Eņģeļu staru grāmata

Eņģeļu staru grāmata

Pirmā stara eņģeļi ZILAIS STARS

Mihaēls un Ticība

Ticības, Aizstāvības, Glābiņa un Dieva Spēka un Gribas virseņģelis

ZILAIS STARS

Dieva kaujas ratu ir desmitiem tūkstošu; pat tūkstošiem ir eņģeļu;

Kungs ir starp tiem kā pie Sinaja kalna savā svētumā.

Psalmi 67:17

Virseņģelis Mihaēls un viņa līdzgaitniece Ticība ir paši varenākie, augstu slavētie un labāk pazīstamie eņģeļi vēsturē. Svētajos Rakstos, mākslā un literatūrā. Viņi simbolizē aizstāvību, glābiņu un ticību. Iedarbodamies no pirmā solārā zilā stara, viņi vairo Dieva spēku un stiprumu. Virsenģelis Mihaēls liek lietā kaujinieka sparu, lai nodrošinātu cilvēcei aizstāvību.

Kad sadarbojamies ar virseņģeli Mihaēlu, viņš mums rāda, kā vairot spēju tikt galā ar problēmām. Viņš palīdz mums uzveikt jebkādu apmulsumu, sataisīt ceļu uz rāmu mieru. Viņš ir gan kaujinieks, tomēr uzvaru viņš gūst ar maigumu. Viņš palīdz mums būt tādiem, kā teicis Jēzus: «Esiet gudri kā čūskas un bez viltus kā baloži.»

Izcēlās kari debesīs, Mihails ar saviem eņģeļiem sūta karot ar pūli. Pūļos un viņa eņģeļi turējās pretim, bet tie nespēja, un tiem vairs nebija vietas debesīs. Lielais pūlis, vecā čūska, ko sauc par velnu un sātanu un kas pieviļ visu pasauli, tapa gāzts; zemē un līdz ar viņu.

Jāņa Atklāsmes grāmata 12:7-9

Virseņģelis Mihaēls strādā kopā ar savu līdzgaitnieci Ticību, jo vara ņem ticību palīgā. Vara ir griba, kas stāv aiz katras rīcības. Ticība ir spēja apzināties, ka jūsu vajadzības tiks atzītas. Ir nepieciešams zināt, ka jūsu darbības būs veiksmīgas. Bez ticības rīcība būtu neiespējama. Virseņģeja Mihaēla aktīvo vīrišķo enerģiju balsta Ticības sievišķā enerģija, kam ir barotājas funkcijas. Viss kopā mums palīdz apliecināt savas būtiski svarīgās vēlmes. Mihaēls un Ticība, pirmā stara eņģeļi vadītāji un valdītāji, sargā mūs no ļauniem nodomiem un maldīgiem ieskatiem. Viņi atšķeļ nost visu, kas nav patiess.

Kā jau teikts, zilais stars ir viens no trim liesmām., kas iemājo mūsu sirds čakras Trejkāršajā Liesmā, kura tā Kun¬ga dievišķajā dzirkstī un darbā ar mums ir pati galvenā.

Zilais stars visspēcīgāk plūst lejup uz zemi otrdienās, šķiežot žilbinošus gaismas enerģijas starus no lielās Visuma62saules, kura, kā zināms, ir Visuma centrs, visas mīlestības, visas augsmes un visas dziedniecības avots. Pirmā stara eņģeļu ietekmē ir cilvēka čakra kaklā. Virseņģelis Mihaēls un viņa līdzgaitniece Ticība lej gaismu pār zemi no savām debesu mājām virs Banfas un Luīzes ezera Kanādā, kur atrodas Ticības un Aizstāvības templis.

Reliģijas mācība uzskata Mihailu par visu eņģeļu vadoni. Virseņģeļa statusā viņš atrodas otrā zemākajā no deviņu pakāpju kategorijām. Tomēr viņa vadošā loma nav apstrīdama. Viņu dēvē par princi vai varenāko valdoni, eņģeļu valstības noteicēju, debesu karapulku pavēlnieku un debesu valdnieka vietnieku. Ebreju valodā vārds «Mihaēls» nozīme ne mazāk par vārdiem: «Tas, kas ir Dievs» vai «Tas, kas ir līdzīgs Dievam».

Slavenajā Debesu karā Mihaēls ir leģendārais eņģelis, kas, uzvarējis dumpīgo Sātanu, izsviež to ārā no Debesīm. Tas ir viens piemērs, kā Mihaēls sakauj ļaunos spēkus. Klasiskajā mākslā viņu parasti ataino ar kailu zobenu rokā. Viņu glezno arī kā pūķa uzveicēju. Pāvests Pijs XII pasludi¬nāja viņu par kārtības sargu aizgādni., un Romas katoļi sauc Sv. Mihaēlu par Vācijas aizgādni. Batlera grāmatā Svēto dzīves stāsti teikts, ka viņš sargā pārtikas preču tirgoņus, izpletņu lēcējus, radioaktīvo parādību pētniekus un sirdzējus. H. Mūlenbergs, Eņģeļu rokasgrāmatas autors, uzskata, ka Mihaēla uzvaru vainagotā cīņa pret pūķi pilnībā atbilst gara cīņai pret miesu. Pūķis ir važās iekaltās matērijas simbols, «alkas piešķirt priekšmetiem mūžības iezīmi». Mihaēls mums izskaidro, ka veltīgs ir ierosinājums mēģināt matērijai, kas eksistē īsu laiku, piešķirt ilgdzīvošanas statusu. Tā ir parastā cīņa ar vējdzirnavām, elku dievu pielūgšana. Vārdu sakot, tas nozīmē doties pretējā virzienā, nekā virzās garīgā attīstība.

«Tādējādi Mihaēls ir nepielūdzams Sātana pretinieks, jo Sātans pūlas padarīt cilvēku par materiālistu. Ja ticam seniem stāstiem,» saka Mūlenbergs, «šie abi bijuši pretinieki kopš radīšanas brīža.» Mūlenbergs stāsta arī par kādu notikumu Pirmā pasaules kara laikā, kad Mihaēla klātbūtne zemes virsū pieņēmusi redzamus apveidus. Kādā kaujā starp vāciešiem un angļiem vācieši sākuši gūt uzvaru pār britiem, kad pēkšņi britu kaujinieki ieraudzījuši savus niknos naidniekus sākam nekārtībā drudžaini atkāpties.

Angli todien saņēmuši daudzus vāciešus gūstā. Tie visi stāstījuši vienu un to pašu. Viņi apbēruši angļus ar nepār¬trauktu ložu krusu, kad pēkšņi britu pusē parādījusies armija, kas iedvesusi drausmīgas bailes. Tās karavīriem bijušas mugurā baltas drēbes un viņi sēdējuši sniegbaltu zirgu mugurās. Vāciešiem licies, ka tie varētu būt no Marokas atsūtītie papildspēki. Taču, kad viņi sākuši raidīt pret tiem šāviņus, licies, ka tie nevienu neķer. Tad viņi ievērojuši, ka ienaidnieka jauno vienību vada spēcīga izskata kaujinieks ar zeltainiem matiem un tā galvu ieskauj staru vainags. Vācieši pārbīlī metušies bēgt. Angļi turpretī neko tamlīdzīgu nebija redzējuši.

Un redzi, tā Kunga eņģelis piestājās un gaisma apspīdēja cietuma istabu; viņi pieskārās Pētera sāniem un to modināja, saadāms: «Celies ātri augšā!» Un vaļas nokrita no viņa rokām. Eņģelis viņam sacīja: «Apjozies un apauj kājas!» Viņš tā darīja. Un tas turpināja: «Apvelc savu mēteli un seko man!»

Apustuļu darbi, 12:7-3

"Vien klusi savu svētību nes eņģeli turp,kur dziļu skumju ēnā dvēsele stingst."

