saprotama ikvienam, pat bērniem, nevis tikai intelektuāļu elitei. Ja kāda ideja vai jēdziens ir pārmērīgi komplicēts, ļoti iespējams, ka tas nav patiess.

Īsts kabalists ir tas, kurš prot sarežģīto padarīt nesarežģītu. Tur izpaudās mana tēva skolotāju patiesais ģēnijs. Tāpēc neļaujiet sevi maldināt šīs grāmatas vienkāršībai un vieglumam.

Ne bez iemesla gudrība Kabalā tiek saukta par Gaismu.'

1 Angļu valodā "the Ught" nozīmē gan 'gaisma', gan 'viegls'. Tulk. piez.

Nepareizie uzskati par Kabalu

"Cilvēkus, kuri dejoja, par vājprātīgiem uzskatīja tie, kuri nespēja sadzirdēt mūziku."

Andžela Monē

Senatnē vārds "Kabala" viesa izbailes daudzu reliģisko vadoņu sirdīs. Tīta noslēpumu plīvurā un apsteigusi laikmetu savā gudrībā, Kabala k|uva par nepatiesu baumu un aizdomu izraisītāju. Ja jūs mēģinātu izskaidrot telefona vai interneta koncepciju 15. vai 16. gadsimta cilvēkiem, viņi nosauktu jūs par mistiķi. Šī paša iemesla dēļ arī Kabala tika saistīta ar misticismu. Bet to, ko agrāk uzskatīja par misticismu, tagad sauc par zinātni. Pazīstamais rakstnieks Arturs K. Klārks ir teicis: 'Jebkura pietiekami augsti attīstīta tehnoloģija nav atšķirama no maģijas."

Kabala bija un turpina būt sākotnējā dzīves tehnoloģija. Tā ir dvēseles zinātne un vēlmju piepildījuma fizika (un metafizika). Tā kā Kabala bija inovatīva gudrība, kas parādījās tūkstošiem gadu pirms sava laika, sabiedrībā par to izplatījās nepareizi viedokļi ieskaitot brīdinājumu, ka Kabala var padarīt cilvēku vājprātīgu.

Tā ir patiesība! Pirms daudziem gadiem tika uzskatīts, ka Kabalas studēšana var novest cilvēkus līdz vājprātam, un šī grāmata sniegs jums atbildi…

Kļūsim vājprātīgi!

Ja mūsu sabiedrībā par normālām parādībām tiek uzskatītas sirdstriekas, masveida baiļu lēkmes, ozona caurumi, slepkavības, genocīds, pašnāvības, lidmašīnu avārijas, biržas sabrukumi, etniski konflikti, šaušana vidusskolās, reliģiska naidošanās, ekonomiskā lejupslīde, depresijas, terapijas seansi, ķīmiskie kari, klaustrofobija, ksenofobija, bezdarbs, raķešu izvietošana, vajāšana, nāves sodi, politiķu liekulība, masveida atlaišana no darba, tabloīdi, steroīdi, slimības, vientulība, zemestrīces, piesārņoti ezeri, narkotiku atkarība un nāve tad jā, Kabala patiešām var padarīt jūs vājprātīgus.

Nu, vai esat gatavi kaut nedaudz zaudēt prātu?

Lieliski!

PIRMĀ DAĻA. KAS MĒS ESAM

Cilvēces uzbūve

Kas mēs esam? Kāda ir mūsu pamatuzbūve? Kāda ir mūsu substance, mūsu būtība, mūsu kodols? No kāda būtiska elementa mēs esam veidoti? Vai jūs jelkad esat apstājušies un apcerējuši šo jautājumu? Kabala definē mūs ar vienu vienkāršu vārdu:

Vēlme!

Vēlme kustībā

Kad Kabala lieto vārdu "vēlme", lai definētu mūs, tā nav metafora. Vēlme patiešām ir mūsu būtiskākā īpašība. Vēlme ir tā viela, no kuras mēs esam veidoti. Tā ir mūsu būtība. Vēlme virza mūs. Tā liek mums darboties. Mēs esam nemitīgas vēlmes, kas nerimstot cenšas piepildīt alkas. Mūsu sirds pukst, asins riņķo un ķermenis kustas tikai tāpēc, ka pastāv vēlme, kas meklē piepildījumu. Kabalists rabīns Ašlags reiz rakstīja, ka cilvēki nepakustinātu ne mazo pirkstiņu, ja nebūtu iekšējas vēlmes.

Vēlme un dažādība

Mūsu dziļākās individuālās vēlmes piešķir mums katram atšķirīgu identitāti.

Daži vēlas sasniegt seksuālu piepildījumu, citi intelektuālu. Kāds tiecas pēc reliģiska piepildījuma, bet cits pēc materiāla labuma. Daži no mums alkst pēc slavas, citi vēlas vientulību. Daži tiecas pēc apgaismības. Daudzi vēlas ceļojumus un piedzīvojumus. Ir tādi, kas tiecas pēc bagātības un mantas, lai apmierinātu savas dzīves alkas. Un ir arī tādi, kas alkst pēc akadēmiskiem sasniegumiem.

Saskaņā ar Kabalu cilvēku vēlmes darbojas trīs līmeņos.

Pirmais līmenis

Šīs vēlmes ir sakņotas dzīvnieciskās alkās. Indivīda vajadzības un iemācītā uzvedība pastāv tikai ar nolūku apmierināt šos primāros dzinuļus. Vēlme ēst, vēlme gulēt un vēlme pēc seksa (nevis mīlestības) tās visas ir pirmā līmeņa vēlmes. Pirmajā līmenī var pielietot racionālas, intelektuālas domas, kā to dara visi cilvēki, bet tas tomēr notiek ar vienu vienīgu mērķi piepildīt dzīvnieciskās vēlmes. "Vergs nekad nav lielāks par savu skolotāju," apgalvo kabalists rabīns Ašlags.

Otrais līmenis

Šīs vēlmes ir vērstas uz to dzinuļu piepildīšanu, kas nav raksturīgi dzīvniekiem. Tādas vēlmes ir, piemēram, gods, vara, prestižs, slava un dominēšana pār citiem. Cilvēku vajadzības un tātad arī domas, apzinātās izvēles, lēmumi un rīcība otrajā līmenī ir orientētas tikai uz šo vēlmju gandarīšanu vispilnīgākajā apmērā.

Trešais līmenis

Vēlmes šajā līmenī ir virzītas galvenokārt uz racionālām lietām. Tās ir orientētas uz intelektuāli motivētas vēlmes pilnīgu gandarīšanu. Šajā līmenī ietilpst tieksme pēc zināšanām, gudrības un atbildēm.

"Šie vēlmju trīs veidi ir sastopami visos cilvēku dzimtas pārstāvjos," atzīmē rabīns Ašlags. "Taču katrā indivīdā tās ir sajauktas dažādās proporcijās, un tieši tā rodas atšķirības, kas pastāv starp cilvēkiem."

Trauks

Kabalas valodā vēlme tiek saukta par Trauku. Trauks ir tukšs kauss, kas meklē piepildījumu. Taču atšķirībā no tukša reāla kausa mūsu vēlmju Trauku neveido materiālas vielas. Piemēram, atcerieties to reizi, kad jūs tik aizrautīgi mielojāties ar gardu karbonādi, ka bikšu josta bija jāpalaiž va|īgāk? Šķita, ka vairs nevarat norīt nevienu kumosiņu. Bet tad oficiants pie jūsu galda pieripināja deserta ratiņus, un jūs sākāt pētīt kārdinošo saldumu klāstu. Kaut gan jūsu vēders bija pilns, jaunajai vēlmei pēc kaut kā salda izdevās izbrīvēt tajā vēl nedaudz vietas, un pēc brīža jūs jau baudījāt kūku "Melnais mežs". Jūsu apetītei ir noteikts limits, taču vēlmei tāda nav.

Katra darbība šajā pasaulē pamatojas uz kādu iekšēju vēlmi, lielu vai mazu, kas alkst piepildījuma. Šķiet, ka mums nav brīvas izvēles šajā jautājumā. Mēs dzīvojam dzīvi kā autopilotā, mūs dzen nerimstošā vēlme piepildīt visas alkas, kas mīt mūsu ķermenī un dvēselē.

Mūsu vēlmju objekti

Ko tad mūsu sirds patiešām kāro? Varētu droši apgalvot, ka mūsu vēlmju galvenais mērķis ir nepārtraukta laime, taču laime katram cilvēkam nozīmē pavisam ko citu.

Būtībā vēlēšanās būt nepārtraukti laimīgiem ir visus cilvēkus vienojošā saikne. Nav vajadzīgs iestāstīt noziedzniekam, advokātam, celtniekam, ģenerāldirektoram, netikumīgam cilvēkam, labestīgam cilvēkam, ateistam, dievbijīgam cilvēkam, miljonāram vai ubagam, ka viņam jāvēlas nepārtraukta laime. Vēlme pēc nebeidzamas laimes ir visu cilvēku galvenā būtība.

Zinātnieks var vēlēties gūt patiesību un sapratni par likumiem, kas valda mūsu fiziskajā pasaulē. Citā līmenī šī zinātnieka vēlme var būt saņemt Nobela prēmiju un ieņemt godpilnu vietu vēsturē. Iespējams, ka kāda politiķa vēlme ir uzlabot dzīvi konkrētajā rajonā, pilsētā, štatā vai valstī. Bet varbūt šis politiķis tiecas pēc personiskām privilēģijām, ietekmes un prestiža. Bērna vēlmes parasti ir rotaļas un jautrība. Komiķis var vēlēties smieklus, mīlestību, slavu un atzinību. Ģenerāldirektors parasti vēlas finansiālus sasniegumus un varu. Rūpnīcas strādnieks, iespējams, vēlas atvaļinājumu, ēdienu uz galda un sirdsmieru. Pētnieki parasti vēlas iegūt zināšanas un akadēmisku atzinību no saviem kolēģiem.

Lai kā mēs to definētu, mūsu vēlmju objekti ir piepildījuma sajūtas dažādie aspekti. Šie atšķirīgie apmierinātības līmeņi liek mums darboties un veido mūsu dzīvi.

Kabala apkopo dažādos piepildījuma aspektus vienā vārdā…

Gaisma!

Gaismas spēks

Termins "Gaisma" ir tikai koda vārds, seno kabalistu piedāvāta metafora, lai paustu plašo piepildījuma spektru, pēc kura alkst cilvēki.

Vai jūs kādreiz esat vērojis saules starus pēc vēsa lietus tveicīgā vasaras dienā? Kad saulstaru kūlis apspīd ūdens pilītes gaisā, gaisma sadalās septiņās varavīksnes krāsās. Padomājiet par to! Tāpat kā vienā baltas saules gaismas starā ietilpst visas spektra krāsas, Kabalas Gaisma ietver visas prieka "krāsas", pēc kurām cilvēki tiecas savā dzīvē.

Tomēr ir viena būtiska atšķirība starp saules gaismu un Kabalas Gaismu. Saules baltajā gaismā ietilpst tikai septiņas spektra krāsas. Gaisma, par ko runā Kabala, satur bezgalīgu "krāsu" skaitu. Citiem vārdiem sakot: ikviena iespējama piepildījuma un prieka forma, pēc kā var alkt dvēsele, ir ietverta Gaismā. Tur ietilpst seksa bauda un šokolādes garšas izraisīta tīksme. Tur ietilpst arī dziedināšanas spēks, pārticības vara un kaislīgas mīlas svētlaime.

Nozīmīga Gaismas sastāvdaļa ir spēks, ko mēs saucam par intuīciju. Tā ir maģija, kas ielaiž mūsu dzīvē pareizos cilvēkus un pareizās iespējas. Spēks, kas aktivizē mūsu imūnsistēmu. Iekšējais gars, kas modina cerības un optimismu katru rītu, tiklīdz mēs pamostamies. Degviela, kas ģenerē mūsu iekšējo motivāciju gūt no dzīves pēc iespējas vairāk un vairāk.

Gaisma plūst nepārtraukti

Taču Gaisma netiek definēta vienkārši kā laime un prieks. Kabalas izpratnē Gaisma nozīmē nebeidzamu laimi un pastāvīgu prieku. Starp īslaicīgu prieku un ilgstošu piepildījumu pastāv būtiska atšķirība. Patiesībā mēs nevēlamies īslaicīgu patikas mirkli. Mūsu dziļākās vēlmes neaprobežojas ar 15 slavas minūtēm. Mēs nevēlamies acumirklīgu pacilātību pēc lieliska biznesa darījuma noslēgšanas vai īslaicīgu eiforiju, ko dod narkotikas, vai pagaidu atvieglojumu pēc sāpes remdējoša līdzekļa iedzeršanas. Mēs nebūtu apmierināti, ja draugi un kolēģi justu pret mums simpātijas un cieņu tikai neilgu laika periodu. Mēs negribam būt veseli tikai pusi sava mūža. Mēs negribam kaislīgas seksuālās attiecības ar laulāto draugu tikai pirmos divus mēnešus no 25 gadus ilgas kopdzīves. Mēs gribam, lai mūsu vēlmes piepildās nepārtraukti. Šī nepārtrauktā piepildījuma plūsma ir tas, ko Kabala sauc par Gaismu.

Mūsu nelaimības sakne

Fakts, ka mūsu vēlmes nav pastāvīgi pildītas ar Gaismu, ir mūsu nelaimības un trauksmes iemesls. Ja esam bijuši priecīgi tikai piecus gadus, tas nozīmē, ka "tvertnē" bija pietiekami daudz Gaismas tikai šiem pieciem gadiem. Kad mums izbeidzās Gaisma vai, precīzāk, kad mēs atslēdzāmies no Gaismas, kļuvām nelaimīgi. Jo vairāk Gaismas ir mūsu dzīvē, jo ilgāk tiek piepildītas vēlmes un jo laimīgāki mēs esam.

Laiku pa laikam mūs nomāc dziļi iesakņojušās bailes, ka laime kādreiz varētu beigties. Kad beidzot izdodas nonākt gandarījuma un iekšējā miera stāvoklī, mūsos pamostas negatīva tendence mēs domājam, ka viss ir pārāk labi, lai būtu īstenība. Mēs raizējamies par rītdienu. Taču tajā mirklī, kad sirdī iezogas šīs šaubas, kad sākam raizēties par laimes nepārtrauktību, mums izbeidzas Gaisma. Mēs pazaudējam saikni. Tāpēc Gaisma tiek definēta arī kā komforts, drošība un apziņas miers, pārliecība, ka laime būs vienmēr. Kad esam vienoti ar Gaismu, mums nav baiļu, raižu vai nedrošības par rītdienu.

Augstākā vēlme

Augstākajā gaismā (tīšs kalambūrs!) kabalisti saka mums, ka cilvēka augstākā vēlme ir vēlme pēc Gaismas. Turklāt viņi apgalvo, ka Gaisma ir it visur. Tā ir visizplatītākā substance Visumā. Tā piepilda kosmosu un caurstrāvo realitāti. Gaisma ir nebeidzama. Bezgalīga. Tā vienmēr ir gatava piepildīt vairāk, nekā mēs spējam iedomāties. Tas ved mūs pie nākamā jautājuma:

Ja cilvēki ir vēlmes būtība un Visums ir Gaismas pārpilns, kas traucē mūsu nebeidzamajai laimei?

ATBILDE: aizkars.

Aizkara divas puses: 1 procents un 99 procenti

Saskaņā ar Kabalu pastāv aizkars, kas sadala realitāti divās daļās. Kabala tās sauc par 1 procenta pasauli un 99 procentu pasauli. 1 procenta pasaule ir realitātes fiziskā sfēra, un tā ir tikai neliela daļa no visa Radītā. Šī pasaule ir tā, ko mēs uztveram ar savām piecām maņām ko mēs varam saost, nogaršot, redzēt, dzirdēt un aptaustīt, Ta ir tikai neliels fragments no tā, kas eksistē "tur ārā".

Otrā aizkara pusē atrodas 99 procenti realitātes lielākā daļa.

1 procenta pasaulē dzīvei piemīt kaitinošs paradums pieķert mūs nesagatavotus. Mūs apdraud tā sauktais Pēkšņuma sindroms.

Viņam pēkšņi bija sirdslēkme.

Viņš pēkšņi aizgāja no viņas.

Pēkšņi mums aptrūkās naudas.

Darījums pēkšņi izgāzās.

Viņa pēkšņi mainīja savas domas.

Ārsti pēkšņi atrada audzēju. ^

Dzīve pēkšņi likās tik tukša.

Bet vai patiešām pastāv tāda parādība kā "pēkšņums"? Kabala saka, ka tādas nav. Tāda parādība nemaz neeksistē. Jebkurā situācijā ir kāds slēpts, neredzams cēlonis, kas pastāvējis jau pirms "pēkšņā" notikuma.

Vai jūs kādreiz esat pamodušies no rīta un ieraudzījuši savā piemājas zālājā pēkšņi izaugušu ozolu? Protams, ne. Kādreiz pagātnē zemē bijusi ielikta sēkla. Kabala apgalvo: kad pēkšņi uzrodas kāda nelāga problēma un pārrauj mūsu laimes plūsmu, tas nav nejaušs, haotisks atgadījums. Tur pastāv dzijāks cēlonis. Kādreiz pagātnē ir ielikta sēkla. Vislielākā k|ūda ir viedoklis, ka pastāv negadījumi vai nejauši apstākļi. Nav nekādu negadījumu. Nav nekādu sakritību. Nav nejaušību. Un nav pēkšņu katastrofu. Viss notiek kāda konkrēta iemesla dēļ.

Haosa teorija

Pēkšņuma sindromu rada mūsu nespēja redzēt cauri ilūzijām 1 procenta pasaulē. Mēs nespējam redzēt tālāk par pašreizējo jucekli, nespējam saskatītu kopainu. Mēs neprotam ieraudzīt aizkara otru pusi, kur eksistē realitātes lielākā daļa. Ar šo problēmu saskārās, piemēram, meteorologi, cenšoties prognozēt laiku. Vētras un citas laikapstākļu svārstības allaž notika bez brīdinājuma. Sākumā viņi secināja, ka laikapstākļi ir haotiski, nelineāri un tos nosaka nejaušs notikumu savirknējums. Tomēr turpmākā zinātniskā izpēte atklāja noslēpumainu kārtību, kas pastāv haosa iekšienē. Zinātnieki to sauc par tauriņa efektu.

Tauriņa efekts

Lai cik neticami tas šķistu, zinātnieki atklāja, ka sīkās svārstības, ko rada tauriņa spārnu plivināšana Tokijā, var pāraugt par tornado Kanzasā. Un cilvēks, kas aizcērt mājas durvis Aiovā, var iespaidot laikapstākļus Brazīlijā. Itin viss ir saistīts dziļākā realitātes līmenī. Laikapstākļi meteorologiem šķiet nejauši tāpēc, ka viņi nespēj uztvert un izmērīt miljoniem dažādo ietekmju, kas veido vētru, tādus kā tauriņa lidošana un durvju aizciršana.

Kabala atklāja šo saikni jau pirms daudziem gadsimtiem. Mūsu dzīves, lai cik haotiskas tās šķistu, veido apslēpta kārtība. Taču aizkars ierobežo mūsu spēju pamanīt sīkos tauriņus, kas ienes haosa vējus katra cilvēka individuālajā dzīvē. Visām vētrām un viesuļiem, kas traucas cauri mūsu ikdienas esamībai, ir savi neredzamie cēloņi, paslēpti aiz aizkara. Mēs nespējam saskatīt cēloņus, redzam tikai sekas. Mēs izjūtam simptomus, bet nesaprotam, kādēļ tie radušies. Mēs ciešam no haosa, bet nespējam atklāt tā cēloni. Mēs nespējam saredzēt 99 procentu pasauli.

Tātad te nu mēs esam realitātes mikroskopiskajā daļiņā, izmisīgi meklējot dziļāko vēlmju piepildījumu. Daži no mums pievēršas zinātnei, citi tradicionālai reliģijai, vēl citi narkotikām. Daži tiecas pēc bagātības un varas. Taču iekšējais tukšums paliek. Mēs jūtamies nenozīmīgi, bezpalīdzīgi, nelaimīgi, nespējīgi kontrolēt, mēs esam izsalkuši pēc garīga atbalsta, jēgas un pozitīvām pārmaiņām.

Vai paliksim šīs 1 procenta pasaules gūstekņi? Vai nemēģināsim saskatīt 99 procentu pasauli? Vai turpināsim būt nolemti haosam un tumsai?

Vai aizkaram jāpaliek necaurredzamam?

Noteikti nē.

99 procentu pasaule

"Kāds fiziķis virs savas laboratorijas durvīm bija piestiprinājis pakavu. Viņa kolēģi brīnījās: vai tad fiziķis var ticēt, ka pakavs nesīs veiksmi eksperimentos? Zinātnieks atbildēja: "Nē, es neticu māņticībai. Bet man teica, ka tas iedarbosies pat tad, ja tu tam netici.""

R. L. Vēbers, "Nejauša pastaiga pa zinātni" ("A Random Walk in Science")

Labi zināmā realitāte, kurā mēs dzīvojam, ir 1 procenta pasaule. Taču aiz aizkara atrodas vēl 99 procenti pasaules, un šī daļa ir daudz, daudz svarīgāka par mums jau zināmo realitāti. Saskaņā ar Kabalu 99 procentu pasaule ir nebeidzama piepildījuma avots. Visas zināšanas, gudrība un prieks, ko kabalisti sauc par Gaismu, mājo šajā pasaulē. Ikreiz, kad sajūtam prieku, mēs esam pieslēgušies 99 procentu pasaulei ar kādu darbību, kas notikusi 1 procenta pasaulē. Varbūt tas ir jūsu bērna apskāviens, varbūt nupat noslēdzāt izdevīgu biznesa darījumu, bet prieks, ko jūs sajūtat, plūst no 99 procentu pasaules.

Nekā jauna zem saules

Pirms Tomasa Edisona atklājuma cilvēce lielā mērā dzīvoja tumsā (ja salīdzinām ar mūsdienu pasauli, ko augu diennakti apgaismo neona, dienasgaismas un halogēnās lampas). Bet vai, uzmeistarodams pirmo spuldzi, Edisons patiešām izgudroja kaut ko pavisam jaunu? Varbūt informācija par to, kā darināt elektrisko spuldzi, jau pastāvēja?

Citiem vārdiem sakot: ja kādam bija tāda pati informācija un materiāli elektriskās spuldzes radīšanai 100 gadus pirms Edisona, vai nebija iespējams ieslēgt gaismu jau daudz agrāk?

Vai Alberts Einšteins patiešām atklāja relativitātes teoriju vai arī tā bija pastāvējusi vienmēr?

Vai Izaks Ņūtons izgudroja zemes pievilkšanas spēku vai arī šis spēks jau bija pastāvējis visu laiku?

Edisons, Einšteins un Ņūtons vienkārši atmaskoja to, kas jau eksistēja. Kur tad atradās visa šī informācija, pirms dižie zinātnieki to atklāja? Kabala atbild: aiz aizkara, 99 procentu pasaulē.

Mūžīgā simfonija

Mocarts apgalvoja, ka savā prātā spēj sacerēt veselas simfonijas, pirms pagūst pierakstīt kaut vienu noti. Viņš garā izdzīvoja veselu stundu mūzikas vienā pašā sekundē. Mocarts juta, ka pieslēdzas citai realitātei. Viņš pacēlās pāri laika un telpas likumiem un iegāja garīgā dimensijā. Šī cita realitāte, kurai Mocarts pieslēdzās, bija 99 procentu pasaule.

Pagātnes izcilie zinātnieki ticēja, ka viņu sasniegumos ļoti nozīmīgu lomu spēlē garīga atskārsme. Mūsdienu zinātnieki tikai tagad sāk apjaust, ka garīgā dimensija var kļūt par dziļas sapratnes un iedvesmas avotu.

Apskatīsim gadījumu ar dižo krievu ķīmiķi Dmitriju Mendeļejevu, kurš 1869. gadā redzēja neparastu sapni. Viņš stāstīja:

"Sapnī es redzēju tabulu, kurā visi elementi bija novietoti vajadzīgajās vietās. Pamodies es to tūlīt pierakstīju uz papīra lapas."

Mendeļejeva sapnis "radīja" periodisko elementu tabulu, ko mēs visi mācāmies vidusskolas ķīmijas stundās.

Insulīnu, ko izmanto diabēta ārstēšanā, atklāja kanādiešu ārsts sers Frederiks Bantings. Kāds sapnis viņam sniedza informāciju par šīs vielas ekstraģēšanu no dzīvnieku aizkuņģa dziedzera. Par saviem atklājumiem Bantings saņēma Nobela prēmiju un tika iecelts muižnieku kārtā.

Amerikāņu izgudrotājs Eliass Houvs sapnī redzēja, ka viņu vajā kanibāli ar šķēpiem. Kamēr iezemieši vicināja šķēpus, Houvs ievēroja, ka to kātos ir nelieli caurumi. Turklāt šķēpi cilājās augšup un lejup. Pēc šī sapņa Houvs pabeidza savu izgudrojumu automātisko šujmašīnu. Sapņa iespaidā viņš saprata, ka adatas acs ir jānovieto apakšā, nevis augšā.

Slavenais zinātnieks Nilss Bors apgalvoja, ka sapnī esot redzējis sevi sēžam uz Saules un visas planētas, piekārtas tievās auklās, riņķojam viņam apkārt. Drīz vien Bors izstrādāja atoma modeli.

Roberts Lūiss Stīvensons ir atzinies, ka viņa klasiskā darba "Savāds notikums ar doktoru Džekilu un misteru Haidu" sižets radies sapnī, tāpat kā daudzi citi viņa labākie sacerējumi.

Dižais grieķu filozofs Platons runāja par platonisko valstību ideju pasauli, kas esot mūsu fiziskās pasaules un visas gudrības sākotne un īstenais avots. Mūsu pasaule ir tikai šīs apslēptās realitātes ēna.

Savā grāmatā "Apziņas ēnas" ("Shadows of the Mind") ievērojamais fiziķis Rodžers Penrouzs rakstīja:

"Saskaņā ar Platona teikto matemātiskie jēdzieni un matemātiskās patiesības mīt atsevišķā reālā pasaulē, kas ir mūžīga un kam nav fiziskas atrašanās vietas. Platona pasaule ir ideālā perfekto formu pasaule, kas atšķiras no fiziskās pasaules, bet fiziskā pasaule jāsaprot ideālās pasaules kategorijās."

Kā jūs domājat, kur Platons ņēma šo fantastisko priekšstatu? Zinātniskās revolūcijas izcilās personības, ieskaitot filozofus Henriju Moru un Vilhelmu Leibnicu, uzskata, ka šo ideju Platons atradis senajā Kabalā.

Pieslēguma mirklis

Pieslēgšanos 99 procentu pasaulei Platons sauca par "dievišķo vājprātu".

Slavenais filozofs Kūzas Nikolajs to sauca par "dievišķo atklāsmi" jeb docta ignorantia.

Mocarts to dēvēja par "eiforiju".

Filozofs Edmunds Huserls aprakstīja to kā "tīro intuīciju" un "intuīciju". Mūsu mātes sauc to par "mātes intuīciju". Tante Roza to dēvē par savu "sesto maņu". Veiksmīgi biznesmeņi to sauc par "instinktu kuņģī".

1 procenta pasaules īss raksturojums

1 procenta realitāte ir mūsu piecu maņu pasaule. Tā ir garīgas tumsības un haosa valstība, kurā

•  mēs reaģējam uz ārējiem notikumiem;

•  piepildījums ir īss un laimība gaistoša;

•  mūs nodarbina ietekmes, simptomi un reakcijas;

•  mēs esam upuri, kuri cieš citu cilvēku rīcības un nejaušu ārējo apstākļu dēļ;

•  šķiet, ka nav nekādu cerību īstenot pastāvīgas, pozitīvas pārmaiņas, jo jebkuras notiekošās pārmaiņas ir īslaicīgas un tādēļ iluzoras;

•  vairākums mūsu vēlmju paliek nepiepildītas.

1 procenta pasaulē valda Mērfija likumi. Viss, kas var neizdoties, patiešām arī neizdosies. Pat tad, kad viss notiek labi, mēs zinām, ka situācija drīz mainīsies, jo dzīvojam nebeidzamā augšupejas un lejupejas, veiksmes un neveiksmes ciklā.

Ja dzīvojam tikai 1 procenta pasaulē, dzīve sagādā sāpes, bet pasaule šķiet tumša un haotiska.

99 procentu pasaules īss raksturojums

99 procentu pasaule atrodas ārpus cilvēku uztveres. Tā ir

•  absolūtas kārtības, pilnīguma un bezgalīgas garīgas Gaismas pasaule;

•  darbību, nevis reakciju uz ārējiem notikumiem pasaule;

•  fiziskās pasaules avots, sēkla un slēptā sākotne;

•  vispārēja piepildījuma, nebeidzamu zināšanu un bezgalīga prieka pasaule;

•  dimensija, kurā mēs varam sākt pozitīvas un nepārtrauktas pārmaiņas, kas izpaudīsies arī 1 procenta pasaulē.

99 procentu pasaulē nav ne miņas no Mērfija likumiem. Ja mēs dzīvojam, pieslēgušies 99 procentu pasaulei, dzīve dod piepildījumu, enerģija plūst nemitīgi, bet pasaule šķiet spoža un skaista.

Tas ved mūs pie Kabalas otrā principa:

rk.

Eksistē divas pamatrealitātes: mūsu 1 procenta tumsas pasaule un 99 procentu Gaismas pasaule.

20. gadsimta zinātne nonāk saskarē ar 99 procentu pasauli

Dr. Stjuarts Hamerofs ir medicīnas doktors, anestezioloģijas un psiholoģijas profesors, Arizonas Universitātes Apziņas pētījumu centra asociētais direktors. Kopā ar pazīstamo Oksfordas fiziķi seru Rodžeru Penrouzu viņš pēta cilvēka apziņas dabu.

Dr. Hamerofu ieintriģēja senatnes kabalistu viedoklis par 99 procentu pasauli un tā līdzība kvantu mehānikas uzskatam par Visumu.

Hamerofs atzīmē:

'Jau 100 gadus ir zināms, ka eksistē divas pasaules: klasiskā pasaule, ko mēs uztveram ar savām piecām maņām, un kvantu pasaule. Mēs dzīvojam klasiskajā pasaulē, kurā viss šķiet "normāls". Visam ir sava forma, vieta un substance. Tomēr loti mazos mērogos dominē kvantu pasaule, un tajā viss ir dīvains un savāds, apstrīdot racionālo saprātu.

Zinātnei ir loti maz zināšanu par kvantu pasauli, bet mēs domājam, ka kvantu pasaule ir milzīga informācijas glabātava, kurā mājo arī platoniskās vērtības, tādas kā labais pret jauno, skaistums, patiesība un gudrība. Man tās ir norādes, ka kvantu pasaule ir jāuzskata par 99 procentu realitāti, par ko runā Kabala, un ka starp šīm divām pasaulēm patiešām eksistē aizkars."

Tātad mums ir senais kabalists, mūsdienu zinātnieks un vēstures visslavenākais filozofs (Platons), un viņi visi apgalvo, ka 99 procentu pasaule, kaut gan to neuztver piecas maņas, ir daudz reālāka un autentiskāka par mūsu fizisko pasauli. Bija vajadzīgs patiešām ilgs laiks, lai panāktu šo vienošanos par realitātes dabu.

Problēma

Ir viens apgrūtinošs šķērslis mūsu nespēja kontrolēt pieslēguma mirkļus 99 procentu pasaulei. Piekļūšana šai Gaismas dimensijai parasti ir nejauša un neparedzama. Šķiet, ka tikai daži izcili domātāji katrā paaudzē ir spējuši pieslēgties 99 procentu pasaulei, lai atklātu kādu gudrības atziņu, kas radikāli mainījusi cilvēces likteni. Vēlreiz jāpiemin Einšteins, Ņūtons, Mocarts, Mozus, Muhameds, Jēzus un Ābrahāms.

Visticamāk, pirms sākāt lasīt šo grāmatu, vairums no jums nemaz nezināja, ka tāda svētlaimīgas esamības pasaule vispār eksistē. Ikreiz, kad jums radās kontakts ar 99 procentu realitāti jūs uzrunāja intuīcija, pārņēma iedvesmas mirkļi, jūs satikāt pareizos cilvēkus, pieredzējāt brīnumu vai formulējāt lielisku ideju jūs nodomājāt, ka uzsmaidījusi vecā, labā veiksmes kundze. Mums ir grūti pazīt to, ko nevaram ieraudzīt vai aptaustīt.

Mans tēvs kabalists rabīns Bergs saskari ar 99 procentu pasauli apraksta kā dejošanu uz apziņas robežas, kā apburošu sapni, ko lāgā nevar atcerēties. Pāris mirkļu pirms pamošanās sapņotāju pie sapņa piesaista vairs tikai vaļīgs pavediens. Jo ciešāk sapņotājs rausta aiz šī trauslā pavediena, jo ātrāk sapņa audums izirst un izgaist. Kad sapņotājs mēģina no jauna piesiet pavedienu, sapnis izbalē un sapņotājam jāsamierinās ar nomoda realitāti, kas ir neaprakstāmi nabadzīgāka par sapnī redzēto pasauli.

Iztēlojieties: ja mēs spētu piekļūt šai valstībai, kad vien vēlamies, mēs varētu kontrolēt visus notikumus savā dzīvē. Tā vietā, lai niekotos ar simptomiem un sekām, mēs spētu izprast apslēptos spēkus aiz haotiskajiem apstākļiem un nomācošajiem notikumiem, kas "pēkšņi" pārtrauc laimes plūsmu, atstājot nepiepildītas mūsu dziļākās vēlmes. Mēs spētu radīt kārtību no haosa. Mēs prastu izmantot 99 procentu pasaules Gaismu, lai iznīdētu tumsu no savas dzīves. Saskaņā ar Kabalu tas ir vienīgais veids, kā realizēt īstu pārmaiņu.

Iedomājieties to šādi: ja jūs pārveidojat koka vienu zaru, jūs izmaināt tikai šo vienu zaru. Pārveidojot lapu, jūs izmaināt tikai šo lapu. Bet, ja jūs varat manipulēt ar ģenētisko informāciju sēklas iekšienē, jūs varat ietekmēt visu koku zarus, lapas, augļus, visu veselumu.

99 procentu pasaule ir realitātes DNS līmenis. Sēkla. Sakne. Visu cēloņu cēlonis.

Dzenoties pakaļ ēnām

Padomājiet par šādu analoģiju. Jūsu ēna uz ietves ir ļoti ierobežota jūsu patiesās patības versija. Jūsu ēnai nav ādas, matu, asiņu, kaulu, emociju, iztēles, jūtu un vēlmju, kas definē jūs kā indivīdu. Tā ir tikai jūsu trīsdimensiju realitātes divdimensiju atspoguļojums, 1 procents no jūsu īstās 99 procentu patības. Šajā piemērā ēna atbilst 1 procenta pasaulei. Jūsu īstā patība atbilst dimensijai, kas atrodas ārpus piecām maņām, 99 procentu pasaulei.

Vai varat pakustināt kāda cilvēka roku, tikai pieskaroties viņa ēnai uz sienas? Tas nav iespējams. Jums jāpieskaras pirmavotam, reālajai rokai, 99 procentu pasaulei. Jums jāieiet augstākā dimensijā, lai īstenotu pārmaiņu: pakustiniet reālo roku, un ēna reaģēs automātiski!

Bet mēs esam ieprogrammēti koncentrēt apziņu uz 1 procenta pasauli, un tas līdzinās savas ēnas vajāšanai. Kabala saka, ka tas neko nedod. Tā ir vingrināšanās bezjēdzībā.

Lūk, vienkāršs eksperiments, ko varat izmēģināt pats savās mājās, lai labāk izprastu šo atziņu. Paņemiet papīru un zīmuli un uzrakstiet piecas atbildes uz šādu jautājumu:

Ko cilvēks patiesi vēlas no dzīves?

Atbilžu Top 10

Vairāku gadu laikā tika aptaujāti desmitiem tūkstoši cilvēku, kas mācījās Kabatu. Visbiežāk nosauktās vēlmes ir šādas:

•  personiskais piepildījums,

•  sirdsmiers,

•  atbrīvotība no bailēm un raizēm,

•  finansiālā drošība,

•  apmierinātība,

•  mīlestība,

•  brīvība,

•  iespēja kontrolēt,

•  gudrība,

•  laime,

•  veselība.

Ļoti iespējams, ka jūsu sarakstam ir kas kopējs ar šo Top 10. Pievērsiet uzmanību, lūk, kam: nevienu no šīm vēlmēm nevar izmērīt, nosvērt uz svariem vai paņemt rokā. Nevienu no šīm vēlmēm jūs nevarat atrast kartē, jūs nevarat nok|ūt pie tām, definējot to ģeogrāfiskās koordinātas. Nevienai no šīm vēlmēm nav fiziska rakstura. Nekas no vēlmju sarakstā minētā nav atrodams materiālajā 1 procenta pasaulē pat finansiālā drošība ne (jo tā ir sajūta). Itin viss, ko mēs patiesi vēlamies, ir ēterisks, un tas atrodams tikai 99 procentu pasaulē.

Tāpēc trešais kabalistiskais princips deklarē:

Viss, ko cilvēks patiesi vēlas no dzīves, ir garīgā Gaisma.

Bet ko gan mēs darām visu savu dzīvi? Tiecoties pēc laimes, dzenamies paka| materiāliem labumiem!

Lai redzētu, kā šis princips darbojas, apskatīsim kaut ko tādu, kas šķiet esam pilnībā taustāms labums: naudu. Reālu, skaidru naudu. Pieņemsim, ka kāds cilvēks, kuram pieder 20 miljoni dolāru, vienā dienā fondu biržas sabrukumā zaudē 15 miljonus. Salīdzināsim viņu ar cilvēku, kuram pieder 20 tūkstoši dolāru un kurš pēkšņi nopelna 80 tūkstošus dolāru akciju tirgū. Kurš no šiem cilvēkiem aiziet gulēt ar lielāku sirdsmieru un lielāku finansiālās drošības sajūtu? Tas, kuram vēl aizvien ir 5 miljoni, vai tas, kuram ir tikai neliela daļa no šīs summas?

Saskaņā ar Kabalu materiālie objekti nav tas, pēc kā mēs patiešām tiecamies. Īstenībā mēs meklējam garīgo enerģiju, kas caurstrāvo 99 procentu pasauli.

Cēlonis mūsu neapmierinātībai

Mēs jūtamies nelaimīgi, nepiepildīti, bēdīgi, nomākti, nožēlojami vai noraizējušies ikreiz, kad šķiet, ka Visums ignorē mūsu vēlmes. Parasti tā ir kāda no haosa formām, kas neļauj piepildīties mūsu iecerēm. Slikta veselība. Finansiālas grūtības. Problēmas laulībā. Sociāls spiediens. Bailes, fobijas un panikas lēkmes. Viss šis juceklis notiek tikai viena iemesla dēļ:

Mēs apzināti vai neapzināti esam atslēgušies no 99 procentu pasaules.

Kad iemācāmies pieslēgties šai pasaulei, mēs spējam kontrolēt notikumus savā dzīvē. Mēs spējam novērst un izskaust haosu, kas rada neapmierinātību. Mēs spējam ieslēgt Gaismu un uzvarēt tumsu.

Kontakts ar 99 procentu pasauli ir slepenā atslēga piepildījumam dzīvē. Taču to nav viegli panākt. Tāpēc senatnes Kabalas skolotāji apzināja metodes, kas palīdz izkļūt ārpus ikdienas dzīves. Turpmākajās lappusēs mēs tās sīki izpētīsim un izskaidrosim.

Jūs nevarat saprast.

Kāpēc eksistē haoss, ciešanas, sāpes un slimības, ja pastāv cita kārtības un laimes pasaule?

Kāpēc pastāv tādas kategorijas kā 1 procenta pasaule un 99 procentu pasaule?

Kurš izveidoja šādu realitāti? Un ar kādu nolūku?

Kāpēc citas garīguma sistēmas māca mums gudrību, bet dzīve tomēr reāli nemainās?

Kāpēc mūsu vēlmes un to piepildījums, pēc kā tiecamies, ir atdalīti ar neredzamu aizkaru?

Kurš ir piekāris šo aizkaru?

Kā mēs neapzināti atslēdzamies no 99 procentu pasaules? Kur rodas mūsu vēlmes?

Laika garša

Mūžameža ciltij piederīgais rīt no rīta nekāros lielo krūzi kapučino vai dubulto siera picu. Vēlmes nerodas pašas no sevis; ir nepieciešams, lai to "garša" būtu jau kādreiz sajusta. Jums nevar būt kaislīga vēlme kārtējo reizi ar baudu noskatīties filmu "Krusttēvs", ja jūs par to neko nezināt vai neesat to jau redzējis.

Heroīna narkomāns darīs visu iespējamo, lai dabūtu nākamo devu. Alkoholiķis neapstāsies nekādu šķērš|u priekšā, kad rodas vēlme iedzert. Šo nepārtraukto dziņu cēlonis ir tas, ka narkotiku vai alkohola pieredze jau ir asinīs. Turklāt cilvēki, kam ir kāda atkarība, zina, ka šo vēlmi var īstenot un kaifu ir iespējams sajust atkal.

Ņemot vērā, ka vēlme rodas no pieredzes un atmiņas, vai nav intriģējoši, ka kopš cilvēces pirmsākumiem cilvēki nerimstoši ir tiekušies pēc mūžīgas laimes? Par spīti neskaitāmajiem kariem, slimībām, badam, ekonomiskām depresijām un dabas katastrofām, kas nogāž mūs zemē, mēs atkal ceļamies kājās, allaž apņēmīgi turpinot savus meklējumus, lai rastu ilgstošu komfortu, nebeidzamu prieku un pastāvīgu dzīves baudu.

Tātad pamatoti var sacīt, ka mēs kaut kad iepriekš jau esam pieredzējuši 99 procentu pasauli. Kaut kur dvēseles dziļumā mēs zinām, ka ir iespējams būt pastāvīgi pieslēgtam šai realitātei.

Atminas

i

Saskaņā ar Kabalu substancei, no kā sastāv cilvēka ķermenis atomiem asinīs, elektroniem, kas ierosina impulsus smadzenēs, ķīmiskajām vielām, no kā veidoti audi un kauli, ir saknes, kas sniedzas tālu aiz fiziskā Visuma sākotnes. Dažādās vēlmes, dziņas, impulsi un alkas, kas caurstrāvo mūsu apziņu, ir pastāvējušas jau kopš laika sākuma. Lai kādas vēlmes šobrīd dzimtu mūsu sirdī, tās būtībā ir atmiņas, kas mīt mūsu dvēselē, atmiņas, kas ir neatņemama mūsu patības daļa.

Tiekšanās pēc laimes ir ne tikai ierakstīta ASV Konstitūcijā kā Amerikas pilsoņu neatņemamas tiesības, tā ir ielikta Visuma uzbūvē. Tiekšanās pēc laimes ir cilvēces mantotās tiesības kopš dzimšanas.

Atcerieties: vecs ozols jūsu mājas zālājā neuzradās nejauši. Zemē bija apslēpta sēkla. Līdzīgā veidā pastāv sēkla mūsu vēlmēm un piepildījumam, pēc kā mēs tik kvēli tiecamiep.

Turpmākajās nodalās identificēsim šo seno sēklu un noskaidrosim, kāds ir nolūks mūsu "pēkšņajai" esamībai uz šīs pasaules zālājiem.

OTRĀ DAĻA. VISUMA RADĪŠANA, LIELAIS SPRĀDZIENS UN DIEVA BŪTĪBA

VISU CĒLOŅU CĒLONIS

"Pirms emanācijas un visas pasaules radīšanas esamību piepildīja cildenā un vienkāršā Gaisma, nepastāvēja nekāda tukša telpa."

Kabalists Izaks Luria, 16. gs.

Jautājumus par Visuma rašanos jau neskaitāmus gadsimtus apspriež rabīni, priesteri, zinātnieki, šamaņi, spiritisti, filozofi un ārsti. Mūsdienās vairākums oficiālās zinātnes pārstāvju uzskata, ka fiziskais Visums ir radies eksplozijā, tā sauktajā Lielajā sprādzienā, aptuveni pirms 15 miljardiem gadu. Taču neko vairāk zinātne nepaskaidro, tātad neatbildēts ir palicis visbūtiskākais jautājums:

Kāpēc vispār notika Lielais sprādziens?

Kas to izraisīja? Un kā Lielais sprādziens ir saistīts ar dzīvi mūsdienu lielpilsētā? Kāpēc mums būtu jāapspriež tas, kas noticis pirms 15 miljardiem gadu, ja mēs nespējam izprast, kas atgadījās mūsu dzīvē pirms 15 minūtēm?

Tikai senatnes kabalisti uzdrīkstējās atbildēt uz šiem esamības fundamentālajiem jautājumiem vienkāršā un saprotamā valodā. Viņi aizceļoja turp, kur neviens cits vēl nekad nebija uzdrošinājies doties, uz noslēpumaino brīdi pirms Visuma Radīšanas.

Bet, pirms mēs ceļojam atpakaļ laikā, lai atklātu cilvēces vislielākos noslēpumus, jums ir nepieciešams zināt šo to par pašiem noslēpumiem.

Gudrība kā Gaisma

Kabalistiskā gudrība un jēdzieni, kas tiks atklāti turpmākajās lappusēs, ir vecāki par laiku. Tie ir vislielākie noslēpumi par mūsu dvēseļu pirmssākotni. Tās ir vislielākās mistērijas. Ieguvums, kas rodams, izzinot pirmssākotni, ir daudz vērtīgāks par jebkurām intelektuālajām zināšanām. Ieejot mistiskajā dimensijā, kas saistīta ar mūsu esamības pirmssākumiem, un izprotot pirmatnējos principus, mēs pilnveidojamies garīgi. Ilgi apslēptā gudrība, kā uzskata visaugstāk mācītie kabalisti, ir pašas garīgās Gaismas substance. Katrs jauns jēdziens, kas ienāk mūsu apziņā, paver vārtus uz 99 procentu pasauli un piepilda mūsu būtni ar pozitīvu enerģiju. Kabalas mācīšanās atsvabina slēpto potenciālu un ļauj mums ieraudzīt un uztvert to, ko nespējām saskatīt pirms tam. Kad jūs aptverat kādu jaunu principu vai ideju vai apgūstat jaunu atziņu no šīs grāmatas lappusēm, tiek iedegta vēl viena svece tā mirdz jūsu dvēselē. Tas nozīmē, ka dzīve kļūst nedaudz labāka un nedaudz gaišāka. Jā, tas ir tik vienkārši!

Daudzi izcilākie domātāji pasaules vēsturē, ieskaitot Pitagoru, Platonu, Ņūtonu un Leibnicu, ir pētījuši Kabalas slēpto gudrību, un tā viņus ir dziļi ietekmējusi. Mērķis Kabalas studēšanai un mūsu pirmsākotnes noslēpumu pētīšanai ir ne tikai kļūt zinošākam, bet arī tīrākam, apgaismotākam un piepildītākam.

Lūdzu, negaidiet un nepieņemiet nevienu sīkāku mērķi!

Aizkara atvilkšana

Mūsdienās, kad ir akceptēta kvantu mehānika, relativitāte un citas progresīvās zinātniskās teorijas, zinātne beidzot sāk pievērsties Kabalai. Kā mēs noskaidrosim nākamajās lappusēs, zinātniskie viedokļi ir pārsteidzoši līdzīgi senatnes kabalistu kosmoloģiskajiem prātojumiem. Tomēr ir viena būtiska atšķirība. Zinātne savos pētījumos aprobežojas ar jautājumu "Kā darbojas pasaule?", savukārt Kabala uzdod fundamentālo jautājumu: "Kāpēc?"

•  Kāpēc pasaule eksistē pašreizējā formā?

•  Kāpēc mēs esam šeit?

•  Kāpēc mana dzīve ir tāda, kāda tā ir pašlaik?

Ja kādreiz esat uzdevuši sev šos jautājumus, ja dzīve jums ir sagādājusi sarežģītus izaicinājumus, jums ir pamatots iemesls izlasīt šo nodaļu.

Palūkosimies aiz aizkara un noskaidrosim, kas atrodas realitātes otrā pusē! Vai esat gatavi? Un tātad…

Pirms planētas Zeme…

Pirms Visuma…

Pirms Lielā sprādziena…

Atpakaļ pie visu cēloņu cēloņa…

Sensenos laikos, pirms vēl pastāvēja laika jēdziens, bija tikai viena vienkārša realitāte…

Enerģija.

Enerģija

Jā pirms sākās laiks, pastāvēja Enerģijas bezgalīgais spēks. Šis spēks sniedzās mūžībā. Tas ietiecās nebeidzamībā. Nepastāvēja tādi jēdzieni kā laiks, telpa vai kustība, jo saskaņā ar Kabalu vienīgā realitāte bija šī neierobežotā Enerģija. Nekas cits nepastāvēja. Itin nekas. Tikai tīrs, bezgalīgs, visu caurstrāvojošs mierīguma spēks.

Š ī spēka daba

Enerģijai piemita viena daba, vienota griba, kuras mērķis bija:

•  bezgalīgi dalīties ar citiem,

•  nepārtraukti sniegt,

•  nerimstoši dot,

•  mūžīgi dāvāt.

Rodas jautājums: "Ko dāvāt?" Atbilde skan: "Sevi!"

Proti, Enerģijas daba bija dāvāt citiem savu būtību.

No kā sastav spēks

Enerģijas būtība un substance bija nebeidzams piepildījums, neierobežots prieks un bezgalīga apgaismība. Enerģija sastāvēja no visām iespējamām baudas formām.

Enerģijā bija iekļauts viss, pēc kā mēs jelkad esam ilgojušies, un vēl daudz vairāk:

•  personiskais piepildījums,

•  prāta miers,

•  atsvabināšana no bailēm un nemiera,

•  finansiālā drošība,

•  gandarījums,

•  mīlestība,

•  brīvība,

•  kontrole,

•  gudrība,

•  laimība,

•  veselība.

Itin viss pozitīvais, kas darbojas pret haosa spēku; itin viss, kas ir ciešanu un sāpju antitēze; itin viss, kas rada piepildījumu, baudu un kaisli… itin viss bija iek|auts Enerģijas neierobežotajā spēkā. Tieši to Enerģija gribēja dāvāt un nodot tālāk.

Dāvāšanas Enerģija, kas mūžīgi izplešas, Kabalā tiek saukta arī par Pirmo cēloni.

Divi, kas dejo tango

Lai varētu dāvāt un dalīties ar citiem, ir nepieciešami vismaz divi, kas tam piekrīt. Jo, ja nav neviena, ar ko dalīties, kā var notikt dalīšanās? Ja nav neviena, kas vēlas pieņemt dāvanu, kā var dāvāt?

Iedomājieties pavecāku kundzīti stāvam noslogota krustojuma malā. Kāds garāmgājējs piedāvā viņai palīdzēt pāriet ielu. Kundzīte pieklājīgi atsakās. Viņš mēģina vēlreiz. Viņa atkal atsakās, nedaudz neapmierināta par garāmgājēja uzstājību. Kāpēc gan sieviete ir neapmierināta? Tāpēc, ka viņa nemaz negrib tikt pāri ielai. Kundzīte vienkārši stāv krustojuma malā un gaida autobusu.

Lai gan garāmgājējs vēlējās dot, došana nebija iespējama, jo kundzīte nevēlējās pieņemt to, ko viņš piedāvāja. Bet padomājiet par šo faktu vēl kādu brīdi! Lai varētu notikt došana vai dalīšanās ar citiem, noteikti ir jābūt kādam labprātīgam saņēmējam un patiesai vēlmei pieņemt piedāvāto.

Trauks

Lai realizētu savu devēja dabu, Enerģijas bezgalīgais spēks radīja saņēmēju, ar kuru dalīties, Kabalā to sauc pa Trauku. Iedomājieties kausu, pilnu ar ūdeni! Ūdens kausa iekšpusē ir Enerģija, bet kauss ir Trauks, kas saņem un satur Enerģiju. Tomēr Kabalas Trauks nebija materiāls objekts. Tas bija spēks saprātīga, nemateriāla būtība.

Trauka daba bija nebeidzama Vēlme saņemt. Citiem vārdiem sakot: ikvienam piepildījuma un prieka veidam, ko izstrāvoja Enerģija, atbilda Trauka Vēlme saņemt.

Tā kā Enerģijas spēks iemiesoja sevī nebeidzamu piepildījuma daudzveidību, Trauks sastāvēja no bezgalīgi daudzām Vēlmēm saņemt.

Vienkāršākiem vārdiem runājot: ja no Enerģijas izstrāvoja seksuāla enerģija, tad Traukā tika ierosināta miesaskāra vēlme pēc seksa. Ja šajā enerģijā tika iekļauta kārba ar šokolādi, tad Traukā tika aktualizēta kāre uz saldumiem un vēlme ēst šokolādi. Ja daļa no Gaismas bija miljardiem dolāru vērti zelta stieņi, tad Traukā tika ierosināta vēlme pēc milzīgas bagātības.

Tā kā Enerģijas spēks tiek saukts par Pirmo cēloni, Trauku atbilstoši dēvē par Pirmo efektu.

Tātad tagad mums ir bezgalīga Enerģija un bezgalīgs Trauks. Cēlonis un sekas. Dalīšanās un saņemšana. Pilnīga pilnība. Svētlaime pāri cilvēka sapratnei.

Dievs un cilvēce

Atgriezīsimies uz brīdi mūsu realitātē. Iespējams, jūs jau esat aptvēruši, ka Trauks ir mūsu sakne, mūsu sēkla, mūsu izcelsme un avots. Patiešām visu cilvēku, gan pagātnes, gan tagadējo, dvēseles atradās Traukā. Tieši tāpat kā viena cilvēka ķermenis sastāv no triljoniem šūnu, Trauks sastāvēja no triljoniem dvēseļu. Jūs un es mēs visi bijām kā atsevišķas Trauka šūnas.

Laikmetu gaitā Enerģijas bezgalīgais spēks ir saukts par Dievu, Visuma valdnieku, Dievišķo radītāju un daudzos citos vārdos. Bet senatnes kabalisti Enerģijas spēku apzīmēja ar terminu Gaisma. Kāpēc Gaisma?

•  Kā saules gaisma pēkšņi parādās un izgaismo tumšu telpu aizkara šajā pusē, tā Gaisma parādās un izgaismo mūžību aizkara otrā pusē.

•  Kā viens pats gaismas stars satur visas varavīksnes krāsas, tā Gaisma satur visas piepildījuma krāsas.

Gaisma, kas tik spoži spīd cauri aizkaram, ir visu iespējamo piepildījuma veidu avots un substance. Jebkura mūsu darbība patiesībā ir tiekšanās pēc Gaismas savstarpējās attiecībās, veiksmīgā karjerā, personiskos sasniegumos, saskanīgā ģimenes dzīvē, emocionālā gandarījumā, finansiālā drošībā, jaunradē, zināšanās, gudrībā vai citās dzīves jomās, kas dara mūs laimīgus.

Gaisma ir tas, kas spīd un izgaismo 99 procentu pasauli.

Gaisma

Gaisma ir nevis Dievs, bet gan Enerģija, kas nāk no Dieva. Padomājiet par saules gaismu! Fotoni, kas krīt uz Zemi, nav ugunīgā solārā ķermeņa, kurš dod mums dzīvību no 93 miljonus jūdžu liela attāluma, avots un būtība. Līdzīgā veidā Gaisma ir nevis pats Radītājs, bet gan Viņa pozitīvie atribūti un garīgā enerģija, kas izstaro no Viņa kodola. Izsakoties vēl vienkāršāk: kā mums nav iespējams pieskarties kodolenerģijas krāsnij Saulei, tieši tāpat cilvēka prāts nespēj iedomāties visu Dieva kopumu. Tāpēc nav jēgas apcerēt bezgalības avotu, ja mēs nespējam aptvert vai iztēloties pašu bezgalību. Ir pietiekami zināt, ka Gaismas prieks un bezgalīgais piepildījums pilnīgi un absolūti apmierinās jebkuru cilvēka vēlmi.

Trauka uzbūve

Bezgalīgais Trauks sastāvēja no divām daļām vīrišķās un sievišķās enerģijas, līdzīgi kā baterija, kurai ir pozitīvais un negatīvais pols.

VIENS TRAUKS

VĪRIŠĶAIS POLS UN SIEVIŠĶAIS POLS

VIENA BATERIJA

DIVI POLI

Ādams un Ieva

Kabala māca, ka šīs divas enerģijas vienā Traukā tiek apzīmētas ar koda vārdiem Ādams un Ieva. Visticamāk, jūs to esat jau dzirdējuši: Ādams un Ieva nav tikai divi cilvēki Ēdenes dārzā. (Pirms aptuveni 2000 gadiem meistars kabalists rabīns Šimons bar Johaja sacīja, ka ikviens, kurš Bībeli uztver burtiski, ir muļķis. Tas ir viņa izteikums, nevis manējais.) Frāze "Ādams un Ieva" attiecas uz vienotā Trauka vīrišķosievišķo polaritāti.

VIENS TRAUKS

VĪRIŠĶAIS POLS UN SIEVIŠĶAIS POLS

Tas ir kods!

Kabalisti uzskata, ka Bībele ir kods. Un, tāpat kā jebkuru komplicētu kodu, arī Bībeli ir nepieciešams atšifrēt un izprast dziļāk. Kodu lasīšana ir kā mūzikas klausīšanās. Pamēģiniet izjust komponista emocijas, tikai paskatoties uz nošu lapu! Ja vien jūs pats neesat lielisks mūziķis, jums nekas neizdosies. Ir jādzird melodija un jānoklausās priekšnesums, lai pilnībā novērtētu dziesmu. Citādi jūs nekad neuzzināsiet, vai skatāties uz skumjas vai līksmas melodijas notīm. Kabala ir Visuma instruments, kas spēlē Radīšanas dziesmu. Bībele ir nošu lapa.

Zinātne pamatojas uz līdzīgām idejām. Fiziķis nekad nemēģinās izzināt klintsakmens esamības fundamentālo raksturu atomu, protonu, elektronu un neitronu līmenī, paļaujoties tikai uz klints izskatu.

Arī Bībelē dziļi zem burtiskā teksta virspuses slēpjas zematomu līmenis. Galvenais iemesls naidam starp zinātni un reliģiju un faktam, ka reliģijai nav izdevies piepildīt visu cilvēku cerības un iedibināt pastāvīgu mieru uz mūsu planētas, ir tas, ka mēs esam lasījuši Bībeli burtiski, virspusēji. Zematomu līmeņa izpratne mūsdienu laikmetā nav labāka kā akmens laikmetā. Šo zematomu līmeni sauc par Kabalu, un šajā līmenī mēs uzzinām, ka Ādams un Ieva patiesībā pieder pie viena Trauka, kas pats ir bezgalīgs, ar apziņu apveltīts spēks Vēlme saņemt.

Vienīga Radīšana

Trauka proti, Vēlmes saņemt radīšana ir vienīgā īstenā Radīšana, kas jelkad notikusi. Tā tas ir. Netika radīti citi veidojumi. Netika izveidotas citas pasaules no tukšuma. Vienīgais, kas sāka eksistēt ex nihilo (no nekā latīņu vai. Tulk. piez.), bija Vēlme saņemt visu, ko piedāvā Gaisma.

Šī vienīgā Radīšana notika pirms Visuma rašanās. Tomēr šīs vienas Radīšanas ietvaros ietilpst neskaitāmas kompleksas fāzes, ko senatnes kabalistiskie teksti atklāj ar diskursa, metaforu, līdzību un citu šifrētu izteikumu palīdzību. Šo fāžu studēšanai nepieciešami daudzi gadi, tāpēc šajā grāmatā piedāvājam saīsinātu versiju.

Tas, ka Gaisma ar Trauku dalījās savā būtībā, radīja īpašu vienotību. Kabalā šo dziļo vienotību sauc…

Bezgalīga pasaule

Ja mēs patiešām spētu uztvert Bezgalīgo pasauli, palūkojoties aiz aizkara, tad nebūtu iespējams atšķirt Gaismu no Trauka.

Iedomājieties, ka jūs no ledus gabala veidojat kausu un šajā kausā ielejat ūdeni! Kauss ir saņēmējs Trauks. Ūdens ir devējs Gaisma. Ūdens piepilda kausu, tāpat kā Gaisma piepilda Trauku. Taču savā būtībā gan ūdens, gan kauss ir H2 0. Viena būtība, bet divas formas. Dāvāšana un saņemšana pastāv vienā pasaulē. Viena realitāte, bet divas saprāta formas, un molekulārā līmenī tās nevar nošķirt vienu no otras.

Bezgalīgā pasaule funkcionē līdzīgā veidā. Tā ir absolūta pilnībaGaisma savā pilnībā dalās ar Trauku. Augstākā dāvāšanas un saņemšanas izpausme. Vienotība. Harmonija. Bezgalīga piepildījuma došana un saņemšana.

Miljons dolāru vērtais jautājums

Kas notika? Kur ir šī Bezgalīgā pasaule?

Kā mēs nonācām šeit, šajā ļoti problemātiskajā esamībā?

Kāpēc mēs esam ieslodzīti šajā aizkara pusē, kur viss ir tumšs un bīstams?

Ja Bezgalīgajā pasaulē viss bija vienots un pilnīgs, kāpēc mēs lasām šo grāmatu pasaulē, kas ir sarežģīta un deformēta?

Ja mēs esam daļa no Trauka, kāpēc mums jācieš tik daudz sāpju?

Kur ir Gaisma, nebeidzamais prieks un pastāvīgā laimība?

Dieva DNS

Aplūkojiet tukšu glāzi! Kas notiek, kad jūs to piepildāt ar karstu ūdeni? Glāze sakarst. Šī parādība ir analoga tam, kas notika Bezgalīgajā pasaulē. Gaisma nerimstoši turpināja piepildīt Trauku, Gaismas daba tika nodota tālāk. Var pat teikt, ka Trauks mantoja sava Radītāja dabu. Šī mantotā daba ir spēja radīt piepildījumu, dāvāt to citiem un īstenot aktīvu un cēlonisku lomu nebeidzamā Radīšanas procesā.

Dieva gens: jaunas vēlmes dzimšana

Tā kā Trauks mantoja Gaismas dabu, Traukā dzima jauna vēlme. Šī jaunā vēlme bija alkas realizēt to, ko varētu nosaukt par Dieva DNS. Trauks vēlējās

•  būt par savas laimības cēloni,

•  būt par sava piepildījuma radītāju,

•  dalīties piepildījumā,

•  kontrolēt savas darbības.

Bet, tā kā Trauks nevarēja realizēt savus "Radītāja gēnus", tas vairs neguva bezgalīgu piepildījumu. Viena vienīgā vēlme palika neizpildīta. Tā bija galvenā problēma. Lieliski! Jo bezgalīgs piepildījums bija iemesls, kāpēc vispār tika radīts Trauks.

Lai noskaidrotu, kas notiek nākamajā Radīšanas fāzē, aizvērsim aizkaru uz 99 procentu pasauli un pievērsīsimies kādai Mazās līgas beisbola spēlei, kas sarīkota saulainā laukumā siltā pavasara dienā.

Sapņu lauks

Bobijam ir deviņi gadi. Viņš ir bumbas metējs savā Mazās līgas beisbola komandā. Ja šodien tiktu izpildīta viena vienīgā no visām Bobija vēlmēm, tā būtu šāda: aizmest bumbu tā, lai viņa vecāki sajustu lepnumu un prieku. Un Bobijam šodien ir labas izredzes, jo treneris ir nozīmējis viņu par pirmo bumbas metēju. Zēns nepieviļ trenera cerības. Viņš met bumbu un uzstāda rekordu visvairāk straikautu vienā spēlē.

Pēc spēles Bobija komandas biedri izskrien laukumā, uzceļ zēnu sev plecos un kā parādē nes viņu apkārt laukumam. Bobijs saskatās ar saviem vecākiem, viņi tribīnēs gavilē priekā. Nav iespējams aprakstīt emocijas, ko izjūt šis deviņus gadus vecais puika.

Taču pēc spēles Bobijs uzzina kaut ko satriecošu. Izrādās, viņa tēvs iepriekš ir vienojies ar abiem treneriem un abām komandām, ka spēle noritēs tieši šādi. Todien bija Bobija dzimšanas diena, un tēvs gribēja, lai dēls šajā īpašajā dienā justos lieliski. Visa spēle bija teātris no pirmā metiena līdz pēdējam. Viņa komandas biedru apkampieni un uzslavas bija inscenējums. Tas viss notika tikai tādēļ, ka tēvs gribēja, lai Bobijs piedzīvotu uzvaras patīkamo sajūtu.

Un kā Bobijs jūtas tagad?

Mirkli padomājiet par to!

Kauna maize

Kauna maize ir Kabalas sens termins, kas apzīmē visas tās briesmīgās izjūtas, ko pārdzīvo Bobijs. Šie vārdi pauž visas negatīvās emocijas, kas pavada nepelnītu veiksmi. Par neveiksmīgu cilvēku, kurš ir spiests pieņemt labdarības dāvanu no citiem, saka, ka viņš ēd Kauna maizi. Šim cilvēkam ir dziļi sakņota vēlme nopelnīt naudu, lai viņš pats varētu nopirkt maizi. Viņš izmisīgi ilgojas nonākt situācijā, kad pats spēj pabarot un uzturēt sevi, neatkarīgi no citu dāsnuma.

Viens trūkums

Traukā ietilpa itin visas Bezgalīgās pasaules vēlmes, izņemot vienu spēju nopelnīt un būt par cēloni savam piepildījumam.

Tātad Kauna maize liedza Traukam piedzīvot absolūtu laimību.

Šāda situācija nekādā ziņā nebija Radīšanas nodoms vai iecere.

Varēja būt tikai viena izeja: atbrīvoties no Kauna maizes.

Bet kā?

Dilemma

Tā kā Trauks nedarīja neko citu kā vien saņēma, tas k|uva nelaimīgs. Ko Trauks varēja izdarīt, lai atbrīvotos no šīm briesmīgajām izjūtām, ko sauc par Kauna maizi? Dalīšanās ar citiem nebija izeja, jo nebija neviena, ar ko dalīties. Bija tikai Gaisma un Trauks, vienoti Bezgalīgajā pasaulē. Varbūt Trauks varētu dalīties ar Gaismu? Brīnišķīga ideja, bet Gaismai nebija Vēlmes saņemt. Gaisma pati ir bezgalīgs Enerģijas spēks, kas dalās ar citiem.

Risinājums:

Trauks pĀrstĀja saņemt gaismu.

Pretestība

Senatnes kabalisti Trauka rīcību Gaismas atstumšanu nosauca par Pretestību. (Šis ir būtiski svarīgs vārds, tāpēc atcerieties to!) Tajā brīdī, kad Trauks neļāva Gaismai sevi piepildīt, Gaisma sarāvās, radot vakuumu vienu tumsas punktu Bezgalīgajā pasaulē. Bezgalīgais bija radījis galīgo.

Saskaņā ar Kabalu tā bija kataklizma, kurā dzima mums saprotamie laika un telpas jēdzieni, notikums, kura ietekme ir jūtama vēl tagad.

Zinātnieki ir atklājuši šīs eksplozijas kosmosa atbalsi un nosaukuši to par… Lielo sprādzienu\

Lielais sprādziens

Doma, ka senatnes kabalisti saprata: Lielā sprādziena eksplozija ir aizsākusi mūsu Visumu, ir intriģējoša, lai neteiktu vairāk.

Lielā sprādziena eksistenci tikai pirms dažiem gadiem apstiprināja NASA satelīts COBE. Prese un televīzijas ziņu pārraides visā pasaulē ar lielu satraukumu ziņoja par šo atklājumu. Pasaulslavenais fiziķis Stīvens Hokings sacīja, ka tas ir gadsimta atklājums. Astrofiziķis Džordžs Smūts izteicās, ka tas ir "kā paskatīties uz Dievu". Patiesībā tas drīzāk bija kā paskatīties uz Trauka pirmajiem mēģinājumiem atbrīvoties no Kauna maizes.

Zinātnei, kas koncentrējusi uzmanību uz fiziskās realitātes dažādajiem kā, trūkst līdzekļu, lai izprastu pasaules eksistences garīgo nozīmi kāpēc Lielais sprādziens vispār notika. Taču ir interesanti salīdzināt, kā Visuma pirmsākumu apraksta senatnes Kabala un kā 20. gs. fizika. Līdzība šajos stāstos ir visai ievērojama.

Mūsdienu zinātne

"Aptuveni pirms 15 miljardiem gadu, kad vēl nebija sācis eksistēt Visums, nekas nepastāvēja. Nedz laiks, nedz telpa. Visums sākās vienā punktā. Šo punktu ietvēra nebūtība. Punktam nebija ne platuma, ne dzijuma, ne garuma. Tas saturēja visu telpu, laiku un matēriju. Šajā punktā notika neiedomājami spēcīga eksplozija, kas izpletās ar gaismas ātrumu. Kad šī enerģija beidzot atdzisa, tā saaugot pārvērtās par matēriju zvaigznēm, galaktikām un planētām."

Kabala

"Visums tika radīts no nekā vienā gaismas punktā. Šo neko sauc par Bezgalīgo pasauli. Bezgalīgā pasaule bija piepildīta ar bezgalīgu Gaismu. Tad Gaisma sarāvās un ktuva par vienu punktu, radot sākotnējo telpu. Viņpus šī punkta nekas nav zināms. Tāpēc šo punktu sauc par sākumu. Pēc saraušanās Bezgalīgā pasaule raidīja Gaismas staru. Šis Gaismas stars strauji izpletās. No punkta radās visa matērija."

Kabalists Izaks Luria, 16. gs.

Un, starp citu, saskaņā ar "Zohar" aprēķiniem, arī šī Radīšana notikusi apmēram pirms 15 miljardiem gadu.

Visuma dzimšana

Līdzīgi mīlošam tēvam vai mātei, kas paiet nostāk un ļauj bērnam pakrist, lai viņš iemācītos staigāt, Gaisma atkāpās tajā brīdī, kad Trauks teica: "Paldies, bet tā vairs neturpināsim. Es gribu iemācīties patstāvīgi radīt un dāvāt Gaismu."

Atņemot savu gaišumu un radot tukšuma punktu, Gaisma deva Traukam laiku un telpu, kurā tam attīstīt pašam savu dievišķo dabu.

Šis mikroskopiskais tukšuma punkts, šis tikko radītais un Traukam piešķirtais telpas un laika gabaliņš ir mūsu milzīgais, zvaigžņotais fiziskais Visums.

Zinātnieku un pētnieku izbrīns

Fakts, ka zinātne apstiprina to, ko kabalisti zināja jau kopš senseniem laikiem, ir pārsteidzošs. Bet tam nevajadzētu tādam būt. Senie kabalisti taču bija izstrādājuši arī pilnīgi pareizas medicīniskas teorijas. Piemēram, "Zohar" tekstos jau pirms aptuveni 20 gadsimtiem bija iztirzāta nosprostotu artēriju, zobu aplikuma un holesterīna saistība ar sirds slimību izcelsmi. Un tikai pēdējos 60 gados medicīnas zinātne ir konstatējusi to pašu.

"Zohar" tekstos rakstīts arī par melnajiem caurumiem kosmosā un paralēlajiem Visumiem. Šajā kabalistu darbā Zeme tika raksturota kā apaļa lode ar atšķirīgām laika zonām aptuveni 1600 gadus agrāk, pirms zinātne nonāca pie secinājuma, ka mūsu planēta nav plakana kā gludināmais dēlis.

Mūsdienu zinātnieki un pētnieki jūt apbrīnu, atrodot "Zohar" rakstos šādus spriedumus. Starptautiski atzītais matemātiķis, fiziķis un bestselleru autors Dr. Amirs Akzels, ieintriģēts Kabalas versijā par Visuma izcelšanos, rakstīja:

"Es kā zinātnieks biju ārkārtīgi satraukts, kad atklāju pārsteidzošo līdzību starp fizikas un Kabalas skatījumu uz Visumu un tā radīšanu I"

Astrofiziķis Bernards Haišs ir Kalifornijas Fizikas un astrofizikas institūta direktors. Zinātniskie pētījumi lika viņam secināt: visticamāk, visu mūsu fizisko pasauli katru mirkli uztur un balsta kvantu gaismas "jūra". Tā rezultātā Dr. Haišs atzina, ka izteikums "Lai top gaisma!" ir ļoti saturīgs. Viņš sacīja:

"Kabalas versijā par Visuma izcelšanos mani visvairāk pārsteidz gaismas spēka akcentēšana. Tas liek man domāt par

fiziskās pasaules pamatā esošo kvantu gaismas jūru, ko sauc par elektromagnētisko nulles punkta lauku. Nesenie pētījumi ir atklājuši iespējamu saikni starp šo lauku un dažām matērijas fundamentālajām īpašībām, kas nepieciešamas, lai fiziskais Visums pastāvētu, tādām kā inerce, gravitācija un atomu stabilitāte. "

Dr. Brūss Čiltons ir profesors Barda koledžā, Bībeles pētnieks, episkopālistu priesteris un bestselleru autors. Viņš ir daudz rakstījis par vēsturisko Jēzu un viņa saikni ar Kabalas mācību. Analizējot kabalistisko un zinātnisko pasaules radīšanas aprakstu, Dr. Čiltons ir secinājis:

"Ideja atzīt gaismu par sākotnējo radīšanas darbību ir tikpat sena kā 1. Mozus grāmata, un tādi fiziķi kā Stīvens Hokings atgādina mums, ka senais ir arī mūsdienīgais. Bet harmonija starp zinātni un Kabalu var būt pilnīga tikai tad, ja spējat saprast, ka Gaisma, mūsu radītāja, ir arī mūsu elpas avots un mūsu centienu augstākais mērķis."

TREŠĀ DAĻA. PASAULES RADĪŠANAS MĪKLA UN REAKTIVITĀTES TEORIJA

Fragmentu mīklu meistars

Reiz dzīvoja vecs vīrs, pieredzējis mīklu meistars, kuram piemita maģiskas spējas. Šim meistaram vislielāko prieku sagādāja aizraujošu saliekamo bilžu veidošana kaimiņu bērniem. Taču šīs bilžu spēles nebija parastas fragmentu mīklas. Tām piemita maģiskas īpašības: kad pēdējais gabals bija ielikts vietā, no bildes sāka starot gaismas stari, ielīksmojot bērnus. Tad bērni nedarīja neko citu kā vien skatījās uz attēlu. Viņus nekas cits vairs neinteresēja. Bērniem tas šķita patīkamāk nekā apēst 10 000 šokolādes kūku un izdzert 10 000 glāzes piena.

Kādā jaukā dienā spēju meistars pārspēja pats sevi. Ar īpašām otām, kuru rokturi bija apkalti ar zeltu, vecais vīrs uzzīmēja visbrīnišķīgāko attēlu. Viņš izmantoja burvju krāsas, kurās bija iekaisīti zvaigžņu putekli. Spēju meistars tā priecājās par savu veikumu, ka nolēma nesagriezt attēlu atsevišķos fragmentos. Viņš gribēja, lai bērni uzreiz piedzīvotu maģisko gaismas staru burvību.

Kad attēls bija iesaiņots, darbnīcā ienāca mazs zēns, kurš vēlējās apskatīt spē/u meistara pēdējo darinājumu. Vecais vīrs satraukts pasniedza puisēnam saini. Un… zēna priecīgais smaids pēkšņi izzuda. Viņa seja kļuva nedaudz skumja. Bija skaidrs, ka puisēns ir vīlies. "Kas vainas?" meistars vaicāja. Zēns paskaidroja, ka patiesais prieks bija likt kopā mazos fragmentus un pamazām veidot lielo attēlu. Spē/u meistars visu saprata. Ar tikpat lielu rūpību un mīlestību, kādu viņš bija veltījis attēla radīšanai, spēju meistars sagrieza attēlu un sajauca tā fragmentus. Tad viņš saudzīgi ielika bildes gabalus kastē un iedeva bērniem to, ko viņi vēlējās vairāk par visu, prieku un apziņu, ka viņi pašu spēkiem spēj salikt burvju spēli.

Lai nodrošinātu Trauku ar iespēju radīt pašam savu piepildījumu, Bezgalīgā pasaule tika izjaukta un pārvērsta par saliekamo fragmentu mīklu. Ļaujot Traukam no jauna salikt Radīšanas spēli, mēs paši Trauks kļuvām par sava piepildījuma radītājiem un sava prieka cēloni un tā piepildījām savu dziļāko vēlmi un būtiskāko vajadzību.

Tomēr nepietika tikai ar saliekamās spēles gabalu nodrošināšanu, bija nepieciešams vēl viens būtisks elements, lai Trauks patiešām kļūtu par Gaismas radītāju…

Tumsas spēks

Saulainā dienā šķiet, ka degoša svece nerada nekādu gaismu. Šādā situācijā svece ir bezvērtīga. Taču aptumšotā stadionā pat viena pati svece ir skaidri redzama un vērtīga. Tāpat arī Trauks nespēja radīt un dalīties valstībā, kas jau izstaroja Gaismu. Bija nepieciešams tumsas apgabals, lai Trauks varētu pārtapt no pasīva saņēmēja par būtni, kas patiesi spēj radīt Gaismu un piepildījumu.

Nākamais jautājums: Kā Gaismai izdevās apslēpt savu starojumu?

Desmit dimensiju aizkars

Lai apslēptu Bezgalīgās pasaules mirdzošo Gaismu, tika uzstādīti desmit aizkari. Katrs nākamais aizkars vēl vairāk samazināja Gaismas starojumu, pakāpeniski samazinot tās spožumu gandrīz līdz tumsai.

Šie desmit aizkari radīja desmit atšķirīgas dimensijas sefirotus.

Desmit sefiroti

Keter, augšējā dimensija, attēlo Gaismas visspožāko valstību un atrodas vistuvāk Bezgalīgajai pasaulei. Malchut, kas atrodas pašā apakšā, apzīmē vistumšāko dimensiju, mūsu fizisko Visumu.

Vienīgais Gaismas atlikums mūsu aptumšotajā Visumā ir "pilota gaisma", kas stiprina mūsu esamību. Šī pilota gaisma ir cilvēces dzīvības spēks. Tā spēcina saules, liek rasties zvaigznēm un liek darboties visam pastāvošajam pukstošām sirdīm, rosīgiem skudru pūžņiem, virpuļojošām galaktikām.

Fragmentu mīklas izjaukšana

Fragmentu mīkla var funkcionēt tikai tad, ja pastāv telpa, kas nošķir atsevišķos attēla gabalus, un laiks, kas piešķirts kopējās bildes salikšanai.

Bezgalīgā pasaule ir valstība bez laika un telpas, tāpēc Gaismai tie bija jārada. Bet laiks un telpa radās automātiski, kad Gaisma tika apslēpta aiz desmit aizkariem.

Gaismas aptumšošana nozīmēja tās īstenās būtības mazināšanu.

•  Ja Gaisma pastāv vienā aizkara pusē, tad tumsai jāmaterializējas otrā pusē, jo aizkars aptur Gaismu.

•  Ja bezlaicīgums ir realitāte vienā aizkara pusē, tad otrā pusē tiek radīta laika ilūzija.

•  Ja vienā aizkara pusē pastāv pilnestīga kārtība, tad otrā pusē valda haoss.

•  Ja vienā aizkara pusē ir veselums un izsmalcināta vienotība, tad otrā pusē pastāv telpa, sadalījums fragmentos un fizikas likumi.

•  Ja Dievs ir acīmredzama realitāte un patiesība vienā aizkara pusē, tad bezdievība un ateisms mājo aizkara otrā pusē. (Tātad ateistiem būtu taisnība, kad viņi apgalvo, ka Dievs nepastāv. Tomēr mūsu augstākais cilvēciskais nolūks ir pacelties pāri fiziskajai 1 procenta pasaulei un atrast augstāku patiesību; un tā arī ir šīs grāmatas tēma.)