Džeims Grīnlifs Vitjers - šie vārdi rakstīti kādam draugam īsu brīdi pēc māsas nāves angļu, tā vācu kara hronikās ar nosaukumu «Balto jātnieku brīnums pie Ipras».

Virseņģeli Mihaēlu pazīst ne vien kā karotāju. Viņš ir arī pestīšanas vēstnesis, kas paziņoja Jēzus mātei Marijai, ka tuvojas viņas nāves stunda. Fra Filipo Lipi attēlojis viņu tā spārnotu eņģeli, kas pacēlis pār Jaunavu sveci un stāsta viņai par tuvo nāvi. Tā par to rakstījis Gustavs Deividsons Eņģeļu vārdnīcā.

Džona Ronnera Pazīsti savus eņģeļus Mihaēls pavada mirušo dvēseles uz pēcnāves dzīvi. Kāda garīgā dziesma — «Mihaēl, griez laivu krastā» šķiet atsaucamies uz to, kā Mihaēls palīdzējis dvēselēm nokļūt pār ūdeņiem no zemes uz Debesīm.

Kristieši piesauc Sv. Mihaēlu kā nāves eņģeli, jo tas, iemiesodams pestīšanu un nemirstību, ieved ticīgo dvēseles «mūžīgajā gaismā», saka Deividsons.

Cilvēki, attēlodami tikšanos ar eņģeļiem, identificē šīs debesus būtnes ar Mihaēlu. Žanna d'Arka sacījusi, ka Mihaēls un citi debesu gari palīdzējuši viņai vest frančus kaujā, kurā tie uzvarēja angļus Simtgadu karā. Un tieši Mihaēls bija tas, kas apturēja Ābrahāma roku, kad patriarhs gatavojās nonāvēt savu dēlu Īzāku, kaut arī citi apgalvo, ka atturētājs bijis Cadkiēls. Jūdu mitoloģijā Mozus degošajā krūmā redzējis Mihaēla tēlu.

Ādama un Ievas grāmatā Mihaēls ved eņģeļus uz Ēdenes dārzu skatīties jaunizveidoto Ādamu. Sātans, kas vēl atradies eņģeļu rindās, teic, ka cilvēkam gan būtu jānoliecas Dieva sūtņu priekšā. Par šo augstprātīgo nostāju Dievs padzen Sātanu un tā piekritējus no paradīzes.

Vēlāk, kad tiek padzīti arī Ādams un Ieva, Mihaēls māca Ādamu, kā izdzīvot, kopjot zemi. Kad Ādams mirst, Mi¬haēls šķīsta pirmā cilvēka dvēseli.

Tanī laikā celsies Mihails, lielais eņģeļu valdnieks, kas pasargā tavus tautiešus. Tad nāks bēdu laiki, kādi vēl nav bijuSi, kamēr vien dzīvojušas tautas līdz fim pašam laikam; tolu tanī laikā tava tauta paglābsies, — visi, kas ierakstīti dzīvības grāmatā. Un daudzi no tiem, kas dus zemes pīšļos, uzmodīsies; citi mūlīgai dzīvībai, citi mūžīgam negodam un kaunam. Bet saprātīgie mirdzēs kā debesu stipruma spožums, un arī tie, kas daudzus veduši pie taisnības, mirdzēs kā zvaigznes mūžīgi mūzām.

Daniēla grāmata 12:1-3

Tāpat kā Mihaēls tēlo galveno lomu eņģeļu tradīcijās, tāpat arī viņa vadītais stars ir pirmajā vietā Mistikas skolu teorijā par gara gaismu nesēju uguni, ko dēvē par Trejkāršo Liesmu. Viņš ir spēks, vēlme un darbība. Viņa bargumu rāmāku dara ticība un mīlestība. Patiesībā apdomībai un līdzjūtībai vajadzētu piešķirt visiem mūsu darbiem mērenību.

Mihails un Ticība kā visi eņģeļi spēj iemiesoties Dieva enerģijas tīrā veidā. Viņu apvienotās īpašības darbojas kopā, lai paceltu maldu plīvuru. Šis plīvurs ir nolaidies pār cilvēku tajā brīdī, kad tas kritis nežēlastībā. Ticība, Dieva gribas pareizā tulkošana un Dieva nebeidzamās rūpes un aizstāvība spēj aizvest mūs atpakaļ pie mūsu sākotnējās kopības ar Dievu.

Vērsieties pie virseņģeļa Mihaēla un viņa līdzgaitnieces Ticības mīlas pilnās enerģijas, kad jums vajadzīga drosme, lai veiktos vienalga kādā pasākumā, vai arī, kad nepieciešams stiprums un aizstāvība pret nelaimi. Tie abi pacels maldu plīvuru, kas jūs apņem, un kliedēs vēlēšanos visu noliegt.

Ja jums īpaši kādreiz gribas apģērbt zilas drēbes vai arī vispār tīk šī krāsa, jūs noteikti varat paļauties uz pirmo solāro staru un just radniecību ar Mihaēlu un Ticību. Izmantojot ticības, gribas, spēka un aizsardzības raksturīgās

īpašības, jūs varat savā darbībā sasniegt visaugstākās iespējas. Tāpat kā ikviens ir piemērots kādam īpašam stilam, darbam, dzīvesbiedram un tā tālāk, tāpat arī mums katram ir viens vai vairāki virsenģeli, kas vislabāk spēj palīdzēt. Piemēram, daudzus policijas darbiniekus piesaistīs Mihaēla un Ticības īpašības. Kas būs labāks policijas darbinieks, kas lepnāk un godpilnāk valkās zilo formas tērpu nekā tas, kurš labi iejūtas savā varā un arī stipri tic, ka izprot taisnīguma principu?

Katra redzamā lieta šajā pasaulē ir nodota kāda eņģeļa aizbildniecībā.

Sv. Augustīns Astoņi jautājumi

otrā stara eņģeļi DZELTENAIS STARS

Jofiels un Kristīne

Apgaismības un gudrības virsenģelis

Mīlestība ir Dieva gaisma un tā ir enerģija, kas vada Visumu.

Virseņģelis Jofiels un viņa līdzgaitniece Kristīne nes lejup Dievības gudrību. Viņi vada dzelteno staru. Šis stars koncentrējies galvvidus čakrā. Otrais stars visstiprāk ietekmē zemi svētdienās. Dzeltenā stara virseņģeļa spēka klātbūtne koncentrējas viņu izraudzī¬tajā vietā virs Lielā Ķīnas mūra netālu no Lančžou.

Eņģeļus un svētos vēsturē, mākslā un literatūrā attēlo ar zelta staru vainagu ap galvu. Pat stingri kristieši atzīst dzelteno gudrības staru, ko simbolizē šis zeltītais staru vainags. Hinduisti atzīst galvvirsas čakru par Dieva gudrī¬bas un apgaismības dievišķo, zeltīto sēdekli. Ar šīs čakras palīdzību mums tiek iedvesta Dieva augstākā gudrība un mēs itin kā smeļamies to no Dieva saprāta.

Tradicionālajos rakstos virseņģelis Jofiēls nav daudz pieminēts. Viņu atpazīst kā skaistuma eņģeli, jo no ebreju valodas to varētu pārtulkot kā «Dieva daili». Parasti uzskata, ka Jofiēls izdzinis Ādamu un Ievu no Ēdenes dārza. Par to nav jābrīnās, jo Jofiēls sargāja Atzīšanas Koku, kam bija izšķirīgā nozīme pirmo cilvēku izraidīšanā no paradīzes. Metafora, kas tēlo, kā cilvēka domas pamazām novirzās no Dieva uzskatiem, norāda, ka šis process sākās, kad Ieva nobaudīja atzīšanas augli, tā saraujot «salīdzināšanos» ar Dievu.