Vai jums jau sāk veidoties priekšstats? Laipni lūgti tumsas un nekārtības pasaulē!

Tumsas maldinājums

Kaut gan mēs maldāmies fiziskās pasaules tumsībā un juceklī, mēs tomēr varam gūt iedrošinājumu, jo Gaisma vēl aizvien ir šeit! Pat tad, ja jūs apsedzat lampu ar vairākiem auduma gabaliem, līdz istaba kļūst pavisam tumša, lampa tomēr turpina spīdēt tikpat spoži. Gaismas spēkā nekas nav mainījies. Vienīgā pārmaiņa ir audums, kas apsedz gaismu. Bezgalīgās pasaules Gaisma darbojas tādā pašā veidā. Kabala māca mums, kā citu pēc citas noņemt auduma kārtas, lai no jauna saliktu Radīšanas kopējo attēlu un ienestu dzīvē aizvien vairāk Gaismas.

Ādams un atoms: partneri Radīšanā

Procesā, kura apraksts nav ietverams šīs grāmatas robežās, viens bezgalīgs Trauks sašķēlās divos atšķirīgos garīgās enerģijas spēkos. Vīrišķais princips, saukts par Ādamu, nošķīrās no sievišķā principa, saukta par Ievu.

Šie divi segmenti saplīsa neskaitāmos gabalos, radot vīriešu un sieviešu dvēseles. Mazākās dzirksteles radīja dzīvnieku valstību, bet pašas sīkākās izveidoja augu valstību līdz pat matērijas un enerģijas vissmalkākajām daļiņām. Tātad itin viss no atomiem līdz zebrām, no mikrobiem līdz mūziķiem ir šīs kosmiskās sašķelšanās rezultāts. Itin viss ir daļa no sākotnējā Trauka.

Ādams bija kļuvis par atomu. Vai, izsakoties precīzāk: Ādams kļuva par protonu atomā, bet Ieva par elektronu. Tie ir vīrišķās un sievišķās enerģijas principi, kas atdzīvina mūsu Visumu.

Ikviena cilvēka dvēsele bija daļa no pirmās, bezgalīgās, pirmatnējās Dvēseles, kas sadalījās un sašķēlās.

Tāpēc saskaņā ar Kabalu itin viss Visumā ir piepildīts ar Gaismas dzirksteli, ar dzīvības spēku. Vai tas nozīmē, ka pat nedzīviem priekšmetiem ir dvēsele? Vai akmenim ir dvēsele? Atbilde ir "jā"! Vienīgā atšķirība starp akmens dvēseli un rokzvaigznes dvēseli ir šāda: tām nav vienādi intensīva vēlme saņemt Gaismu.

Jo vairāk Gaismas kāda būtne vēlas un saņem, jo lielāks ir tās saprātīgums un pašapzināšanās. Cilvēkam ir lielāks saprātīgums un pašapzināšanās nekā skudrai, bet skudrai lielāks nekā akmenim.

Mijiedarbigās dvēseles

Tā kā Trauks saplīsa gabalos, katrai individuālajai dvēseles dzirkstelei tagad ir kāds, ar ko dalīties un mijiedarboties, lai īstenotu Gaismas radīšanas un fragmentu mīklas gabalu savienošanas procesu.

Beidzot jūs zināt, kas patiešām esat: jūs esat dzirkstele no sākotnējā saplīsušā Trauka. Tāpat kā jūsu labākais draugs un ļaunākais ienaidnieks. Tāpat kā augi jūsu dārzā.

Tagad jūs zināt arī to, ka jūsu būtība, īstais materiāls, no kā esat veidoti, ir vēlme. Jūs vēlaties Gaismu. Tas nozīmē, ka jūs vēlaties laimību, gudrību, izpriecas, piepildījumu, prāta mieru, labklājību un daudz prieka. Visi šie Gaismas elementi ir paslēpti, lai jūs varētu kļūt par tās izgaismošanas cēloni.

Pirms atklāsim, kā mēs kļūstam par savas Gaismas reālo cēloni, jāpiemin vēl viena svarīga Radīšanas fāze, jo tā skaidri pavēsta mums, kur atrodas Gaisma un kā tai piekļūt.

Dzemdību sāpes

Trauka saplīšanas brīdī desmit dimensijas piedzīvoja pēkšņu saraušanos, gatavojoties mūsu Visuma dzimšanai.

Sešas no desmit dimensijām iekļāvās vienā un kopā tiek sauktas par Augšējo pasauli.

Šī saraušanās saskaņā ar Kabalu ir iekodēta frāzē sešas radīšanas dienas. Kāpēc gan vispār visspēcīgam Radītājam būtu vajadzīgs kāds noteikts laika periods, lai radītu Visumu? Dievam vajadzētu spēt ar vienu rokas vēzienu izveidot Visumu par nanosekundi īsākā laikā.

Kabala tam piekrīt. Radīšanas sešām dienām nav nekā kopēja ar mums zināmo laika jēdzienu. Tas ir kodēts apzīmējums sešu dimensiju apvienošanai vienā dimensijā.

Zinātne cenšas panākt Kabalu

Divtūkstoš gadus pēc tam, kad senatnes kabalisti bija atklājuši, ka realitāte pastāv desmit dimensijās un sešas no tām ir saspiestas vienā, fiziķi nonāca pie tiem pašiem secinājumiem un radīja superstīgu teoriju.

Pēc šīs teorijas mūsu Visums ir veidots no sīkām, vibrējošām, stīgām līdzīgām cilpām. Dažādās stīgu vibrācijas ģenerē dažādas matērijas daļiņas.

Braiens Grīns, viens no vadošajiem stīgu teorijas izstrādātājiem, ir izklāstījis savu domu grāmatā "Elegantais Visums: superstīgas, slēptās dimensijas un galīgās teorijas meklējumi" "The Elegant Universe: Superstrings, Hidden Dimensions, and the Quest for the Ultimate Theory"):

"Tieši tāpat kā vijoles stīgas vibrācijas rada dažādas mūzikas notis, fundamentālās stīgas vibrācijas rada dažādus masas un spēka lādiņus. Saskaņā ar stīgu teoriju pastāv telpas papildu dimensijas, kas "jāsaritina" līdz loti mazam izmēram, lai tās atbilstu faktam, ka mēs nekad tās neesam redzējuši."

Kā izrādās, lai stīgu teorija būtu spēkā, ir nepieciešamas tieši desmit dimensijas. Turklāt zinātnieki uzskata, ka sešas no tām ir saspiestas un "saritinātas" vienā. Šie skaitļi ir identiski senatnes kabalistu minētajiem!

Dr. Mičio Kaku ir starptautiski atzīta autoritāte teorētiskajā fizikā un pazīstams superstīgu teorijas proponētājs. Savā grāmatā "Hipertelpa" ("Hyperspace") viņš raksta:

"Visums ir vibrējošu stigu simfonija. Kad stīgas pārvietojas desmit dimensiju laiktelpā, tās savērpj laiktelpu tieši tā, kā to paredzējusi vispārējā relativitāte… Lielā sprādziena laikā sešas no desmit dimensijām tika "saritinātas" (vai saspiestas) mazā lodē, bet pārējās četras eksplozijā izpletās, dodot mums Visumu, ko spējam saskatīt."

Dr. Kaku paredzēja, kā šī jaunā (vai vecā) teorija varētu ietekmēt zinātnieku kopienu. "Tiem, kuri atbalsta ideju, ka Visums sākās desmit dimensijās, tā paver jaunu, pārsteidzošu apvārsni, elpu aizraujošu matemātiku fizikas pasaulē," viņš rakstīja. "Savukārt šīs idejas kritiķiem tā ir zinātniskā fantastika."

Dr. Kaku bija pārsteigts par intriģējošajām līdzībām Kabalas un superstīgu teorijas priekšstatos. Viņš atklāj:

"Tas ir patiešām neparasti fizikas un vienotā lauka teorijas maģiskie skaitji ir atrodami Kabalāl"

Praktiskā zinātne

Ko visas šīs intriģējošās zinātnes un Kabalas frāzes mums nozīmē praktiskā līmenī? Kā notikumi mūsu dzīvē ir saistīti ar sprādzienu, kas notika aptuveni pirms 15 miljardiem gadu? Kāpēc mums vispār būtu jāraizējas par to, cik Visumam ir dimensiju? Kāds tam sakars ar mūsu stresaino ikdienu? Daudzi rabīni, zinātnieki un pētnieki ir atzinuši, ka trīs teorijas Kabalas, Lielā sprādziena un superstīgu ir pārsteidzoši līdzīgas. Nu un tad? Kā tas attiecas uz mūsu bailēm, fobijām un nebeidzama piepildījuma vēlmi? Kā tas ir saistīts ar mūsu nebeidzamo tiekšanos pēc ilgstošas laimes?

Uz šiem jautājumiem ir atbildējis kabalists rabīns Ašlags. Viņš sintezēja intriģējošos zinātnes un Kabalas jēdzienus un izskaidroja to saistību ar cilvēku laimi.

Kā teikts iepriekš, sešas dimensijas, kas atrodas ārpus mūsu uztveres, kopā tiek sauktas par Augšējo pasauli. Augšējā pasaule ir tā pati 99 procentu pasaule, par kuru mēs runājām iepriekšējās nodaļās.

•  99 procentu pasaulei mēs pieskārāmies tajos retajos brīžos, kad piedzīvojam prāta skaidrību, pacilātību, mistisku nojautu, paplašinātu apziņu, sesto maņu vai atklāsmi un, piemēram, loterijas biļetē atzīmējam lielā laimesta numurus.

•  Kad Maikls Džordans, raidījis izšķirošo metienu, guva uzvaru NCAA Nacionālajā čempionātā un aizsāka savu karjeru, viņa prieks nāca no 99 procentu pasaules.

•  Kad jūsu sirds dauzās kā traka un jūs pārņem kaisle, jo esat ieraudzījis savu dvēseles radinieku, jūs pieskaraties 99 procentu pasaulei.

•  Kad jūs guļat pludmalē, saule jūs silda un jums nav nekādu raižu, šis gandrīz pārdabiskais miers plūst no Augšējās pasaules.

•  Ikreiz, kad sajūtat prieku, laimi, apziņas skaidrību, iekšēju mieru, līksmu noskaņojumu un pārliecību, ka spējat pārvarēt jebkuras grūtības, jūs pieskaraties vienam no desmit sefirotu augstākajiem līmeņiem.

Šī ir pasaule, par kuru rakstīja Platons, mūžīgā ideju jeb formu pasaule, kas eksistē viņpus piecu maņu fiziskās pasaules. Visu laiku izcilākais zinātnieks sers Izaks Ņūtons apgalvoja, ka Platons šos jēdzienus ir aizguvis no Kabalas un izmantojis tos, lai veidotu savus uzskatus par realitāti. Vienā no teoloģiskajiem manuskriptiem Ņūtons rakstīja:

"Platons, ceļodams uz Ēģipti laikā, kad tur dzīvoja daudz jūdu, ieguva savus metafiziskos uzskatus par augstākajām būtnēm un visa esošā formālajiem cēloņiem, ko viņš sauc par idejām un ko Kabata sauc par sfirotām."

Kad paceļamies augšup un pieslēdzamies pie Augšējās pasaules, mēs radām savā dzīvē nepārtrauktas pozitīvas pārmaiņas. Atcerieties: ja pakustināt roku, kas rada ēnu uz sienas, ēna reaģē automātiski. Kad mēs "pakustinām" 99 procentu pasauli, mūsu 1 procenta pasaule seko šim piemēram.

Cik gan bieži mēs esam jautājuši, kur ir Dievs, kad Viņš mums visvairāk vajadzīgs?

Cik gan bieži mēs esam vaicājuši sev, kāpēc ir tik grūti saistīties ar Radītāju?

Pareizais veids, kā saistīties ar Radītāju un nodrošināt, lai mūsu lūg šanas tiek uzklausītas, ir prast pieslēgties Augšējai, 99 procentu pa saulei.

Nākamajās lappusēs jūs uzzināsiet, kā to paveikt.

Reaktivitātes teorija

"Ikviens domā par pasaules pārveidošanu,

bet neviens nedomā par sevis paša pārveidošanu."

Ļevs Tolstojs

Kad ieskatāmies 99 procentu pasaulē, mēs atklājam četras galvenās Gaismas īpašības, kuras esam mantojuši un kuras mums jāizpauž mūsu pasaulē, lai atbrīvotos no Kauna maizes.

Tās ir šādas:

•  būt cēlonim,

•  būt Radītājam,

•  spēt kontrolēt,

•  dalīties ar citiem.

Mūsu fiziskajā pasaulē šīs četras īpašības saplūst vienā. Mans tēvs kabalists rabīns Bergs cilvēka būtību raksturo ar vienu vienīgu trāpīgu vārdu: PROAKTĪVS'!

Arī visas Trauka proti, cilvēces, īpašības var izteikt ar vienu vienīgu vārdu:

Reaktīvs!

1 No ang|u proactive. Vārdu "proaktīvs" šeit varētu tulkot kā 'uz priekšu, progresējoši aktīvs; tāds, kas darbojas ar virzību uz priekšu' pretstatā "reaktīvs" 'atpakaļejoši aktīvs; tāds, kas darbojas ar virzību uz atpaka|u'. Tulk. piez.

Reaktīvs nozīmē

•  būt sekām,

•  būt radītam subjektam,

•  atrasties visu citu faktoru kontrolē,

•  saņemt.

Reaktīvās uzvedības definīcija

Reaktīvā uzvedība pamatojas uz cilvēku Vēlmi saņemt. Tā ir sākotnējā vēlme, kas tika radīta Bezgalīgajā pasaulē. Reaktīvā uzvedība ietver alkatību, savtību, savu iegribu apmierināšanu, dusmas, skaudību utt.

Reaktīvā uzvedība ir jebkura mūsu reakcija uz ārpasaules situācijām. Šī uzvedība var ietvert aizkaitinājumu, skaudību, lepnību, zemu pašcieņu, atriebību un nerimtīgu naidu.

Mirkli padomājiet par šīm reakcijām! Atcerieties brīžus, kad izjutāt šādas emocijas! Padomājiet par situācijām, kas lika rasties šādām jūtām!

Patiesībā 99 procenti mūsu uzvedības ir reaktīva rīcība. Tā tas ir iedibināts. Atcerieties: mūsu būtība ir vēlme saņemt piepildījumu.

Mūsu apziņa ir balstīta uz reaktīvām, impulsīvām un instinktīvām vēlmēm. Un, lai paceltos pāri šai apziņai, ir nepieciešams garīgi pārveidoties.

Tagad apskatīsim, kā Kabalas jēdzieni darbojas mūsu reālajā pasaulē.

Dzīves jēga

Trauka sūtība ir pārveidoties no reaktīva spēka par proaktīvu spēku. Tātad tas ir…

•  dzīves augstākais nolūks,

•  mūsu eksistences pamatojums,

•  mūsu dzīves jēga,

•  atpakaļceļš uz mājām,

•  nebeidzama piepildījuma ceļš,

•   noslēpums, kā atbrīvoties no Kauna maizes un izteikt mūsu dievišķo DNS,

•  īstā definīcija terminam garīgā pārveidošanās.

Tagad mēs esam atklājuši Kabalas ceturto principu:

Dzīves mērķis ir garīga pārveide no reaktīvas būtnes par proaktīvu būtni.

Reaktivitātes teorijas dekonstruēšana

•  Kad reaģējam uz jebkuru ārēju situāciju un notikumu mūsu dzīvē, mēs esam tikai sekas, nevis cēlonis; mēs esam reaktīvi, nevis proaktīvi.

•  Ja dzīvojam savu dzīvi bez personiskas izaugsmes vai būtības maiņas, mēs neradām sev jaunus garīgās esamības līmeņus.

•  Kad ļaujam ārējiem spēkiem ietekmēt mūsu jūtas pozitīvi vai negatīvi, mēs esam atdevuši kontroli

•  Kad mūsu uzvedība ir egocentriska vai centrēta uz sevi, mēs nevis dalāmies ar citiem, bet gan saņemam apmierinājumu savam ego.

Labi padomājiet par to, pirms lasāt nākamo lappusi!

Garīgais Lielais sprādziens

Ikreiz, kad reaģējam uz kādu notikumu vienalga, ar dusmām vai ar prieku, enerģija, ko sajūtam, ir tieša saikne ar 99 procentu pasauli. Tā ir Gaisma, ko Trauks sākotnēji saņēma Bezgalīgajā pasaulē. Šī Gaisma dod mums enerģijas lādiņu. Prieka pieplūdumu un gandarījuma sajūtu. Taču šī sākotnējā Gaismas kvēle radīja arī Kauna maizi! Trauks atraidīja Gaismu, jo tā tika saņemta reaktīvā veidā.

Ikreiz, kad rīkojamies reaktīvi, mēs noliedzam savu mantoto dievišķo dabu. Tad mūsu dvēsele atkārto sākotnējo Pretestības darbību un aptur Gaismas plūsmu. No jauna tiek izspēlēta Lielā sprādziena garīga versija. Metaloriski runājot: lampai tiek uzklāts vēl viens auduma gabals. Dzīve kļūst tumšāka. Un tad pamazām izgaist prieks. Pacilātība aiziet, un aizrautība pazūd. Tāpēc mēs jūtamies tik nomākti, kad savam dzīvesbiedram esam atbildējuši ar dusmu izvirdumu. Tāpēc mums ir tik slikti pēc narkotiku izraisītas eiforijas. Tāpēc mūsu prieks neapturami noplok pēc jauna auto vai apģērba nopirkšanas. Gandarījums vai prieks, ko sajūtām, nebija radies no mūsu pašu proaktīvajām darbībām. Par piepildījumu atbildīgs bija kāds ārējs faktors.

Situācijā, kad kāds izsaka mums komplimentu un tas liek mums justies labāk, cēlonis ir šis cits cilvēks, mēs esam tikai sekas. Mūsu laime būs īslaicīga. Mūsu dvēsele ir spiesta atkārtot Pretestības darbību un izslēgt Gaismu, lai novērstu Kauna maizi. Gala rezultāts ir tumsa.

Garīgā alternativa

Ir kāda iespēja, kā mēs varam novērst "garīgos Lielos sprādzienus" šajā pasaulē. Tā ir Pretestības proaktīva izmantošana, un tā nozīmē brīvprātīgu visu mūsu reaktīvo impulsu apturēšanu.

Kaut gan šo darbību var raksturot vienā īsā teikumā, tās īstenošanai nepieciešams gandrīz pārcilvēcisks gribasspēks un sevis ierobežošana. Drīz vien mēs noskaidrosim, kāpēc to ir vieglāk pateikt, nekā izdarīt. Bet vispirms izpildiet nākamo vingrinājumu, lai padziļinātu savu izpratni par Pretestību un uzzinātu, ko īsti nozīmē pārveidošanās.

Viktorīna par 100 000 dolāriem

Scenārijs nr. 1. Kādā birojā uz galda atrodas naudas zīmes kopā 100 000 dolāru. Telpā ienāk vīrietis un ierauga naudu. Viņš pārliecinās, ka tuvumā neviena nav, tad paņem naudu un aizskrien prom kā laupītājs.

Scenārijs nr. 2. Telpā ienāk vīrietis un ierauga naudu. Viņš sāk trīcēt bailēs, tikai iedomājoties vien par tik lielu naudas summu, viņam nekad nepietiktu drosmes to paņemt. Vīrietis izskrien no ēkas kā pārbijies trusītis.

Scenārijs nr. 3. Telpā ienāk vīrietis un ierauga naudu. Viņš pārbauda, vai neviens viņu nenovēro, tad savāc naudu un grasās bēgt prom. Tomēr vīrietis apstājas. Mirkli viņš svārstās pārdomās, bet tad noliek naudu atpakaļ uz galda.

Scenārijs nr. 4. Telpā ienāk vīrietis un ierauga naudu. Viņš to paņem un ieliek savā koferī, tad aizslēdz koferi un nodod to varas iestādē drošai uzglabāšanai. Bet uz galda vīrietis atstāj zīmīti, kurā rakstīts, ka naudas īpašniekam jāsazinās ar viņu un viņš nosūtīs šo cilvēku uz iestādi, kurā glabājas nauda.

Kurš no šiem scenārijiem visspilgtāk atklāj garīgās Gaismas esamību mūsu pasaulē? Kurš no šiem cilvēkiem rada visvairāk garīgās Gaismas savā dzīvē? Ņemot vērā visu, ko esam apguvuši, aplūkosim katru scenāriju, lai noskaidrotu pareizo atbildi.

Scenārijs nr. 1. Šajā gadījumā vīrieti vada viņa reaktīvā, instinktīvā Vēlme saņemt, tā liek viņam ņemt naudu un bēgt. Reaktīva uzvedība nerada nekādu Gaismu.

Scenārijs nr. 2. Šis vīrietis tikai reaģē uz instinktīvo vēlmi baidīties pat no domas par naudas nozagšanu. Reaģēšana uz dabisko instinktu nerada nekādu Gaismu. Šis cilvēks ieiet ēkā un iziet no tās bez pārmaiņām savā dabā.

Scenārijs nr. 3. Sākumā vīrietis reaģē uz vēlmi nozagt naudu, bet tad aptur savu reakciju. Viņš proaktīvi atslēdz to. Rīkojoties pretēji savam sākotnējam instinktam, vīrietis pārveido savu dabu un atdod naudu. Viņa pāreja no reaktīvās uz proaktīvu rīcību rada garīgu Gaismu.

Scenārijs nr. 4. Šis vīrietis vienkārši reaģē uz savu instinktīvo vēlmi rīkoties pareizi. Viņš jau bija proaktīvā apziņas stāvoklī attiecībā uz naudas nozagšanu, tāpēc viņa dabā nenotiek nekādas pārmaiņas. Vīrietis paliek nemainīgs visā situācijas norisē. Saskaņā ar Kabalu šāda uzvedība nerada papildu Gaismu cilvēka dzīvē. Tomēr godprātīgs cilvēks šajā scenārijā var radīt Gaismu. Pēc naudas atdošanas viņš nedrīkst reaģēt uz savu ego, kas stāsta, cik labs un tikumīgs viņš ir bijis. Cilvēkam ir jāpretojas Vēlmei saņemt šajā gadījumā tā ir vēlme saņemt uzslavu par labu rīcību. Viņam jāsaprot, ka patiesā Gaismas radīšana ir nevis fiziskā rīcība naudas atdošana, bet gan sava labā darba neizpaušana un atteikšanās no sevis slavēšanas.

Vienmēr atcerieties, ka mūsu pozitīvās īpašības neieslēdz Gaismas slēdzi. Gaisma ieslēdzas tikai tad, kad mēs identificējam, izskaužam un pārveidojam mūsu reaktīvās negatīvās īpašības. Un tieši mūsu dabas pārmaiņu apmērs nosaka mūsu piepildījuma mēru.

Lielveikala rinda dzīvē

Nākamreiz, kad jums nākas stāvēt garā rindā pie bankomāta, satiksmes sastrēgumā vai pie lielveikala kases, pretojieties savai vēlmei reaģēt. Nekrītiet izmisumā. Nekļūstiet nepacietīgs. Nesāciet niknoties. Šī rinda eksistē tāpēc, lai pārbaudītu jūs un dotu jums iespēju reaģēt. Ja jūs patiešām reaģējat, situācija kontrolē jūs. Situācija kļūst par cēloni, bet jūs par sekām.

Vienmēr atcerieties: iemesls, kāpēc nevajag reaģēt uz garo rindu lielveikalā, trako šoferi, kurš izskrien jums tieši priekšā uz šosejas, vai svaini, kurš jūs kaitina līdz ārprātam, nekādā ziņā nav saistīts ar pieklājīgu uzvedību. Tāpat tas nav saistīts ar pareizajiem morāles, ētikas vai altruisma principiem. Tas attiecas tikai uz jums. Padomājiet: "Kāds man no tā labums?"

Runa nav par morāli

Atskatoties vēsturē, varam konstatēt, ka morāle un ētika nekad nav bijušas par cēloni mieram un vienotībai. Morāle varbūt ir cildena parādība, bet tā nespēj mainīt zvēra dabu. Tā nekad nav varējusi un arī nevarēs to izdarīt. Mēs esam ņēmēju suga, kas dzīvo saskaņā ar frāzi "Kāds man no tā labums?". Un tas ir pavisam normāli. Tāds bija Radītāja nolūks.

Cilvēkiem ir kaut kas jāsaņem, lai viņi sajustu motivāciju rīkoties. Pretestības nolūks ir vest jūs tuvāk Gaismai, lai jūs spētu saņemt. Tāpēc apturiet savu reaktīvo vēlmi nemitīgi domāt par sevi nevis tāpēc, ka tas ir labi no morāles viedokļa, bet gan tādēļ, ka šī pārmaiņa kalpos jūsu interesēs. Tas ir paradokss: kad jūs pārtraucat domāt par sevi un apturat savu saņemšanas māniju, tad Gaisma sāk domāt par jums un jūs varat saņemt itin visu, turklāt bez ballēm to visu zaudēti

Ikviens spēj radīt piepildījumu dzīvē, pārveidojot pats savu dabu. Kad pietiekami daudz cilvēku būs sevi pārveidojuši, pasauli pārplūdinās neiedomājams Gaismas spožums.

Pārveides brīdis

Mums katram dzīvē ir divas izvēles.

1.  Reaģēt uz situāciju. Šādā gadījumā mūsu dvēseles pretosies Gaismai, atstājot mūs 1 procenta pasaules tumsā.

2.   Proaktīvi pretoties vēlmei reaģēt, tādējādi pieslēdzoties 99 procentu pasaulei.

Izvēle nr. 2 atbrīvo mūs no Kauna maizes, attīrot ceļu Gaismai, lai tā piepilda mūsu dzīvi. Citādi izsakoties: tajā mirklī, kad pretojamies kādai reakcijai, mēs jau esam pārveidojuši kādu konkrētu savas patības aspektu un tieši tāds ir mūsu esamības mērķis. Mēs automātiski pieslēdzamies 99 procentu pasaulei, un sāk starot Gaisma.

Tātad Kabalas piektais garīgais princips ir šāds:

Mūsu pārveides brīdī mēs nodibinām kontaktu ar 99 procentu pasauli!

Pārveides formula

Lūk, kā reaktīvu attieksmi pārveidot par proaktīvu rīcību.

1.  Rodas šķērslis.

2.  Apzinieties, ka īstais ienaidnieks ir jūsu reakcija, nevis šķērslis.

3. Apturiet savu reaktīvo sistēmu, lai ļautu ieplūst Gaismai.

4.  Izpaudiet savu proaktīvo dabu.

Pārveide notiek trešā un ceturtā soļa laikā. Tad jūs saistāt savu dvēseli ar Gaismas mirdzošo dimensiju ar 99 procentu pasauli.

Pārveides formulas pielietošana

Izanalizējiet šādu reālās dzīves situāciju un vērojiet, kā darbojas formula.

1.  RODAS ŠĶĒRSLIS

Jūsu draugs dusmās sāk kliegt uz jums.

2.  JŪSU EMOCIONĀLĀ REAKCIJA

Jūs esat nepatīkami pārsteigts, dusmīgs, aizvainots.

3.  JŪSU FIZISKĀ REAKCIJA

Arī jūs sākat kliegt un pēc tam mēnešiem ilgi nerunājat ar draugu.

Pārveides formulas analīze

1.  RODAS ŠĶĒRSLIS.

Jūsu draugs dusmās sāk kliegt uz jums.

2.  APZINIETIES, KA ĪSTAIS IENAIDNIEKS IR JŪSU REAKCIJA.

īstais ienaidnieks ir jūsu sajūtas nepatīkams pārsteigums, dusmas un aizvainojums -, nevis jūsu draugs.

3.  APTURIET SAVU REAKTĪVO SISTĒMU, LAI ĻAUTU PLŪST GAISMAI.

Atbrīvojieties no visām savām emocionālajām reakcijām. Nekliedziet un nepārtrauciet draudzību, bet pieņemiet notiekošo. Pat ja jūs neesat vainīgs, vienkārši jaujiet savam draugam izkliegt dusmas. Nav svarīgi, kuram ir taisnība un kurš ir vainīgs. Svarīgs ir jūsu lēmums nereaģēt.

4.  IZPAUDIET SAVU PROAKTĪVO DABU.

Tagad jūs esat nodibinājis kontaktu ar 99 procentu pasauli. Emocijas, ko jūs jūtat pašlaik, ir Gaismas radītas, un tādas būs arī visas turpmākās emocijas. Jums automātiski radīsies pozitīvas jūtas, un jūs rīkosieties labvēlīgi. Jūs redzēsiet pārsteidzošu pozitīvu izmaiņu situācijā, kurā bijāt iekļuvis, un jūsu draugs reaģēs tā, kā vēl nekad to nav darījis. Vai arī atklāsies kāda būtiska patiesība par jūsu attiecībām.

Pārāk bieži mēs koncentrējam uzmanību uz ārējiem apstākļiem. Mīļotais cilvēks sāpina mūs. Biznesa darījums neizdodas. Mēs nepiekrītam tuva cilvēka viedoklim. Kāds mūs aizvaino. Kolēģis saņem paaugstinājumu, ko nebija pelnījis. Draugs rīkojas nodevīgi. Dažnedažādi ārējie notikumi nepārtraukti izraisa dažādas mūsu reakcijas. Bet nereaģējiet! Tā vietā izmēģiniet pārveides formulu. Jūs redzēsiet sāks notikt īsti brīnumi.

Vissenākā spēle

Iztēlojieties 18 cilvēkus, kas sapulcējušies beisbola laukumā! Viņi visi ir apveltīti ar sportista talantu un var spēlēt tikpat labi kā Džo Dimadžo, "Mazulis" Rūts, Sendijs Kufaksa vai Alekss Rodrigess. Viņiem visiem tiek izsniegts spēles aprīkojums (nūjas, bumbas, cimdi) un norādītas bāzes. Mēs pieliksim klāt arī paciņu košļājamās gumijas.

Bet iedomājieties, ka viņiem trūkst viena būtiska faktora, viņiem nav spēles noteikumu. Šie 18 cilvēki nekad nav dzirdējuši par beisbolu, un viņiem nav absolūti nekāda priekšstata par šo spēli. Kas notiktu, ja šiem spēlētājiem liktu piedalīties spēlē, ko sauc par beisbolu, un neļautu viņiem atstāt laukumu tik ilgi, līdz viņi būtu spējīgi startēt Pasaules čempionātā?

Vai varat iedomāties haosu, kas sāktos spēles laukumā? Tur būtu kautiņi, strīdi, neziņa. Daži izstātos no spēles, daži gribētu radīt paši savus noteikumus. Lai gan šie spēlētāji ir apveltīti ar beisbola zvaigžņu talantu, viņi spētu radīt tikai elles nekārtību.

Saskaņā ar Kabalu nav svarīgi, cik daudz talanta mums piemīt. Bez spēles noteikumiem var pastāvēt tikai haoss. Un tagad mēs varam sākt runāt par spēli, kas ir daudz senāka par beisbolu un daudz noslēpumaināka par to. Šīs vissarežģītākās spēles noteikumi tika pierakstīti senā kabalistu manuskriptā aptuveni pirms 2000 gadiem. Šo grāmatu sauc "Zohar". un tajā ir ietverti visi garīgie noslēpumi, kas kontrolē dzīves spēli.

Saskaņā ar "Zohar" gudrību katrs no mums ir potenciāls "Mazulītis" Rūts dzīves spēlē. Katrs no mums ir piedzimis ar milzīgu talantu. Taču vairākumam no mums šis talants paliek neatklāts jo mēs spēlējam spēli, īsti nezinot, kā tā jāspēlē. Un kāds ir rezultāts? Mēs cīnāmies, mēs strīdamies, mēs piedzīvojam vilšanos, mēs izgudrojam jaunas spēles un spēlējam pēc saviem noteikumiem dienu no dienas. Taču negūstām nekādu labumu.

Kabala atklāj mums spēles noteikumus, bet neuzliek nekādus ierobežojumus mūsu uztverei un sajūtām. Tā piedāvā universālu garīgu likumu kopu, kas atbrīvo cilvēku un dod spēku gan miesai, gan dvēselei. Šie likumi ir 13 Kabalas principi.

Acu apsējs

Pirms mēģinām izprast Kabalas garīgos principus dziļākā līmenī, mums ir jāpārvar kāds šķērslis. Talantīgajiem cilvēkiem beisbola laukumā tagad ir noteikumu kodekss, taču viņiem ir uzlikti acu apsēji. Kaut gan spēlētāji zina noteikumus, viņi neredz. Tātad mums vēl aizvien ir haoss!

Saskaņā ar Kabalu katrs no mums ienāk šajā pasaulē ar acu apsēju. Pirms turpinām apgūt dzīves spēles noteikumus un sākam pielietot tos praktiski, mums vispirms ir jānoņem acu apsējs un jānoskaidro visai būtisks jautājums: "Kas ir mūsu pretinieks dzīves spēlē?"

Pretizlūkošana

Kāpēc cilvēka daba ir tendēta uz pašiznīcinošu uzvedību? Kāpēc mēs apzināti veicam darbības, kuras ir kaitīgas mums pašiem, pat tad, ja patiesībā nemaz negribam tā rīkoties? Kāpēc mēs atsakāmies no tā, kas mums nāktu par labu, un izvēlamies slikto? Kāpēc alkatība ir valdzinošāka un patīkamāka nekā devība? Kāpēc ir tik viegli pierast pie visa, kas slikts? Kāpēc ir tik grūti izveidot labus paradumus? Ir tik viegli "iemīlēties" šokolādes desertā jau no pirmā kumosa, taču ir gandrīz neiespējami pierast pie tvaicētiem brokoļiem pat tad, ja tos regulāri ēdat jau vairākus gadus.

Dusmas, bailes, greizsirdība, slinkums visas negatīvās un destruktīvās uzvedības iezīmes ir līdzīgas gravitācijas spēkam. Lai cik izmisīgi mēs censtos palēkties desmit pēdu augstumā, mēs tomēr nespējam to izdarīt. Negatīvisms, kas katrā cilvēkā ir ielikts jau no dabas, nepārtraukti velk mūs lejup. Šķiet, ka gravitācija neattiecas uz labajiem paradumiem un pozitīvajām rakstura īpašībām. Ikreiz, kad saskaramies ar nepierasti labvēlīgu rīcību, mūs vada atgrūšanās spēks. Mūsos mīt tāds kā pretizlūkošanas dienests, kas nepārtraukti sabotē visus mūsu centienus mainīt dzīvi uz labo pusi.

CETURTĀ DAĻA. SPĒLE, MŪSU PRETINIEKS UN PĀRVEIDES MĀKSLA

Cita balss

Jūs jau zināt, kā tas notiek. Ar visdziļāko pārliecību jūs apsolāt sev, ka no rītdienas sāksiet ievērot diētu un veselīgu dzīvesveidu. Bet, kad pienāk rītdiena kopā ar siera picu, no nekurienes parādās kāda balss un sāk runāt. Šī balss pārliecina jūs sākt veselīgo dzīvesveidu nākamajā rītdienā. Šķiet, jūs esat ieprogrammēts neveiksmei attiecībā uz savas dzīves kvalitātes uzlabošanu.

Bet mēs taču esam nākuši šajā pasaulē tikai tādēļ, lai mainītu savu dabu! Tāds darījums tika noslēgts Bezgalīgajā pasaulē. Mēs, Trauks, vairs nesaņemsim patiesu un ilgstošu piepildījumu, ja neatbrīvosimies no Kauna maizes, ja nepārveidosim savu reaktīvo dabu par proaktīvu rīcību. Šis uzdevums ir ārkārtīgi grūts. Būtībā tas ir gandrīz neīstenojams. Kāpēc cilvēku daba ir tik ļoti tendēta uz negatīvo?

Kāpēc reaktīva atbilde neprasa gandrīz nekādu piepūli, bet proaktīva rīcība ir teju vai neiespējama?

Pretinieks

Reāla pārmaiņa ir tik grūti īstenojama tāpēc, ka kā jau jebkurā spēlē arī dzīves spēlē mēs satiekamies ar pretinieku, kurš nemitīgi cenšas ietekmēt un kontrolēt mūsu uzvedību un kaitēt mums.

Lūk, ko mēs jau zinām: tā kā Trauks mantoja Dieva DNS, tas gribēja iegūt Gaismu un būt par sava piepildījuma cēloni. Viens veids, kā gūt vēl dziļāku izpratni par šo koncepciju, ir apskatīt spēles objektu.

Jebkurās sporta sacensībās galvenais mērķis ir gūt uzvaru. Nav svarīgi, vai mēs runājam par Losandželosas Lakers, Čikāgas Cubs, Maiami Dolphins, Ņujorkas Rangers vai kādu necilu Mazās līgas komandu. Jebkurš spēlētājs grib gūt uzvaru.

Bet vai tas ir īstais mērķis?

Pieņemsim, ka kabalists noskaitīja buramvārdus, kas ļāva jūsu komandai gūt uzvaras visās spēlēs. Lai kā risinātos spēle, jūs vienmēr uzvarējāt. Spēli pēc spēles. Sezonu pēc sezonas. Rezultāts vienmēr bija iepriekš noteikts jūs guvāt savu garantēto uzvaru.

Kā gan tas būtu īstenībā? Jūs ātri vien atklātu, ka spēle ir kļuvusi ļoti, ļoti garlaicīga. Būtu zudis stimuls.

Tātad vai mēs vēl joprojām varam apgalvot, ka uzvara ir galvenais mērķis? Patiesībā spēlē mūs saista risks, izaicinājums un pat zaudējuma iespējamība. Spēli interesantu padara mūsu spēju pārbaude, nevis uzvara.

Izpratni par uzvaras esamību un jēgu rada cīņā ar pretinieku piedzīvots zaudējums.

Kā pietrūka

Bezgalīgajā pasaulē mums bija viss, izņemot vienu: spēju nopelnīt piepildījumu un būt par cēloni piepildījumam, ko dāvā Gaisma. Tātad mēs atraidījām Gaismu, lai kļūtu tai līdzīgi lai mēs paši kļūtu par sava piepildījuma radītājiem.

Mēs vēlējāmies saņemt iespēju spēlēt Radīšanas spēli patstāvīgi: pieņemt risku un izaicinājumu, zaudēt sezonu pēc sezonas, mūžu pēc mūža, lai tikai varētu vienreiz uzvarēt un atgriezties mājās ar trofeju. Tikai tad mēs iepazītu īsto gandarījuma un laimes sajūtu. Tikai tad mēs varētu būtiski palielināt savu spēju būt proaktīviem. Nepārbaudījusi mūs līdz visaugstākajai iespējamai pakāpei, dievišķā proaktīvā sēkla mūsos nekad pilnībā neuzplauks.

Tas ir kā savdabīgās garīgā sporta olimpiskajās spēlēs mums ir garīgi un emocionāli jātrenējas, lai mūsu dievišķā daba varētu attīstīties un izpausties. Šis treniņš apmierina mūsu vajadzību likvidēt Kauna maizi un radīt Gaismu savā dzīvē.

Kompānija

Kāds vīrs no maza, necila uzņēmuma izveido milzīgu, vairākus miljonus vērtu kompāniju. Nostrādājis 25 gadus ģenerāldirektora postenī, viņš nolemj kļūt par valdes priekšsēdētāju tas vairāk ir godpilns amats, nesaistīts ar smagu ikdienas darbu.

Tā kā viņa meita ir apveltīta ar vadītājas talantu, šis vīrietis vēlas dāvāt savai meitai 50 procentus no kompānijas īpašumtiesībām un ģenerāldirektores posteni. Bet šāds dāvinājums meitai rada problēmu. Kompānija taču tika radīta ar viņas tēva nevis viņas pašas asinīm, sviedriem un asarām, un, kaut gan tēvs vēlas piešķirt meitai atbildīgo amatu, patiesas mīlestības, apbrīna un cieņas vadīts, jaunā sieviete jūtas tā, it kā būtu saņēmusi bezmaksas preci.