Iekodusi ābolā, Ieva sāka saprast kā ļauno, tā labo. Ļaunā ienākšana cilvēces dzīvē lika cilvēkam aizmirst, kas ir absolūtā patiesība. Viss kļuva relatīvs, un cilvēks nemācēja vairs atšķirt absolūto labumu no tā labuma, kas ir tikai labs salīdzinājumā ar ļauno.

Tā šo dvīņu liesmu uzdevums ir apgaismot cilvēci, sniedzot izpratni par Kristus, Muhameda un visu citu 72 000 praviešu un eņģeļu mācībām. Liesmas simbolizē teicienu «Es ESMU gaisma», kas nozīmē sajūtu, kura pārņem apgaismotas dvēseles. Jēzus sacīja: «Es esmu ceļš, patiesība un gaisma.» Citiem vārdiem sakot, viņš norāda, ka «gudrība, ko es nesu, ir Dieva gudrība, un es to nesu, lai jūs to izmantotu savā dzīvē».

Ikreiz, kad parādās iedvesmas dzirksts, vēstot garīgu izaugsmi, sāk darboties apgaismības eņģeli, lai šai saplūšanai piešķirtu magnētiskas īpašības.

Kristīne, Jofiēla dievišķā līdzgaitniece, ir gudrības krā¬tuve. Būdama gudrības sievišķais elements, viņa simbolizē pastāvību, kas ir stingra un nemainīga. Bieži vien kāds, kas ir dziļi iegrimis domās, nespēja pietiekami ilgi ļauties šo domu sakopošanai, lai īstenotu savas dižās idejas praksē. Lai sevi līdzsvarotu, viņam vajadzīga neatlaidība. Daudziem intelektuāļiem, lai to panāktu, nepieciešamas Kristīnes ener¬ģijas plūsmas.

Vai, jums, zeme un jūra! Jo Velns nonācis pie jums lielās dusmās, zinādams, ka maz laika atlicis.

Jāņa Atklāsmes grāmata 12:12

Un, kad kāds cilvēks tevi aizvaino un dara pāri un izturas pret tevi netaisni, tev vajag būt pret viņu laipnam un viņam piedot. Tā tu nocirtīsi ienaidniekam nesaticības un ienaida saknes, un tas, kas ir tavs ienaidnieks, kļūs par tavu draugu. Svētais Korāns 41:34

Līdzīgi visām virseņģeļu līdzgaitniecēm Kristīne ir enerģija, kas piemīt Mater, kā latīņu valodā sauc māti.

Sievišķais papildinājums atgādina māti zemi, kura ir dārzs, kas uzņem sevī iedēstīto sēklu. Šajā gadījumā Kristīne ir krātuve, kurā glabājas gudrība. Viņas vārda daļa «Krist-» apzīmē Kristus apziņu, kas pārvērtusies matērijā. Viņa ir arī Kristus enerģijas (vai Dieva apziņas) gars, kas atrodas dzīves pamatos — visās dzīvajās būtnēs un augos virs ze¬mes. Visas dzīvās būtnes ir matērijas un gara apvienojums. Līdzīgā kārtā katram virseņģelim vajadzīgs itin kā iezemēts papildinājums, lai viņu spēks būtu saprotams cil¬vēku valstībai.

Apgaismība savos pamatos nozīmē gluži vienkārši izpratni. Ja jūs esat juties apjucis vai nobijies, jūs zināt, kādu mierinājumu var sniegt izpratne. Ja«jūs ar kādu sanīstaties, konfliktu bieži vien nav iespējams atrisināt, līdz jūs neizprotat otra cilvēka dusmu cēloņus. Kad atklājas to iemesli, dusmas gaist. Nezinot, kāpēc otrs saniknojies, jūs turpinātu īgņošanos. Turpretī izpratne atdos jums mieru. Cilvēki teic, ka Dievu pazīt ir tas pats, kas Viņu mīlēt. Jo patiesība par Visumu ir tik skaista, ka cilvēks nespēj to nemīlēt.

Protams, ne jau visu šinī dimensijā var izprast — katrā ziņā ne visu uzreiz. Taču, kad nepieciešama garīga meista¬rība, gudrības eņģelis palīdzēs. Psihologi pelna maizi, palī¬dzēdami citiem atklāt, kas viņu pagātnē licis pašreizējā brīdī rīkoties nesaprātīgi vai kādu sāpināt. Saprotot sāpīgu bēr¬nību vai sāpīgu gadījumu, pacients garā top atbrīvots no šīs domas uzspiestā jūga. Gudrība palīdz sadziedēt brūces, atrisinot cilvēka nepatīkamo domu mezglus un aizstājot tos ar Dieva visnotaļ pilnīgo skatījumu.

Jēzus mums teic, ka slāpes pēc zināšanām ir būtiski svarīgas garīgajam progresam. «Lūdziet, un jums taps dots»— nozīmē, ka mums jālūdz par dāvanu gudrība. Mums jālūdz, lai eņģeļi atkal kļūst par daļu no mūsu dzīves. Budistu tradīcija māca, ka eksistē zināšanu upe, kas tek cauri apziņai, un ka tajā atrodams ikviens Visuma noslēpums un neizprotama parādība. Tie, burbuļus mezdami,

Eņģeļi ir Dieva pārstāvji. Šīs augšup lidojošās būtnes nekad nevada uz savtību, grēku vai kaut ko materiālistisku, bet vada uz dievišķo visa labā principu, kurp individualitāte, kas radīta pēc Dieva vaiga un līdzības. Pievēršot nopietnu uzmanību šiem garīgajiem ganiem) viņi uzkavējas mūsu tuvumā, un mēs neapzinoties uzņemam eņģeļus kā viesus.

Erijs Beikers Edijs Zinātne un veselība ar svēto rakstu paskaidrojumiem,

299. lpp., 11 – 47.

aizplūst mums garām un mēs tos varam izmantot tikai tad, ja spējam uzkavēties krastā pietiekami ilgi, lai klausītos un tos atpazītu. Daži apgalvo, ka zināšanu upes burbulēšana atgādinot smieklus. Citi uzskata, ka tā esot Visuma skaņa «OM».

Dievs sūta Jofiēlu, lai tas palīdzētu mums atvirzīt savas enerģijas projām no miesas vilinājumiem un aizvadītu līdz Kristus tīri garīgajai kvalitātei, kas ir pilnību sasniedzis saprāts. Jēzus Kristus bija zināmā mērā atbildīgs par visas planētas pārvērtību. Viņa prāta enerģija skanēja unisonā ar Dieva enerģiju.

Šī stara gaisma kliedē nolieguma trulumu, kas rodas cilvēka domās un jūtās. Šādas jūtas varētu būt greizsirdība, šaubas, bailes, negodīgums un taisnīguma trūkums. Virseņģelis Jofiēls un Kristīne atbrīvo varenas gaismas strāvas, kas spēj plūst ap cilvēka smadzenēm un šo trulumu gaisināt. Dieva viedības stari rotaļājas ar jūsu sāpīgo domu rakstiem kā saule, kas spoguļojas ūdens vilnīšos. Tie spēj pārvērst jūsu sarūgtinājumu par vieglu ķircināšanos, kas izlido no ķermeņa līdzīgi elpai.

Ir zināms, ka Jofiēls un Kristīne vada visu eņģeļu mācības. Eņģeļu karalistē viņiem ir līdzīgs stāvoklis, kādā atradās Jēzus, būdams šīs pasaulīgās planētas Kungs.