Meita labprāt gribētu 50 procentus no kompānijas īpašumtiesībām un ģenerāldirektores amatu, bet tie būtu jāsaņem atbilstošos apstākjos. Sieviete izdomā savu plānu viņa nolemj pieteikties darbā tēva vadītās kompānijas noliktavā. Milzīgajā kompānijā strādā tūkstošiem cilvēku, tāpēc neviens nezina, ka viņa ir pašreizējā ģenerāldirektora meita. Nostrādājusi noliktavā vairākus mēnešus, jaunā sieviete tiek paaugstināta amatā. Viņa turpina čakli strādāt daudzus gadus, viņa iegulda darbā visu savu gribasspēku un apņēmību, pamazām apgūst specifiskās zināšanas, kas nepieciešamas tieši šajā kompānijā, un kāpj augšup pa karjeras panākumu kāpnēm. Visbeidzot šī sieviete sasniedz augstāko vadības līmeni un kļūst par kompānijas prezidenti un ģenerāldirektori.

Kas, jūsuprāt, būtu labāk: mantot savu vecāku uzņēmuma īpašumtiesības vai pašam saviem spēkiem nokļūt šī uzņēmuma virsotnē?

Piemērā minētā sieviete uzskatīja, ka viņa nav pelnījusi saņemt tēva kompānijas īpašumtiesības, kamēr nav pierādījusi savas spējas un nopelnījusi šo dāvanu.

Meita apzinājās, ka, nonākusi vadītāja amatā pati saviem spēkiem, viņa varēs pilnīgāk izbaudīt visu, ko tēvs bija paredzējis viņai dāvāt. Un šī brīnišķīgā sajūta patiesībā arī bija tas, ko tēvs vēlējās sniegt savai meitai.

Ir svarīgi saprast, ka nevienā brīdī, kamēr meita kāpa augšup pa karjeras kāpnēm, tēvs nedrīkstēja iejaukties. Ja jaunā sieviete būtu piedzīvojusi grūtības vai neveiksmi vai pat tiktu atlaista, tēvam tik un tā būtu jāļauj viņai pašai tikt ar visu galā.

Milzīgās kompānijas ģenerāldirektors ticēja savai meitai. Viņš pats taču bija uzaudzinājis šo apņēmīgo sievieti un zināja, ka viņa ir apveltīta ar kompānijas vadītājam nepieciešamajām rakstura īpašībām. Tēvs bija pārliecināts: ja meita tiks līdz virsotnei pati saviem spēkiem, viņa piedzīvos un izbaudīs to lielisko piepildījuma sajūtu, ko rada uzņēmuma īpašnieka statuss.

Šajā piemērā minētā sieviete ir metafora mums Traukam, savukārt tēvs ir metafora Gaismai. Traukam ir nepieciešams izpaust savu proaktīvo dabu, lai atbrīvotos no Kauna maizes. Taču, lai mēs spētu būt proaktīvi, mums vispirms ir jābūt reaktīviem; lai mēs būtu reaktīvi, mums ir nepieciešams izaicinājums, un, lai pārveide no reaktīvā uz proaktīvo būtu jēgpilna, mums ir nepieciešams spēcīgs pretinieks.

Kas ir mūsu pretinieks?

Iekšējā cīņa

Pirms diviem tūkstošiem gadu "Zohar" atklāja Pretinieku. Šī Kabalas gudrību grāmata identificēja arī dažādos paņēmienus, ieročus un stratēģijas, ko viņš izmanto. Pretinieks ir neredzamais cēlonis haosam fiziskajā pasaulē un cilvēku apziņā. Viņš ir balss, kas čukst: "Apēd šo kūku tagad! Diētu varēsi sākt rītdien." Pretinieks izraisa izmisumu, pesimismu, bailes, satraukumu, šaubas un nedrošību. Viņš veicina arī pārmērīgu pašapziņu, nežēlību, alkatību, greizsirdību, skaudību, dusmas un atriebības vēlmi.

Pretinieks ir balss, kas saka: "Ej un izdari to!" kaut gan mēs skaidri zinām, ka tas nebūtu jādara. Pretinieks ir balss, kas saka: "Nenodarbojies ar to!" kaut gan mēs skaidri zinām, ka mums tā būtu jārīkojas. Un tas ir vissliktākais -, pat ja mēs gribam izmantot Pretestību savā dzīvē un apturēt reaktīvo uzvedību, Pretinieks allaž viltīgi pierunā mūs rīkoties pretēji.

Lūk, piemēri Pretinieka rīcībai.

•  Jūs apņematies ēst tikai veselīgus pārtikas produktus, bet tajā brīdī, kad ieraugāt kārdinošu šokolādes kūciņu. Pretinieks pierunā jūs atlikt diētas ievērošanu uz vēl vienu dienu.

•  Jūs apsolāt veltīt vairāk laika savai ģimenei, bet Pretinieks liek jums nostrādāt 60 stundas garu darba nedēļu.

•  Jūs braucat ar auto un pamanāt, ka kādam gājējam ir nepieciešama palīdzība. Jūsu sākotnējā doma ir apstāties un palīdzēt, bet Pretinieks pārliecina jūs, ka gan jau to izdarīs kāds cits. Jūs steidzīgi turpināt ceļu, un Pretinieks tikmēr racionāli argumentē jūsu neizpalīdzīgo rīcību.

Jūs nolemjat katru mēnesi iekrāt nelielu naudas summu, lai beidzot varētu nopirkt jaunu datoru, bet Pretinieks katru mēnesi pārliecina jūs vieglprātīgi iztērēt iekrāto, turklāt viņš atrod racionālu pamatojumu katram jūsu neapdomīgajam solim.

Jūs ieejat veselīgas pārtikas veikalā un iztērējat žūksni naudas par dažādiem vitamīniem, jo esat nolēmis ievērot ārsta ieteikumus. Taču pēc sešiem mēnešiem vitamīnu pudelītes, pustukšas un aizmirstas, vēl joprojām stāv virtuves skapītī. Nākamajā gadā atkal notiek tieši tas pats. Šoreiz jūs cieši apsolāt sev, ka rīkosieties pareizi, tomēr atkal iejaucas Pretinieks.

Tuvs draugs uztic jums personisku noslēpumu. Jūs apsolāt draugam (un pats sev) nevienam to neizpaust. Pēc pāris dienām Pretinieks burtiski izvilina drauga noslēpumu no jūsu mutes, kad tērzējat ar nejauši sastaptu paziņu. Jūs pavisam skaidri apzināties, ka laužat draugam doto norunu, bet šī apziņa tomēr neattur jūs no nepareizās rīcības.

Kāds jūsu labs draugs pārceļas uz skaistāku māju vai iegādājas slavena zīmola apģērbu, vai brauc jaunā, superātrā automašīnā. Jūs sakāt sev, ka jums taču ir jāpriecājas par drauga veiksmi, bet jūsu prātu tomēr nomāc skaudība un greizsirdība. Niknums un prieks cīnās savā starpā, lai gūtu kontroli pār jūsu emocijām.

Senais naidnieks

Gadsimtu gaitā reliģiozi cilvēki, filozofi un dzejnieki ir saukuši Pretinieku dažādos vārdos: Lucifers, Belcebuls, Sātans, misters Haids, Ļaunuma tendence, Tumšā puse, Tumsas kungs, Zvērs un Ļaunā Rietumu ragana.

Senatnes kabalisti sacīja: lai kādā vārdā jūs izvēlētos viņu saukt, Pretinieks ir reāls. Ļoti reāls. Kaut gan jūs nevarat Pretinieku saskatīt ar savām acīm, viņš ir tikpat reāls kā neredzamie atomi gaisā un tikpat visuresošs un ietekmīgs kā neredzamais gravitācijas spēks. Viņa īstais vārds aramiešu valodā, kā atklāj senie kabalisti, ir fb^. Tulkojumā tas nozīmē 'sātans'.

Kabalas sātans nav ragainais, sarkanā tērpā ģērbtais dēmons, kurš rokās tur baismīgas dakšas. Šāds māņticības radīts tēls tikai vēl vairāk apslēpj Pretinieka patieso nolūku un identitāti. Patiesībā "Pretinieks" ir šifra vārds, ar kuru tiek apzīmēts mūsu pašu ego. Un mūsu ego ietver ikvienu reaktīvās uzvedības formu.

Kabala saka, ka Pretinieks ir vislielākais burvestību meistars. Viņa krāpšanas talantu vienā vienīgā teikumā precīzi raksturojis Kristofers Makkerijs lieliskajā filmā "Parastie aizdomās turētie" "The Usual Suspects"):

"Vislielākais triks, ko sātans jelkad paveicis, ir šāds: viņš pārliecināja pasauli par savu neesamību!"

Viņš ir reāls!

Te nu tas ir pateikts, skaidri un vienkārši. Pretinieks ir reāls viņš pastāv kā cilvēku ego. Turklāt Pretinieks darbojas tik veikli, ka mēs esam aizmirsuši un pazaudējuši saikni ar savu patieso patību ar dvēseli. Mūs vada un pārvalda ego kaprīzes, un mēs nemaz neaptveram, ka Pretinieks mūs nemitīgi uzvar un nepārtraukti ar mums spēlējas.

Mēs strādājam 7 dienas nedēļā 24 stundas diennaktī tikai tādēļ, lai izpildītu ikvienu ego vēlmi, un nemaz nepadomājam, cik seklas vai pašdestruktīvas ir šīs vēlmes. Tas tā ir tādēļ, ka Pretinieks mūs kontrolē 99,999 procentus no visa laika.

Pretinieks ir mūs apmuļķojis, lai mēs ticētu, ka esam ārēju spēku un citu cilvēku rīcības upuri. Viņš ir pārliecinājis mūs, ka mūsu ienaidnieks ir kāds cits, nevis mūsu pašu reaktīvā daba. Pretinieks visu laiku slēpjas mūsu prāta ēnā, tādēļ mēs nemaz nezinām, ka viņš eksistē. Viņš "uzpūš" mūsu ego, lai mēs domātu, ka esam lieliski un paši kontrolējam savu dzīvi. Turklāt arī visas šaubas, kas mums rodas par Pretinieka eksistenci, ir radījis pats Pretinieks.

Vissvarīgākais ir tas, ka Pretinieks ne|auj mums ieraudzīt mūsu pašu dievišķo dabu, un tāpēc mēs neaptveram savas eksistences nolūku šajā dzīvē. Padomājiet par to! Cik daudzi no jūsu draugiem un paziņām katru dienu ielūkojas sevī, cenšoties iznīdēt savas negatīvās reaktīvās īpašības? Bet tas taču ir cilvēku eksistences īstenais nolūks!

Un, ja jums vēl aizvien ir grūti noticēt visam teiktajam, tad varat pieskaitīt kārtējo punktu par labu Pretiniekam.

Musu DNS mainīšana

Vēlme saņemt piesaista gan enerģiju, gan materiālus un garīgus labumus, kuri nepieciešami mums pašiem vai arī kuros mēs dalāmies ar citiem. Taču Pretinieks mūsu dabiskajai Vēlmei saņemt pievienoja vēl vienu elementu. Mūsu garīgais DNS tika pārmainīts, t.i., cilvēka genomam tika pievienoti pāris burti. Šie pievienotie ģenētiskie burti ir

t.i.k.a.i. p.r.i.e.k.š. s.e.v.i.s.

Tā cilvēki kļuva piesātināti ar Vēlmi saņemt tikai priekš sevis. Šis papildus piešķirtais "savtīguma gēns" ir Pretinieka "dāvana". Tas ir stimuls un motivējošais spēks, kas slēpjas aiz cilvēku reaktīvās dabas un neapdomīgās, straujās uzvedības. Un tieši "savtīguma gēns" padara mūsu pārveidošanos tik grūtu.

Vēlme saņem tikai priekš sevis neļauj mums dalīties ar citiem. Tāpat kā melnais caurums Visuma dzīlēs, šī vēlme aprij itin visu, kas atrodas tās tuvumā. Un pat garīgā Gaisma nespēj izvairīties no vēlmes spēka.

Atšķirība starp Vēlmi saņemt un Vēlmi saņemt tikai priekš sevis

Vēlme saņemt darbojas ikreiz, kad mēs redzam kāda cita cilvēka garīgu vai materiālu labumu, un mūsos pamostas vēlme iegūt tādu pašu labumu. Tad mēs sākam rīkoties un iegūstam to. Jauki. Nav nekādu problēmu.

Savukārt Vēlme saņemt tikai priekš sevis darbojas ikreiz, kad iegādājamies materiālu labumu, piemēram, automašīnu vai jaunu modes mākslinieka šūtu tērpu, taču tik un tā apskaužam savu kaimiņu, jo viņš ir nopircis tādu pašu mantu, kaut gan tā nekādā veidā nemazina mūsu labumu. Citiem vārdiem sakot: mums šķiet, ka šī manta drīkst piederēt tikai mums un nevienam citam.

Mūsu Pretinieks manipulē ar mums un dažādos veidos kontrolē mūsu Vēlmi saņemt tikai priekš sevis.

Kaujas lauki

"Mēs iegūstam pierādījumus, ka Visumā eksistē kāds motivējošs vai kontrolējošs Spēks, kam ir zināma līdzība ar mūsu apziņu."

Sers Džeimss Džīnss, fiziķis

Cīņa ar Pretinieku norisinās jau ilgu laiku, taču tā notiek ļoti tumšā, nezināmā teritorijā, ko sauc par cilvēka apziņu. Pirms mēs varam patiesi izprast šīs cīņas nozīmi, mums ir jāsaprot, kas īsti ir apziņa.

Pieņemsim, ka primitīvs iezemietis bez jebkādām zināšanām par mūsdienu pasauli iziet ārpus džungļiem. Viņš atrod radioaparātu, kas pārraida mūziku, un izbrīnā skatās uz to, domājot, ka mūzikas avots ir šī kaste. Viņš to atver un izrauj ārā tranzistoru. Mūzika pārstāj skanēt. Tas pārliecina iezemieti, ka radioaparāts patiešām bija mūzikas avots. Viņš iedomājas, ka ir nogalinājis nabaga radību. Savukārt mēs zinām, ka mūzikas avots ir raidstacija, kas pārraida radioviļņus no daudzu kilometru attāluma.

Kabala māca, ka mūsu domas nerodas no smadzeņu fiziskās matērijas, tāpat kā mūzika nerodas radioaparāta fiziskajā korpusā. Smadzenes ir kā antena, kas uztver signālu un tad pārraida to uz mūsu apziņu.

20. gs. 50. gados izcilais neiroķirurgs Vailders Penfīlds uzsāka plašus pētījumus, lai izskaidrotu apziņas un smadzeņu sadarbības fenomenu. Viņa mērķis bija atklāt, kā no smadzeņu fiziskās matērijas rodas apziņa. Pēc 40 gadus ilgas nogurdinošas izpētes Penfīlds atzina, ka nav guvis nekādus panākumus. Grāmatā "Apziņas noslēpums" ("Mystery of the Mind"; Princeton University Press, 1975), kurā detalizēti raksturoti visi viņa pētījumi, Penfīlds rakstījis: "Šķiet, ka apziņa strādā neatkarīgi no smadzenēm, gluži tāpat kā programmētājs strādā neatkarīgi no datora, kaut arī lielā mērā viņš tomēr ir atkarīgs no datora darbības. Bet kurš vai kas ir šis programmētājs?"

Cīņa par vietu reitinga tabulā

Saskaņā ar Kabalu divas kosmiskas raidstacijas Gaisma un Pretinieks sūta signālus uz mūsu smadzenēm. Tā ir cīņa par augstāko vietu mūsu apziņas reitinga tabulā daudz lielāka un nesalīdzināmi svarīgāka cīņa nekā tā, ko piedzīvojušas trīs populārākās radiostacijas.

Ja mēs varētu iemācīties atšķirt, kuras domas nāk no Gaismas un kuras no Pretinieka, mēs spētu atgūt kontroli pār savu dzīvi.

Iesākumā izlasiet šādu atziņu:

'Jebkura doma, kas ir skaļa un skaidra un mudina mūs reaģēt uz kādu situāciju, nāk no Pretinieka."

Jebkura iedoma, ka mēs paši esam savu panākumu radītāji vai ka mēs esam gudrāki par citiem, ir Pretinieka "dāvana". (Arī priekšstats, ka domas ir tikai ķīmiskas reakcijas smadzenēs, ir mūsu viltīgā Pretinieka radīts.)

'Ja doma ir tik tikko sadzirdama, klusa balss, kas atskan no mūsu apziņas dziļākajiem nostūriem, tad varat būt droši, ka tā ir Gaismas dziesma. Un, ja kāda doma atlido kā pēkšņs intuīcijas uzliesmojums vai spontāna iedvesma, tad ziniet tā nāk no 99 procentu pasaules."

Lūk, kā šīs divas frekvences izpaužas mūsu apziņas ētera viļņos.

•  Pretinieka domas izpaužas kā mūsu racionālā, loģiskā apziņa un ego.

•  Gaismas signāls izpaužas kā intuīcija, sapņi un klusa, mierīga balss mūsu apziņas dzijumā.

Parasti mums nav laba kontakta ar savu intuīciju. Tādēļ Pretinieks var netraucēti pārvaldīt apziņas ētera viļņus un visu laiku atskaņot vienu vienīgu dziesmu, kuras nosaukums ir "Reakcija".

Noslēpums, kas ļaus jums atgūt kontroli pār savu dzīvi, ir šāds: atslēdziet Pretinieka raidīto signālu! Apturot savus reaktīvos impulsus, mēs burtiski atslēdzam viņa pārraidi.

Kad mums tas izdodas (kaut vai tikai uz vienu mirkli), Gaismas signālam rodas iespēja aizpildīt tukšo vietu. Mūsu dzīve un mūsu lēmumi ir pamatoti bezgalīgā gudrībā. Mēs automātiski izdarām pareizās izvēles. Mūsu apziņā ienāk pareizās domas. Tiek pateikti pareizie vārdi. Rodas proaktīvās emocijas un vislabākās idejas. Mēs pēkšņi apjaušam dziļo gudrību vārdos, ko izsaka kolēģis, draugs vai dzīvesbiedrs.

Taču, lai nepieļautu bezgalīgās gudrības parādīšanos, Pretinieks ir izstrādājis īpaši iedarbīgas stratēģijas un lieto dažādus modernus ieročus.

Taktika

Pretinieka vienīgais mērķis ir rosināt mūsu Vēlmi saņemt tikai priekš sevis, lai mēs atslēgtos no Gaismas un 99 procentu pasaules. Pretinieka galvenā taktika ir gaužām vienkārša: viņš visu dienu spiež mūsu "reaktīvo taustiņu". Kad šis taustiņš tiek nospiests, mūs pārņem negatīvas domas, savtīgi impulsi un egocentriskas dziņas mēs vēlamies realizēt savu Vēlmi saņemt tikai priekš sevis.

Tā mēs zaudējam saikni ar savu būtību, savu dvēseli. Lampai tiek uzlikts vēl viens auduma gabals. Aizkars starp 1 procenta un 99 procentu pasauli kļūst biezāks. Mūsu dzīvē kļūst vēl tumšāks. Un no šīs tumsas rodas haoss.

Bet, atsakoties no reaģēšanas un proaktīvā veidā atkal īstenojot sākotnējo Pretestību, ko Bezgalīgajā pasaulē realizē Trauks, mēs it kā nospiežam avārijas bremzi. Šī avārijas bremze ir spēcīgāka par reaktīvo taustiņu, kuru bija nospiedis Pretinieks. Turklāt tā iedarbina aizvēršanas vārstu, kas nekavējoties atslēdz reaktīvās emocijas, kuras plūst no mūsu ķermeņa. Mēs vairs neesam reaktīvi. Mēs esam proaktīvi. Mēs esam izveidojuši kontaktu ar savu dvēseli un 99 procentu pasauli. Un tad Gaisma no aizkara otras puses iespīd mūsu dzīvē.

Bet, kā jebkurš spēcīgs ienaidnieks, Pretinieks atgriežas uz otro raundu.

Tas, kas ir augšā, ir lejā; tas, kas ir lejā, ir augšā

Kabalists rabīns Jehūda Ašlags, 20. gs. mistiķis, ir sacījis, ka cilvēki parasti uztver notikumus tieši pretēji to īstenajam realitātes stāvoklim, jo viņiem ir ierobežots realitātes redzējums. Lai ilustrētu šo atziņu, Ašlags piedāvāja vienkāršu domāšanas eksperimentu.

Iedomājieties cilvēku, kurš ir dzīvojis pilnīgā nošķirtībā kopš pašas dzimšanas. Viņš savā mūžā nav redzējis nevienu dzīvu būtni ne cilvēku, ne dzīvnieku. Viņam priekšā tiek nolikts tikko piedzimis nīlzirga mazulis un tikko piedzimis bērniņš. Šis cilvēks kādu laiku tos abus vēro. Un ko viņš redz? Zīdainis acīmredzami nespēj pats rūpēties par sevi. Viņš neprot pat rāpot, tādēļ nepieciešamības gadījumā kādam viņš ir jāpārnes no vienas vietas uz citu. Jaundzimušais nespēj skaidri paziņot par savām vajadzībām un neprot patstāvīgi paēst. Zīdainis pilnībā neuztver savu apkārtni. Ja blakus zīdainim izceltos ugunsgrēks, viņš pat nesajustu briesmas. Principā bērniņš ir pilnīgi bezpalīdzīgs. Savukārt nīlzirga mazulis uztver apkārtni jau uzreiz pēc dzimšanas. Viņš zina, ka ir jābēg no uguns. Viņš var atrast sev ēdamo. Piecas minūtes pēc dzimšanas jaundzimušais nīlzirgs prot staigāt un peldēt.

Ko secinātu nošķirtībā dzīvojušais skatītājs? Iespējams, viņš nodomātu, ka nīlzirgs ir augstāk attīstīta būtne nekā cilvēka mazulis. Bet rabīns Ašlags uzskatīja: jo augstāk attīstīta kāda būtne ir sava mūža sākumā, jo mazāk attīstīta tā būs dzīves beigās. Un otrādi: jo mazāk attīstīta kāda radība ir savas dzīves sākumā, jo augstāk attīstīta tā būs beigās.

Šis princips darbojas visās dzīves jomās. Izdevības, kas sākotnēji šķiet perspektīvas, vēlāk kļūst par katastrofu, bet šķietami bezcerīgas situācijas negaidīti top par veiksmes cēloni. Mēs nepareizi vērtējam situāciju, jo mums trūkst spējas adekvāti uztvert gan īstermiņa iedarbību, gan ilgtermiņa iznākumu. Mēs reaģējam tikai uz konkrēto laika momentu.

Kabala māca: jebkuras situācijas galīgais iznākums parasti būs tieši pretējs pirmajam iespaidam. Pretinieks cenšas anulēt šo garīgās patiesības atziņu, rosinot mūsu reakciju uz pašreizējo laika momentu. Viņš ierobežo mūsu spēju aprēķināt un apsvērt ilgtermiņa sekas, ieslēdzot tūlītēju reakciju uz itin visu, ko mūsu acis redz un mūsu ausis dzird.

Kamēr mēs ciešam reakcijas "dzemdību sāpes", Pretinieks sagatavo nākamo ieroci.

Laiks kā ierocis

Laiks ir ilūzija. Tas ir šķitums, ko daļēji radījušas piecas mūsu maņas. Kaut kāda nezināma iemesla dēļ mēs nespējam atgriezties vakardienas svarīgajos brīžos, mums neizdodas paredzēt rītdienas notikumus, un daudzi no mums ar lielām pūlēm tiek galā ar šodienu. Patiesībā vakardiena, šodiena un rītdiena pastāv vienotā veselumā. Tā ir intriģējoša intelektuāla koncepcija.

Fiziķiem nav absolūti nekāda priekšstata par to, kas ir laiks un kāpēc tas vispār eksistē. Aizejiet un pavaicājiet viņiem! Pat visdižākie zinātnes prāti atzīs, ka viņi vēl nav izpratuši, kas īsti ir laiks. Viņi zina. ka laiks ir līdzīgs elastīgai lentei, ko var izstiept vai saīsināt. Bet kāpēc laiks ir daļa no mūsu realitātes? Uz šo jautājumu viņiem nav skaidras atbildes.

Bet jūs tūlīt uzzināsiet to, ko nespēja atklāt pat paši gudrākie zinātnieki, laika patieso definīciju un mērķi saskaņā ar Kabalu.

Vispirms: kas ir laiks?

•  Laiks ir distance starp cēloni un sekām.

•  Laiks ir nošķīrums starp darbību un reakciju.

•  Laiks ir telpa starp rīcību un rezultātu, šķirtne starp noziegumu un sekām.

Kāpēc eksistē laiks

Ja nepastāvētu laiks, mēs saņemtu sodu, tiklīdz būtu reaģējuši uz kādu situāciju. Savukārt par katru pozitīvu rīcību un sava rakstura pārveidi mēs iegūtu tūlītēju atalgojumu.

Taču šāda "bezlaicīga" tūlītēja saikne rada problēmu. Izmantojot tūlītējās reakcijas apmācību, var dresēt dzīvniekus. Piemēram, delfīns izpildīs lielisku dubulto salto par sauju garšīgu zivtiņu, un pūdelis vairs neatstās peļķītes uz paklāja, ja to sarās katru reizi, kad notiek šāds negadījums. Bet tā ir reaktīva uzvedība reaģēšana uz tūlītējiem ārējiem stimuliem. Vēl sliktāk: tā ir akla, robota darbībai līdzīga uzvedība, tiešs pretstats brīvi domājošai dvēselei, kas veidota no tā paša materiāla, no kura radīts Dievišķais.

Tukšumā starp cēloni un sekām mēs ceram gūt sapratni par savas negatīvās, reaktīvās rīcības bezjēdzīgumu vai saņemt atalgojumu par garīgo izaugsmi un pozitīvo, nesavtīgo, proaktīvo uzvedību.

Tas ir katra indivīda uzdevums patstāvīgi izprast šo mācību, jo laiks mums ir piešķīris vislielāko jebkad doto dāvanu:

Brīvo gribu!

Brīvā griba

Mūsu unikālā sūtība pasaulē ir pacelties augstākā garīgā līmenī. Tādēļ mēs esam piesātināti ar dievišķo brīvo gribu lai spētu mainīt savu uzvedību un kāpt augstāk pa garīguma kāpnēm. Bet brīvā griba var realizēties tikai tad, ja esamībā tiek iekļauts laika jēdziens.

Tomēr laika kategorijai piemīt arī kāds negatīvais aspekts: laika esamības dēļ mēs kļūdaini uzskatām, ka labais nesaņem atalgojumu, bet ļaunais netiek sodīts. Šādās situācijās "vainīga" ir atlikšanas taktika.

Atlikta reakcija sniedz izvēles brīvību starp labu un ļaunu rīcību. Bet ņemiet vērā, ka ļauna rīcība var būt ļoti dažāda. Tai nav noteikti jābūt nežēlīgai slepkavībai. Arī daži dzēlīgi vārdi, kas pateikti kaimiņam vai tuvam draugam, iedarbina cēloņa un seku principu. Būtībā cilvēka rakstura iznīcināšana ir tikpat postoša kā cilvēka fiziska noslepkavošana, tā saka Kabala. Otrā rīcība iznīcina miesu, bet pirmā izposta dvēseli. Cilvēku var nogalināt ne tikai fiziski, bet arī emocionāli un garīgi. Piemēram, neapdomīgi rīkojoties, mēs varam izpostīt kāda cilvēka attiecības ar citu personu.

Asinsizliešanas grēks neaprobežojas tikai ar fizisku vardarbību. Vārdi "izlietas asinis" attiecas arī uz kaunu vai sarūgtinājumu, ko mēs radām citiem, publiski pazemojot vai nievājot viņus. Bet jebkura slikta rīcība izraisa cēloņa un seku ķēdes reakciju.

Tā darbojas šādi.

Kāds cilvēks reaģē uz situāciju un rīkojas slikti. Saskaņā ar cēloņa un seku likumu šim cilvēkam nekavējoties būtu jāsaņem atmaksa. Taču Pretinieks starp cēloni un sekām ievieto laika posmu, lai atliktu soda saņemšanu. Tāpēc notikumā iesaistītais cilvēks nemaz nezina, ka ir rīkojies slikti.

Distance starp cēloni un sekām neļauj mums saskatīt saikni starp notikumiem dzīvē. Mēs aizmirstam, ka pirms 30 gadiem iesējām negatīvu sēklu, un, kad tā uzdīgst, esam izbrīnīti. Koks (haoss) "pēkšņi" parādījās no nekurienes. Taču nekas nenotiek nejauši. Itin viss ir radies no kādas sēklas, kas iestādīta pagātnē. Laiks vienkārši liek mums aizmirst sākotnējo rīcību cēloni. Haosa iestāšanās šķiet pēkšņa, jo laiks ir nošķīris cēloni no sekām.

Laiks rada haosa ilūziju, kaut gan īstenībā pasaulē pastāv neredzama kārtība.

Reaktīvais laiks

Mūsu piecas maņas neļauj mums redzēt cauri laika ilūzijai, un tāpēc mēs nepareizi reaģējam uz laika ietekmi. Padomājiet par laikam piesaistītiem jēdzieniem, tādiem kā pagātne, tagadne un nākotne!

Vakardiena Pārāk bieži mēs esam pieķērušies vakardienai. Mēs esam nožēlas, atriebības, aizkaitinājuma un citu destruktīvu emociju, kas sakņotas pagātnē, gūstekņi. Mēs kultivējam šīs jūtas un ļaujam tām postīt dzīvi tagadnē.

Šodiena Vēloties aizbēgt no pašreizējā brīža izaicinājumiem un grūtībām, mēs vilcināmies un atliekam darbību. Mēs radām viltus cerības par nākotni un dzīvojam, noliedzot pašreizējo situāciju.

Rītdiena Mūs bieži vien pārņem raizes par turpmākajiem notikumiem. Mūs baida nezināmā nākotne, mūs biedē rītdiena. Mēs neesam pārliecināti, kādi lēmumi jāpieņem un kādas būs mūsu izvēles sekas. Mūs nomāc bailes un nedrošība.

Visas šīs izjūtas ir reakcijas jo mēs esam atļāvuši laikam kontrolēt mūsu dzīvi.

Taču, pretojoties savām reakcijām uz laiku, mēs varam kļūt par laika saimniekiem. Tas notiks tad, kad iemācīsimies iedarboties uz laiku un manipulēt ar to. Mēs spējam palēnināt vai paātrināt laiku, kaut arī šāda rīcība šķiet neatbilstoša loģikai un mūsu racionālajām maņām. Visā vēstures gaitā kabalisti ir bijuši slaveni ar to, ka pratuši reāli kontrolēt laiku tādos veidos, kādus Einšteins varēja tikai iedomāties. Patiesībā, ja nebūtu Einšteina, koncepcija par laiku kā ilūziju tiktu pilnībā noraidīta. Šāds apgalvojums tiktu uzskatīts par misticismu un zinātnisko fantastiku. Einšteins pierādīja ko citu.

Laiks ir viens veselums

Mums šķiet, ka pagātne ir pagājusi un nākotne vēl nav atnākusi. Tomēr tās abas vienmēr ir kopā ar mums. Divtūkstoš gadus pēc tam, kad senatnes kabalisti formulēja šo teoriju, Einšteins izteica līdzīgus apgalvojumus. Tikai mūsu ierobežotā apziņa liedz mums šeit un tagad uztvert vakardienu un rītdienu.

Bet kā gan pagātne, tagadne un nākotne var pastāvēt vienlaicīgi?

Lūk, vēl viens uzdevums jūsu iztēlei.

Iedomājieties 30 stāvu ēku! Mēs šobrīd atrodamies 15. stāvā, un tas atbilst pašreizējam laika sprīdim. 1.-14. stāvs attēlo laika posmus, kas atveda mūs līdz šodienai, bet 16.-30. stāvs simbolizē nākotni.

Ko mēs šobrīd uztveram ar savām piecām maņām? Tikai 15. stāvu!

Mēs nespējam saredzēt ne zemākos, ne arī augstākos stāvus.

Tomēr visi stāvi proti, pagātne, tagadne un nākotne, pastāv kā vienots veselums, kā viss 30 stāvu nams. Un, ja mēs varētu izlidot ārpus 15. stāva un aplūkot šo namu no attāluma, mēs ieraudzītu vienlaikus visus 30 stāvus!

Šis ir labs vingrinājums iztēlei un prātam, bet kā tas attiecas uz mūsu reālo dzīvi? Kam rūp teorija, ka laiks patiesībā ir viens veselums? Kam rūp atziņa, ka rītdiena ir šeit jau tagad? Mēs nevaram saskatīt rītdienu, un mēs nevaram uztvert vakardienu. Kādu labumu mums dod informācija par laika vienotību?

Pamatoti jautājumi. Atbildes uz tiem vienlaikus ir arī būtiska mācība.

Laika pārbaude

Kad rīkojamies proaktīvi, Pretinieks izmanto laiku pret mums, lai izpostītu mūsu sasniegumus. Tieši tāpat, kā var atlikt haosa iestāšanos, ir iespējams atlikt arī Gaismas atnākšanu. Ja mēs domājam, ka esam rīkojušies proaktīvi, un tagad gribam uzzināt, kad beidzot saņemsim Gaismu, Pretinieks ir uzvarējis kārtējā raundā. Viņš tikai viltīgi izmantoja atlikšanas taktiku, lai liktu mums reaģēt ar šaubām un neticību.

Ja mēs kādā situācijā pielietojam Pretestību un Pretinieks šajā procesā iestarpina laika posmu, garīgā Gaisma, kas mums pienākas, var aizkavēties. Uzskatiet šo kavēšanos par papildu pārbaudi, lai pārliecinātos, ka mūsu proaktīvā rīcība bija patiesa un dziļa. Ja reaģējam uz Gaismas kavēšanos, mēs zaudējam.

Tātad laiks var tikt definēts arī kā atstatums starp labajiem darbiem un to dividendēm. Tieši tāpat, kā laiks ir atstatums starp noziegumu un sodu, tas ir arī attālums starp Pretestību un atalgojumu.

Triki ar laiku

Viss var kļūt vēl sarežģītāks. Pieņemsim, ka kādam cilvēkam ir gaidāms lielisks atalgojums par pozitīvo darbu, ko viņš paveicis pirms desmit gadiem. Taču tieši pirms atalgojuma saņemšanas viņš pagūst izdarīt kaut ko negatīvu un tieši šajā brīdī Pretinieks izņem laiku no cēloņa un seku procesa. Kas notiek? Cilvēks saņem atalgojumu nākamajā mirklī pēc negatīvās rīcības. Šķiet, viņš ir ieguvis Gaismu par sliktu darbu. Šis cilvēks nesaņem sodu par savu negatīvo rīcību, turklāt vēl iegūst kādu labumu.

Un, lūk, vēl viena situācija. Kāds cilvēks stingri apņemas pretoties negatīvām dziņām. Viņš izvēlas būt proaktīvs un rīkoties tikai pozitīvi. Bet tad piepeši šis cilvēks saņem atmaksu, ko bija "pelnījis" savas negatīvās, reaktīvās rīcības dēļ kaut kad senatnē. Kāpēc atmaksa nāk tieši tagad? Vienkārši tāpēc, ka viltīgais Pretinieks izņem laika posmu, kas atlika iepriekšējā sprieduma izpildi. Tā, lūk, tieši tad, kad cilvēks ir rīkojies absolūti pozitīvi un ir pelnījis uzslavu, dzīve pēkšņi iebelž viņam pa galvu.

Šādi gadījumi "baro" paradoksālo ilūziju, ka dzīvē nepastāv taisnīgums un ka labais nekad nesaņem atalgojumu. Šis pilnībā haotiskais pasaules uzskats rodas tāpēc, ka mēs esam tuvredzīgi un ļaujam, lai laiks vada un diktē mūsu dzīvi. Mēs dzīvojam un mirstam atbilstoši laika momentam un dziņai nekavējoties un nepārtraukti apmierināt savus reaktīvos impulsus, kas dzimuši no mūsu ego.

Laiks samaksat muzikantam

Ikviens no mums agrāk vai vēlāk saskaras ar savas negatīvās rīcības sekām, lai cik maznozīmīga mums pašiem šī rīcība šķistu. Varat būt pilnīgi pārliecināti par to. Samaksa var atnākt pēc dažiem mēnešiem, gadiem vai pat gadu desmitiem. Kabala saka, ka tā var atnākt pat pēc vairākiem cilvēka mūžiem.

Tas ir viens no iemesliem, kāpēc mums tik bieži dzīve šķiet nomācoša, haotiska, nejaušību vadīta un pilnīgi nekontrolējama.

Starp citu, brīvā griba ir ārkārtīgi vērtīga dāvana. Ar sev piemītošo brīvo gribu jūs varat, piemēram, apšaubīt visas šajā grāmatā atklātās Kabalas patiesības par laiku, taisnīgumu, atmaksu, cēloņiem un sekām. Un Pretinieks allaž būs nerimstošs jūsu pavadonis viņš aizrautīgi stāstīs, ka tie visi ir eleganti un intelektuāli jēdzieni, bet mazticami un reālajā pasaulē praktiski neizmantojami. (Viņš gan ir izmanīgs, vai ne?)

Pašapmierinātība ka ierocis

Garīgums saskaņā ar Kabalu nebūt nav grūts kāpiens kalnā, lai sazinātos ar Dievu un dabu. Un garīgums nav arī meditācija pie dzidra strauta, klausoties, kā putni dziesmās slavina pasaules skaistumu. Tā ir idilliska aina, tomēr tas nav mūsu dzīves nolūks. Tāpat mūsu eksistences nolūks nav izolēšanās no materiālās pasaules un vientulīga dzīve skarba kalna virsotnē, apcerot dabas majestātiskumu. Saskaņā ar Kabalu neviens no minētajiem paņēmieniem nav efektīvs veids, kā veicināt garīgu izaugsmi.

Mēs ienācām šajā haosa, grūtību un bēdu pilnajā pasaulē, lai cīnītos pret dziņām, kas rosina reakcijas. Katra šāda dziņa dod mums iespēju pārveidot savu reaktīvo uzvedību un kļūt par sava piepildījuma cēloni. Pārveidošanās! Pārveidojoties mēs atkal izspēlējam seno Radīšanas spēli no jauna saliekam fragmentu mīklu. Sena paruna saka:

"Mierīga jūra nerada prasmīgus kuģotājus."

Patiesībā mūsu pozitīvās īpašības nedod mums nekādus pluspunktus dzīvē. Mūsu lieliskās rakstura iezīmes un apbrīnas vērtās īpašības nesniedz nekādu praktisku ieguldījumu ceļā uz jaunu piepildījumu un Gaismu. Šīs īpašības jau atrodas proaktīvajā stāvoklī. Savukārt negatīvās rakstura iezīmes un īpašības dod mums iespēju īstenot patiesu izaugsmi.

Mēs ienācām šajā pasaulē, lai radītu pozitīvas pārmaiņas sevī un pasaulē ap mums. Bet pozitīvas pārmaiņas vienmēr sastaps pretestību, konfliktus un šķēršļus. Tāpēc mums ir jārēķinās ar šīm sarežģītajām situācijām. Lūk, situācija. Kāds labsirdīgs un čakls vīrs dzīvo mazā pilsētā, pieticīgā mājiņā ar spodri baltu žogu un skaistu dārzu, ko viņš kopj katru dienu. Tā ir laba un mierpilna dzīve. 95 gadu vecumā sirmais vīrs miegā rāmi aiziet viņsaulē. Virspusēji skatoties, viņa mūžs šķiet ideāls. Bet vai tāds patiešām bija šī cilvēka dzīves nolūks? Vai šī vīra dzīvē notika kādas iekšējas pārmaiņas? Vai viņš 95 gadu vecumā bija citāds, garīgi augstāk attīstīts nekā 35 vai 65 gados?

Daži cilvēki nodzīvo 70 gadus tā, it kā tie būtu viena diena. Bet citi nodzīvo vienu dienu tā, it kā šis laiks būtu 70 gadi. Balts žogs, rāmi pensijas gadi, vienkāršs dzīvesveids tie visi ir viltīgā Pretinieka ieroči, kas veicina mūsu pašapmierinātību. Pretinieks tā rīkojas, lai nomērdētu mūsu vēlmi pēc pārmaiņām. Tikai tad, kad ir jau par vēlu, mēs aptveram, ka dzīve ir bijusi tukša un bezjēdzīga, ka mēs neesam atstājuši nekādu ietekmi uz šo pasauli.