Esmu jau minējusi, ka Trejkāršā Liesma, kas atrodas sirds čakrā, sastāv no dzeltenas, zilas un sārtas liesmas. Cilvēks nevar nodzīvot ne dienu bez šiem Dieva būtiska¬jiem atribūtiem. Bez mīlestības mums nebūs cilvēcisku attiecību. Bez ticības mēs nezināsim, kā izkļūt no izmi¬suma. Bez gudrības mēs nezinām, pie kā griezties un ko darīt. Gudrība ir magnēts, kas ļauj iegūt nevainojami pre¬cīzu gaismas kopiju. Šis ir lieliskais paraugs, kā Dievs ra¬dījis cilvēku pēc sava vaiga un līdzības. Dieva griba — Viņa plāns, kā jārit mūsu dzīvei, — paredz izmantot Viņa enerģiju, tā ievirzot mūsu dzīvi pozitīvi. Ar savu gribu mēs pieaugdami paši veidojam savu nākotni. Pie¬mēram, kad izlemjam, ka dosimies uz Ņujorku, lai kļūtu lieli rakstnieki, mēs uzbūvējam savu dzīves ceļu. Tā ir mūsu griba.

Vērsīsimies pie Jofiēla un Kristīnes, kad nepieciešama informācija. Ja nepieciešams izprast mulsinošu stāvokli, šie eņģeļi izlies pār jums zeltaino gudrības straumi.

trešā stara eņģeļi SĀRTAIS STARS

Samuēls un Žēlsirdība

Mīlas un pielūgsmes virseņģelis

Pielūkojiet, ka jūs nevienu no šiem mazajiem neniciniet, jo es jums saku: viņa eņģeļi debesīs vienmēr redz mana debesu Tēva vaigu. Mateja evaņģēlijs, 18:10.

Samuēls un Žēlsirdība ir dvīņu eņģeļi, kas iemieso sevī dievišķu mīlestību, ko Jēzus nodēvējis par jūtām, kuras iet pāri visai saprašanai. Žēlsirdība ir darbībā pausta līdzjūtība, Samuēls vada Dieva mīlestības gaismu. Šie virseņģeļi abi kopā valda pār trešo staru maigu, sārtu ziedlapiņu krāsā. Tas sakopojas sirds čakrā. Zemi tas visjūtamāk apstaro pirmdienās. Samuēla un Žēlsirdības mājvieta Visuma klajos ir virs Sentluisas Misūri štatā. Bībeliskos un citos garīgajos rakstos virseņģelis Samuēls ir maz minēts. Tā kā viņš ir saistīts ar līdzjūtību un labdarību, iespējams, ka tas ir vārdā neminētais eņģelis, kas pirms Kristus apcietināšanas mierināja Viņu Jeruzalemē Ģetzemanes dārzā (Bonners Pazīstiet savus eņģeļus).

Dievišķā nodoma noslēpums ir ierakstīts dabā, bioloģijā un pat visu cilvēku sirdīs. To, kas ir acīmredzams, aizsedz maldi. Maldu inde apbur savus gūstekņus. Apburtie bieži neatpazīst ļaunumu. Mīlestība salauž ļaunuma varu, un mīlestības upes plūst mūsos. Mīlestības upe plūst no Dieva sirds.

Izteicieni no Dženisas Kornelas darba "Eņģeļu spēks".

Samuēlu neminēšanu vārdā papilnam atlīdzina viņa nozīmīgā sūtība, jo viņš ir kungs pār dievišķo mīlestību, kas īstenībā minēta visās reliģiskajās mācībās kā visdziedinošākais un radošākais spēks Visumā. Nekad nav par daudz uzsvērt, ka Dievs ir mīlestība.

Virseņģelis Samuēls un viņa līdzgaitniece Žēlsirdība personificē kristīgās ticības likumu: «Tev būs Dievu savu Kungu mīlēt ar visu savu sirdi, ar visu savu dvēseli un visu savu garu.» Vai, kā teica Jēzus: «Mīliet savu tuvāko kā sevi pašu.»

Teikt, kā cilvēkiem jāuzvedas, nenozīmē būt bargam skolmeistaram. Šis padoms jums nesīs vairāk prieka nekā iegriešanās citā ceļā. Tas gan lūdz, lai cilvēks ir nesavtīgs, tomēr īstenībā, to darot, viņš gūst tik daudz mīlestības sev pašam, cik vien iespējams, jo līdzjūtība pret citu visvairāk sniedz palīdzību pašam. Kristīgā reliģija stingri balstās uz žēlsirdības un mīlestības koncepcijām. Tomēr to saturs bieži tiek nepareizi skaidrots: proti, ka jādod dāvanas še, virs zemes, lai saņemtu debesīs atlīdzību pēcnāves dzīvē. Tāda domāšana patiesībā vairāk palielina vainas apziņu nekā ko citu. Taču Jēzus vārdi tā gan nebija domāti.

Mīlestība, kas iet pāri visai saprašanai, ir lielākā dāvana, ko cilvēks var pasniegt sev pašam. Tas ir tāpēc, ka mēs visi tik tiešām esam vienoti! Mēs dzīvojam pasaulē tādēļ, lai labotu ilūziju par nošķirtību, tā, lai mēs varētu kopā ar eņģeļiem tuvoties tam vienīgajam lielajam avotam, kam mēs visi piederam. Ja cilvēks mēģina veltīt bez kādiem noteikumiem mīlestību tiem, «kas to nepelna», viņš redzēs, ka iedarbojas dievišķās mīlestības princips. Tas viņam parādīs, ka mēs visi esam viens. To, ko mēs mīlestības izskatā iepludinām pasaulē, mēs desmitkārt saņemam atpakaļ. Mīlestība ir visspēcīga. Tā gaisina nesaskaņas, nepilnības un bailes.

Mīlestība ir pilna prieka. Tās ir brīnišķīgas dzīvespriecīgas jūtas. Cilvēki apvelta ar šīm skaistajām, no Dieva saņemtajām jūtām savas ģimenes un draugus. Tieši šī mīlestība ir Dievs.

Mēs visi esam «cietuši no mīlestības», bet tā nav tā mīlestība, ko mums nes lejup Samuēls uz sava maigi sārtā stara. Dieva Tēva /Mātes mīlestība nekad nesagādā ciešanas. Tā ir patiesā mīlestība, kura, kā teikts grāmatā Es esmu atvērtas durvis, ir «tērps bez gala un malas, tavs mūžīgais sargs, kas ielaiž savā patvērumā arī visu svešo».

«īsta mīlestība ir nesavtīga, tā pati neprasa neko.» Un grāmatā turpināts: «Tā jau ir pati pilnība. Un šajā pilnībā, pati savā līksmē tā grib dalīties, atdot sevi, plesties plašāka un ietvert savos brīnumos visu citu.»

Samuēls ir arī pielūgsme, Dieva bijāšana, visa dievišķā godināšana un cieņa pret to. Pielūgsme ir kā gozēšanās «varenās Saules» siltumā. Tā ir pilnīga atdošanās Dievam Tēvam/Mātei, no kura lejas visa svētība. «Tā ir pilnīga ļaušanās dzīves labestībai,» savā grāmatā Runā septiņi mīļotie virsenģeļi raksta Tomass Princs.

Pielūgsme nozīmē Dieva bijāšanu ikvienā cilvēkā. Sakopojot domas ap Dieva brīnišķo radošo dzirksti pats savā un citu apkārtējo ļaužu siržu apslēptākajā stūrītī, cilvēks šo mirdzumu dara spožāku un izgaismo tumsu. Pielūgsme nozīmē kvēli apskaut līksmi un labestību.

Šīs īpašības, kas liek sirdij lidot uz līksmes spārniem, papildina Žēlsirdība. Šī dvīņu liesma ir mīlestība un līdzjūtība to darbībā. Ja cilvēkam meditējot vai kādu mīlot rodas grūtības, viņam jāvēršas pie Samuēla līdzgaitnieces Žēlsirdības. Tā viņu mierinās un vairos mīlas jūtas pret šo otru indivīdu. Šī mīlas un pielūgsmes papildinātāja apliecinās to, ka cilvēks ir svēts.

Mēs vēršamies pie Samuēla un Žēlsirdības, lai tie iedvestu šo svēto mīlu visas cilvēces jūtu dzīvē. Viņiem ir uzdots palīdzēt uz visu mūžu attīstīt zemes iemītniekos dažādus humānus, iecietības, cieņas un bijības aspektus. Viņi rosina cilvēku noslieces līksmi pieņemt sirdīs Dieva klātbūtni. Sārtais stars stiprina pateicību, kas ir vēl, viens veids, kā apliecināt mīlestību, kuru izraisa Dieva dāvanas un gādība.

Jo Viņi savā būtībā ir Mīlestība, t. i., Dievišķa Mīlestība (Dievs), jo debesīs parādās eņģeļiem saules veidolā un šī studē izstaro siltumu un gaismu; siltums savi būKbā ir mīlestība, gaisma — gudrība, un, tā kā eņģeļi ir garīgā siltuma un gaismas saņēmēji, viņi ir mīlestības un gudrības gari; viņi tādi nao pasi no sevis, viņi ir Dieva radīti.

Emanuēls Svīdenborgs Eņģeļu gudrība Saistībā ar Dieva mīlestību un gudrību.

Ja tā ir Dieva labā griba, tad labie gari parādās citiem un arī paši sev, izskatā līdzīgi spožām, spilgtām zvaigznēm, kas mirdz atbilstoSi savas Žēlsirdības un ticības lielumam, turpretī ļaunie gari atgādina apaļas ogļu bumbiņas. Emanuēls Svīdenborgs Memorabilia # 7

Viņa radītas visas lietas debesīs un virs zemes, redzamās un neredzamās, gan troņi, gan kundzības, gan valdības, gan varas. Viss ir Viņa radīts un Viņam radīts.

Apustuļa Pāvila vēstule kolosiešiem, l: 16.

Augstāk par ikvienu valdību, varu, spēku, kundzību un ikvienu vārdu, kas tiek minēts vai nu šinī pasaulē vai nākamajā… ir Dievs.

Apustuļa Pāvila vēstule efeziešiem, l: 21.Kas mūs šķirs no Kristus mīlestības? Vai ciešanas, izbailes, vajāšanas, vai bads, vai kailums, vai briesmas, vai zobens?… Nē, visās šinīs lietās mēs pārpārēm paliekam uzvarētāji Tā spēkā, kas mūs mīlējis. Jo es esmu pārliecināts, ka ne nāve, ne dzīve, ne eņģeli, ne valdības, ne varas, ne tas, kas notiek tagad, ne tas, kas notiks nākotnē, ne augstumi, ne dziļas lejas, ne kāda cita radība nespēs mūs šķirt no Dieva mīlestības.

Apustuļa Pāvila vēstule romiešiem, 8:35; 37—39.

ceturtā stara eņģeļi BALTAIS STARS

Gabriēls un Cerība

Pavēstīšanas, pasludināšanas un Augšāmcelšanās virsenģelis

Virseņģelis Gabriēls un Cerība vada ceturto staru— šķīstību, cerību, augšāmcelšanos un debesbraukšanu. Šis stars ir mirdzoši balts. Dieva dabas būtība ir šķīstība, viņa raksturs un saprāts ir pilnīgi tīri. Baltais ir visu varavīksnes krāsu saplūšana tik tīrā formā, ka tās kopā simbolizē Vienu Dievišķo Saprātu, kā Kristīgie zinātnieki bieži vien sauc Dievu.

Virseņģelis Gabriēls dalās savā piemītnē debesu plašumos virs Sakramento un Šastas kalna Kalifornijā ar savu mīļoto līdzgaitnieci Cerību. Ceturtā stara centrs ir mugurkaula lejasgala čakra. Visspēcīgāk tas līst pār zemi piektdienās.

Eņģelis parādās kritiskos brīžos, kad nepieciešama nelokāma izturība, jo gaidāmie notikumi pilnīgi izslēdz līdzcietību. Ralfs Voldo Emersons

Gabriēls ir pazīstams kā vēstnesis. Līdz ar Mihaēlu viņi ir vienīgie eņģeļi, kas Vecajā Derībā minēti vārdā. Tieši viņš pavēsta Marijai, ka viņa būs Jēzus Kristus māte. Kristiešu svētbildēs Gabriēls bieži tēlots, nometies ceļos Marijas priekšā, rokās turot papīra vīstokli, trompeti vai baltas lilijas, kas nes ziņu, ka jaunavai piedzims bērns.

Gabriēls un Cerība iespiež visas cilvēces atmiņā dievišķu tēlu, vienreizīgu un brīnumskaistu gaismas kopiju, kas jau mīt cilvēka prātā. Tāpat kā Gabriēls rīkojās ar Mariju, viņš iepotē domu par šo «bezvainīgo ieņemšanu» ik cilvēka zemapziņā.

«Bezvainīgā ieņemšana» ir mūsu garīgā tēla materializācija, tieši tāpat kā Jēzus Kristus ir pilnību sasniedzis Dievam līdzīgs cilvēks. Ja turamies pie šā pilnību sasniegušā tēla idejas, tad tas nozīmē., ka turamies pie bezvainīgās ieņemšanas koncepcijas. Turēšanās pie koncepcijas, ka esam Dieva radīti, ved mūs pa drošu ceļu, kas ļauj pilnībā īstenot mūsu iespējas.

Gabriēla sūtība zemes virsū ir apgaismot šo ceļu — mācīt cilvēkam, kā attīstīt un veidot pilnības koncepciju gan pašam savā labā, gan visai pasaulei. Kā rakstījis Deividsons savā grāmatā Eņģeļu vārdnīca, muhamedāņiem Gabriēls ir patiesības gars. Muhameds apgalvojis, ka Korānu viņam nodiktējis Gabriēls.

Deividsons Ērģeļu grāmatai raksta: Žanra d'Arka savā tiesas liecībā teikusi, ka tieši Gabriēls iedvesmojis viņu doties palīgā Francijas karalim. Noklausījusies viņa vēsti, nabadzīgā lauku meitene vedusi savus tautiešus kaujā, kurā sakauti angļu karapulki.

Gabriēls palīdz cilvēkiem debesbraukšanas rituālā, kas nozīmē dvēseles atkalapvienošanos ar Dievu. Viņš apliecina mums Dieva visvarenību, simbolizēdams arī atdzimšanas faktu. Kā apgalvo Brenners grāmatā Pazīstiet savus eņģeļus, deviņu mēnešu laikā, ko jaunā organismā piedzimstošā dvēsele pavada mātes miesās, Gabriēls sniedz tai zināšanas. Ievērojot Gabriēla saistības ar Mariju un nevainīgo ieņemšanu, viņu uzskata ari par bērnu dzimšanas sargeņģeli.

Viņš simbolizē augšāmcelšanos, kas materiālā plāksnē nozīmē miesas, prāta un dvēseles atjaunotni citā dzīvē. Tradicionālajā mācībā teikts, ka Gabriēls pavēstīs pasaulei pastardienu. Kā saka Ronners, «viņš pēdējo reizi pūtīs tauri, kas modinās gulošos miroņus, un tie sagatavosies pastarajai tiesai» — tas būs aicinājums pamosties visiem tiem, kas vienosies ar Dievu/Labestību.

Vārds «Gabriēls» ir atvasināts no ebreju vārda «gibor», kurš apzīmē varu vai varoni (tā sacīts Mūlenberga Eņģeļu rokasgrāmatā).

Katoļi uzskata Sv. Gabriēlu par diktoru, garīdznieku, kurjeru, pasta, radio, telegrāfa, telefona un televīzijas darbinieku patronu. Katoļi atzīmē Sv. Gabriēla dienu 24. martā, kas ir diena pirms Svētās Jaunavas Pasludināšanas svētkiem.