Vēl sliktāk ir tas, ka daži cilvēki nomirst, tā arī nesapratuši, ka viņu esamība ir bijusi tukša.

Telpa kā ierocis

Ko var teikt par tiem cilvēkiem, kuri, kā šķiet, gūst panākumus ar reaktīvo, savtīgo uzvedību? "Kā šķiet" ir pareizie vārdi. Šķiet, ka mūsu darbībām vienā dzīves jomā nav nekādas saistības ar sekām citās dzīves jomās. Tas rada apbrīnojamu telpas nošķirtības ilūziju, un Pretinieks to nekavējoties izmanto. Piemēram, ja mēs esam biznesa "haizivis", Pretinieks novirza haosu uz mūsu ģimenes dzīvi. Savukārt, ja mēs krāpjam savu laulāto draugu, Pretinieks novirza atmaksu uz mūsu profesionālo darbību.

99 procenti mūsu vēlmju un iegribu ir Pretinieka radītas. Kad Gaisma, ko mūsu proaktīvā rīcība ģenerēja biznesā, materializējas mūsu personiskajā dzīvē, Pretinieks liek mums pilnībā aizrauties ar biznesu. Ja Gaisma nematerializējas kā pelņas pieaugums, mēs nodomājam, ka mūsu proaktīvā uzvedība nefunkcionē. Mēs nepamanām Gaismu kādā citā savas dzīves sfērā, piemēram, mēs neredzam to, ka mums pēkšņi ir fantastiski uzlabojušās attiecības ar bērniem vai ir pazudusi kāda hroniska kaite.

Pretinieks ierobežo mūsu redzējumu un koncentrē mūsu uzmanību uz situācijām, kas baro mūsu ego. Tādēļ mēs neprotam saņemt bagātību, ko piedāvā dzīve, un nenovērtējam apslēpto svētību, ko saņemam katru dienu.

Cits veids, kā Pretinieks izmanto telpu, ir iemitināšanās tukšā vietā. Telpa rada vietu, kur dzīvot Pretiniekam. Ikreiz, kad reaģējam, mēs atslēdzamies no 99 procentu pasaules. Šī atslēgšanās rada telpu, tukšumu, un Pretinieks izmanto šo telpu kā vietu, kurā izraisīt haosu. Jo lielāka ir tukšā telpa, jo ilgāka ir Pretinieka klātbūtne un jo lielāks ir haoss. Jo spēcīgākas ir mūsu reakcijas, jo lielāku telpu mēs radām Pretiniekam.

Tāpēc saliekamā fragmentu mīkla funkcionē tikai tad, kad tā ir pilnībā salikta, kad starp spēles fragmentiem nav brīvas telpas. Atstājot tukšu telpu starp atsevišķajām attēla da|ām, mēs radām nekārtību un haosu. Jo lielāka ir šī telpa, jo lielāks haoss. Ļaundabīgais audzējs vēzis kjūst par problēmu, jo tas izplešas un aizņem aizvien vairāk telpas. Ķīmiskā terapija samazina audzēju un tādējādi sašaurina arī telpu.

Ir tikai VIENS veids, kā patiešām likvidēt telpu: likvidēt nošķīrumu starp mums un 99 procentu pasauli.

Kā?

Pieslēdzoties 99 procentu valstībai! Un to mēs varam izdarīt, atslēdzot savu reaktīvo uzvedību!

Nanotehnoloģijas speciālisti apstiprina kabalistu atziņas

Zinātnieki, kas strādā nanotehnoloģijas inovatīvajā jomā, ir secinājuši tieši to pašu, ko pirms pāris gadu tūkstošiem jau bija atklājuši senatnes kabalisti. Vienkāršiem vārdiem runājot: nanotehnoloģija ir zinātne par atomu un molekulu pārveidošanu. (Kādreiz šāda zinātne tika uzskatīta par neiespējamu!) Priedēklis "nano" tiek lietots fizikālo lielumu mērvienību daļu nosaukumos. Piemēram, nanometrs (nm) ir metra miljardā daļa jeb milimetra miljonā daļa; vienā nanometrā ietilpst trīs līdz pieci atomi. Tā ir vismazākā iespējamā telpa. Darbībām šādā līmenī piemīt potenciāls dot tādus labumus kā ražošana bez piesārņojuma, neredzami datori, superizturīgi materiāli un mikroskopiskas iekārtas, kas spēj iekļūt cilvēka ķermenī un novērst, piemēram, sirds defektu atomu pa atomam.

Zinātnieku prasme rīkoties vismazākajā iespējamā telpā sniedz būtiskus ieguvumus arī citās tehnoloģijas sfērās. Sarūkot telpai un samazinoties fiziskajai matērijai, tehnoloģija kļūst aizvien iedarbīgāka. Apskatīsim, piemēram, pirmo transatlantisko telefona kabeli. Šī masīvā līnija savulaik spēja pārraidīt aptuveni 32 telefona zvanus. Ja jūs vēlaties pārraidīt vairāk zvanu, jūs, protams, varat vienkārši palielināt kabeli. Taču šāda rīcība atspoguļotu novecojušu domāšanas veidu. Mūsdienu zinātnieki atzīst: jo mazāk matērijas un mazāk telpas (nevis vairāki), jo lielāku jaudu iespējams radīt. Piemēram, mūsdienīgs, mikroskopiski tievs optisko šķiedru kabelis pārraida 320 000 telefona zvanus vienlaikus. Apbrīnojami!

Izmantosim ārkārtīgi vienkāršu analoģiju, lai detalizētāk izpētītu telpas problēmas. Lūk, burtu izkārtojums:

LAIME

Šī burtu kopa ir lasāma kā "laime". Bet, ja mēs starp burtiem ievietojam tukšu telpu, pazūd vārda jēga. Vārds kļūst bezjēdzīgs. Tas kļūst par haosu.

LAIME

Kā mēs varam novērst haosu? Vienkārši jālikvidē tukšums, un haoss kļūs par laimi. Vai zināt, kāda ir atšķirība starp zinātnieku un kabalistu? Nanotehnoloģijas zinātnieks, lai manipulētu ar atomiem, izmanto mikroskopiskus fiziskos instrumentus. Taču jebkas, kas ir fizisks, attiecas uz telpu, un telpa vienmēr ietver Pretinieku. Savukārt kabalists manipulē ar atomiem, izmantojot apziņu un Gaismu. Tā kā Gaismā nav tukšuma, tur nav arī Pretinieka, kurš radītu haosu. Izslēdzot savas reakcijas, mēs sasniedzam vienotību ar Gaismu un šajā mirklī Pretinieks ir bez mājvietas. Visi atomi mums apkārt seko mūsu dvēseles norādījumiem, tie rīkojas pretēji Pretinieka gribai. Nostiprinot savu apziņu ar Gaismu un Kabalas gudrību, mēs iegūstam spēju kontrolēt telpu, laiku un matēriju. Tātad Kabala ir nanotehnoloģija vistīrākajā izpausmē. Neapšaubāmi.

Maskēšanās kā ierocis

Viens no Pretinieka spēcīgākajiem ieročiem ir spēja mūs apmulsināt. Mēs jūtamies skumji un dezorientēti, dusmīgi un skaudīgi un tā arī neapjaušam, kurš ir mūsu īstais pretinieks.

Jebkurā situācijā vai tā būtu uzņēmumu apvienošana un pārpirkšana, biznesa darījuma noslēgšana, mantojuma saņemšana, paaugstināšana amatā, darbavietas maiņa, laulāto konflikts, šķiršanās, tiesas prāva, apmelošana, tenkošana, lamāšanās vai kas cits mēs par pretiniekiem uzskatām savus kaimiņus, radiniekus vai draugus. Turklāt mums šķiet, ka mums šie cilvēki ir kaut kādā veidā jāpārspēj vai ar glaunāku automašīnu vai lielāku mājokli, vai dārgāku apģērbu un eksotiskāku ce|ojumu. Par savu pretinieku mēs mēdzam uzskatīt arī biznesa konkurentu vai darba kolēģi, kurš, mūsuprāt, saņēmis nepelnītu atzinību. Bet varbūt pretinieks ir visa sasodītā pasaule, visa korumpētā sistēma, kas sagādājusi mums neveiksmes un nodarījusi mums pāri? Hmm… Varbūt tieši šādu iedomu dēļ mūsu dzīve ir tik nožēlojama?

Pretinieks ir meistarīgs burvis. Viņš ir īsts maskēšanās meistars. Pretinieks projicē sevi uz citiem cilvēkiem, lai jūs viņos atpazītu visus savus trūkumus un uzskatītu viņus par ienaidniekiem. Īstenībā jūs spēlējat pret Pretinieku, tikai nezināt to. Atzīstieties: jūs pat vēl šobrīd, lasot grāmatu par Kabalu, šaubāties par Pretinieka esamību, kaut arī tā tiek jums skaidri norādīta!

Kad kāds nodara jums pāri un jūs reaģējat, jūs zaudējat. Saskaņā ar Kabalu jūs pat esat pelnījis saņemt šo pāridarījumu, jo pagātnē kādā savas dzīves jomā esat rīkojies negatīvi. Kāda būtu pareiza proaktīva rīcība? Atcerieties šo grūti pieņemamo patiesību nākamreiz, kad dzīve iebliezīs jums pa pieri!

Tāpēc sestais Kabalas princips deklarē:

Nekad un tas patiešām nozīmē nekad nevainojiet citus cilvēkus vai ārējus notikumus!

Musu patiesā naidnieka atmaskošana

Ir kāda |oti iedarbīga un praktiska metode, kas palīdzēs jums īstenot sesto Kabalas principu. Ikreiz, kad kāds izdara jums kaut ko patiešām sliktu, iztēlojieties, kā Pretinieks liek šim cilvēkam rīkoties negatīvi. Un tā patiešām arī ir Pretinieks čukst viņam ausī! Uzlūkojiet šo cilvēku kā bezpalīdzīgu, Pretinieka kontrolētu marioneti. Aptveriet, ka īstais vainīgais ir Pretinieks. Ziniet, ka viņš smejas par jums abiem, uzkurinot naidu un konfliktu jūsu starpā.

Kā jūtaties tagad? Šādai rīcībai būtu jāpalīdz mazināt jūsu reaktīvās emocijas pret "slikto" cilvēku, un jums vajadzētu būt labāk sagatavotam, lai sāktu sevis pārveides darbu. Turklāt jums vajadzētu saprast, ka Pretinieks čukstēja arī jūsu ausī. Visas jūsu negatīvās izjūtas izraisīja Pretinieka ieteikumi. Viņš palīdzēja jums projicēt visas jūsu negatīvās īpašības uz šo citu cilvēku. Faktiski jūs spējāt atpazīt un reaģēt uz negatīvajām īpašībām citos tikai tāpēc, ka jums pašam tādas piemīt.

Pretestība un īssavienojums

Kad kabalisti runā par Gaismu (ar lielo sākumburtul), viņi domā Radītāja bezgalīgo Gaismu ikviena mūsu piepildījuma avotu. Kad kabalisti runā par gaismu (ar mazo sākumburtul), viņi domā saules gaismu vai spuldzes gaismu. Gaismai un gaismai piemīt kopējas pazīmes attiecībā uz apgaismošanu.

Vai zināt, kā darbojas elektriskā spuldze? Tās iekšienē ir trīs komponenti.

1.  Pozitīvais pols (+)

2.  Negatīvais pols (-)

3.  Kvēldiegs, kas (+) nošķir no (-)

Pats svarīgākais no šiem trim komponentiem ir kvēldiegs. Tas darbojas kā rezistors, atgrūžot strāvu, kas izplūst no pozitīvā pola, un neļaujot tai tieši pieslēgties pie negatīvā pola. Šī pretestība jeb enerģijas atgrūšana ir iemesls, kāpēc spuldze ģenerē gaismu. Kad kvēldiegs salūst, pozitīvais tieši savienojas ar negatīvo un spuldzē notiek īssavienojums. Kvēldiegs saplīst, radot acumirklīgu gaismas uzliesmojumu. Tad iestājas tumsa. Citiem vārdiem sakot: bez pretestības nepastāv ilgstoša Gaisma.

Gaismas spuldzes metafora, attiecināta uz Bezgalīgo pasauli

•  Negatīvais pols spuldzē atbilst Traukam.

•  Pozitīvais pols atbilst Gaismai.

•  Kvēldiegs atbilst Trauka veiktajai Pretestībai, kas izraisīja Lielo sprādzienu.

Tajā brīdī, kad Trauks pretojās un pārstāja saņemt Gaismu Bezgalīgajā pasaulē, tas no reaktīvā stāvokļa pārgāja uz proaktīvo. Pretestības darbībā dzima likumi gaismas un Gaismas eksistencei.

Gaismas spuldzes metafora, attiecināta uz dzīvi

•  Negatīvais pols spuldzē atbilst mūsu reaktīvajām vēlmēm.

•  Pozitīvais pols atbilst piepildījumam un Gaismai, ko mēs cenšamies iegūt.

•  Kvēldiegs atbilst mūsu brīvajai gribai izvēlēties NEREAĢĒT, izvairoties no tiešas baudas.

Tieši tāpat kā kvēldiega pretestība uztur gaismu spuldzē, pretošanās mūsu reaktīvajai uzvedībai uztur garīgo Gaismu dzīvē. Kad mums neizdodas pielietot Pretestību mūsu reaktīvajiem impulsiem un mēs reaģējam, mēs radām īssavienojumu. Notiek tiešs savienojums starp mūsu reaktīvo vēlmi (negatīvo polu) un baudas Gaismu (pozitīvo polu). Rodas acumirklīgs sev izdabājošas baudas uzliesmojums, taču tam seko tumsa, jo "spuldze", dvēsele, ir radījusi īssavienojumu un izdegusi.

Pretestības spēks

Koncepcija par Gaismas atklāšanu ar Pretestības palīdzību izpaužas ikvienā mūsu dzīves jomā. Piemēram, kad vijolnieks spēlē savu instrumentu, skaņu viļņus rada lociņa Pretestība pret stīgām. Mēs uztveram mūziku, kad mūsu ausu bungādiņas pretojas skaņai. Tas ir šķietami maģiskais Pretestības jaunrades spēks.

Pretestības spēks ir skaidri redzams arī brīnišķīgajos Zemes attēlos, kas uzņemti no kosmosa. Zeme kā mirdzošs, zils dārgakmens vizmo uz samtainā melnuma fona. Par to ir atbildīgs Pretestības princips. Zemes atmosfēra pretojas Saules gaismai, radot apgaismojumu. Savukārt tukšā telpa visapkārt Zemei nerada nekādu Pretestību, un rezultāts ir tumsa, lai gan arī vakuumu taču piepilda Saules gaisma.

Cilvēkiem piemīt brīvā griba pretoties patīkamajai enerģijai, ko ģenerē reaktīvie impulsi. Brīvā griba var pastāvēt tikai tad, ja kaut kas ārkārtīgi ietekmīgs cenšas pārliecināt to nepretoties, un tieši to dara Pretinieks.

Kabalas septītais princips skan tā:

Pretošanās reaktīvajiem impulsiem rada ilgstošu Gaismu.

Kabalas astotais princips norāda:

Reaktīva rīcība rada intensīvas Gaismas dzirksteles, bet rezultātā pāri paliek tikai tumsa.

Apspiešana salīdzinājumā ar Pretestību

Ir ļoti smalka robeža starp mūsu emociju apspiešanu un mūsu reaktīvās sistēmas izslēgšanu. Emociju apspiešana izraisa ilgstošu stresu. Palēnām apspiestās emocijas pieņemas spēkā. Uzkrājas spriedze, un visbeidzot mēs eksplodējam!

Savukārt Pretestība rada cīņu tikai uz mirkli, pēc tam gandrīz nekavējoties atnāk miers un skaidrība. Piemēram, kāds mūs sadusmo, un mēs nevis ātri reaģējam, bet gan pielietojam Kabalas Pretestības koncepciju. Rezultātā nerodas naidīgums. Mūsu sirdī nav atriebības. Mēs nejūtamies aizvainoti vai aizskarti. Ja tomēr jūtam kādu no minētajām emocijām, ja iesaistāmies acumirkļa drāmā, tas nozīmē, ka neesam pratuši izmantot šo situāciju savas garīgās izaugsmes veicināšanai.

Kad aptversim, ka dusmas un citas negatīvās emocijas ir tikai pārbaudes, ko mums sūta Gaisma, lai mēs varētu atbrīvoties no Kauna maizes, tad mēs arī skaidri zināsim, ka esam pielietojuši Pretestību. Mēs jutīsim Gaismas mirdzošo klātbūtni. Mēs būsim pārliecināti.

Pirmie mūsu pretošanās centieni būs apspiešanas un autentiskas Pretestības kombinācija. Tas ir normāli. Šie centieni pakāpeniski noņems reaktīvo emociju kārtas. Konsekventi centieni īstenot Pretestību pamazām atbrīvos mūsu iedabu no pārsteidzīgas uzvedības, savtīgām vēlmēm un negatīvām domām. Pārliecība, ka mēs saņemam Gaismu, un šī procesa apzināšanās ir tikpat svarīga kā mūsu centieni īstenot Pretestību.

Konsekventi turpinot šos centienus, mēs izkopjam un pilnīgojam savu Pretestību reaktīvajām emocijām. Mēs kļūstam prasmīgāki, ja patiesi izjūtam pārtapšanas procesu un realizējam Kabalas principus dzīvē.

Pārvarēšana salīdzinājuma ar Pretestību

Kad pretojamies vēlmei reaģēt un atbrīvojam telpu Gaismai, mūsu radītā garīgā enerģija ietekmē mūsu apziņu pārveido un attīra to. Bet, piemēram, trauksmes lēkmes pārvarēšana nelikvidēs dzi|i esošās bailes un neaizkavēs šādas lēkmes atkārtošanos.

Savukārt Pretestība to paveiktu. Kad pielietojam Pretestību ar nolūku atbrīvoties no Kauna maizes, mūsu rīcība ir vērsta uz problēmas cēloni. Apziņa, ka savu reaktīvo rīcību pārveidojam par proaktīvu rīcību, ģenerēs Gaismu. Šī Gaisma apgaismos neredzamo mūsu trauksmes pamatcēloni. Turklāt Gaisma to arī attīrīs un koriģēs, tā pakāpeniski likvidējot bailes mūsu dzīvē. Gaismas dimensijā citā realitātē negatīvismam nav vietas. Tikai ar Pretestības palīdzību mēs varam ieiet šajā citā realitātē, lai izņemtu, attīrītu un likvidētu savu trauksmi.

Ronijs ir studējis Kabalu aptuveni sešus gadus. Viņš dalās savā pieredzē par nopietnām trauksmes lēkmēm un paskaidro atšķirību starp Pretestību un pārvarēšanu:

"Pirms Kabatas studijām es nespēju aizbraukt tālu no savām mājām, jo mani allaž pārņēma spēcīga baiļu lēkme. Man trūka elpas, un es biju pārliecināts, ka drīz vien vispār vairs nespēšu paelpot. Vienmēr, kad man bija jālido lidmašīnā, es lietoju nomierinošus medikamentus, trankvilizatorus. Mana dzīve nonāca strupcefā. Tad es sāku apmeklēt uzvedības terapijas kursus, un tie palīdzēja man pārvarēt lēkmes. Visbeidzot man vairs nevajadzēja dzert tabletes, taču es tās tik un tā vienmēr nēsāju līdzi medikamenti deva man glābiņa iespēju un drošības sajūtu. Biju apguvis arī dažādas relaksēšanās metodes un jutos spējīgs cīnīties ar bai/u lēkmēm. Tomēr tas vēl aizvien

bija tikai kompromiss. Es vienkārši biju iemācījies izdzīvot. Es nedzīvoju šī vārda īstajā nozīmē.

Tad es uzzināju par Kabatu. Kabatas mācīšanās, tās dažādo paņēmienu, piemēram, Pretestības, praktizēšana palīdzēja man nokļūt pie problēmas pamatcēloņa tas bija garīgs, nevis fizisks. Es attīrījos, šķīstījos, risināju personiskus jautājumus un piedzīvoju izdziedināšanu. Mani ārkārtīgi pārsteidza patīkamā sajūta: visas trauksmainās atmiņas un baiļu pieredze bija it kā izdzēstas no manas apziņas. Nākamā reize lidmašīnā bija pavisam citāda. Tas bija 5 stundu lidojums no Ņujorkas uz Losandželosu, un es iztiku bez jebkādiem trankvilizatoriem, to nebija ne manā organismā, ne kabatās. Es pilnībā atslābinājos. Lidojuma laikā nebija nepieciešama arī neviena no relaksēšanās metodēm. Nebija nekādu bailpilnu domu vai trauksmainu priekšnojautu. Nekā tādai Nebija pat ierastās eiforijas, kas rodas pēc lēkmes pārvarēšanas. Lidojums man šķita pavisam parasts notikums, jo beidzot es biju normāls cilvēks (garīgā ziņā) cilvēks, kurš pilnībā izdzēsis trauksmes lēkmju pamatcēloni no savas dvēseles."

Šķēršļu prieks: alternatīvs skatījums uz dzīves izaicinājumiem

Kā mēs jau esam iemācījušies, garīga pārveide nav slēpšanās no dzīves problēmām, kvēpinot vīraku un skandējot lūgsnas. Tā vietā mums ir jāstājas pretī haosam un mūsu reakcijām uz to.

Lai palīdzētu mums saņemt vairāk garīgās Gaismas, Kabala atklāj savu devīto principu:

Šķēršļi ir mūsu izdevība pieslēgties Gaismai.

Jo vairāk ir šķērš|u, jo vairāk mums ir iespēju pievienoties Gaismai. Jo vairāk ir šķēršļu, jo vairāk ir arī slēdžu, kas rosina mūsu reakcijas, lai mēs varētu pretoties un pārveidot tās. Jo vairāk, jo jautrāk! Būtībā pārveide ir mūsu dzīves nolūks (sk. Kabalas ceturto principu), un tikai šķēršļi dod mums izdevību pārveidoties.

Kad lielakais ir arī labākais

Pretestība, kādu mēs pielietojam konkrētā situācijā, nosaka arī to, cik daudz Gaismas saņemsim. Iedomājieties mazu akmentiņu lielā telpā. Akmentiņš atstaro un ģenerē tādu gaismas daudzumu, kas atbilst tā izmēriem. Pieņemsim, ka mēs telpā novietojam 50 x 50 pēdu lielu spoguli. Tas izraisīs vairāk pretestības un atstarošanas, tāpēc radīsies arī vairāk Gaismas.

Šis vienkāršais princips palīdz noteikt, cik daudz garīgās Gaismas mēs ģenerējam. Jo vairāk Gaismas mēs atstarojam, jo vairāk saņemam. Jo vairāk mēs pretojamies savai reaktīvajai uzvedībai, jo vairāk laimes un prieka ienāk mūsu dzīvē.

Tas darbojas šādi.

•  Jo lielāka ir problēma, jo stiprāka ir mūsu vēlme reaģēt.

•  Jo stiprāka ir mūsu reakcija, jo vairāk Pretestības mums jāpielieto, lai apturētu to.

•  Jo vairāk Pretestības mēs pielietojam, jo vairāk garīgās Gaismas ienāk mūsu dzīvē.

Tāpēc nākamreiz, kad pie apvāršņa parādās nopietns izaicinājums, atcerieties Kabalas desmito principu:

Jo lielāks ir šķērslis, jo lielāka ir iespējamā Gaisma.

Vislielākās Pretestības ceļš

Vairākums cilvēku mēdz izvēlēties vismazāko Pretestību. Viņi meklē vieglākās un komfortablākās situācijas. Bet komfortabla dzīve neģenerē ilgstošu Gaismu. Mums ir jāmācās pamest savas komforta zonas un strauji ieiet nekomfortablajās situācijās. Tieši tur mēs varam pielietot visvairāk Pretestības. Jā, vislielākās Pretestības ceļš uz kādu laiku rada ciešanas un diskomfortu, bet tas ir vienīgais veids, kā ģenerēt ilgtermiņa piepildījumu. Lai cik grūti tas šķistu, mums ir jāstrādā ar šķēršļiem un problēmām, nevis jāvairās no tiem. Šie šķēršļi ir īstas izdevības un visātrākais ceļš uz pārveidi, izaugsmi un visbeidzot uz ilgstošu laimi.

Miljons dolāru vērtā izdevība

Mēs esam ieprogrammēti izvairīties no problēmām un bēgt no šķēršļiem. Mēs esam ieprogrammēti atspēkot un atvairīt ikvienu iespēju un argumentu, ko izsaka mūsu ienaidnieki vai draugi.

Pieņemsim, ka jūs esat nonācis ļoti nopietnās finansiālās grūtībās. Dievs ierodas pie jums un saka, ka Viņš dos jums miljons dolāru ikreiz, kad kāds aizvainos vai sadusmos jūs, taču ar nosacījumu, ka jūs pilnībā atmetīsiet jebkuras reaktīvās emocijas. Vienkārši sakot: jūs neko nedrīkstat uztvert personiski.

Par ko jūs visu iaiku domātu?

Jūs lūgtu Dievu, lai Viņš sūta jums cilvēkus, kuri vēlas nodarīt jums pāri! Jūs katru rītu pamostos un sāktu meklēt visas nepatīkamās attiecības, aizvainojošos cilvēkus un haotiskos apstākļus!

Tikun likums

Tāpat kā Austrumu garīgās tradīcijas, arī Kabala māca, ka katrs no mums ienāk šajā pasaulē ar savu bagāžu no iepriekšējām dzīvēm. Šajā bagāžā ietilpst visas situācijas, kurās mēs iepriekšējā dzīvē esam radījuši īssavienojumu. Ikkatrs notikums, kad neesam spējuši pretoties savai reaktīvajai uzvedībai, mums ir jākoriģē kaut kad nākotnē. Šo nepieciešamību koriģēt sauc par Tikun. Mums var būt Tikun attiecībā uz naudu, cilvēkiem, veselību, draudzību vai mīlestību. Kā identificēt savu personisko Tikun? Tas ir pavisam viegli itin viss, kas mums rada sāpes un liek justies nekomfortabli, ir saistīts ar Tikun.

Arī visi cilvēki, kas mūs apgrūtina, sadusmo vai apbēdina, ir daļa no mūsu Tikun. Ja mums ir neērti pajautāt par atlaidi augstprātīgam pārdevējam prestižā dizaineru apģērbu veikalā, varam būt droši, ka te iesaistīts personiskais Tikun un ir nepieciešamas korekcijas. Ja mums ir grūti konfrontēties ar kādu tuvinieku vai darba devēju, pamatcēlonis atrodams Tikun koncepcijā.

Ja mums neizdodas koriģēt savu reaktīvo uzvedību konkrētā situācijā, respektīvi, ja mēs nespējam pretoties savām reaktīvajām tieksmēm, tad nākamreiz koriģēšana būs vēl sarežģītāka un grūtāk veicama. Tas tādēļ, ka konkrētā reaktīvā rakstura iezīme pēc katras mūsu neveiksmes kļūst arvien spēcīgāka. Spēcīgāks kļūst mūsu Pretinieks. Mums noteikti būs vēlreiz jāsaskaras ar šo pašu problēmu, turklāt nākamajā reizē mums būs emocionāli grūtāk aktivizēt Pretestību. Un nākamā reize nebūt nenozīmē nākamo dzīvi; šī pati situācija var atkārtoties jau pašreizējā inkarnācijā.

Dažreiz cilvēki mēdz vainot iepriekšējās dzīves uzvedību visās šodienas problēmās. Tomēr vairumā gadījumu haosu mēs esam veicinājuši paši ar savu reaktīvo rīcību šajā dzīvē. Un tādēļ nemitīgi atkārtojas vienas un tās pašas problēmas. Tās var izpausties dažādās situācijās, ar dažādu cilvēku starpniecību un ar vairāku gadu intervālu, bet tik un tā tās būs tās pašas pamatproblēmas.

Tiekšanās pēc komforta un izvairīšanās no Tikun rada acumirklīgu gandarījumu un atvieglojumu, bet veicina ilgtermiņa haosu. Savukārt: jo lielāks ir šķērslis, jo lielāka ir potenciālā Gaisma.

Ieguvuši šādu jaunu sapratni, mēs vairs neesam upuri. Mēs vairs nevaram gausties par grūtībām, problēmām un smagajiem apstākļiem (lai kādu prieku mums sagādātu gaušanās), jo visas šīs grūtības pastāv tikai tādē|, lai radītu mūžīgo piepildījuma Gaismu mūsu dzīvē. Bet vispirms mums ir jātiek galā ar Tikun situāciju.

MurkšĶa diena

>

Ja neesat redzējuši filmu "Murkšķa diena" ("Groundhog Day"), aizejiet, paņemiet nomā DVD disku un noskatieties to, tiklīdz aizvērsiet šo grāmatu. Tā ir lieliska Kabalas Tikun principa demonstrācija.

Filmā Bils Marejs tēlo Filu Konoru, televīzijas meteoroloģisko ziņu reportieri galveno reaktīvo personāžu. Lūk, īss filmas sižeta pārstāstījums.

Filu Konoru ir pārmākusi pašapmierinātība, iedomība un vienaldzība pret apkārtējo pasauli. Kādu dienu viņš mazā Pensilvānijas pilsētiņā veido ziņu sižetu par vietējās sabiedrības tradīciju Murkšķa dienas svinēšanu. Bet negaidīti apstājas laiks, un Fils tiek iesprostots vienā datumā 2. februārī.

Šī viena diena atkārtojas atkal un atkal, taču neviens, izņemot Filu, to nezina. Sākumā laika atkārtošanās ir patīkama izklaide, un Fils to izmanto, lai uzzinātu visu par pasauli un cilvēkiem tajā, lai manipulētu ar viņiem un izmantotu viņus savās savtīgajās interesēs. Taču pamazām īslaicīgie prieciņi zaudē pievilcību un pasaule kļūst par murgu. Fils ir izsmēlis visus iespējamos savu vēlmju īstenošanas scenārijus un vairs nespēj gūt nevienu piepildījuma drusciņu.

Novests līdz pašnāvības slieksnim, Fils kārtējo reizi pamostas un konstatē, ka viņš vēl joprojām ir ieslodzīts tajā pašā pilsētiņā un piedzīvo tos pašus notikumus. Nav nekāda glābiņa no laika atkārtošanās, nav pat nāves. Visbeidzot, pēc ilgām ciešanām Fils nolemj mainīt sevi, jo nespēj mainīt apkārtējo pasauli. Viņš sāk darīt labus darbus un palīdz cilvēkiem, kuri piedzīvo vienas un tās pašas nelaimes katru dienu.

Un tikai tagad Fils sajūt piepildījumu. Gaismas iedvesmots, viņš sāk aizrautīgi dalīties ar visiem pilsētiņas iedzīvotājiem un pakāpeniski iegūst viņu labvēlību. Beigās Fils satiek savu sapņu sievieti, un murgs ir beidzies. Viņš ir pārrāvis atkārtošanās ciklu un nokļūst jaunā dienā, sadevies rokās ar savu patieso dvēseles radinieci. Fila cietums ir tapis par paradīzi!

Tā darbojas Tikun likums, un tas ir iemesls, kāpēc mēs reizēm jūtamies tā, it kā būtu ieslodzīti sliktā filmā.

Murkška dzīve

īstenot savu reaktīvo uzvedību ir patīkami. Mēs nemitīgi izmantojam citus cilvēkus savu mērķu sasniegšanai, un rīkojamies atbilstoši savtīgajām interesēm. Bet beigu beigās pienāk atmaksas stunda un mēs ieslīgstam haosā un ciešanās. Katru dienu atkārtojas vienas un tās pašas problēmas, bet mēs vēl aizvien nemainām savu rīcību. Mēs nespējam saskatīt saikni starp savām reakcijām ar haosu, kas ir mums apkārt.

Tikai tad, kad esam sastapušies ar neizturamām ciešanām, piedzīvojuši baismīgo murgu atkārtošanos gadu pēc gada, mūžu pēc mūža, mēs sākam atmosties. Mēs atrodam grāmatu par Kabalu un pamazām aptveram, ka īsteno Gaismu dzīvē var ģenerēt tikai mūsu reakciju apturēšana, ego uzvarēšana un lielākas rūpes par apkārtējiem cilvēkiem, nevis Pretinieka atbalstīšana. Nekad agrāk mēs nebijām piedzīvojuši ilgstošu Gaismu, jo bijām pieraduši pie reaktivitātes izraisītās īslaicīgās eiforijas un sīkā prieciņa. Ilgstošā Gaisma ir pavisam citāda. Tā rada labsajūtu. Patiesu labsajūtu. Tādu sajūtu izraisa patiesa laime!

Tagad mums ir motivācija, lai pārveidotu visus savus reaktīvos impulsus un dzīvotu proaktīvā stāvoklī. Mēs spējam atrast savu dvēseles radinieku un mūžīgi dzīvot Gaismā.

Starp citu, mums nebūt nav jāpiedzīvo ārkārtējas ciešanas, lai atmostos.

Tajā brīdī, kad mēs sākam mācīties Kabalu, mainās itin viss.

Pretestība darbībā

Apskatīsim dažas situācijas. Tās palīdzēs vairot jūsu sapratni par Pretestību un izdevībām, kas atrodamas sarežģītos apstākļos, kuri ir daļa no Tikun.

Pretošanās ego

Jūs esat kopā ar draugu vai biznesa partneru grupu. Visi runā, izrādot savas ārkārtējās zināšanas par konkrēto tēmu, bet jums ir skaidrs, ka zināt daudz vairāk nekā pārējie. Jūs sajūtat vēlmi runāt un palepoties ar savām zināšanām. Pretojieties šai vēlmei! Tā ir jūsu ego. Nerunājiet! Nesakiet ne vārda! Saskatiet garīgo izdevību un izmantojiet to! Ļaujiet atnākt Gaismai, un jūs šajā situācijā iemācīsieties kaut ko ļoti vērtīgu.

Pretošanās apvērstajam ego

Pēc kādas biznesa plāna prezentācijas visi klausītāji uzdod jautājumus, tikai jūs klusējat, jo izjūtat nedrošību. Jums ir bail: ko klātesošie padomās par mani? Jūs jūtaties nebrīvs. Jūsu spontānā reakcija liek jums sākt runāt nedrošības dēļ. Tā ir apvērstā ego domāšana: es neesmu pietiekami labs. Pretojieties tai! Baiļošanās par to, ko domā citi, ir reaktīva uzvedība. Iespējams, vēlāk vairāki cilvēki pienāks pie jums un aizsāks sarunu un jūs redzēsiet, ka jūsu nedrošība bija pilnībā nepamatota un to neviens pat nepamanīja.

Pretošanās slinkumam

Jums prātā ienāk lieliska ideja. Jūs esat ļoti sajūsmināts un vēlaties savu ideju īstenot. Tomēr jūs sākat vilcināties un atliekat aktīvu darbošanos. Pretojieties šim slinkumam! Pretestība nenozīmē apstāšanos un bezdarbību. Bieži vien pretoties nozīmē apturēt apstāšanās vēlmi un uzsākt strauju darbību. Šajā gadījumā jūsu Tikun attiecas uz nespēju pabeigt iesākto.

Pretošanās sprieduma izteikšanai

Starp jūsu ģimenes locekļiem vai tuviem draugiem sākas strīds. Jūs uzklausāt vienas puses "patiesību" un esat gatavs izteikt spriedumu atbalstīt vienu strīdnieku nometni un konfrontēties ar otru. Pretojieties šai vēlmei! Atbrīvojieties no savām emocijām! Ieklausieties un sadzirdiet arī otras puses argumentus! Jūsu Tikun, iespējams, ir saistīts ar vēlmi izteikt spriedumus. Drīz jūs sapratīsiet, ka jebkurā strīdā ir divas "patiesības".

Kabalā pastāv kāds ļoti būtisks un universāls likums: jūsu pašu reaktīvās darbības, grēki un negatīvā uzvedība nekad neatgriezīsies, lai spriestu tiesu par jums. Ne jūsu vārdi, ne grēksūdze nekad neizraisīs sodu. Arī tas spēks, ko mēs saucam par Dievu, nevar spriest tiesu par jums. Kosmoss nekad neuzliks jums sodu. Tas ir nesatricināms Kabalas princips. Šķiet neticami, vai ne?

Tad kā mēs savā dzīvē piesaistām tik daudz nosodošu spriedumu? Labs jautājums.

Kabala saka, ka pasaule ir stratēģiski iekārtota un izveidota tā, lai itin visiem cilvēkiem mūsu dzīvē sākot ar vismīļākajiem ģimenes locekļiem un tuvākajiem draugiem un beidzot ar paviršiem paziņām un svešiem garāmgājējiem ielās piemīt grēki, kas ir līdzīgi mūsējiem. Lūk, kā tas izpaužas.

Savās ikdienas dzīves gaitās mēs nemitīgi saskaramies ar "citu" negatīvajām īpašībām. Ikreiz, kad vēlamies izteikt spriedumu (pareizu vai nepareizu) par citu personu, mēs pavēršam šautenes stobru pret sevi. Vārdi, ko vēršam pret citiem, ļauj Pretiniekam sodīt mūs par mūsu pašu iepriekšējo rīcību. Tikai tad, kad izsakām negatīvu spriedumu par kādu citu, Pretinieks var izpildīt mums notiesājošu spriedumu.

Un otrādi: ja mēs pielietojam Pretestību un atturamies izteikt spriedumu par kādu personu, tad mums pašiem nevar tikt piemērots spriedums. Apdomājiet šīs iespējas! Cik labestīga un augstsirdīga būtu pasaule, ja mēs izmantotu Pretestību un pārtrauktu izteikt spriedumus par citiem! Tāpēc pieņemiet lēmumu pretoties visiem saviem "pamatotajiem" spriedumiem. Tā jūs pasargāsiet sevi no savām sliktajām reaktīvajām rīcībām.

Pretošanās sevis iesaistīšanai

Jūs esat uztraucies par dažādu svarīgu lēmumu pareizību, noraizējies par to ietekmi uz jūsu dzīvi. Jūs prātojat, analizējat, uztraucaties, un jūs pārņem nerimstošs stress. Pretojieties vēlmei žēlot sevi! Izdariet kaut ko labu kādam citam! Ziedojiet nedaudz laika, palīdzot citiem viņu problēmāsl Ja pārtrauksiet domāt tikai par sevi, ja novirzīsieties no ierastā sevis žēlošanas ceļa, pie jums atnāks risinājumi tieši tad, kad vismazāk tos gaidīsiet.

Pretošanās sevis slavēšanai

Jūs esat paveicis kaut ko patiešām brīnišķīgu, un ikviens jūs apbrīno. Jūs izjūtat kārdinājumu vēlreiz piedzīvot slavas brīdi un savā apziņā "izspēlējat" to atkal un atkal. Pretojieties šīm savtīgajām atmiņām! Domājiet plašākā mērogā! Ko vēl jūs varat izdarīt? Ko vēl varat sasniegt? Pārejiet pie nākamās pozitīvās rīcības!

Pretošanās ļaunajiem impulsiem

Jūs esat iekļuvis nepatīkamā situācijā. Jūtaties nomākts un nedrošs par sevi. Pēkšņi piezvana kāds draugs. Pēc pāris īsiem ievadteikumiem viņš sāk tenkot par kādu citu tuvu draugu. Jūs tiekat iesaistīts sarunā. Cita nomelnošana liek jums justies labāk. Klausoties par kāda cita problēmām, jums aizmirstas savējās. Pretojieties vēlmei tenkot un runāt sliktu par citiem! Atcerieties, ka saskaņā ar Kabalu slepkavības grēks neaprobežojas tikai ar fizisko nāvi, tajā ietilpst arī cilvēka rakstura "nogalināšana". Tāpēc šajā gadījumā sarunas pārtraukšana vai tēmas mainīšana būtu līdzvērtīga drauga dzīvības izglābšanai. Tāda rīcība radīs ļoti daudz Gaismas.

Pretošanās kontrolei

Jūs esat jauns rakstnieks, kas nupat pabeidzis manuskriptu, un pats uzskatāt, ka esat izcili pastrādājis. Jūs parādāt manuskriptu savam draugam redaktoram. Jūs gaidāt iedvesmojošu uzslavu, bet draugs manuskriptu nokritizē. Jūs šo nesaudzīgo kritiku uztverat personiski un zaudējat pašapziņu. Pretojieties! Jūsu reakcija nozīmē, ka par manuskripta īsteno avotu jūs uzskatāt sevi, nevis Gaismu. īstie mākslinieki zina, ka viņi ir tikai kanāls. Turklāt pat kritika nāk no Gaismas. Tāpēc atsakieties no kontroles! Ļaujieties procesam un atbrīvojieties no personiskas pieķeršanās mākslas darbam!

Pretošanās vainas apziņai

Jūs izdarījāt kaut ko sliktu, tāpēc tagad sevi nežēlīgi nosodāt un aizrautīgi vainojat. Pretojieties uzmācīgajai dziņai sevi izpostīt! Atbrīvojieties no šīs vēlmes! Atgādiniet sev Kabalas atziņu, ka katrā no mums ir divas puses proaktīvā un reaktīvā. Gaisma un tumsa. Dvēsele un Pretinieks. Tā puse, kurai nepieciešama labošana un pārveide, un

Dievam līdzīgā puse, kura palīdz mums pārveidoties. Neignorējiet savu slikto rīcību, bet uzskatiet to par izdevību! Pakrītot un atkal pieceļoties tā mēs realizējam garīgu pārveidi.

Pretošanās gaidām

Jums ir dažādas gaidas attiecībā uz savu darbu, bet tās neīstenojas. Jūs gaidāt noteiktas atbildes rīcības no saviem draugiem, bet viņi jūs piekrāpj. Jums ir skaidri priekšstati par to, kā cilvēkiem būtu jāizturas pret jums, jo jūs esat darījis tik daudz laba, bet viņi izrādās nepateicīgi. Jūs bijāt iztēlojies katru burvīgo ilgi gaidītā atvaļinājuma dienu, bet šajā laikā līst lietus un jums nozog kredītkarti. Pretojieties visām vilšanās emocijām! Apturiet domu, ka esat upuris! Pie jums atnāks kaut kas daudz labāks. Sekojiet Kabalas principam lūdziet Gaismai to, kas jums vajadzīgs, nevis to, ko jūs gribat. Vēlāk sapratīsiet savas vilšanās īsteno svētību un garīgo iemeslu.

Pirms dažiem gadiem draugs Roberts pastāstīja man, ka viņa brālis redzējis dīvainu sapni. Tajā Roberta brālis bijis pilnīgi kails. Saskaņā ar Kabalu šādu tēlu var skaidrot kā negatīvu zīmi.

Roberts ieteica brālim nopirkt "Zohar" gudrību grāmatu, jo tā nes svētību un aizsardzību. Brālis bija skeptisks, tādēļ Roberts pats nopirka grāmatu un uzdāvināja to viņam. Pārsteidzošā kārtā brālis šo dāvanu pieņēma.

Pēc pāris dienām Roberta brālis steidzās uz lidostu, jo viņam bija steidzami jānokļūst Parīzē. Lidosta bija pārpildīta. Lauzdamies cauri cilvēku pūļiem, vīrietis domāja tikai par to, ka viņam obligāti ir jātiek iekšā lidmašīnā, ka viņš nekādā gadījumā nedrīkst nokavēt biznesa darījuma slēgšanu Parīzē. Tomēr lidmašīna aizlidoja bez viņa. Roberta brālis bija ļoti sarūgtināts it sevišķi, kad uzzināja, ka viņa bagāža jau ir ceļā uz Parīzi.

Lidojums, ko Roberta brālis nokavēja, bija TWA 800 reiss, kurš cieta avāriju pāris sekundes pēc izlidošanas no Kenedija lidostas 1996. gada 17. jūlijā. Šajā drausmīgajā traģēdijā gāja bojā visi 230 lidmašīnā esošie cilvēki. Un tieši uz šo reisu tik izmisīgi skrēja Roberta brālis! Pēc iespējas ātrāka nokļūšana Parīzē bija viņa karstākā vēlme! Lūk, dramatisks pierādījums faktam, ka Gaisma atnes mums tieši to, kas mums patiešām ir vajadzīgs, nevis to, ko mēs vēlamies. Paskatieties plašākā mērogā'.

Pretošanās pašpārliecinātības trūkumam

Jums ir publiski jāuzstājas vai jāuzņemas atbildība par lielu projektu. Jūsu dabiskā reakcija varētu būt apmēram šāda: "Es to nevaru izdarīt, es neesmu pietiekami kompetents, es negribu, ka visa uzmanība tiek pievērsta man." Te darbojas apvērstais ego. Apturiet savu ierobežoto domāšanu! Šis notikums pat neattiecas uz jums. Paskatieties apkārt pastāv daudz plašāks mērogs, kurā ietilpst arī citi cilvēki, jūs neesat centrālā persona. Centieties palīdzēt citiem iegūt to, kas viņiem vajadzīgs, un tad arī jūs pats gūsiet panākumus.

Pretošanās savtīgumam

Jūs ierodaties mājās pēc saspringtas darbdienas, vēl aizvien domādams par kādu svarīgu biznesa darījumu. Bērni vēlas jūsu uzmanību, bet jūs esat pārāk aizņemts, jo turpināt apsvērt savu projektu. Jūs iegalvojat sev, ka parotaļāsieties ar bērniem citreiz, ka galu galā strādājat taču ģimenes labā. Muļķības! Pretojieties šīm iedomātajām savtīgajām reakcijām! Darījuma slēgšanas aizrautība, peļņa un varatās ir parastas, savtīgas vēlmes. Veltiet laiku saviem bērniem tieši tad, kad to ir visgrūtāk izdarīt!

Lūk, patiess stāsts, ko pavēstīja kāds Kabatas praktizētājs:

"Es biju tipisks ambiciozs indivīds, kurš visu savu laiku un enerģiju koncentrē tikai uz naudas pelnīšanu. Protams, es uzskatīju, ka to visu daru savas sievas un bērnu labā. Kad sāku studēt Kabatu, uzzināju, ka pastāv divi dažādi piepildījuma veidi. Ir īslaicīgais iepriecinājums (sava ego gandarīšana) un mūžīgi ilgstošais piepildījums. Mūžīgi ilgstošo piepildījumu varam sasniegt, kad mūsu rīcības ir proaktīvas un tiek veiktas, lai dalītos ar citiem. Taču 95 % cilvēku izmisīgi cenšas rast vienīgi savu personisko vēlmju piepildījumu īstenot savtīgās vajadzības. Šo Kabatas principu es pavisam skaidri izpratu teorētiski, bet nerealizēju to savā dzīvē, līdz nonācu smagās finansiālās grūtībās.

Dzīvoju burvīgā mājā Losandželosā, kad pēkšņi mani sāka vajāt finansiālas neveiksmes. Atceros, ka nodomāju: vai tas ir kāds garīgās attīstības priekšnosacījums? Es taču esmu pelnījis itin visu, kas man pieder. Kas notiek? Bet toreiz es vēl nesapratu, ko patiesībā nozīmē "viss". Lai nedaudz atpūstos no ikdienas grūtībām un stresa, es un mana sieva nolēmām noskatīties Oskaru pasniegšanas ceremoniju. Nekad vēl nebiju palaidis garām nevienu šo ceremoniju kopš savas bērnības. Man vienmēr bija sapnis, ka kādu dienu es pats stāvēšu uz skatuves un teikšu runu, saņemot balvu par gada vislabāko filmu.

Naudas bija ļoti maz, tomēr mēs nolēmām kaut vienu vakaru būt izšķērdīgi un pasūtīt vakariņas uz mājām (patiesībā to nevarējām atjauties). Vienkārši gribējām uz brīdi atslēgties no haosa. Kamēr iekārtojāmies pie televizora, šovs jau bija sācies. Tas bija patiess atvieglojums uz brīdi aizbēgt uz citu pasauli.

Mums ir četri bērni. Vecākais dēls Deivids, kuram tolaik bija 9 gadi, pienāca pie manis un jautāja: "Tēt, vai šis šovs ir svarīgāks par mani?" Paldies Dievam, jau biju studējis Kabalu un

sapratu, ka tas ir pārbaudījums man, respektīvi, izdevība, tāpēc atbildēju: "Protams, ne." Un tad Deivids sacīja: "Nu tad jau tu ar mani paspēlēsies, vai ne?"

Atzīstos, mani pārņēma divējādas izjūtas. Es gribēju skatīties Oskaru pasniegšanas ceremoniju un nemaz nevēlējos rotaļāties. Bet no Kabalas es biju mācījies, ka cilvēkam ir jādara tas, ko viņš negrib darīt. It īpaši tas attiecas uz savtīguma pārvarēšanu. Citiem vārdiem sakot: kad ir grūti kaut ko izdarīt, tad ir jāizmanto Pretestība un jārīkojas pretēji savām vēlmēm. Tā ir īsta dalīšanās un proaktīva rīcība. Vairākums vecāku spēlējas ar saviem bērniem tikai tad, kad paši to vēlas. Cik daudzi no mums patiešām pārveido sevi tad, kad absolūti negrib to darīt? Saskaņā ar Kabalu tā nav īsta dalīšanās, ja mēs rotaļājamies ar bērniem tikai tad, kad tas ir viegli izdarāms un mēs paši to gribam.

Mums ir jāpretojas savtīgajām vēlmēm un jāskatās plašākā mērogā. Tobrīd manā dzīvē grūtākais pasākums bija parotaļāties ar dēlu, un man bija kauns atzīt to sev pašam. Es tik ļoti gribēju noskatīties ceremoniju! Tā nu Deivids un es izgājām laukā paspēlēties. Mēs mētājām futbola bumbu, bet es visu laiku domāju: ir labi, bet tas jābeidz ātrāk! Es gribu iet atpakaļ un turpināt skatīties. Paspēlēšos kādas desmit minūtes un tad būšu izpildījis savu tēva pienākumu.

Es skaidri jutu, kā man prātā briest šis konflikts. Tad Deivids jautāja: "Tēt, vai tu iesi atpakaļ un skatīsies televizoru?"

Es savukārt pavaicāju: "Kāpēc tu to jautā?"

'Jo es gribu, lai tu spēlētos ar mani līdz gulētiešanai."

Tas nozīmēja, ka es neredzēšu Oskaru ceremoniju. Apzinājos, ka tieku pārbaudīts. Un tieši tobrīd es patiešām īstenoju

Pretestību. Es nodomāju: atbrīvošos no savas vēlmes! Es neskatīšos šo muļķīgo ceremoniju. Es spēlēšos ar savu dēlu!

No Kabatas es iemācījos, ka, spēlējoties ar saviem bērniem, man patiešām ir jāieiet viņu pasaulē, nevis vienkārši jāiedala viņiem savs laiks. Un tā es arī centos rīkoties. Iesākumā nebija viegli. Nācās pamatīgi cīnīties pašam ar sevi, lai atbrīvotos no savtīgajām vēlmēm un domām. Bet, aptvēris, kas notiek, es atradu spēku pretoties un spēju atbrīvoties no savas vēlmes. Un tikai tad mēs sākām spēlēties pa īstam, patiesā aizrautībā mētājām bumbu un kopā jautri pavadījām laiku. Tas bija pārsteidzoši.

Pēkšņi mans dēls nevaldāmi ieraudājās. Es jautāju: "Kas tev notika?"

"Nezinu, es vienkārši jūtos loti laimīgs," Deivids atbildēja, un viņam pa vaigiem straumēm ritēja asaras.

Tā tas notika. Tobrīd es sapratu, cik savtīgs tēvs esmu bijis gadiem ilgi. Es biju dzīvojis ar ilūziju, ka lielo, dārgo māju un dažādus materiālos labumus esmu pircis sievai un bērniem. Tā nebija patiesība. To visu es biju darījis, savtīgu interešu vadīts. Ne sieva, ne bērni nemaz negribēja tik milzīgu māju un visādus papildu tēriņus. Viss, ko mani bērni gribēja, bija uzspēlēt futbolu ar tēti, saņemt nedalītu tēva mīlestību un uzmanību. Bet es biju apsēsts ar savtīgām vēlmēm: gribēju noskatīties balvu pasniegšanas ceremoniju, kaut kad tālā nākotnē pats saņemt Oskaru un gūt milzīgus panākumus biznesā. Es biju savtīgu, egocentrisku vēlmju iemiesojums.

Prieciņš, ko guvu no sava ego apmierināšanas, ne tuvu nebija tik lielisks un pārsteidzošs kā mana dēla vārdi, ka viņš ir laimīgs, jo mēs kopā spēlējam futbolu. Tāda bija mana garīgā atmošanās.

Turklāt es iemācījos vēl kaut ko: mūsu iedzimtā daba, mūsu "konstrukcija" liedz mums patiesi izjust īsto piepildījumu, ko dzīve piedāvā. Mūs vienmēr pārmāc kārdinājums gūt īslaicīgo un tūlītējo gandarījumu, ko sniedz materiālas vērtības. Tāpēc, ka tas ir daudz vieglāk nekā gūt īsteno piepildījumu. Lai sasniegtu mūžīgo piepildījumu, nepieciešama piepūle un sevis pārveidošana, bet mēs jau no dabas esam "ieprogrammēti" tiekties pēc tūlītējas materiālas laimes.

Pastāv reāli šķēršļi, kas notrulina cilvēku tieksmi pēc īstenā piepildījuma. Bet, kad jūs pielietojat Pretestību, šķēršļi tiek noņemti un jūs sākat dzīvot. Jūs sākat sajust, kas ir īsta laime. Kad jūs atbrīvojaties no visām savtīgajām vēlmēm, jūs sākat dzīvot tik pilnīgi, ka jebkuras egocentriskās vajadzības izzūd no redzesloka. Eksistē tikai īstenais piepildījums. Jūs atrodat trauslo līdzsvaru starp biznesu, ģimeni un dalīšanos ar citiem. Jūs dāvājat sevi citiem, jo tā ir visdabiskākā rīcība pasaulē. Un tad beidzot jūs esat ieguvis visu.

Tovakar es sāku mācīties, kā k/ūt par īstu tēvu saviem bērniem.

Tomēr ir svarīgi arī nenomelnot sevi un visu laiku nedomāt par to, cik ļoti slikts tēvs jūs esat, ja negribat rotaļāties ar bērniem. Pretojieties pašnoniecināšanas vēlmei. Fakts, ka jūs apzināties notiekošo un cenšaties sevi mainīt, radīs Gaismu. Apzinieties, ka Pretinieks spēlē ar jums prāta spēles. Viņš slēpjas aiz visiem jūsu sapņiem par varu un bagātību. Pretinieks vienmēr centīsies jūs kontrolēt. Turklāt, jo vairāk būsiet sasniedzis, jo uzmācīgāka kļūs doma, ka materiālo bagātību vēl joprojām nepietiek. Nemitīgi (un veltīgi) cenšoties iegūt arvien vairāk, jūs zaudēsiet ģimeni. Tikai Pretestība var izjaukt šo scenāriju.

Lai ko stāstītu |aunie citplanētieši filmā "Zvaigžņu ceļojums" ("Star Trek"), pretestība nav veltīga. Pretestība ir piepildījums! Mēs ļoti bieži nespējam saskatīt un sajust īsteno Gaismu, kas nāk no ģimenes.

Pretinieks prot iegalvot, ka biznesa sasniegumi ir daudz vērtīgāki par ģimenes laimi. Un mēs tam ticam… līdz ir jau par vēlu. Tādēļ atcerieties: kad pielietosiet Pretestības koncepciju, jūs sajutīsiet tādu apmierinātību un prieku, kādu neesat piedzīvojis nekad iepriekš.

Pretošanās nedrošībai

Jūs kopā ar darba kolēģi esat realizējuši kādu vērienīgu projektu, un tas gūst izcilus panākumus. Taču tagad jūs kautrējaties sadalīt nopelnīto. Jūs nedroši cenšaties aprēķināt, cik daudz katrs no jums ir paveicis, un apzināties, ka būsiet sāpināts, ja jūsu darbs netiks pienācīgi novērtēts. Pretojieties šīm reaktīvajām domām un emocijām! Atdodiet visus nopelnus kolēģim! Tā būs vispareizākā rīcība. Atdodiet itin visu! Nepaturiet sev neko! Jūs varbūt varētu iedomāties: "Es pretošos tikai pavisam, pavisam nedaudz, jo man jāpraktizē Kabalas mācība soli pa solim." Muļķības! Pretojieties arī šīm domām un atdodiet kolēģim visul Atcerieties, ka Pretinieks pārbaudīs katru jūsu soli! Atcerieties, ka uzslava dod prieku tikai uz īsu mirkli! Savukārt Gaisma ir mūžīga.

Pretošanās kauna sajūtai

Jūs esat pieļāvis milzīgu kļūdu. Ja tā tiks pamanīta, jūs nosarksiet un būsiet gatavs vai nomirt no kauna. Jūs reaģējat un mēģināt to noslēpt. Pretojieties! Mīliet pazemojumu! Uzņemiet to sevī! Pazeminiet savas aizsardzības barjeras! Domās lēnām izejiet cauri neveiksmei un "absorbējiet" sevī pēc iespējas vairāk kauna sajūtas. Padariet sevi ievainojamu! Apzinieties, ka šī situācija sniedz jums iespēju izdzēst savu ego! Beigu beigās jūsu ego tiks pakļauts, un jūs redzēsiet, ka neviens nemaz nav ievērojis jūsu kļūdu. Tā darbojas Gaisma.

Pretošanās vēlmei tikt apbrīnotam

Jūs esat izgājis pastaigā ar draugiem un tiekat iepazīstināts ar jauniem paziņām. Draugi jūs nodēvē par visatjautīgāko cilvēku pasaulē, un jūs sajūtat uzmācīgu vēlmi palepoties jauniegūtajiem paziņām ar savu erudīciju. Jūs ārkārtīgi vēlaties atbildēt uz kādu sarežģītu jautājumu, kaut arī neesat 100 % pārliecināts par pareizo atbildi. Jūs nolemjat mazliet pietēlot un "izķepuroties" no situācijas pēc iespējas veiksmīgāk. Pretojieties! Vienkārši pasakiet: "Es nezinu." Un pretojieties reaktīvajām domām, kas saka, ka jūsu draugi vairs neapbrīnos un nerespektēs jūs.

Pretošanās šaubām

Jūs praktizējat Kabalas gudrību ikdienā, jūs izmantojat Pretestības principu reālās dzīves situācijās, taču nejūtat nekādu rezultātu. Jūsu apziņu pārplūdina šaubas. "Kabalas principi nedarbojas," jūs sev sakāt. Pretojieties šīm reaktīvajām domām! Tas ir pārbaudījums jūsu noturībai. Pretinieks vēlas redzēt, cik spēcīgs jūs esat. Viņš ar nodomu aizkavē Gaismu. Ikreiz, kad nepacietīgi gribat ieraudzīt rezultātus, jūs izpostāt Kabalas mācībstundu. Tas ir vislielākais paradokss: ja gaidīsiet rezultātus, tie neatnāks. Atbrīvojieties no šaubām, un jūs saņemsiet visu!

***

Tas arī būtībā ir viss, ko šī grāmata var jums iemācīt par Pretestību. Pārējais ir atkarīgs no jums. Pieņemiet dzīves haotiskās situācijas un strādājiet ar sevi! Pretestības spēku un maģiju jūs pilnībā iepazīsiet tikai tad, kad būsiet piedzīvojis to reālajā dzīvē.

Bet ir vēl kaut kas svarīgs.

Kad būsiet pārslēdzies no reaktīvās uzvedības uz proaktīvo, jūs atbrīvosieties no Kauna maizes. Jūs būsiet garīgi pārveidojies šajā situācijā un būsiet gatavs saņemt mūžīgo piepildījuma Gaismu savā dzīvē. Jūs būsiet īstenojis savas esamības nolūku.

Tomēr Pretiniekam rezervē ir vēl viens triks…

īssavienojuma spēks

Atcerieties brīdi, kad jūsu mājoklī izdega elektriskā spuldze! Mirklī, kad radās īssavienojums, bija acumirklīgs gaismas uzliesmojums. Un tad iestājās tumsa.

Kas notika?

Pārtrūka kvēldiegs.

Pozitīvais pols tieši savienojās ar negatīvo polu. Puf!

īssavienojums. Gaismas uzliesmojums. Tumsa.

Vai esat ievērojis, ka gaismas dzirksts, ko ģenerē īssavienojums, vienmēr ir daudz spēcīgāka un spožāka par spuldzes gaismu ikdienā? Garīgā Gaisma darbojas tieši tādā pašā veidā.

Acumirklīgais prieks, ko izraisa reaktīva rīcība, ir daudz spēcīgāks un apreibinošāks par Gaismas ilgstošo iepriecinājumu, ko ģenerē Pretestība. Taču reaktīvajam prieka uzliesmojumam vienmēr seko tumsa.

Tie ir elektriskās strāvas likumi. Un tie ir arī garīgās strāvas likumi.

Kārdinājums

Pretinieks pie katras izdevības mūs kārdina ar iespēju saņemt ārkārtīgi lielu prieku. Un pārāk bieži mēs pieņemam viņa piedāvājumu, jo reaktīvā rīcība ir ļoti, ļoti kārdinoša. Tā dod milzīgu enerģijas uzliesmojumu.

Pretestības izraisītās Gaismas spožums nav tik intensīvs kā īssavienojuma uzliesmojums, taču apgaismojuma apjoms ir daudz lielāks.

Līdzīgs īssavienojuma spēks piemīt narkotikām un alkoholam. Saskaņā ar Kabalu apreibinošas vielas patiešām paceļ dvēseli augstākos garīgās atmosfēras līmeņos. Kā norādījis psihoanalītiķis Karls Gustavs Jungs, nav nejaušība, ka alkoholu sauc arī par spirtu (angļu vai. spirits'gari'. Tulk. piez.). Problēma ir tāda, ka apreibinošās vielas mūs tieši savieno ar enerģijas spēkiem. Tā rezultātā rodas īssavienojums, un mēs piedzīvojam avāriju degam un izdegam.

Kāpēc nelietot apreibinošas vielas? Kabalas viedoklis šai jautājumā krasi atšķiras no ierastiem morāliskiem apsvērumiem. Mūsu nolūks dzīvē ir pacelties augstākos apziņas stāvokļos, bet narkotikas un alkohols ir absolūti nepiemēroti šī mērķa īstenošanai. Mums ir jāatrod veids, kā pastāvīgi atrasties augstākā esamības līmenī, nevis sasniegt to uz īsu brīdi. Bet Pretinieks prasmīgi izmanto acumirkļa gandarījuma un acumirklīgās eiforijas kārdinošo spēku, lai izraisītu mūsu reakcijas. Viņa vienīgais nolūks ir radīt tiešus īssavienojumus, lai pēc tam mēs ieslīgtu dziļā tumsā.

Diētas avārija

Barbarai ir 15 kilogrami liekā svara. Viņa jau pāris nedēļu ietur stingru diētu un aktīvi vingro. Tad kāds laipni piedāvā Barbarai viņas iemīļotās šokolādes kūkas gabaliņu, un sievietes organisma reaktīvais instinkts liek viņai to pieņemt. Barbaras apziņā rodas konflikts: vai viņai uz brīdi jāatsakās no diētas vai tomēr jāievēro uztura režīms?

Barbara cenšas mobilizēt gribasspēku. Viņa sakopo visu savu iekšējo spēku, cenšoties atcerēties dedzīgo vēlmi, kas izraisīja lēmumu zaudēt svaru un ievērot veselīgu dzīvesveidu. Barbara izmisīgi vēlas atjaunot sākotnējo motivāciju. Jā, pareizi, viņa gribēja atkal valkāt savus šauros džinsus. Barbara nolemj palikt uzticīga sākotnējam mērķim zaudēt svaru. Sieviete saprot, ka viņai jāizmanto Pretestība.

Pēkšņi šajā situācijā ierodas vēl kāds. Pretinieks piepilda Barbaras apziņu ar jaunām kārdinošām un uzmācīgām vēlmēm, un viņa pamazām ļaujas domai par garšīgā krēma noiaizīšanu no karotītes. Visbeidzot Barbara padodas savai reaktīvajai vēlmei.

Kad Barbara ir atteikusies no kontroles, viņa ir gatava apēst kūku, lai kā tas arī kaitētu. Vismaz tā viņai iegalvo Pretinieks. Un sieviete apēd kūkas gabaliņu. Tas garšo lieliski. Drīz vien Barbaras organisms sajūt cukura pieplūdumu. Šokolādē esošie kanabinoīdi izraisa tādu pašu eiforiju kā marihuāna. Šokolāde darbojas kā lēts mīlas aizstājējs, jo tā satur stimulējošu vielu, kas ģenerē enerģijas uzplūdus (šādus uzplūdus mēs sajūtam, kad esam iemīlējušies). Kakao tauki ierosina opiātu rašanos smadzenēs, un tas izraisa baudas sajūtu. Savukārt kofeīns stimulē smadzeņu darbību un sūknē adrenalīnu pa asinsvadiem. Barbara ir ieguvusi tūlītēju gandarījumu!

Taču stāsts vēl nav galā. Piepeši baudas uzplūdi apsīkst. Cukura līmenis sievietes asinīs strauji pazeminās. Viņa "cieš avāriju". Saskaņā ar Kabalu Gaismas plūsmu pārtrauca kūkas izraisītais īssavienojums. Tagad Barbaru pārmāc labi zināmās sajūtas vainas apziņa, nožēla, nomāktība un vilšanās.

Ja Barbara būtu pretojusies reaktīvajai vēlmei nobaudīt kūku un tās vietā būtu ēdusi ābolu, viņas ķermenis un dvēsele būtu jutuši apmierinājumu. Šis apmierinājums nebūtu intensīvs, taču tas būtu mērens, līdzsvarots un gandarījošs. Un arī pēc 24 stundām Barbara justu sasnieguma prieku un ilgstošu piepildījumu.

Katru dienu mēs sastopamies ar sarežģītām situācijām darbā, sabiedriskās vietās un ģimenē. Vai mēs reaģējam uz visiem stimuliem, kas nāk no ārpuses? Vai arī apturam savas reakcijas, lai dzīvotu "veselīgāk"?

Dažādu iemeslu dēļ pretoties tūlītējam gandarījumam ir ļoti grūti. Lasot šo grāmatu, esam apņēmušies kļūt proaktīvi. Mēs apņēmīgi iestātām savu apziņu uz mērķi nereaģēt! Bet jau nākamajā brīdī mums uzbrūk reaktīvā spēka gaistošais iepriecinājums. Kāds mūs aizvaino, biznesa darījums izgāžas, kāds mūs aprunā, un mēs atkal atgriežamies pie reaktīvās uzvedības.

Pirms noskaidrojam, kāpēc mums ir tik grūti pretoties kārdinājumam, atklāsim vēl vienu ieroci no Pretinieka arsenāla.

Fausta līgums

Ikreiz, kad notikumi risinās mums labvēlīgi, mēs varam iekrist lamatās un nodomāt, ka labie laiki nekad nebeigsies. Mēs varam kļūt augstprātīgi un uzskatīt, ka esam nemaldīgi.

Kabala māca, ka Gaisma nāk no diviem avotiem: no Radītāja un no Pretinieka. Radītāja Gaisma ir mūžīga, savukārt Pretinieka Gaisma ir spožs uzliesmojums no dinamīta stieņa. Kad cenšamies gūt panākumus, rīkojoties reaktīvi, mūsu panākumi nāk no Pretinieka. Mums šķiet jo reaktīvāka rīcība, jo lielāki sasniegumi. Taču tas ir tikai šķitums, un par šiem maldiem mums nāksies samaksāt.

Leģendārais stāsts par Faustu, kurš pārdeva savu dvēseli Sātanam, precīzi atspoguļo Kabalas teoriju.

Lūk, kā darbojas Fausta princips reālajā dzīvē: rīkojieties reaktīvi, un Pretinieks dos jums Gaismu, taču tikai uz īsu brīdi. Tad Pretinieks saņems glabāšanā Radītāja Gaismu, savukārt jūs haosu, kas palicis pāri pēc dinamīta izdegšanas.

Pretinieks mūs dāsni atalgo (uz īsu brīdi), lai uzturētu mūs reaktīvā apziņas stāvoklī. Citiem vārdiem sakot: viņš izsniedz mums dinamīta stieni ar īpaši garu degli (laiku), lai panākumu un Gaismas šķitums turpinātos ilgāk.

Kad mums klājas labi, mēs domājam, ka paši esam savu lielisko panākumu autori. Mūsu ego tiek uzpūsts līdz dirižabļa izmēriem un piepildīts ar karstu gaisu. Taču brīdī, kad mēs to vismazāk gaidām, gaiss tiek izlaists.

Verdzība

Gandrīz ikviens zina 2. Mozus grāmatas stāstu par israēļu bēgšanu no Ēģiptes. Taču vairākums cilvēku, ieskaitot gudrus rabīnus un priesterus, neaptver šī stāsta apslēpto garīgo jēgu un tā nozīmi mūsu pašu dzīvē.

2. Mozus grāmatā vēstīts par israēļu tautu, kas 400 gadus dzīvojusi gūstniecībā Ēģiptē. Israēļi bija vergi, un viņu bērni bija vergi, pakļauti cietsirdīgajam Ēģiptes valdniekam faraonam. Tad atnāca Mozus un ar Dieva svētību izcīnīja brīvību savai tautai. Mozus aizveda bijušos vergus ilgā un grūtību pilnā ceļojumā uz Apsolīto zemi, viņi izgāja cauri Sarkanajai jūrai, un Mozus uzkāpa Sinaja kalnā, lai uzklausītu Dieva likumus.

Interesantākais šajā stāstā ir, lūk, kas: israēļi pirmo reizi vairāku gadsimtu gaitā izjuta brīvību, bet vienalga sūdzējās, žēlojās un gaudās, tiklīdz tuksnesī kļuva karsti un sutīgi. Viņi prasīja, lai Mozus ved viņus atpakaļ uz Ēģipti!

Stāsts par israēļiem skaidri atspoguļo Kabalas kodu sistēmu. "Ēģipte" ir koda vārds mūsu materiālajai esamībai šajā fiziskajā haosa pasaulē. Savukārt "faraons" ir koda vārds cilvēka ego un cilvēces nepārtraukti reaktīvajai, savtīgajai, neiecietīgajai iedabai. Jebkurš mūsu iedabas aspekts, kas kontrolē mūs, ir faraons.

•  Bailes

•  Dusmas

•  Sacensības vēlme

•  Nedrošība

•  Zems pašvērtējums

•  Savtīgums

•  Skaudība

•  Raizes

•  Nepacietība

Visas šīs emocijas, dzimušas no ego, nemitīgi kontrolē mūs. Tās ir kā smaga ķēde, kas neļauj mums kustēties ātrāk un virzīties uz priekšu; kā roku dzelži, kas ierobežo mūs; kā dzelzs stieņi, aiz kuriem esam ieslodzīti; kā pātagas, kas moka mūs. Šīs ir vissenākās attiecības pasaulē saimnieka un verga attiecības. Un tām ir dažādas izpausmes formas.

Mūsu attīstību kavē dažādi materiālās esamības objekti: automašīnas, apģērbs, greznas mājas, prestižs, vara un sociālais stāvoklis. Šīs lietas baro tikai mūsu ego.

•  Mūs tur ieslodzījumā mūsu reaktīvās kaprīzes un egocentriskās vēlmes.

•  Mūs tur gūstā attiecības, bailes un šaubas.

•  Mēs esam cietumnieki citu cilvēku viedokļiem.

•  Mūs ierobežo izmisīgā vēlme gūt atzinību no citiem.

•  Mēs esam ķīlnieki nepārtrauktai vajadzībai pārspēt draugus un kolēģus.

•  Daži no mums ir sava darba gūstekņi.

•  Citi ir sasaistīti savā laulībā.

•  Mūs visus paverdzina apkārtējā fiziskā pasaule.

Taču, apzinoties, ka vēl aizvien esam ieslodzīti "Ēģiptē", ka vēl aizvien esam sava ego paverdzināti, mēs varam iegūt atslēgu, kas atslēdz verdzības važas, un sasniegt vislielāko brīvību, kāda vien cilvēkam iespējama. Tāds ir Kabalas patiesais spēks.

Pārliecības spēks

Bēgot no ēģiptiešiem, israēļi nonāca bezizejā Sarkanās jūras krastā. Viņiem paka j dzinās faraons ar savu karaspēku, lai visus nogalinātu. Pēkšņi Sarkanā jūra pašķīrās, izveidojot divus milzīgus ūdens va/ņus, kas sniedzās līdz pat debesīm. Kā vēstīts "Zohar", visi ūdeņi virs zemes sadalījās un pacēlās pret debesīm. Un israēji bēgot nokļuva brīvībā.

Kad tuvojās faraons un viņa armija, Mozus lūdza palīdzību Dievam. "Zohar" māca, ka Dievs atbildējis ar noslēpumainu jautājumu: "Kāpēc tu sauc mani?" Šajā jautājumā ir ieslēpta dzija garīga patiesība. Dievs nepašķīra Sarkanās jūras ūdeņus! Īstenībā Dievs bija pārsteigts par Mozus rīcību. Bet, ja jau visuvarenais Dievs nepašķīra jūras ūdeņus, kurš tad to izdarīja?

Pēc daudziem tūkstošiem gadu pasaulē notika cita nelaime. Lai gan tā nebija saistīta ar dzīvības zaudēšanu, šajā situācijā iesaistītajiem cilvēkiem tas bija nopietns pārbaudījums. Lūk, patiess stāsts.

Maikls bija kādas lielas un ļoti veiksmīgas tirdzniecības kompānijas īpašnieks. Tā kā aizvadītais gads bija bijis viens no sekmīgākajiem periodiem kompānijas vēsturē, Maikls kopā ar sievu un bērniem devās uz Maiami. lai tur pavadītu 10 dienas ilgu atvaļinājumu.

Pirmajā dienā pēc atgriešanās no Maiami Maikla kabinetā ienāca viņa grāmatvedis. Acīmredzami noraizējies, vīrietis pavēstīja, ka viens no mārketinga filiāļu vadītājiem ir iesniedzis viltotas kvītis par savu darbu pēdējo triju decembra nedēļu laikā un nauda nav nonākusi Maikla kompānijas bankas kontā. Vēl ļaunāk šķita tas, ka krāpnieks bija vislabākais darbinieks un viņa vadītā filiāle allaž sasniedza vislabākos rezultātus kompānijā.

"Cik liels ir iztrūkums?" Maikls jautāja.

Grāmatvedis smagi nopūtās un paziņoja: "Šis cilvēks ir nozadzis 100 000 dolāru/'

Maikls ielēja glāzē ūdeni un iedzēra mazu malku. Vēlāk viņš šo brīdi raksturoja ar vārdiem: "Es sapratu, ka man steidzami jāpieņem ārkārtīgi nozīmīgs lēmums. Varēju izmantot zināšanas, ko biju apguvis Kabalas nodarbībās, un varēju arī rīkoties spontāni un reaktīvi, jo runa bija par lielu naudas summu. Tas bija atkarīgs no manis."

Bija pagājis ļoti ilgs laiks, kopš tika pašķirti Sarkanās jūras ūdeņi, līdz notikumam, kad Maikls zaudēja 100 000 dolāru. Taču Kabalas zināšanas palīdzēja atklāt pārsteidzošus risinājumus sarežģītā situācijā gan senajiem israēļiem, gan arī mūsdienu lielpilsētas iemītniekam.

Pārliecības koncepcija

Tobrīd Maiklam bija jāpieņem svarīgs lēmums. Vai viņam būtu jāreaģē ar uztraukumu, bailēm un dusmām? Vai arī būtu jāizmanto Kabalas nodarbībās apgūtais ieskaitot mācību, kas apslēpta stāstā par Sarkanās jūras pašķiršanu, un jārīkojas proaktīvi?

No Bībeles stāsta Maikls bija iemācījies, lūk, ko: israēļi izglābās galēji kritiskā situācijā, kad viņiem draudēja pilnīga iznīcība. Sarkanā jūra (un visi zemes ūdeņi) pašķīrās! Bet to neizraisīja Dievs! Kad Dievs jautāja Mozum, kāpēc Mozus uzrunā viņu, Dievs patiesībā sacīja, ka Mozum un israēļiem pašiem piemīt spēks pašķirt Sarkanās jūras ūdeņus. Dievs atklāja vienu no Dzīves garīgajiem likumiem: Pārvariet savu reaktīvo iedabu, un debesis palīdzēs jums pārvarēt Mātes Dabas likumus, jo tie abi ir cieši saistīti.

Lai to paveiktu, nepieciešama absolūta pārliecība. Tāda ir šī stāsta slepenā atziņa. Israēļi bija spiesti ieiet jūrā un doties uz priekšu, pirms kaut pilīte ūdens bija pašķīrusies, viņus vadīja vienīgi absolūta pārliecība. No israēļiem tika prasīts, lai viņi pretojas milzīgajai nedrošībai, kas sakņojās dziļi viņu iedabā.

Kā stāstīja Kabalas gudrie, Sarkanā jūra pašķīrās tikai tad, kad ūdeņi jau smēlās israēļu nāsīs, kad viņi beidzot atteicās no kontroles un bija pilnībā pārliecināti par pozitīvu iznākumu. Israēļi uzticēja savu dzīvību Gaismai, un tikai sekundes simtdaļu vēlāk viņi jau elpoja spirgtu gaisu, jo ūdeņi pašķīrās un pacēlās pretim debesīm.

Arī Maikls bija uz "noslīkšanas" sliekšņa. Viņš paskatījās uz grāmatvedi un teica: "Filiāles vadītājs nav nozadzis šo naudu. Manas kompānijas bankas kontā nav naudas iztrūkuma."

Un piebilda: "Cilvēks nekad nevar zaudēt to, kas viņam īstenībā nav piederējis. Tādēļ šai naudai ir atkal jāparādās. Ja tā nenotiks, šī nauda nemaz nav bijusi manējā."

Maikls šajā situācijā rīkojās proaktīvi viņš atteicās reaģēt uz jebkādu iznākumu. Tas bija galvenais. Maikls bija pārliecināts, ka šāda rīcība būs visnoderīgākā viņa garīgajai izaugsmei un sapratnei.

Arī Maikla grāmatvedis bija pārliecināts par kaut ko viņš uzskatīja, ka Maikls ir sajucis prātā.

"Vai mums tagad nevajadzētu aktīvi rīkoties?" grāmatvedis iesaucās. "Varbūt izsaukt policiju un sākt izmeklēšanu? Mēs taču vadām šo uzņēmumu!"

Grāmatvedis bija pilnībā pārņemts ar vienu vienīgu domu: kompānijai ir nozagta nauda, jāsoda vainīgais! Maiklam bija vajadzīga vesela stunda, lai pārliecinātu grāmatvedi kaut nedaudz apsvērt citas iespējas.

"Pirmkārt," Maikls sacīja, "es gribu, lai tu akceptē faktu, ka mums nav naudas iztrūkuma. Otrkārt, ja tomēr naudas iztrūkums ir, tad tā nemaz nebija mūsu nauda. Mēs to būtu zaudējuši kādā citā darījumā vai arī mūsu peļņa nākamajā gadā būtu mazāka tieši par 100 000 dolāru. Citiem vārdiem sakot: mums ir jābūt pārliecinātiem, ka itin viss, kas notiek, ir pareizi. Mums ir jābūt pārliecinātiem, ka šīs situācijas iznākums būs vislabākais mūsu garīgajai izaugsmei. Ieguvis šādu pārliecību, turpini darīt to, ko tu darītu parastā situācijā."

Grāmatvedis pilnībā nesaprata Maikla teikto, taču nākamajā rītā viņš ieradās ar ziņām, ka kādā bankā Kanādā pēkšņi parādījušies 88 000 dolāru.

"Mēs atradām čekus," grāmatvedis skaidroja. Filiāles vadītājs bija iesniedzis bankā čekus un paturējis sev daļu skaidrās naudas.