Dzejolī Zelta leģenda Henrijs Vodsvērts Longfelovs tēlo Gabriēlu kā mēness eņģeli, kas nes cilvēkiem cerības vēsti. Ievērojiet, ka tā sauc Gabriēla dievišķo papildinājumu — Cerību. Viņi abi kopā vada balto staru. Korānā Gabriēls balta, mirdzoša eņģeļa izskatā parādās kādam arābu tirgotājam, kas, izrādās, ir pravietis Muhameds. Gabriēls uzsāk tirgotāja pārvērtību ar jautājumu: «Gulētāj, cik ilgi tu jau guli?»

Folklora Gabriēlam piedēvē sapņu un vīziju tulka mākslu. Bībelē Gabriēls minēts stāstā par Dānieļu. Daniels garā redz baismu parādību: milzīgs auns ar ragiem badās pret rietumiem, pret ziemeļiem un pret dienvidiem, un neviens zvērs nespēj viņa priekšā pastāvēt, tad no rietumiem parādās āzis, kurš pēc niknas cīņas aunu uzvar un samin ar kājām. Gabriēls izskaidro Daniēlam, ka redzējums pareģo, ka pēc vairākām citām uzvarām grieķi uzvarēs kā mīdiešu, tā persiešu impēriju. Vēlāk Daniēla grāmatā stāstīts, ka tieši Gabriēls ir tas, kas pareģo Mesijas atnākšanu (Daniēla grāmata, 9:21—26). Pēc apmēram 500 gadiem šis nemirstīgais vēstnesis atkārto to pašu jaunavai Marijai, pasludinādams, ka piedzims Jēzus.

Jo kāds labs eņģelis ies viņam līdz, viņa ceļš būs veiksmīgs, un viņš pārnāks vesels m sveiks.

Tabita grāmata 5:21 Apokrifi

Nekādā ziņā nevar apgalvot, ka debesis atrodas ārpus mums; tās ir mūsu sirdis, un cilvēks, debesis atzīdams , ir saņēmējs, debesu daļa un eņģelis. Emanuēls Svīdenborgs Arcuno Coelestia

Gabriēla līdzgaitniece Cerība iemieso šķīstību darbībā, mirdzošo balto liesmu Trejkāršās Liesmas pamatā: tā ir dievišķā dzirksts, kas mīt sirds čakrā. Tā ir dievišķās mātes šķīstā liesma, Dieva radošās enerģijas svētā liesma. Ņemdams palīgā šo šķīstību, kas atrodama ikviena cilvēka sirdī, Gabriēla līdzgaitniece spēj jebkurā no mums ik mirkli pastiprināt šīs cerības jūtas. Cerība dod mums spēku, lai mēs sāktu rīkoties, nevis ļautos izmisumam, bezcerībai un bezdarbībai.

Saskarē ar šiem iemīlētajiem eņģeļiem mēs varam arvien labāk izprast iespēju, kas mūs gaida, un sākt just cerības, ka mums lemta mūžīga dzīvošana. Cilvēki var izlūgties no Gabriēla un Cerības, lai viņi darītu tos pilnīgākus, tā, ka to garīgā izaugsme notiktu jau zemes virsū.

Ja cilvēks tiecas pēc kāda mērķa, tad tas būs tieši Gabriēls, kas palīdzēs to sasniegt. Turpretī Mihaēls tādā gadījumā ņems zobenu un sacirtis ierobežojumus. Lai palīdzētu mums izkļūt no neveiksmēm, Gabriēls lūdz talkā Cerību. Virsenģeļu pāri, tā saucamie vīrišķie un sievišķie elementi, abi nosaka metodes, ar kādām māca mūs zemes virsū.

piektā stara eņģeļi  ZAĻAIS STARS

Rafaels un Marija

Dziedniecības un enerģijas koncentrācijas virsenģelis

Teiciet Viņu, visi Viņa eņģeļi, teiciet Viņu, visi Viņa karapulki.

Psalmi 148:2

Virseņģelis Rafaels un viņa līdzgaitniece Marija ir dziednieki. Cilvēces skatījumā viņi simbolizē patiesību, enerģijas koncentrācijas un dziedniecības spējas. Viņu zaļais stars ir «trešās acs» čakras krāsa. Viņu mērķis ir iemācīt cilvēcei attīstīt iekšējo redzējumu. Viņi palīdz mums saskatīt patiesību.

Šis virsenģelis vada piekto staru, kas viz zaļajā smaragda krāsā. Pilnīgi saprotams, ka Austrumu filozofijā tā ir trešās acs čakra. Trešā acs piešķir mums spēju iztēloties un sludināt, kā Dievs nodomājis vadīt mūsu dzīvi, kā arī ļaut, lai mēs ieraugām, kādas bagātības Viņš mums sniegs.

Zaļais stars visdāsnāk sūta savu dziedinošo vizmu uz zemi trešdienās. Šī stara pavēlnieka virseņģeļa piemītne ir debesu klajumos virs Fatimas Portugālē.

Virseņģelis Rafaels ir leģendārs dziednieks. Viņa staram piemīt pavasara un atjaunotnes krāsa. Zaļais ir dabas dziednieciskā krāsa. Tā apvieno sevī gaišo, dzelteno uguns krāsu (kādā, piemēram, staro saule) ar dabas un zemes spēka krāsu, lai radītu visapkārt skaistumu un dzīvību. Tieši zaļais dzīvības nesējs hlorofils, ko uz auglīgās zemes rada saules stari, atdod cilvēkam veselību, stiprinot viņu un savienojot ar Radītāju. Tādā krāsā ir arī daudzi dziedējoši dārzeņi, ko lieto diētās, kas tīra organismu. Rafaels ir tēlots kā dziednieks arī vēsturē. Jau pats viņa vārds ebreju valodā nozīmē «Dievs dziedē». Bībelē Rafaels dziedē Ābrahāmu no apgraizīšanas sāpēm, ko viņš piedzīvo, būdams jau krietni gados. Bībelē Rafaels vada Tobita aklo dēlu Tobiasu, kas dodas no Ninives uz Mīdiju. Ceļojuma laikā viņš pasargā Tobiasu no dēmona Asmodeja. Tāpēc viņu uzskata par eņģeli, kas pieskata cilvēkus garīgos svētceļojumos, kuros viņi meklē garīgu atveseļošanos vai pārvērtību. Lielo meistaru — tādu kā Botičini, Ticiāna, Lorēna, Pollahuolo, Girlandaijo un Rembranta — gleznās Rafaels bieži ir redzams ar spieķi rokā. Tas simbolizē Dzīvības zizli. šis virseņģelis dziednieks mācījis arī Tobiasu, kā droši īstenot laulības savienošanos ar Sāru, kuras septiņi iepriekšējie līgavaini visi nomiruši kāzu naktī. «Viņš lika man apņemt sievu un izdzina no viņas ļauno garu,» saka Tobiass. «Viņš dāvāja prieku Sāras vecākiem. Mani pašu viņš izglāba no zivs rīkles,.. arī tev viņš ir ļāvis saskatīt debesu gaismu, un ar viņa palīdzību mēs esam piepildīti ar labo.»

Baiļu pārņemti abi viņi nokrita zemē. Svētais Rafaels, Virseņģelis, viņiem sacīja: «Nevajag baidīties, jūs esat drošībā. Pateicaties Dievam kā tagad, tā mūžīgi mūžos. Ja runa ir par mani, es nācu ne lai izdarītu pats kādu pakalpojumu, bet tāpēc, ka tā bija Dieva griba. Tāpēc turpmāk pateicaties Viņam ik dienu, slavējat ainu dziesmās.»

Tabita grāmata 12:16-48 Apokrifi

Rafaels ir viens no trim virsenģejiem, kas Bībelē nosaukti vārdos. Rafaels ir eņģelis, ko Dievs sūtījis dziedēt Jēkaba ciskas kaulu, pēc tam kad Jēkabs bija cīnījies ar kādu ļauno. Slavenajā leģendā par plūdiem Rafaels, kad lietus apstājas līt, iedod Noasam «ārstniecības grāmatu».

Katoļu mācībā Sv. Rafaels uzskatīts par patronu aklajiem. Batlers savā grāmatā Svēto

dzīves raksta, ka Rafaels ir pazīstams kā slimnieku kopēju, ārstu un ceļinieku patrons.

Rafaela līdzgaitniece Marija simbolizē Jēzus māti Mariju. Viņa iemieso sevī labvēlību, Dieva dāvāto žēlsirdību, līdzjūtību un aizstāvību. Būdama domu vienotāja liesma, viņa balsta un audzina Dieva bērnus. Viņa koncentrē enerģiju — pievērš cilvēka uzmanību tieši vienam īpašam redzējumam vai sasniegumam. Tāds domu sakopojums vienā punktā līdzinās mātes spēka koncentrācijai, bērnam dzimstot.

Virseņģelis Rafaels un viņa līdzgaitniece Marija palīdz arī cilvēkiem izprast «bezvainīgo ieņemšanu», saskatīt savu īsto patību. Viņi palīdz mums saprast zinātni. Viņi baro mūsu jaunrades talantus. Būdami eņģeļi dziednieki, viņi palīdz ārstiem un žēlsirdīgajām māsām. Viņi virza spilgtās, dziedējošās enerģijas strāvas gan uz slimniekiem, gan mājām, kur nepieciešama palīdzība.

Varbūt jūs pazīstat kādu, kas visu laiku valkā zaļas krāsas apģērbu. Iespējams, ka tādi ļaudis jūt ārkārtīgu nepieciešamību dziedēt sevi vai citus. Ķirurgiem operāciju zālēs ir zaļi uzsvārči. Šī dziedniecības saliedēšana ar enerģijas koncentrāciju tikpat stipri iedarbojas uz cilvēci kā saules un zemes kopīgie dzīvību devēji spēki uz dabas pasauli.

sestā stara eņģeļi  PURPURA UN ZELTA STARS

Uriēls un Aurora

Miera, bijības un ticīgas kalpošanas virseņģelis

Virseņģelis Uriēls un Aurora virza purpura un zelta staru, kas simbolizē miera un dievbijīgas kalpošanas Dievišķās īpašības. Viņi ienes visā mūsu dzīvē nesavtīgas mīlestības liesmas garu, kas izpaužas bijības pilnā pielūgsmē un kalpošanā. Auroras pārziņā ir žēlastība, kas teoloģiskajā terminoloģijā nozīmē cilvēkam dāvāto nepelnīto Dieva mīlestību un labvēlību. Citiem vārdiem sakot, tā Dievs ietekmē cilvēku, lai viņu šķīstītu un darītu morāli stipru.

Purpura un zelta stars iemājo saules pinuma čakrā un visspēcīgāk apstaro zemi ceturtdienās. Uriēla un Auroras piemītne ir gaisotnē virs Tatru kalniem Polijā, dienvidos no Krakovas.

Stāsta – un tā ir patiesība —, ka pirms mūsu dzimšanas radītājs eņģelis pieliek pirkstu mūsu lūpām un saka: «Klusē, nesaki ne vārda par to, ko zini» Tāpēc mēs piedzimstam ar izliekumu augšlūpā un neatceramies ne nieka, no kurienes esam cēlušus.

Roderiks Maklišs, Ombras Princis

Deividsons min, ka literatūrā par Uriēlu runāts kā par «Dieva uguni», «saules liesmu», «Dieva klātbūtnes eņģeli» un «virseņģeli — pestīšanas nesēju». Ebreju rakstos Uriēls nozīmē «Dieva gaisma». Katoļu avotos Uriēlu tēlo ar uguns liesmu kailā rokā. Kailā plauksta norāda uz gatavību saņemt Dieva gaismu. Plaukstas aptvertā uguns atgādina šis gaismas uzņemšanas spēku. Grāmata vai tīstoklis simbolizē šī eņģeļa Dieva darbu skaidrojuma spējas.

Šī purpura un zelta stara pārvaldītāji eņģeļi nes cilvēcei Dieva miera un labestības gaismu, pastiprinot mūsu ilgas Viņu pielūgt. Ar savas sievišķās līdzgaitnieces žēlastību Uriēls iepazīstina cilvēku ar līdzekļiem, kā piekļūt Dievam. Svarīgas katra svētceļnieka vai svētceļojuma sastāvdaļas ir bijīga kalpošana un pielūgsme. Ja saprāts neļauj, lai to pārņemtu miers, tas nespēj uzsūkt sevī Dieva kūsājošo enerģiju. Labvēlība ir īpaša žēlastībai, līdzjūtībai, mīlestībai un citām Dieva dāvanām līdzīga svētība, ko Viņš dod cilvēkam. Uriēla kvēlajai uzticībai pievienojas Auroras spēks, kas ļauj cilvēkam būt morāli stipram.

Purpura un zelta apvienojumam ir dubulta iedarbība. Purpurs Svētajā Trīsvienībā simbolizē Svēto Garu. Tā ir pārvērtības un piedošanas spēja. Šī krāsa iedveš cilvēcei alkas pēc garīgas kalpošanas. Zelta krāsā simbolizē gudrības uguns kvēli mūsu sirdīs, dvēselēs un prātos, kas palīdz ikvienā mūsu dzīves posmā rast spēju apvienoties ar mūsu avotu un ar «zelta likumu» vai, citiem vārdiem runājot, ar «dzīves dzelzs likumu». Svētajā Trīsvienībā Kristus ir zeltainā liesma. Abu apvienojums ļauj mums pēc savas brīvās gribas pārveidot vai radīt mūsu pasaules.

Reliģijas mācībā Uriēlu dēvē par «garu, kas stāvēja pie pazaudētās Ēdenes vārtiem ar ugunīgu zobenu rokā», kā tēlojis abats Anskārs Vonjē grāmatā Katoļu baznīcas mācības.

Ronners darbā Pazīstiet savus eņģeļus uzskata, ka šis virseņģelis ir pravietojumu un to skaidrojumu eņģelis, kurš parādās folklorā. Viņš ir rakstnieku un skolotāju aizgādnis.

Vecajā Derībā Pirmajā un Otrajā Ezras grāmatā (Apokrifos. Kanonos ietverta tikai viena Ezras grāmata.) Uriēls atklāj, ko nozīmē ebreju pravieša Ezras septiņas vīzijas, kurās vēstīts, ka atsūtīts Mesija, lai uzvarētu visu ļaunumu. Saskaņā ar Bībeles vārdiem Uriēls nopelna savus eņģeļa spārnus kā vīziju skaidrotājs.

Džona Miltona darbā Zaudētā paradīze Uriēlu dēvē par «Saules valdnieku», un viņš ir klāt cilvēka kritienā. Miltona tēlojumā Sātans prot apmānīt Uriēlu un tas parāda Ļaunajam zemes atrašanās vietu. Sātans pēc izdzīšanas no debesīm alkst atriebties par zaudēto kauju. Tāpēc viņš grib kaitēt cDieva jaunākajiem veidojumiem, Ādamam un Ievai. Pārģērbjoties par ķerubu, viņš noslēpj Uriēlam, Saules valdniekam, kas īstenībā ir. Uriēls viņam norāda, kur atrodas Ēdenes dārzs. Tomēr vēlāk Uriēls saprot, ka ir apkrāpts, un aizslīd uz saulstara līdz debesu vārtiem, kur pavēsta sargam Gabriēlam un citiem eņģeļiem, lūdzot raudzīties, lai ar pirmajiem cilvēkiem nenoliktu nekas ļauns. Acīmredzot viņa vēsts nonāca par vēlu un Ādama un Ievas kritienu nespēja novērst.