"Nē," Maikls sacīja, "viņš nav nozadzis mūsu naudu. Pat ja vēlāk tā tiks atrasta. Neviens nevar paņemt to, kas pēc taisnības pieder mums. Un, ja šī nauda tomēr neparādīsies, tātad tā jau sākumā nemaz nebija mūsējā."

Maikls atkal rīkojās proaktīvi, lai nekļūtu par vergu situācijas iznākumam, vienalga, pozitīvam vai negatīvam, un lai šis iznākums nekontrolētu viņu. Vēlāk izrādījās, ka filiāles vadītājs patiešām bija plānojis nozagt naudu. Bet, pēc pāris dienām nonācis Floridā, viņš mainīja savu nodomu. Vīrietis piezvanīja Maiklam pa telefonu un atzinās zādzībā.

"Es nešaubos, ka Kabalas pārliecības koncepcijai šajos notikumos bija būtiska loma," Maikls vēlāk sacīja. 'Ja nebūtu mācījies Kabalu, es droši vien būtu aizsūtījis divus puišus ar beisbola nūjām nomedīt zagli. Iespējams, viņi nekad neatrastu šo cilvēku un man aizvien būtu 100 000 dolāru liels iztrūkums. Visa šī netīrā notikuma laikā mans asinsspiediens būtu uzkāpis nebijušos augstumos, un mana turpmākā dzīve būtu pilna ar negatīvām atmiņām. Pateicoties Kabalas gudrībai, esmu brīvs no jebkāda negatīvisma."

Saskaņā ar daudzām un dažādām garīgām mācībām, ieskaitot Kabalu, realitāti rada apziņa. Mēs saņemam to, ko vēlamies. Ja esam nedroši, saņemam nedrošības enerģiju. Ja reaģējam uz satraucošu notikumu ar bailēm un negatīvām domām, mēs palielinām negatīva iznākuma varbūtību.

Bet viss var notikt arī pavisam citādi. Mēs varam pārtraukt nedrošības un šaubu plūsmu. Mēs varam izjaukt Pretinieka nodomus. Izrādot Pretestību, mēs radām telpu Gaismai.

Brīnumu paveikšana

Ja jūs gribat piedzīvot brīnumus savā dzīvē, centieties atslēgt šaubas par pozitīva iznākuma iespējamību ikreiz, kad sastopaties ar šķietami nepārvaramiem šķēršļiem. Sāciet koncentrēties uz Kauna maizes likvidēšanu un pat neiedomājieties par negatīvu rezultātu! Atcerieties: reiz Bezgalīgajā pasaulē mēs jau bijām ieguvēji. Maikls jau bija piedzīvojis prieku, ko rada 100 000 dolāri kabatā. Tas, kas Maiklam nepiederēja Bezgalīgajā pasaulē, bija spēja būt proaktīvam un atsvabināt savu Dieva gēnu. Maikls to ieguva šajā pasaulē, kad kompānijai tika nozagta nauda, bet viņš uz to nereaģēja.

Kad Maikls izmantoja iespēju likvidēt Kauna maizi un pārveidoja savu reaktīvo rīcību uz proaktīvu spēku, viņš īstenoja Trauka sākotnējo mērķi pārstāja būt par reaktīvām sekām un kļuva par sava piepildījuma cēloni; viņš radīja kaut ko jaunu proaktīvu apziņu reaktīvās vietā.

Pateicoties Maikla proaktīvajai rīcībai, Gaisma atguva spēju plūst brīvi. Nauda varēja atgriezties, jo tika realizēts radīšanas nolūks. Ja Maikls būtu reaģējis, viņš būtu palaidis garām izdevību un nauda būtu pazudusi pavisam. Vēl sliktāk, viņš būtu spiests atkal sastapties ar līdzīgu izaicinājumu (izdevību) kaut kad nākotnē, jo vēl aizvien pastāvēja 77kun pārveide, kas gaidīja savu īstenošanos.

Lai palīdzētu uzturēt proaktīvu apziņas stāvokli grūtās situācijās, mums ir dots vienpadsmitais Kabalas princips:

Kad izaicinājumi liekas nepārvarami, nostipriniet pārliecību. Gaisma pastāv vienmēr!

Bet atcerieties, ka pārliecības nostiprināšana sarežģītā situācijā nebūt uzreiz negarantē tādus rezultātus, kādus vēlamies. Drīzāk tas nozīmē, ka mēs apzināmies: spēlē kopā ar mums piedalās arī Gaismas neredzamais spēks. Iespējams, pēc viena spēles posma mēs vēl būsim zaudētājos, taču ilgtermiņā noteikti gūsim uzvaru.

Kabala māca, ka grūtības jebkurā situācijā ir patiesi pozitīvais elements. Tieši tāpat kā pretinde indīgas čūskas kodienam ir pašā indē, Gaisma ir dzīves šķēršļos.

Sapratuši šo principu, mēs uztveram dzīves grūtības ar entuziasmu. Mēs atzīstam, ka jebkura sarežģīta situācija ir izdevība apturēt mūsu instinktīvās reakcijas un kļūt par Radītājiem savā dzīvē.

Atcerieties: pārliecība negarantē, ka saņemsim to, ko gribam, bet drīzāk gan to, kas mums nepieciešams, lai mēs spētu pārveidoties un visbeidzot uzvarētu dzīves spēlē. Tas nozīmē, ka mums ir jābūt pārliecinātiem par jebkuru iznākumu, kas tiek nolikts mūsu priekšā. Mums ir jābūt pārliecinātiem, ka svarīga ir tikai mūsu rīcība, nevis situācijas rezultāts. Tas nozīmē, ka mums ir jābūt atbildīgiem par negatīvismu savā dzīvē. Mums ir jāspēj pieņemt pašu radītās negatīvās situācijas, jo kādreiz pagātnē esam iesējuši negatīvu sēklu. Pārvarējuši savu nedrošību, mēs spējam paveikt brīnumus.

PIEKTĀ DAĻA . kĀ uzvarĒt DZĪVES SPĒLĒ

Māksla kļūt par Dievu

Mēs jau zinām, ka Bezgalīgajā pasaulē pastāvēja visas iespējamās piepildījuma formas. Tur bija piepildījums, ko gūstam no mūzikas, glezniecības, arhitektūras, naudas, kino, spēlēm, biznesa, stāstiem, ēšanas un jebkuriem citiem cilvēku centieniem. Bet viss šis piepildījums sākotnēji mums tika dots par velti. Par brīvu. Kā papildinājums. "Uz saimnieka rēķina."

Dieva gēns mūsu dvēselē lika mums vēlēties k|ūt pašiem par sava piepildījuma radītājiem.

Tas ir pamatiemesls, kāpēc mūsu pasaulē

•  rakstniekiem ļoti patīk rakstīt,

•  dziedātājiem loti patīk dziedāt,

•  izgudrotājiem loti patīk izgudrot,

•  zinātniekiem joti patīk atklāt,

•  arhitektiem loti patīk projektēt,

•  celtniekiem loti patīk būvēt,

•  šuvējiem loti patīk šūt,

•  biznesmeņiem loti patīk slēgt darījumus,

•  komponistiem joti patīk komponēt.

Tā sevi izpauž cilvēks, kurš kļūst līdzīgs Radītājam. Visi izgudrojumi, dziesmas, poēmas, stāsti, atklājumi un dzīves nebeidzamā gudrība jau ietilpa Bezgalīgajā pasaulē. Bet mēs teicām: "Noslēpiet to!"

Tā visa Gaisma tika paslēpta aiz aizkara. Un tagad mēs to atkal meklējam savā dzīvē. Kad mēs no jauna atklājam Gaismu, mēs izpaužam dievišķuma dzirksti savā dvēselē. Šajā brīdī tiek sasniegts dzīves mērķis. Bet, kā mēs jau noskaidrojām, šajā procesā slēpjas viens liels "ja".

Ja mēs pakļaujamies loti reālajai ilūzijai, ka paši esam savu panākumu vienīgie radītāji, ja sasniedzam visas piepildījuma formas tikai ar sava ego starpniecību (atzīstiet, tā mēs rīkojamies 99,999 % gadījumu), tad Gaisma, ko esam radījuši, aiziet pie Pretinieka.

Mēs ar prieku saņemam niecīgo īslaicīgās baudas devu, kas apreibina mūsu ego, bet pēc tam paliekam tumsā. Un mūsu Pretinieks ir kļuvis vēl stiprāks! Rezultātā mēs kļūstam atkarīgi no kokaīna, esam pastāvīgas trauksmes nomocīti vai hroniskas nedrošības nomākti. Mūsu sasniegumi mums nekad nešķiet pietiekami. Mēs jūtamies tukši. Mēs kļūstam par sliktiem vecākiem, un mūsu attiecības ar bērniem ir nekvalitatīvas. Mēs kļūstam neciešami, mūsu laulība zaudē jebkādu kaislību un kļūst nogurdinoša.

Kaut kur šajā ceļā tiek maksāta cena par īslaicīgo prieku. Panākumi ir saistīti ar negatīvām sekām. Apmierinājums netiek dots par velti.

Taču, uzvarējuši savu ego un apturējuši visas reakcijas, mēs varam kļūt proaktīvi, tāpat kā Dievs, un tad panākumi un prieks tiek nopelnīti bez jebkādiem nosacījumiem!

Tā darbojas dzīves spēle.

Jautājumi par dzīves spēli

Jau gadsimtiem ilgi Pretinieks gūst uzvaru pēc uzvaras. Jau gadsimtiem ilgi nedrošība un šaubas iznīdē cilvēku laimi. Pasaule, tiecoties pēc laimes, nepārtraukti koncentrējas uz rezultātiem, nevis uz reakcijām. Tāpēc arī tā vietā, lai dzīvotu Gaismā, mēs vēl joprojām ķepurojamies tumsā.

Kas Kabalai un konkrēti grāmatai "Zohar" ir sakāms par dzīves spēles finālu? Paturiet prātā: dzīves spēles beigas nenozīmē civilizācijas beigas. Dzīves spēles beigas ir nāves, sāpju un ciešanu beigas. Tas ir Pretinieka gals. Tas nozīmē, ka cilvēce sasniedz mieru visā pasaulē un nepārtrauktu esamību ārpus tā, ko mēs spējam iedomāties vai iztēloties.

Un visbeidzot kā mēs varam pasaules mērogā izmantot visus Kabalas principus, ko esam iemācījušies līdz šim?

Beigu rezultāti

"Es nekad neradu viņiem elli. Es tikai pasaku taisnību, un viņi domā, ka tā ir elle."

Harijs S. Trumens

Saskaņā ar seno kabalistu teikto senebreju kalendāra 5760. gads iezīmēs jaunu cilvēces pastāvēšanas ēru. "Zohar" šo jauno ēru raksturo ar diviem vārdiem "bēdas" un "svētlaimība".

Senebreju kalendāra 5760. gads atbilst Rietumu kalendāra 2001. gadam.

"Bēdas" nozīmē liela sajukuma, nežēlīga terora un smagu ciešanu periodu, kas skars mūs gan personiski, gan pasaules mērogā. Šajā mocību pilnajā ērā no mūsu iedabas tiks iznīdēts egocentrisms. Milzīgais spiediens salauzīs mūsu ego, mūsu Pretinieka spēku, un mēs beidzot sapratīsim, kāda vērtība un nozīme ir cieņpilnai attieksmei pret citiem cilvēkiem gan pret mūsu sāncenšiem un kolēģiem darbā, gan pret ienaidniekiem otrā pasaules malā.

Saskaņā ar kabalistu uzskatu šī bēdu perioda laikā mūsu imūnsistēma tiks pakļauta uzbrukumam. Mūs piemeklēs dažnedažādas slimības kā senas, tā arī jaunas. Globālā mērogā notiks nežēlīgi kari un terora akti, mēs piedzīvosim iznīcinošus vides postījumus, dzeramā ūdens piesārņojumu un citas nelaimes, kas attieksies uz visu cilvēci uz ebrejiem, kristiešiem un musulmaņiem.

Šo dažādo globālo un personisko traģēdiju laikā cilvēki sāks aptvert, ka viņu ego sagādātās vērtības ir iluzoras un gaistošas un tiek iegūtas par neadekvāti augstu cenu.

Mēs saņemsimies, kad apkārtējā pasaule tiks traģiskā veidā sagrauta. Mēs visbeidzot sapratīsim, ka mūsu vienīgais reālais ienaidnieks ir Pretinieks, nevis kāds konkrēts cilvēks.

Senajā gudrību grāmatā "Zohar" ir iekļauti vairāki fragmenti, kas precīzi raksturo šo bēdu periodu. Grāmatā tiek minēti pat konkrēti datumi, kad mēs beidzot sapratīsim, ka esam nonākuši līdz periodam, sauktam par Dienu galu.

Dienu gals

"Zohar" 8. sējuma 116. rindkopā, nodaļā ar nosaukumu "Mesijas atnākšana", tiek stāstīts par sodu, kas aizsāks jauno ēru un piemeklēs pasaules visdižāko pilsētu:

"Šajā dienā dižajā, augstajā pilsētā būs uguns liesma. Troksnis pamodinās visu pasauli. Liesma nodedzinās daudzus torņus. Daudzi torņi sabruks, un daudzi ievērojami ļaudis un augstmaņi šajā dienā ies bojā."

Senie kabalisti, "Zohar" tekstu skaidrotāji, pat aprēķināja precīzu datumu, kad šī nelaime varētu notikt. Pēc senebreju kalendāra tā bija 5760. gada 23. Elula diena, kas atbilst 2001. gada 11. septembrim pēc Rietumu kalendāra.

Negatīvais spēks, kas atnesīs sodu pasaulei, "Zohar" prologā ir raksturots, izmantojot metaforu suņa tēlu:

"Un, tā kā Otra puse to redzēja, tā guva drosmi un sūtīja suni, lai tas aprij piedāvāto. Un kāds ir ši suņa vārds? "B' ladan" ir Viņa vārds… Un Viņš nav cilvēks."

Nenoliedzami, šie "Zohar" izteikumi ir ārkārtīgi intriģējoši. Es gan neesmu pārāk aktīvs tā sauktās garīgās pareģošanas atbalstītājs un piekrītu Kabalas atziņai, ka savu likteni mēs nespējam mainīt. Tomēr mums ir senā Kabalas gudrības grāmata, kurā minēts nelaimes datums, konkrēts vārds un visai precīzs 11. septembra notikumu apraksts. Jā, protams, mēs varam būt skeptiski. Un varam būt arī izbrīnīti. Lai kāda būtu mūsu attieksme, ir skaidrs, ka pasaule tieši šobrīd cieš sāpes. Un pasaule ir pieredzējusi ļoti daudz sāpju, moku un ciešanu ikvienā paaudzē.

Kabalas gudrību grāmata "Zohar" pavēsta mums, kā apturēt sāpes un mainīt nākotni uz labu. Šajā nolūkā mums būtu jāsaprot "Zohar" skaidrojums vārdam "svētlaimība".

Svētlaimība

Vārds "svētlaimība" attiecas uz miera, līdzsvara, apgaismības un mūžīga piepildījuma laiku. Tad slimības būs likvidētas. Haoss vairs nepastāvēs. Visur būs prieks. Nāves eņģelis būs miris un apbedīts.

Svētlaimība ir pilnīgs pretstats bēdām.

Kāds tad ir "Zohar" vēstījums?

Iespējami ir abi likteņi bēdas un svētlaimība. Jebkuru no tiem mēs varam izvēlēties ar savu brīvo gribu.

Kā mēs kontrolējam savu likteni? Kā varam nodrošināt savu ce|u uz svētlaimības, nevis bēdu pasauli?

Dzīves spēle tuvojas finišam par spīti visam. Un beigu beigās mēs sasniegsim savu galīgo likteni. Bet mums piemīt brīvā griba nolemt, kā mēs to sasniegsim.

Mēs varam likvidēt savu iekšējo Pretinieku caur nemitīgām ciešanām. Bet mēs varam arī uzvarēt savu ego ar proaktīvu Kabalas praksi un nonākt pie laimes pozitīvā veidā.

Tikai ir jāievēro kāds priekšnosacījums.

Kā augša, ta apakšā

Vardarbība pasaulē nav bezmērķīgs haoss. Slimība nav nejaušs notikums. Terorisms nav nepiemērotā momentā atraisījies vājprāts. Zemestrīce nav stihiska katastrofa. Visas šīs negatīvās parādības dzimst tumsā, kas tiek radīta, kad mūsu kolektīvā reaktīvā uzvedība atslēdz mūs no 99 procentu pasaules. Aptveriet šo nepatīkamo patiesību! Tas ir priekšnosacījums, lai varētu īstenot patiesas pārmaiņas.

Apdomājiet šādu situāciju. Kāds cilvēks katru dienu apēd trīs pastrami sviestmaizes, kaut gan viņa priekšgājēji tēvs un vectēvs abi ir miruši no sirdslēkmes un augsts holesterīna līmenis ir raksturīga kaite viņa ģimenē.

Tomēr šis cilvēks nodzīvo ilgu un veselīgu mūžu.

Kādēļ tā? Ja cilvēks ir atslēdzies no 99 procentu pasaules, sava ego gribas paverdzināts, pārsteidzīgas rīcības, dusmu un naida vadīts, viņš rada tukšumu, kuru var aizpildīt "slimības": gan veselības problēmas, gan citāda rakstura nelaimes, piemēram, finansiālas krīzes.

Tikai un vienīgi atslēgšanās no 99 procentu pasaules ir visu saslimšanu un problēmu pamatcēlonis, jo tā rada tumsu garīgajā līmenī un ķermeņa darbības vai emociju traucējumus fiziskajā līmenī.

Pārtika, ko mēs ēdam, un konflikti, kuros iesaistāmies, ir haosa sekas, nevis cēloņi. Tie ir ieroči, ko izmanto Pretinieks, lai fiziski izpaustu garīgo tumsu, ko izraisījusi mūsu reaktīvā uzvedība.

Atcerieties, ko mēs iemācījāmies šīs grāmatas sākuma nodaļās: fiziskā pasaule tika radīta, kad cilvēku kolektīvā dvēsele noraidīja bezgalīgo Piepildījuma Gaismu, ko bija dāvinājis Radītājs.

Mēs to darījām tāpēc, lai iegūtu izdevību nopelnīt un radīt šo piepildījumu paši saviem spēkiem. Un, tieši tāpat kā sportistam nepieciešama sacensība, lai uzvara iegūtu jēgu, mums ir nepieciešams Pretinieks, kas mūs izaicina ceļā uz piepildījumu.

Pretinieks izmanto laiku, lai atliktu balvas par labu rīcību, tāpēc mēs kļūdaini uzskatām, ka labie darbi netiek atalgoti. Tāpat Pretinieks izmanto laiku, lai atliktu sodu par reaktīvajām rīcībām, tāpēc mēs kļūdaini uzskatām, ka dzīvē nav taisnības.

Tagad mēs varam izmantot Kabalas gudrību, lai atmaskotu šo ilūziju un saskatītu plašāku kopainu.

Mūsu ziņā ir izvēlēties ceļu uz galīgo rezultātu, uz mūžīgo pasaules mieru. Vai tā būs savas iegribas apmierinoša, egocentriska dzīvošana vai garīga pārveide? Bēdas vai svētlaimība?

Kā teikts Kabalas grāmatā "Zohar", šobrīd 21. gadsimtā abas realitātes pastāv līdzās viena otrai. Bet drīz izzudīs dzīves pelēkās zonas un smiltis tiks novilkta līnija. Tiks veikta skaidra nošķiršana. Tie, kuri izvēlēsies garīgo pārveidi mainīs savu reaktīvo uzvedību uz proaktīvu rīcību -, dzīvos zem proaktīva, dzidra miera kupola, pat ja pasaule apkārt viņiem būs pilnībā izpostīta.

Tāds ir Kabalas apsolījums.

Izvēle ir mūsu ziņā. Tā ir bijis vienmēr.

Kā radīt svētlaimības pasauli

"Ieklausies iekšējā balsī, kas atrodas otrpus tavam ego."

Nezināms autors

Mūsu dzīves apstākļi un globālā situācija pasaulē ir atkarīga no katra cilvēka individuālajām, visas sabiedrības kolektīvajām, kā arī reaktīvajām un proaktīvajām rīcībām.

Pasaules eksistences kvalitāti nosaka cilvēku mijiedarbība. Melnie caurumi kosmosā, virpuļviesuļi Oklahomā, saulainas dienas, rāma jūra, miers pasaulē, brīva vieta autostāvvietā to visu nosaka atsevišķu indivīdu mijiedarbība.

Kad senatnes gudrie paziņoja, ka zeme ir Visuma centrs, viņi nerunāja par fiziskām koordinātām. Viņi runāja par garīgo līmeni. Kosmosa dzinējspēks ir mūsu garīgās rīcības gan reaktīvās, gan proaktīvās.

Mēs visi sākot ar mūsu tuvākajiem draugiem un beidzot ar ļaunākajiem ienaidniekiem esam saistīti dziļākā realitātes līmenī.

Kad cilvēku negatīvās rīcības pārņem pasauli, tās rada negatīvisma masu, kas burtiski bloķē 99 procentu pasaules Gaismu, liedzot tai ieplūst mūsu 1 procenta pasaulē. Tā dzimst haoss.

Ierasta, reaktīva rīcība uzkliegšana draugam, dzīvesbiedra apvainošana vai biznesa partnera piekrāpšana novirza jūsu dzīvi un visu pasauli uz bēdu pusi.

Tādā pašā veidā ikviena Pretestības vadīta rīcība kad jūs savaldāt savu ego, kad atzīstaties skaudībā cilvēkiem, kurus apskaužat, kad atsakāties no saviem ilgi piekoptajiem lieliskajiem uzskatiem, lai piekristu oponentam, kad pretojaties vēlmei iegūt godu un prestižu novirza jūsu esamību un visas pasaules esamību uz svētlaimības pusi.

Pretinieks dod prettriecienu

Un kas tālāk? Pretinieks zina, kā jūsu individuālā pārveide ietekmēs jūsu personisko dzīvi un pasauli kopumā. Tāpēc viņš nepārtraukti centīsies pierunāt jūs atteikties no garīgās patiesības. Pretinieks mēģinās likt jums atmest šo ideju, izmantojot jūsu racionālo prātu. Viņš nemitīgi skandinās tādus jēdzienus kā "sagadīšanās", "nejaušība", "sakritība" un savu mīļāko vārdu kombināciju "veiksmīgs un neveiksmīgs".

"Dzīve nav nemaz tik viegla," Pretinieks jums teiks.

"Atsevišķiem indivīdiem nav nekādu iespēju kontrolēt vai ietekmēt pasauli, " viņš paziņos.

"Labestība pret nejauši sastaptu svešinieku nekādi neietekmē terorisma apkarošanu," apgalvos Pretinieks.

Bet saskaņā ar Kabalu dzīve tik tiešām ir viegla!

Visbeidzot Pretinieks mēģinās iestāstīt jums vislielākās muļķības:

"Meklējot risinājumus sarežģītās situācijās, labāk ir visu intelektualizēt, filozotiskot, politizēt un militarizēt. Aizmirstiet garīgumu! Aizmirstiet Kabalu! Aizmirstiet par cēloņiem un sekām! Turpināsim rīkoties tāpat kā līdz šim uzturēsim liesmu ugunskuros!"

Neticiet tam! Ja mēs pretosimies šiem bezizejā vedošajiem, pašdestruktīvajiem Pretinieka ieteikumiem un īstenosim proaktīvo pārveidi, lai izmainītu savu dzīvi un pasauli, mēs nonāksim svētlaimības valstībā. Kad šī Kabalas pārveides ideja pārņems visu pasauli, dzīves haoss pazudīs uz mūžiem kā sen aizmirsts sapnis.

Grāmatā "Zohar" ļoti skaidri ir pateikts: tiem, kuri izvēlēsies Kabalu, kuri šo mācību augstu vērtēs, studēs, dzīvos saskaņā ar to un meditēs par to, pat ja nesapratīs nevienu pašu vārdu, šiem cilvēkiem "Zohar" kļūs par

•  DZĪVĪBAS KOKU,

•  NOAS ŠĶIRSTU,

•  AIZSARDZĪBU PRET NĀVI,

•  PĀRVEIDES CEĻU, KAS IR AUGSTSIRDĪGS, NEVIS NEŽĒLĪGS.

Tāds ir "Zohar" absolūtais apsolījums.

Tas ved mūs atpakaļ pie šīs grāmatas pirmā citāta:

"Gudrības meklējumos pirmā stadija ir klusums, otrā klausīšanās, trešā atcerēšanās, ceturtā prakse, piektā mācīšana."

Kabalists Solomons Gabirols

Kabalas mācīšana

Pasaules miers sākas ar cilvēka personisko mieru. Kad mēs sākam pieredzēt Kabalas Gaismu, mums tajā jādalās ar citiem, lai iegūtu patiešām pilnestīgu labumu.

Mācīt Kabalu nenozīmē sprediķot Kabalu.

Mācīšana nav izmisīga vēlme pievērst kādu Kabalai vai pārliecināt kādu par šīs mācības spēku. Mācīt nozīmē būt par piemēru un paraugu citiem, būt par Gaismas radītāju. Maigais spožums, ko mēs ģenerējam, automātiski iedvesmos arī citus apgūt Kabalu. Mācīt nozīmē dalīties gudrībā ar citiem, esot mīlestības un gādības iedvesmotam.

Iespējams, labākais veids, kā dāvāt Gaismu citiem, ir nodot to ar "Zohar" starpniecību.

"Zohar" izstaro Gaismu, kas iznīdē tumsu mūsu dzīvē un draudīgajos reģionos visā pasaulē.

Pēdējo 70 gadu laikā "Zohar" ir apturējusi zemestrīces, novirzījusi orkānus, novērsusi karus un sadursmes, iedvesmojusi valstu vadītājus mainīt domāšanas veidu.

Gadu gaitā ļoti dažādi cilvēki ir iepazinuši "Zohar" ar mana tēva rabīna Berga palīdzību. Ebreji. Arābi. Musulmaņi. Kristieši. Karaļi. Valstu vadītāji. Biznesa līderi. Kā arī parasti cilvēki, tādi kā jūs un es. Es esmu redzējis, kā "Zohar" spēks pārveido viņu dzīvi. Daži no šiem cilvēkiem bija iestiguši ārkārtīgi dziļā negatīvismā, tomēr viņi spēja mainīties.

Es esmu redzējis, kā cilvēki, kuri iepriekš bija mana tēva ienaidnieki, ar asarām acīs apskauj viņu un lūdz svētību. Šie cilvēki atvēra savas sirdis, jo sajuta "Zohar" Gaismu un gudrību, kā to jau iepriekš pasaules vēsturē bija sajutuši daudzi ietekmīgi cilvēki. (Sk. nodaļu "īsa Kabalas vēsture".)

Šos cilvēkus neaizskāra kaut kas pārgudrs vai intelektuāls. Tas nebija konkrēts gudrības fragments vai princips, kas lika diviem ienaidniekiem apskauties, izjūtot cieņu un mīlestību.

Kas tad tas bija?

Gaismas spēks

"Zohar" ir svece tumsas pasaulē. Tā pārkāpj jebkuras reliģijas, rases, politikas vai ģeogrāfijas novilktās robežas.

"Zohar" nav tikai papīrs un tinte. Šis teksts ir vislielākais dievišķās enerģijas spēks, kāds zināms cilvēcei. Vēsturnieki mūsdienās sāk apzināties, ka "Zohar" gudrība ir autentiskais Svētais Grāls. Tā ir īstais Dzīvības koks, par kuru runā visas reliģijas.

"Zohar" iedvesmojošā spēka noslēpums ir ļoti vienkāršs: šī gudrība izstaro 99 procentu pasaules Gaismu. Tāpat kā elektriskā spuldze likvidē tumsu istabā, "Zohar" garīgā Gaisma iznīdē jebkuras tumsas formas mūsu pasaulē slimību, depresiju, neapmierinātību un nāvi.

Cilvēki bieži man jautā: "Vai "Zohar" ir reliģiska grāmata?" Atbilde ir: "Nē." Nepavisam! Vai gravitācija ietekmē tikai kristiešus? Vai saules stari apspīd tikai musulmaņus? Protams, ne!

"Zohar" garīgais spēks ir universāls. Šī gudrība dāvā svētību un brīnumu darīšanas spēju itin visiem, kuri vēlas sasniegt īsteno Gaismu. "Zohar" ir paredzēta kristiešiem, musulmaņiem, hinduistiem, jūdaistiem visai cilvēcei, jo ikvienam ir tiesības uz laimi un piepildītu dzīvi, kas brīva no haosa.

Ikviena aptumšota telpa reaģē uz sveces gaismu. Un, vienalga, cik daudz tumsas vēl nāktu klāt, piemēram, paplašinot telpu, tik un tā nekāds tumsas apjoms nespētu izdzēst Gaismu. Gaismas spēks ir neuzvarams, un tas atrodas arī šīs grāmatas kodolā.

Ja jūs apzināties Gaismas spēku, jūs esat aptvēris "Zohar" un Kabatas vislielāko noslēpumu.

Secinājums. Ejiet un mācieties!

Dzīvot ar pilnu atbildību tas, iespējams, ir grūtākais no visiem uzdevumiem šajā dzīvē. Daudz vieglāk ir meklēt jaunus gudrības ce|us vai mēģināt mainīt pasauli, nevis ieskatīties sevī un censties mainīt sevi, vienlaikus apzinoties, ka mēs šādā veidā palīdzam mainīt uz labu arī visu pasauli.

Pretinieks allaž būs mums blakus un nemitīgi liks mums ceļā dažādus kārdinājumus. Tieši viņš padara tenkošanu par tik aizraujošu un patīkamu nodarbi. Daudz patīkamāk taču ir atrast slikto citos, nevis ielūkoties spogulī un saskatīt šos pašus trūkumus sevī. Daudz vieglāk ir kļūt par aktīvistu, kas cīnās pret korupciju pasaulē, nevis kļūt par aktīvistu, kurš cīnās pret egocentriskajiem impulsiem savā dvēselē.

Kabala saka: ja pasaulē pastāv nabadzība, tas nozīmē, ka mūsu dvēselēs mājo zināms daudzums alkatības. Ja kaut kur pasaulē tiek izdarīta slepkavība, tas nozīmē, ka mēs vēl aizvien runājam ļaunus vārdus, kad iekaistam dusmās. Ja mēs ik dienu sastopamies ar ļaunprātīgu varas izmantošanu un korupciju, tas nozīmē, ka kāda daļa no mūsu dvēseles priecājas par negatīvajiem ego impulsiem lai cik šķīsti, taisnprātīgi un labdabīgi mēs paši sev šķietam savās domās.

Pretinieks padara mūs aklus pret mūsu pašu trūkumiem. Mums ir ārkārtīgi grūti tos ieraudzīt un vēl grūtāk apzināties. Lūk, kāds ieteikums no mistiķiem, kuri apguvuši Visuma noslēpumus: Neuzskatiet sevi par upuriem! Kopš šī brīža mums ir jāuzņemas atbildība par visu slikto, kas notiek mūsu dzīvē. Mums ir jāatzīst, ka mēs paši esam cēlonis. Mums jāaptver, ka tikai mēs paši, apzināti vai neapzināti, ar savām iepriekšējām rīcībām esam izraisījuši jebkuras situācijas un attiecības savā dzīvē. Notikumi un cilvēki, kas ienāk mūsu dzīvē, izgaismo un uzsver visas negatīvās īpašības, kuras mums ir jāpārveido pašiem sevī.

Tās ir dziļas un dramatiskas pārmaiņas cilvēka apziņā, pretējas instinktīvajām un dabiskajām tieksmēm. Tās nozīmē, ka mēs skaidri apzināmies: visu savu nelaimju cēloņi un haosa radītāji esam mēs paši.

Atcerieties, ka viens no proaktīvās esamības galvenajiem mērķiem ir būt par cēloni. Kā šajā grāmatā vairākkārt tiek atkārtots: kļūt proaktīviem tas ir mūsu esamības augstākais nolūks.

Kad mēs pārvaram dabisko impulsu spēku, kad paceļamies pāri dzīvnieciskā instinkta stimuliem, kad beidzam rādīt ar pirkstu, vainojot kādu citu, un tā vietā sažņaudzam roku dūrē un dodam apdullinošu sitienu savam reālajam Pretiniekam dzīves spēlē tikai tad mēs nonākam kontaktā ar 99 procentu valstību.

Tikai tad mēs pieslēdzamies pie bezgalīgā, nebeidzamā Gaismas starojuma un veicinām bezgalīgo Dieva spēku savā dzīvē. Un tad mūsu rokās tiek ielikts ārkārtīgais spēks mainīt itin visu.

Spogulis

Iedomājieties, ka reiz pastāvēja spogulis, kurā bija redzamas visas jūsu negatīvās rakstura īpašības, visi reaktīvie instinkti, un jūs ieradāties šajā pasaulē, lai tos pārveidotu. Taču jūs sasitāt spoguli, un tas saplīsa 1000 gabaliņos. Katrs gabaliņš atspoguļoja visas jūsu rakstura negatīvās īpašības. Jūs izmētājāt šīs drumslas pa visu pasauli.

Kas notiek tālāk? Visi nejaukie cilvēki jūsu dzīvē, visas negatīvās situācijas un šķēršļi, ar ko saskaraties vai par ko uzzināt vakara ziņu pārraidē, itin visi trūkumi, ko saskatāt citos, ir šī spoguļa gabaliņi. Katra drumsla ir jūsu pašu rakstura atspoguļojums. Kad jūs konstatēsiet un pārveidosiet kādu konkrētu sava rakstura iezīmi, tas būs redzams spoguļa gabaliņā. Jūs sāksiet ievērot citu cilvēku pozitīvās rakstura īpašības, un notikumi jūsu dzīvē sāks mainīties uz labu. Cilvēki kļūs laipnāki, gādīgāki, mīlošāki, patiesāki. Pasaule sāks mainīties pavisam reāli. (Kad noteikts daudzums cilvēku dzīvos saskaņā ar Kabalas filozofiju, vienā acumirklī iestāsies miers virs zemes un visu pārplūdinās mūžīga laime.)

Atcerieties, ka itin viss jūsu dzīvē pastāv tikai ar vienu nolūku: lai sniegtu izdevību pārveidoties. Sevis pārveidošana ir vienīgā iespēja īstenot pozitīvas pārmaiņas dzīvē un pasaulē kopumā. Pārtrauciet tērēt enerģiju, meklējot vainu citos! Sāciet pārveidot sevi! Sāciet meklēt sarežģītās situācijas dzīvē un izvairieties no ērtajiem maršrutiem! Gaismu iespējams atrast tikai dzīves bangās. Kāpēc? Tāpēc, ka tikai nemierīga jūra rada prasmīgus kuģotājus.

Neapšaubāmi, kādu laiku jūsu dzīve būs ļoti nemierīga. Sākumā jūs tiksiet svaidīts šurpu turpu uz visām pusēm. Taču, ja saglabāsiet pārliecību, ka jebkura situācija ir pārbaudījums, un nesāksiet reaģēt, jūra ātri vien nomierināsies. Šajā brīdī jūs iepazīsiet Kabalas spēku un pieredzēsiet ārkārtīgi spožu Gaismu Gaismu, kas visu laiku ir centusies nokļūt pie jums un dot jums itin visu, ko esat vēlējies kopš laiku sākuma.

Tā mēs nonākam pie pēdējā, divpadsmitā Kabalas principa:

Visas negatīvās īpašības, ko jūs saskatāt citos, ir tikai jūsu pašu negatīvo īpašību atspoguļojums.

Kad viss ir pateikts un izdarīts

Ir vēl kāda būtiska atziņa, kas jums būtu jāzina un kas ietver visus tos principus, kurus mēs mācījāmies līdz šim.

Ja jums ir grūti atcerēties visas šajā grāmatā izklāstītās mācības, izlasiet šo īso stāstiņu un diženā skolotāja padomu, kurā ietilpst visi Kabalas principi. Tā ir visa noslēpumainā senās Kabalas gudrība, izklāstīta vienkāršos vārdos.

Reiz kāds jauneklis, kas dedzīgi vēlējās apgūt visus Kabalas noslēpumus, devās pie sava godātā skolotāja, nesot līdzi lādi ar divdesmit Kabalas svēto grāmatu sējumiem. Māceklis ar troksni nolika smago lādi skolotāja priekšā un lūdza iemācīt viņam visus Kabalas smalkos noslēpumus un apslēptās zināšanas īsajā laika posmā, kamēr viņš spēs noturēt līdzsvaru uz vienas kājas. Jaunekļa skolotājs bija viens no izcilākajiem kabalistiem pasaulē. Noklausījies dedzīgā mācekja lūgumu, viņš ļoti rūpīgi apdomāja šo jautājumu. Tad skolotāja acis iemirdzējās bezgalīgā gudrībā un viņš teica:

"Mīli savu tuvāko kā sevi pašu! Viss pārējais ir tikai piebildes. Tagad ej un mācies!"

Pielikums

Kabalas spēles 12 noteikumi

1.  Neticiet nevienam vārdam, ko izlasāt! Apgūtās mācības pārbaudiet praksē!

2.  Eksistē divas realitātes: mūsu 1 procenta tumsas pasaule un 99 procentu Gaismas pasaule.

3.  Viss, ko cilvēks patiesi vēlas no dzīves, ir garīgā Gaisma.

4.  Dzīves mērķis ir garīga pārveide no reaktīvas būtnes par proaktīvu būtni.

5.  Mūsu pārveides brīdī mēs nodibinām kontaktu ar 99 procentu pasauli.

6.   Nekad nevainojiet citus cilvēkus vai ārējus notikumus!

7.  Pretošanās reaktīvajiem impulsiem rada ilgstošu Gaismu.

8.  Reaktīva rīcība rada intensīvas Gaismas dzirksteles, bet rezultātā pāri paliek tikai tumsa.

9.  Šķēršļi ir mūsu izdevība pieslēgties Gaismai.

10.  Jo lielāks ir šķērslis, jo lielāka ir iespējamā Gaisma.

11.  Kad izaicinājumi liekas nepārvarami, nostipriniet pārliecību! Gaisma pastāv vienmēr.

12.  Visas negatīvās īpašības, ko jūs saskatāt citos, ir tikai jūsu pašu negatīvo īpašību atspoguļojums. Tikai pārveidojot pats sevi, jūs varat mainīt citus.

Un visbeidzot:

Mīliet savu tuvāko kā sevi pašu! Viss pārējais ir tikai piebildes. Tagad ejiet un mācieties!

īsa Kabalas vēsture

Ābrahāms

(ap 2000. g. pr. Kr.)

Pirmais darbs par Kabalu ar nosaukumu "Radīšanas grāmata" tika sarakstīts aptuveni pirms 4000 gadiem. Tā autors ir patriarhs Ābrahāms, jūdaisma, kristietības un islāma pirmtēvs. Tiek uzskatīts, ka "Radīšanas grāmatā" ir minēti visi Visuma noslēpumi, tomēr tās apjoms ir tikai dažas lappuses. Kā tas iespējams?

Protams, arī īsā izklāstā var pavēstīt ļoti daudz, kā to pierādīja Einšteins ar slaveno formulu E = mc2 . Šīs piecas rakstu zīmes ietver matemātikas atziņas, kas |auj definēt un izskaidrot laika, telpas, enerģijas un matērijas noslēpumus.

"Radīšanas grāmata" ir vēl viena šāda formula. Un, tāpat kā Einšteina formula nav saprotama bez ļoti plašām matemātikas zināšanām, arī šīs svētās grāmatas noslēpumus spēj izprast tikai tie, kas labi orientējas Kabalas misticisma mākslā.

Visu reliģiju iedīglis

"Radīšanas grāmata" ir ietekmējusi vairākumu pasaules lielo reliģiju. Šis senais Kabalas teksts tiek citēts gan "Mormoņu grāmatā", gan Korānā (ar nosaukumu "Ābrahāma grāmata").

Kabalistiskās gudrības galvenās atziņas patriarhs Ābrahāms iemācīja saviem bērniem, kurus tad nosūtīja uz Austrumiem, lai tie izveidotu garīgās mācības, kas mūsdienās ir pazīstamas kā dzenbudisms un hinduisms. Patiesībā kabalistiskās gudrības saknes ir atrodamas gandrīz visās reliģiskajās sistēmās un garīgajās doktrīnās.

Vairākas paaudzes vēlāk kabalistiskā gudrība pilnā apjomā tika nodota visdižākajam pravietim, kas jelkad dzīvojis pasaulē.

Mozus

(1446. g. pr. Kr.)

Vairāk nekā pirms 3300 gadiem Mozus stāvēja Sinaja kalna virsotnē un saņēma divas plāksnītes, uz kurām bija rakstīti desmit baušļi. Patiesībā stāsts par Mozu un baušļiem ir kods, kam nav nekādas saistības ar Bībeles teksta burtisko nozīmi.

Iespējams, ka pasaulē visplašāk izplatītais aplamais priekšstats ir saistīts ar desmit baušļu būtību. Dievs nedod pavēles. Dievs neko nediktē. Dievs nesoda un neatalgo. Ja jūs ieliekat pirkstu elektrības rozetē un saņemat elektrošoku, būtu neloģiski teikt, ka jūs sodīja elektrība. Ja ieslēdzat gaisa kondicionētāju tveicīgā dienā, lai gūtu atspirdzinājumu, jūs taču nesakāt, ka jūs atalgoja elektrības spēks. Tikai veids, kā jūs mijiedarbojaties ar šo spēku, nosaka to, vai rodas sāpes vai bauda.

Termins "desmit baušļi" ir koda vārds desmit dimensijām (sk. 91. Ipp.), kā arī garīgajai enerģijai un Gaismai, kas mājo 99 procentu pasaulē. Ja mēs pieslēdzamies šai Gaismai ar ego starpniecību, piedzīvojam sāpīgu īssavienojumu. Ja pieslēdzamies ar proaktīvu rīcību, Gaisma plūst vienmērīgi un nepārtraukti.

Senatnes tehnoloģija

Mozus izmantoja Kabalas tehnoloģiju, lai pieslēgtu mūsu 1 procenta pasauli 99 procentu pasaulei. Tāda ir patiesā jēga stāstam par desmit baušļiem. Mozus aizšifrēja kabalistisko gudrību un pierakstīja to slepenā valodā, izmantojot metaforas un līdzības. Vēlāk viņa rakstus nosauca par Piecām Mozus grāmatām jeb Bībeli. Tomēr īstenie noslēpumi palika neatklāti un tālāk tika nodoti mutvārdos, tos uzzināja tikai neliels skaits cilvēku katrā nākamajā paaudzē.

Mozum neizdevās izbeigt dzīves spēles haosu Sinaja kalnā, jo israēļi vēl nebija gatavi upurēt savu ego. Viņi sūdzējās un žēlojās par dzīvi tuksnesī un prasīja, lai Mozus ved viņus atpakaļ pie Ēģiptes faraona. Kā mēs uzzinājām šajā grāmatā, Bībelē aprakstītā situācija patiesībā ir kods: "Ēģipte" ir koda vārds materiālajai pasaulei, savukārt "faraons" simbolizē cilvēka ego.

Israēļi negribēja mainīt savu reaktīvo, egocentrisko uzvedību, un šī negatīvā uzvedība deva izdevību antikabalistiem, kurus sauc arī par jaukto pūli, sabotēt Sinaja kalna atklāsmes notikumu. Šie antikabalisti iedvesmoja zelta teļa darināšanu, un tā rezultātā mūsu pasaule tika atslēgta no 99 procentu pasaules. Plāksnītes un Mozus kabalistiskā gudrība tika noglabāti Derības šķirstā, ko bija paredzēts noslēpt uz vairākām tūkstošgadēm.

Pitagors

(ap 400. g. pr. Kr.)

Pitagors bija viens no dižākajiem domātājiem pasaules vēsturē. Viņš ir devis nozīmīgu ieguldījumu gan mūzikā, gan matemātikā, gan arī citās zinātnēs. Biogrāfs Smirnas Hermips (ap 200. g. pr. Kr.) rakstīja, ka Pitagors visas savas idejas un teorijas aizguvis no israēļu un Mozus mācībām. Hermips pat apvainoja Pitagoru, ka viņš esot piesavinājies kabalistisko Bībeles gudrību, izmantojis to kā savējo un tad izplatījis Grieķijā.

Dr. Sets Penkosts (1844-1916) bija mikroskopiskās anatomijas un fizioloģijas profesors Penna Medicīnas universitātes Medicīnas institūtā.

Viņš kopā ar Tomasu Edisonu bija Teozofijas biedrības dibinātājs un sākotnējais dalībnieks. Dr. Penkosts rakstīja:

"Pitagors bija viens no ievērojamākajiem sava laikmeta cilvēkiem. Viņš bija ne tikai augsti mācīts vīrs tradicionālajās zinātnēs, bet arī visaugstākā līmeņa kabalists."

Jamblihs (250-325), zināmākais Pitagora biogrāfs, rakstīja:

"Pitagors sarunājās ar praviešiem, kuri bija Mozus pēcnācēji…"

Platons

(ap 400. g. pr. Kr.)

Izaks Ņūtons savos teoloģiskajos manuskriptos ir izteicis domu, ka Platons slepenās zināšanas aizguvis no kabalistiem un izmantojis tās kā savas filozofiskās sistēmas bāzi. Arī Ņūtona skolotājs Henrijs Mors ir rakstījis, ka Platons mācījies no kabalistiem. Apstiprinot Ņūtona un Mora uzskatu, Dr. Penkosts rakstīja:

"Platons bija arī nopietns un ļoti gudrs kabalists."

Tomēr daudziem vēstures dižajiem domātājiem Kabalas gudrība bija pieejama ļoti ierobežotā apmērā, un bija jāgaida vēl ilgs laiks, līdz Kabala tika atklāta pilnā apjomā.

Jēzus

(Jāzepa dēls rabīns Jošua, 1. gadsimts)

Saskaņā ar kabalistu teikto Jāzepa dēls Jēzus bija savas paaudzes potenciālais mesija. No Jāņa Kristītāja viņš apguva kabalistisko metodi, rituālo cilvēka peldināšanu ūdenī un kabalistisko meditāciju. Toma evaņģēlijā, kurā ietvertas Jēzus slepenās mācības, kas tika nodotas tikai viņa tuvākajiem mācekļiem, Jēzus māca, ka Gaisma ir visas cilvēces sākotne un ka katrs cilvēks ir Dievišķā dzirkstele. Visi cilvēki tiek uzskatīti par "Gaismas bērniem". Jēzus izmantoja Kabalu, lai īstenotu izdziedināšanu un citus brīnumus.

Par Jēzus kabalistiskajām darbībām kā arī par visiem pārējiem tālaika kabalistiem antikabalisti paziņoja romiešiem, un Jēzus tika sodīts ar nāvi.

Citi vajātie kabalisti

Dižajam domātājam vārdā Akiva romieši dzīvam novilka ādu 20 000 skatītāju priekšā. Kabalistam Ismaēlam, Elišas dēlam, novilka ādu, no galvaskausa nodīrāja sejas ādu un pasniedza to Romas imperatora meitai. Gudrajam vārdā Gamaliēls tika nocirsta galva. Visi šie gudrie bija Kabalas prakses meistari.

Gan Jēzus, gan Akiva iešifrēja savu kabalistisko gudrību maldinoši vienkāršā un dziļā izteikumā, kas ierakstīts Jaunajā Derībā: "Mīli savu tuvāko kā sevi pašu."

Svētajā grāmatā "Zohar" ir teikts, ka dižo kabalistu nāve palīdz šķīstīties no grēkiem viņu paaudzes cilvēkiem. Tātad šie izcilie cilvēki tika nogalināti tādēļ, lai izpirktu savu tautasbrāļu grēkus (israēļi vēl aizvien nevēlējās atteikties no sava ego, tāpat kā toreiz Sinaja kalnā).

Dižos kabalistus uzskatīja par Dieva Dēliem. Kabalas rakstos ir teikts, ka ikviens, kurš mācās "Zohar" kabalistisko gudrību, tiek saukts par "Svētās Būtnes Dēlu (Dieva Dēlu)" un "Tēva Dēlu". Tomēr šie un citi Kabalas noslēpumi tūkstošiem gadu tika mērķtiecīgi slēpti.

Vēl ļaunāk: tā kā lielākā daļa kabalistu tika nonāvēti, romieši un antikabalisti bija gandrīz iznīdējuši Kabalu uz visiem laikiem. Par laimi, dzīvs bija palicis kāds Akivas māceklis, kuram skolotājs bija lūdzis nodot Kabalas gudrību nākamajām paaudzēm. Šī mācekļa vārds bija Šimons, Johaja dēls.

Rabīns Šimons, Johaja dēls

(ap 160. g.)

Dižais Jūda Ben Baba brīvprātīgi ziedoja savu dzīvību, lai Šimons, Johaja dēls, varētu tapt iesvētīts par Kabalas lielmeistaru un skolotāju.

Jūdas Ben Babas darbība pārkāpa romiešu likumus, un viņš tika nogalināts caururbts ar vairāk nekā 300 bultām un šķēpiem.

Visu laiku izcilākajam kabalistam Šimonam bar Johajam Romas imperators Adriāns piesprieda nāves sodu, kad kāds antikabalists bija denunciējis viņu Romas varas iestādēm.

Taču Roma izrādījās vājāka par Šimonu bar Johaju. Dižais kabalists izmantoja radušos situāciju, lai uzsāktu jaunus garīgos meklējumus. Viņš pilnībā noslēdzās no pasaules un turpmākos 13 gadus dzīvoja kādā alā Meronā Izraēlā. Katru dienu Šimons līdz kaklam ierakās zemē un meditēja, lai sasniegtu aizvien augstākas garīguma virsotnes. Pavadījis 13 gadus absolūtā noslēgtībā, viņš saņēma uzdevumu atklāt

pasaulei Kabalas zināšanas, sauktas par"Zohar

\

"Zohar" ir visdižākais Kabalas sacerējums.

Burvestība vai zinātne

Visā vēstures gaitā antikabalisti allaž ir baidījušies no "Zohar" spēka un gudrības. Daži pat uzskatīja "Zohar" manuskriptu par misticisma un maģijas tekstu. Atskatoties pagātnē, kļūst skaidrs, kādēļ radās šāds viedoklis.

"Zohar" izklāsta idejas un jēdzienus, kas apsteidz laiku par vairākiem gadsimtiem.

Laikmetā, kad zinātne postulēja, ka pasaule ir plakana, "Zohar" jau aprakstīja mūsu planētu kā lodveida ķermeni, uz kura dažādās laika zonās vienlaikus pastāv gan diena, gan nakts.

"Zohar" apraksta Visuma radīšanas brīdi kā Lielajam sprādzienam līdzīgu eksploziju.

"Zohar" runā par Visumu, kas eksistē desmit dimensijās.

"Zohar" pēta paralēlo Visumu un melno caurumu koncepciju.

Senatnē šādas idejas bija ķecerīgas un biedinošas. Tomēr tās nebūt nav pašas fantastiskākās atklāsmes, kas atrodamas "Zohar" tekstos. Šimons bar Johajs saka, ka "Zohar" ir kaut kas vairāk par noslēpumu un gudrības grāmatu. Tā ir spēcīgs enerģijas avots, dzīvību glābjošs spēks, kas piesātināts ar spēju atnest īstenu mieru, aizsardzību, izdziedināšanu un piepildījumu tiem, kuru īpašumā ir šī grāmata.

Un vēl kas.

Tāpat kā melnais monolīts filmā "2001: Kosmosa odiseja", arī "Zohar" spēj iekvēlināt veselas paaudzes dvēseli, ierosināt dzi|as pārmaiņas sabiedrības apziņā. Citiem vārdiem sakot: tāpat kā elektrības spuldze apgaismo tumšu telpu, atklājot iepriekš neredzamus objektus, "Zohar" Gaisma apgaismo cilvēku apziņu, lai viņi saskatītu kosmosa neredzamos noslēpumus.

Kabalisti apgalvo: kad "Zohar" gudrība būs izplatīta visā pasaulē, tās neredzamā ietekme palīdzēs veidot cilvēces likteni.

Tumšais laikmets

Dižais kabalists Šimons bar Johajs ir sacījis, ka reiz pienāks diena, kad pat sešgadīgs bērns spēs iedziļināties Kabalas garīgajā gudrībā. Bet līdz šīs dienas atnākšanai "Zohar" oriģinālajiem manuskriptiem ir jāpaliek apslēptiem. Un tie tika slēpti gadsimtiem ilgi. "Zohar" garīgās Gaismas aptumšošanās sakrīt ar Tumšo laikmetu periodu, kad civilizācijas sasniegumi, ieskaitot izglītību un zinātni, bija apsīkuši.

Kabalists Mozus de Leons

(13. gs., ap 1270 g.)

13. gadsimtā izcilais spāņu kabalists Mozus de Leons no Toledo atrada "Zohar" manuskriptus. Šis notikums bija daudz nozīmīgāks par Nāves jūras tīstokļu atrašanu.

Gan "Zohar" tekstos, gan Daniēla grāmatā ir vēstīts, ka Kabalas gudrības būs apslēptas 1200 gadus (100 gadi par katru no 12 israēļu ciltīm), sākot no brīža, kad tiks sagrauts Svētais templis.

Šo templi, kas atrodas Jeruzālemē, romieši nopostīja 70. g. pr. Kr.

Mozus de Leons atklāja "Zohar" manuskriptus 1270. gadā tātad 1200 gadus pēc tempļa nopostīšanas, tieši tā, kā bija pareģots "Zohar" un Daniēla grāmatā.

Monolīta etekts

Kaut gan pasaule Mozus de Leona atklājumu gandrīz nepamanīja, tas tomēr iezīmēja vēsturiski svarīgu pagrieziena punktu, jo pirmo reizi cilvēces vēsturē uz Zemes iemirdzējās "Zohar" Gaisma. "Zohar" mistiskās vārsmas bija nesaprotamas plašām ļaužu masām, tomēr kabalisti apgalvo, ka no šī teksta izplūstošā enerģija esot iekvēlinājusi veselas paaudzes kolektīvo bezapziņu.

Aptuveni piecus gadus pēc tam, kad Mozus de Leons bija publicējis "Zohar", slavenais filozofs Rodžers Bēkons paredzēja nākotni, kad kuģi pārvietosies zem ūdens, mašīnas lidos debesīs un laivas brauks bez burām un airiem. Viņa paaudzes cilvēkiem šīs idejas izklausījās pēc misticisma, un Bēkonu drīz vien ieslodzīja cietumā par ķecerību.

Neilgi pēc tam Oremas Nikolass, filozofs, ekonomists, matemātiķis, fiziķis un viens no mūsdienu zinātnes dibinātājiem, izteica būtiskas atziņas par Zemes kustību Visumā. Tas notika 200 gadus pirms Kopernika atklājumu publicēšanas. Oremas Nikolass rakstīja par gaismas dabu, atstarošanu un ātrumu par parādībām, kas detalizēti raksturotas "Zohar" tekstos.

Autentiskais Svētais Grāls

Sen zudušā Svētā Grāla meklēšana ir dokumentēta gan viduslaiku nostāstos un poēmās, gan mūslaiku grāmatās un filmās. Gadsimtu gaitā Grāls ir interpretēts bezgala dažādi: kā biķeris, kā akmens, kā asinīm slacīts zobens un pat kā garīgās pārveides ceļš. Tradicionāli tēli un simboli leģendās par Grālu ir bruņinieki, roze, Dzīvības koks un Grāla pils. Bet pats interesantākais ir tas, ka visi šie tēli un simboli ir atrodami jau "Zohar" tekstos.

Vēl vairāk, visslavenākais rakstnieks par Svētā Grāla tēmu Volframs fon Ešenbahs apgalvoja, ka stāstu par Grālu viņam pavēstījis kāds ebreju mistiķis Toledo pilsētā Spānijā 13. gadsimtā. Atcerieties, "Zohar" manuskripti tika atrasti Toledo 13. gadsimtā laikā, kad Kabala bija vislabāk zināmā un visiecienītākā garīgā mācība Spānijā. Francijas kabalisti Izaka Aklā vadībā uzrakstīja spāņu kabalistiem vēstuli, kurā brīdināja viņus publiski neatklāt Kabalas noslēpumus, taču tie jau tika apspriesti un izplatīti tirgus laukumos.

Katoļu enciklopēdijā rakstīts, ka visdetalizētākais apraksts par Grāla patieso dabu ir atrodams 13. gadsimta grāmatā "Dižais Svētais Grāls" ("The Grand St. Graal"). Šajā viduslaiku sacerējumā Svētais Grāls tiek saukts par "apbrīnojamās Gaismas grāmatu". Turklāt tiek teikts, ka Grāls palīdzot aizdzīt nāvi un veicinot izdziedināšanu. Jautājums par "Zohar" tekstiem kā noslēpumainā Grāla patieso identitāti tiks pilnīgāk izpētīts kādā no manām nākamajām grāmatām.

Kabalists Izaks Luria (Ari)

(16. gs„ 1534-1572)

Kabalists Izaks Luria ar pavārdu "Ari" jeb "Svētais Lauva" bija brīnumbērns, kurš pamatīgi iedziļinājās "Zohar" mistiskajos noslēpumos. Viņš uzrakstīja vēsturisku komentāru par "Zohar" tekstiem, un viņa skaidrojumi ļoti noderēja citiem kabalistiem. Ari mācība kļuva par kabalistiskās uzskatu sistēmas noteicošo skolu. Kristiešu zinātnieki Ari sacerējumus drīz pārtulkoja latīņu valodā, un kabalistiskā gudrība kļuva pieejama renesanses izcilākajiem domātājiem, bet tas savukārt sekmēja zinātniskās revolūcijas sākšanos nākamajā gadsimtā. Starp citu, arī visi šīs grāmatas teksti ir Lurias atziņu iedvesmoti.

Slēptuvju atvēršana

16. gadsimtā kabalists Ābrahāms Azulai (1570-1643) izdeva rīkojumu, kas atcēla visus aizliegumus par Kabalas mācīšanos un stājās spēkā ar atpakaļejošu datumu no 1540. gada. Tā bija pirmā reize cilvēces vēsturē, kad Kabala kļuva pieejama ikvienam, pat sešus gadus vecam bērnam.

Aģents 007

Vai zināt, ka arī britu slepenais aģents Džeimss Bonds par savu esamību var sacīt paldies Kabalai?

Dr. Džons Dī (1527-1608) 16. gadsimtā bija viens no Anglijas izcilākajiem matemātiķiem un zinātniekiem. Pētnieks Dr. Mets Goldišs dēvē Džonu Dī par sava laika visspožāko zvaigzni. Dī bija ieguvis starptautisku atzinību un devis lielu ieguldījumu zinātnē: matemātikā, filozofijā, ģeogrāfijā, arhitektūrā un mākslā. Viņš bija arī Karaliskais astrologs un sniedza padomus karalienei Elizabetei I. Saskaņā ar zinātnieces un Kalifornijas Universitātes profesores Deboras Hārknesas uzskatu Džons Dī bija arī Kabalas mistiķis:

"Džons Dī, iespējams, bija visietekmīgākais dabas filozofs un zinātnieks Anglijā 16. gadsimtā. Turklāt viņš pastiprināti studēja Kabalu. Džonam Dī piederēja vislabākā kabalistiskās literatūras bibliotēka Anglijā 16. gadsimtā, un tā tika nodota turpmākajām paaudzēm. Kabala bija virzītājspēks visai Džona Dī darbībai."

Pēc Hārknesas domām, Dī bija pārliecināts, ka Kabala ar slepenu vēstījumu palīdzību atklāj apslēpto patiesību par materiālo pasauli. Šos vēstījumus Dievs ir iekļāvis mūsu fiziskajā realitātē.

Donalds Makkormiks, "London Sunday Times" ārzemju ziņu redaktors un grāmatas "Britu slepenā dienesta vēsture" autors, bija Džeimsa Bonda radītāja Aiena Fleminga paziņa. Pēc Makkormika izteikuma Flemings esot uzzinājis, ka kabalists Dī karalienes uzdevumā veicis spiegošanu. Viņš konsultējis britu slepeno dienestu par kodēšanas un kriptoloģijas metodēm. Savus privātos ziņojumus karalienei Dī parakstījis ar diviem apļiem (00), norādot, ka viņš ir karalienes "acis", un ar skaitli "septiņi" (7) svarīgu kabalistisku ciparu.

Flemings radīja Džeimsu Bondu, izmantojot informāciju par Džonu Dī un kabalas mistiķa parakstu 007 kā sava britu slepenā aģenta kodu.

Kabala un zinātniskā revolūcija

(17. gadsimts)

17. gadsimtā pasaule piedzīvoja strauju un neizskaidrojamu zinātnes sasniegumu "eksploziju". Zinātnieki un pētnieki paši nesaprata, kāpēc notiek šie pēkšņie "gudrības uzplūdi". Daži mūsdienu zinātnieki, pamatojoties uz jauniem atklājumiem, apgalvo, ka 17. gadsimta izcilākos pētniekus un matemātiķus spēcīgi ietekmējusi Kabala. Mūsdienās zinātne un garīgums asi konfliktē viens ar otru, bet 17. gadsimtā robeža starp garīgumu un zinātni, fiziku un metafiziku būtībā nepastāvēja.

Zināšanu "izvirdums"

Izcilais vēsturnieks Makss Dimons savā populārajā darbā 'Llēzus, Dievs un vēsture" raksta: "Rietumu filozofija un zinātne, kas bija mirusi kopā ar grieķiem un romiešiem 2. gadsimtā pēc Kr., no jauna atdzima 16. un 17. gadsimtā. Droši vien kaut kas izraisīja šo atdzimšanu, bet kas tieši?"

Dimons uzskata, ka šī uzplaukuma cēlonis bija Kabala: "Iespējams, pēkšņo zinātnes uzplaukumu 17. gadsimtā ievērojami veicināja kabalistiskie .. darbi."

Pētnieks A. K. Krombijs grāmatā "Viduslaiku un agrīnā jaunlaiku zinātne" raksta: "Tas, kāpēc šādai revolūcijai cilvēces domāšanā vispār bija jānotiek, pagaidām vēl nav noskaidrots."

Taču Dimons apgalvo, ka viduslaiku kabalistu lomas izpēte "var zināmā mērā izskaidrot pēkšņo zinātnisko atziņu "izvirdumu" Rietumeiropā 17. gadsimtā."

Oriģinālā slepenā gudrība

Profesore Alisona P Kudēra savā grāmatā "Kabalas ietekme 17. gadsimtā" apgalvo, ka "Izaka Lurias Kabala Rietumu zinātnes un kultūras attīstības vēstures aprakstos ir pelnījusi daudz nozīmīgāku vietu, nekā tai tiek piešķirta."

Piemēram, Kabala ir dziļi ietekmējusi izcilo matemātiķi Leibnicu, kurš vienlaikus ar seru Izaku Ņūtonu izgudroja diferenciālrēķinus (tā rezultāts ir nogurdinošās matemātikas nodarbības, kuras mēs pārcietām vidusskolā).

Gan Leibnics un Ņūtons, gan viņu godājamie laikabiedri domāja, ka Kabala personificē senatnes slepeno gudrību, sauktu par prisca theologia, kuru Dievs atklāja Mozum Sinaja kalnā. Leibnics, Ņūtons un renesanses ievērojamākie zinātnieki uzskatīja: ja šī tīrā gudrība tiktu atklāta no jauna un izpausta cilvēcei savā patiesajā neviltotajā formā, tā radītu mieru pasaulē. Šī slepenā gudrība izveidotu pamatu patiesai universālai reliģijai un līdz ar to arī likvidētu reliģiskos konfliktus, kas ir slacījuši asinīm visu cilvēces vēsturi.

Kudēra raksta: "Kabalistiskie darbi tika uzskatīti par vissvarīgāko avotu šīs senās gudrības atgūšanai .., tie bija šādu dievišķo zināšanu pirmais un tīrākais avots."

Leibnics, viens no izcilākajiem 17. gadsimta intelektuāļiem, zviedru zinātniekam Ērikam Benzeliusam pavēstīja par "saviem plāniem dibināt zinātnisku biedrību, kas apvienotu Kabalu, diferenciālrēķinus, misticismu un mehāniku."

Divi Izaki: Luria un Ņūtons

Sers Izaks Ņūtons cilvēks, kurš visvairāk sekmējis zinātnisko revolūciju un Apgaismības laikmeta sākšanos, bija nopietns Kabalas students. Šajā nolūkā viņš pat iemācījās senebreju valodu.

Grāmatā "Izaka Ņūtona reliģija" pētnieks Frenks Manuels raksta: "Ņūtons bija pārliecināts par to, ka Mozus zināja visu patiesību."

Pētnieks Ričards Popkins norāda, ka Ņūtons uzskatījis Bībeli par "kriptogrammu", kurā ieslēpti Visuma īstenie noslēpumi. Tātad Ņūtona viedoklis par Bībeli bija identisks kabalistu priekšstatiem.

Pētnieks Džordžs Zolšans rakstā "Dieva sensorijs: Ņūtona kabalistiskā tendence" atzīmē, ka Ņūtona slavenais apzīmējums telpai sensorium dei (Dieva sensorijs) radies Kabalas ietekmē.

Sensorium dei nozīmē, ka Dievs izraisa pasaules rašanos un kustību ar "uztveršanu", nevis ar gribu vai vārdiem. Zolšans apgalvo, ka šim priekšstatam ir tikai viens precedents: Ari (Izaka Lurias) kabalistiskā mācība.

Izrādās, ka Ņūtonam piederēja nozīmīgas kabalistiskās mācības grāmatas: "Kabbalah Denudata" ("Atkailinātā Kabala"), "Zohar" latīņu tulkojuma eksemplārs un Ari kabalistiskie raksti.

|

Dr. Penkosts rakstīja: "Ņūtona praktizētās Kabalas studijas aizveda viņu līdz šo spēku (pievilkšanās un atgrūšanās) atklāšanai."

Pētnieks Seržs Hutins ir nosaucis Ņūtonu par "kristīgu kabalistu".

20. gadsimta sākums

Tikai 20. gadsimta sākumā kabalists rabīns Jehūda Ašlags, šī perioda izcilākais mistiķis, atšifrēja Ari rakstus un "Zohar" tekstus. Tas bija monumentāls, vēsturiski nozīmīgs veikums, turklāt Kabalas gudrība k|uva daudz pieejamāka nekā jelkad agrāk. Cilvēkiem vairs nebija nepieciešams Ņūtona vai Platona intelekts, lai izprastu "Zohar" dzi|os noslēpumus. Tomēr ne visiem tas patika. Rabīns Ašlags tika nogalināts uz sava Mācību centra kāpnēm nežēlīga antikabalistu uzbrukuma laikā.

Rabīns Ašlags bija studējis "Zohar" ar ārkārtīgu entuziasmu, lai atklātu tās dziļākos noslēpumus. Diemžēl vairākums cilvēku neveltīja nekādu uzmanību rabīna nozīmīgajam darbam un nespēja novērtēt viņa gudrību.

"lādi jēdzieni kā "relativitāte", "ceļojumi kosmosā", "izdziedināšana", "paralēlie Visumi", "sirds slimību cēloņi un to saistība ar holesterīnu", "cilvēces labklājību ietekmējoši faktori" bija iešifrēti "Zohar" tekstos jau pirms 2000 gadiem. Rabīna Ašlaga ģēnijs izpaudās viņa spējā tos atšifrēt.

Pateicoties rabīna Ašlaga darbam, "Zohar" kļuva daudz pieejamāka nekā jebkurā citā laika periodā kopš zinātniskās revolūcijas. Tā nebija sakritība, ka "Zohar" parādījās mūsu laicīgajā pasaulē tajā pašā gadsimtā, kurā tika piedzīvots vairāk tehnoloģisko sasniegumu nekā visos pārējos gadsimtos kopā.

20. gadsimta vidus

Rabīna Ašlaga ievērojamākais māceklis, kabalists Jehūda Brandveins, pabeidza un publicēja sava skolotāja darbu "Zohar" rakstus. Rabīns Brandveins bija dievbijīgs un ļoti vienkāršs vīrs, tāpēc vēl jo interesantāks šķiet fakts, ka viņu sevišķi godāja un cienīja ar reliģiju nesaistīti cilvēki. Jehūda Brandveins laipns, nepretenciozs un pazemīgs vīrs pa dienu strādāja celtniecības darbus, bet, mēness gaismai spīdot, pacēlās garīgo pasauļu augstumos.

Rabīns Brandveins ar bezgalīgu mīlestību un iejūtību izturējās pret ikvienu, ko satika savā ceļā, neņemot vērā cilvēku reliģiskos uzskatus (vai to neesamību). Viņš izraisīja dziļas mīlestības jūtas visos, ar ko sarunājās. Gan ateisti, gan ticīgie juta patiesu godbijību pret šo dižo kabalistu. Rabīns Brandveins aizgāja no mūsu pasaules 1969. gadā, nodevis svēto lāpu savam iemīļotajam māceklim kabalistam rabīnam Bergam.

Šodiena

Rabīns Bergs un viņa sieva Karena Berga pārtrauca 2000 gadus ilgās tradīcijas un padarīja Kabalas gudrību sasniedzamu ikvienam, kurš patiesi vēlējās to mācīties. Par šo pārdrošo rīcību viņiem nācās samaksāt. Līdzīgi vairākumam kabalistu vēstures gaitā, arī kabalists Bergs un viņa sieva Karena pārcieta fizisku vardarbību un nesaudzīgus apmelojumus. Emocionālas ciešanas viņiem sagādāja antikabalisti, kas bija nolēmuši paturēt Kabalas zināšanas noslēpumā un nevēlējās palīdzēt tiem cilvēkiem, kuri neapmierinājās ar tradicionālo nostādni 'Jo tā stāv rakstīts".

Korumpētība

"Zohar" brīdina: "valdošās reliģiskās varas pārstāvji" vienmēr centīsies nepieļaut, ka "viduvēji cilvēki" iegūst garīgo spēku, kas tiem pienākas. Šo pārstāvju mērķis ir darboties kā vidutājiem starp sabiedrību un Dievu, vadīt "kontrolpunktu", kas novietots starp Dievu un mūsu dvēseli. Reliģiskie varasvīri baidās no Kabalas universālās gudrības, jo tā atklāj privātpersonām (nevis tikai rabīniem un priesteriem) zināšanas, kas palīdz pieslēgties pie bezgalīgās Radīšanas Gaismas. Tādā gadījumā viņi zaudētu savu statusu "Debesu vārtu sargātāji".

Rabīna Berga skolotājs rabīns Brandveins ir teicis: tā kā Kabalas garīgā gudrība tik ilgi bija apslēpta, 95 procenti cilvēku ir pagriezuši muguru reliģijai (un jūs, iespējams, esat viens no viņiem). "Reliģija" nav bijusi spējīga (savas uzbūves dēļ) atsvabināt cilvēkus no viņu personiskajām problēmām, sāpēm un ciešanām. Tā ir skarbā, bet patiesā realitāte.

Tagad, kad rabīns Bergs un viņa sieva Karena ir atklājuši Kabalas zināšanas sabiedrībai, ikvienam ir dota izdevība saprast, kāpēc mēs eksistējam, kā mēs nonācām šajā pasaulē un kā mēs varam atbrīvoties no sāpēm, ciešanām, bailēm un haosa personiskajā dzīvē.

Noslēpums beidzot ir izpausts, un tāpēc jums ir iespēja lasīt šo grāmatu.

Jehūdas Berga bestsellers "īsta labklājība"

Drosmīgām un neparastām idejām bagāta grāmata. Pamatojoties uz Kabalas mūžseno gudrību, tajā izklāstīti svarīgākie likumi, kas palīdz veidot labklājību. "Kāpēc tā dēvētajos naudas taisīšanas kursos vislielākie ieguvēji ir šo kursu organizatori?" bez aplinkiem jautā Jehūda Bergs. "Un kāpēc tie, kas gūst panākumus, maksā tik augstu cenu zaudē attiecības, ģimeni un veselību?"

Lai atbildētu uz šiem jautājumiem, grāmatas autors piedāvā radikāli mainīt mūsu tradicionālos priekšstatus par to, ko nozīmē nauda, panākumi, labklājība un… realitāte. Jehūda Bergs iepazīstina lasītājus ar pārdomātu sistēmu, kā gūt panākumus katrā dzīves jomā. Soli pa solim jūs uzzināsiet, kā rīkoties, lai kļūtu par savas dzīves noteicēju. Šo metodoloģiju varēsiet izmantot katru dienu, katru minūti. Paveriet ceļu naudai, laimei, gandarījuma pilnām attiecībām visam, kam ir patiesa nozīme dzīvē!

"Seko šiem principiem. Sākumā tie palīdzēs tev saņemt vairāk naudas, taču nemitēsies darboties, līdz tev būs arī vairāk mīlestības, prieka un piepildījuma, nekā tu esi varējis iedomāties, un izveidosies tāda pasaule, kurā visiem klāsies labāk." Tā apgalvo starptautiski atzītais Kabalas pētnieks un speciālists Jehūda Bergs.

Audioieraksti

Kasešu sērija "Kabalas spēks" cthe power of kabalah Tape Series")

"Kabalas spēks" ir lieliska rokasgrāmata Visuma iepazīšanai. Pārcelieties no savas pašreizējās situācijas uz turieni, kur jūs patiešām vēlaties atrasties, uz emocionālo, garīgo un radošo jomu. Šī aizraujošā audiokasešu sērija piedāvā seno, autentisko Kabalas mācību praktiskā audio formātā.

"Zohar"

"Vairāki gadu desmiti bija nepieciešami tam, lai "Zohar" izvestu no gandrīz pilnīgas aizmirstības un padarītu plaši pieejamu sabiedrībai. Tas ir sasniegums, par ko mēs esam patiešām lepni un pateicīgi."

Maikls Bergs

"Zohar" ir sacerēta vairāk nekā pirms 2000 gadiem. Tās 23 sējumigarīgo skolotāju sarunas ir komentārs par Bībeles un garīguma jautājumiem. Taču "Zohar" raksturojums tikai fiziskajās kategorijās ir ļoti maldinošs. Patiesībā "Zohar" ir iedarbīgs līdzeklis, kas ikvienam palīdz sasniegt vissvarīgākos mērķus dzīvē. Atklājot "Zohar" gudrību, Radītājs sniedza mums aizsardzību, iespēju pieslēgties pie Radītāja Gaismas un izdevību īstenot mūsu iedzimtās tiesības uz patiesu garīgu pārveidi.

Pirms astoņdesmit gadiem, kad tika dibināts Kabalas centrs, "Zohar" jau bija gandrīz izzudusi no šīs pasaules. Tikai pavisam neliels skaits cilvēku bija dzirdējuši par to. Taču ikvienu, kurš vēlējās iepazīt "Zohar" gudrību jebkurā valstī, jebkurā valodā, par jebkuru cenu -, gaidīja ilgi un veltīgi meklējumi.

Šodien situācija ir mainījusies. Pateicoties Kabalas centra darbībai un redaktora Maikla Berga pūliņiem, "Zohar" beidzot ir atklāta pasaulei, turklāt lasāma ne tikai oriģinālajā aramiešu valodā, bet arī citās valodās.

Jaunais "Zohar" izdevums piedāvā oriģinālo aramiešu tekstu, anglisko tulkojumu un skaidru, lakonisku komentāru studēšanai un mācībām. Te ir viss, lai jūs pilnībā varētu izbaudīt "Zohar" gudrību.

Kabalas centrs

Starptautiskais līderis Kabalas popularizēšanā

Jau kopš dibināšanas pirmās dienas Kabalas centram ir bijis tikai viens uzdevums: uzlabot un pārveidot cilvēku dzīvi, ienesot tajā Kabalas spēku un gudrību.

Rabīna Berga, viņa sievas Karenas un dižo garīgo priekšteču darbības rezultātā pārsteidzoši liels skaits cilvēku 3,5 miljoni visā pasaulē jau ir pieņēmuši vareno Kabalas mācību. Un ar katru gadu šis skaitlis kļūst arvien lielāks!

Kabalas centrs ir vadošais kabalistiskās gudrības avots pasaulē, un tam ir 50 pārstāvniecības citās valstīs. Kabalas centrs piedāvā jebkāda veida informāciju par Kabalu:

*  "Zohar" angļu valodā pirmo visaptverošo kabalistiskās gudrības anglisko tulkojumu. 23 skaisti iesietos sējumos iekļauts pilns teksts aramiešu valodā, tulkojums angļu valodā, kā arī detalizēti komentāri, kas padara šo tekstu saprotamu ikvienam:

*  seminārus, lekcijas un vakara nodarbības studentiem dažādos zināšanu un pieredzes līmeņos;

*  CD, audio un video kasetes, grāmatas angļu un 10 citās valodās;

*  vienu no aizraujošākajām mājas lapām internetā: www.kabbala.com . Katru mēnesi to apmeklē vairāk nekā 100 000 interesentu;

*  pasākumu un publikāciju sarakstu, kas palīdzēs jums izdzīvot Noslēpumu un citas Kabalas atziņas ar lielāku sapratni un aizrautību.

Uzziniet, kāpēc Kabatas centrs ir viena no straujāk augošajām garīgajām organizācijām pasaulē! Mūsu vienīgais mērķis ir uzlabot cilvēku dzīvi ar Kabalas mācības palīdzību. Ļaujiet mums parādīt, ko Kabala spēj paveikt jūsu labā!

Katrā Kabalas centra pārstāvniecībā notiek bezmaksas ievadlekcijas. Sīkāku informāciju par Kabalu, minētajiem materiāliem un pakalpojumiem varat iegūt, piezvanot pa tālruņa numuru 442074994974 (tas darbojas 18 stundas diennaktī).

Jūs varēsiet konsultēties ar ievērojamiem pasniedzējiem un saņemt padomus jebkurā jautājumā, kas saistīts ar Kabalas apguvi: kādu studiju kursu izvēlēties, kādas grāmatas un kādā secībā lasīt utt.

Renē Beniteza un Dora Heidenblita Gaismu un svētību jūsu ģimenei! Lai mums visiem būtu izaugsmes un prieka pilna dzīve!

Kabbalah Centre International 1062 S Robertson Blvd, Los Angeles, CA USA 90035, 310-657-5404 www.kabbalah , com tālr. ASV: 800 522 2252; L-brit.: 0800 901 2990

Grāmatu draugu klubi

Ja gribat iegūt vairāk informācijas par grāmatu "Kabalas spēks" vai dalīties savos uzskatos un pieredzē, izmantojiet "Kabalas spēka" grāmatu draugu klubus, kas darbojas daudzās pasaules valstīs. Ja vēlaties dibināt pats savu Kabalas klubu, piezvaniet 1-877-KCLASSES vai apmeklējiet mūsu interneta mājas lapu www.powerofkabbalah.com .

Piezvanot uz numuru 442074994971. jūs varat saņemt personisku BEZMAKSAS konsultāciju (10 minūtes) no kvalificēta "Kabalas spēka" skolotāja. Uzziniet, kā "Kabalas spēks" spēj palīdzēt jums atrisināt problēmas, ar kurām jūs saskaraties dzīvē!

Manām meitām

Honorai un avai

Izmantojiet jums dāvāto talantu, lai uz mūžiem ienestu Gaismu savā dzīvē un pārējā Visumā.

Jehūda Bergs KABALAS SPĒKS

No angļu valodas tulkojis Normunds Pukjans Redaktore Elīna Vanaga

Apgāds Zvaigzne ABC, SIA, K. Valdemāra ielā 6, Rīgā, LV-1010. Red. nr. S-720. A/s "Poligrāfists", K. Valdemāra ielā 6, Rīgā, LV-1010.

Content

Bergs Jehūda Kabalas spēks

Ievads

PIRMĀ DAĻA. KAS MĒS ESAM

OTRĀ DAĻA. VISUMA RADĪŠANA, LIELAIS SPRĀDZIENS UN DIEVA BŪTĪBA

TREŠĀ DAĻA. PASAULES RADĪŠANAS MĪKLA UN REAKTIVITĀTES TEORIJA

CETURTĀ DAĻA. SPĒLE, MŪSU PRETINIEKS UN PĀRVEIDES MĀKSLA

PIEKTĀ DAĻA . kĀ uzvarĒt DZĪVES SPĒLĒ