Uriēla un Auroras vadītais stars māca mūs pārvaldīt ķermenisko plakni. Tas māca mūs tiekties pēc miera un veltīt sevi, lai iepazītu un pielūgtu Dievu.

Meklējiet palīdzību no virsenģeļa Uriēla un Auroras, ja jums vajadzīgs no jauna spēcināt savu ziedošanos mērķim. Prasiet arī padomu purpura un zelta stara virsenģelim, ja gribat nesavtīgi pakalpot citiem. Ar miera, bijības un ticīgas kalpošanas virsenģeļa palīdzību cilvēce var kļūt par «sava brāļa sargu», un tieši to mums mācījis Jēzus, mudinot, lai mēs censtos savienoties ar Dievu.

septītā stara eņģeļi VIOLETAIS STARS

CADKIĒLS UN AMETISTA

PALĪDZĪBAS LŪGŠANAS UN BRĪVĪBAS EŅĢELIS

Virseņģelis Cadkiēls un viņa līdzgaitniece Ametista vada septīto staru, kas ir violets un simbolizē pārvērtību un šķīstīšanos ar lūgšanas palī¬dzību — piesaucot starpniecībai Dieva klātbūtni. Šī stara virseņģelis vairo žēlsirdības, līdzcietības, piedošanas un brī¬vības spēkus.

Organismā sakopojoties dvēseles mājvietas čakrā (tieši zem nabas), violetais stars panāk pārvērtības brīnumu. Šī stara virsenģeļa pajumte ir Šķīstīšanās Templis Karību jūrā virs Kubas. Abi kopā virseņģeļi pilda visus zemes iemītniekus ar ilgām un spēku atbrīvoties pašiem un atbrīvot visu galīgās mīlestības kāpņu posmi cilvēci no pašradīta un pašpiesaukta negatīvisma un trūku¬miem. Violetais stars, ko reizēm dēvē par brīvības staru, pastiprināti darbojas sestdienās.

Kā uzskata Deividsons Eņģeļu vārdnīcā, Cadkiēls ir labdarības, žēlsirdības un atmiņas eņģelis. Pēc dažu rakst¬nieku domām, Cadkiēls apturējis Ābrahāma roku, kad pat¬riarhs gatavojies upurēt savu dēlu Īzāku. Ronnera darbā „Pazīstiet savus eņģeļus” Cadkiēla simbols ir upurēšanas duncis, kas acīmredzot saistās ar Ābrahāma piedzīvojumu.

Cadkiēla un Ametistas violeti kvēlojošam staram bijusi svarīga nozīme alķīmijā, viduslaiku ķīmijā. Sešpadsmitā gadsimtā alķīmiķi ar uguns palīdzību iemācījās, kā pārvērst vienkāršus metālus zeltā. Šo mācību var piemērot daudzām jomām. Teoloģija uzskata pārvērtību un maiņas zinātni par procesu, kas zemākas pakāpes cilvēcisko apziņu pārveido garīgi augstākās vibrācijas.

Īzaks Ņūtons atklāja, ka saules stars, izejot caur prizmu, sadalās septiņās krāsās: sarkanā, oranžā, dzeltenā, zaļā, zilā, tumšpelēki zilā un violetā. Violetās krāsas staram redzamās gaismas krāsu spektrā ir visīsākais viļņu garums, bet visaugstākā frekvence. Tās ir pārejas vibrācijas, kas ved uz nākamo krāsu un gaismas oktāvu.

Runājot par mūsu garīgajām pārvērtībām mums jādomā par violetās liesmas spēku.

Violetā liesma ir kā garīgs piedošanas vīns, jo tā šai pasaulē simbolizē žēlsirdību. Ar piedošanas spēka palīdzību bailes un dusmas top atkal pārvērstas par mīlestību, itin kā nekādas nesaskaņas nekad nebūtu bijušas. Šo liesmu dēvē arī par piedošanas izraisīto pārvērtību violeto liesmu.

Ne jau vienmēr piedot ir viegli. Dusmās mēs vainojam, ļaunojamies un nīstam. Šīs sāpīgās jūtas tik viegli vis negaist. Taču, ja mēs paužam vēlēšanos piedot, steigsies palīgā violetā stara virseņģelis. Ja mēs nezinām, kā piedot pašiem sev un tiem, ko mēs saucam par ienaidniekiem, Dievs to zina un parādīs mums ceļu. Tikai jāmēģina. Piesauksim virseņģeli Cadkiēlu un viņa līdzgaitnieci Ametistu un lūgsimies, lai mums taptu dāvāta māka piedot.

Sapratne un piedošana ir visvareni problēmu risinātāji. Tie saskatīs mūsu grūtībās pašu būtiskāko — un tās ir bailes, — un pārvērtīs tās mierā, patiesībā un mīlestībā.

Bailes ir mīlestības pretstats. Tās iemīt ikvienā konflikta paveidā. Tās parādās vainas, naida, aizvainojuma, dusmu, rūpju un pārmetumu paveidā. Tās visas ir dažādas baiļu izpausmes, un to vietā var stāties mīlestība. Violetā liesma veic visīstāko patiesības darbu, kas atbrīvo vīriešus un sievietes no nesaskaņām. Ja organismā uzkrāj negatīvas emocijas, bieži vien iznākums ir veselības zudums jeb ne-veselība. Tas var izpausties gan miesā, gan garā. Slimība ir viens no negatīvisma rezultātiem, ko organisms «ņēmis pie sirds»,

Dieva pārvēršanas spēja mājo gan mūsos, gan ap mums. Pārveidotāja un visspēcīgākā «ziede» ir Dieva enerģija, kas ļauj mums sakārtot domas un rīcību tā, ka tās atrastos tādā vietā, kur atlikusi vienīgi mīlestība. Violetā liesma ir pārvērtību iedegtā brīvības liesma. Tā satur Svētā Gara spēku pārveidot truluma, grēka un negatīvas karmas iemeslus un būtību. Protams, tas viss nenotiek apziņas plānā. Ir nepieciešama ticība, lai mēs justu, ka mūsu iekšienē atomos un šūnās darbojas Dieva spēki līdz ar dievišķo dzirksti mūsu sirdīs.

Iekšējais miers un saskaņa ārēji parādās kā mūsu negatīvo domu un rīcību maiņa un pārveide. Tad mēs viegli varam virzīties caur negatīvām situācijām, paši būdami kungi pār savas apziņas spēku. Iztēlodamies savu acu priekšā violeto liesmu, piedošanas un Svētā Gara iedarbību, mēs varam likt lietā šo die¬višķo pārvērtības ritumu, lai pārveidotu savu pasauli. Uzskata, ka īpašais kristāliskais dārgakmens ametists ir violetā stara simboliska kondensācija. Tas ir astroloģiskās Ūdensvīra zīmes akmens, kas simbolizē brīvību un «jaunas, skaidras apziņas laika» iestāšanos mūsu planētā.

Septītais stars, pār kuru valda virseņģelis Cadkiēls un Ametista, ir viens no Svētā Gara īpašību nesējiem, ko dēvē arī par «mierinātāju». Tas nāk no Dieva varenās mīlestības baltās liesmas centra un savienojas ar ticības zilo un mīlestības sārto liesmu, veidodams garīgo piedošanas balzamu.

Content

Eņģeļu staru grāmata

Pirmā stara eņģeļi ZILAIS STARS

otrā stara eņģeļi DZELTENAIS STARS

trešā stara eņģeļi SĀRTAIS STARS

ceturtā stara eņģeļi BALTAIS STARS

piektā stara eņģeļi  ZAĻAIS STARS

sestā stara eņģeļi  PURPURA UN ZELTA STARS

septītā stara eņģeļi VIOLETAIS STARS