Profeta Elizabete Klēra

Radniecīgās dvēseles un dvīņu liesmas

Elizabete Klēra Profeta

RADNIECĪGĀS DVĒSELES UN DVĪŅU LIESMAS

Es piederu savam iemīļotajam, bet mans iemīļotais – man.

Solomona Dziesmu grāmata, 6:3

Es došos pa pilsētu,

Pa ielām un laukumiem, un meklēšu to, kuru mīl mana sirds;

Es meklēju, bet neatradu.

Man satika sargi, kas apgaitā pa pilsētu gāja:

„Vai esat redzējuši to,

Kuru mīl mana sirds?”

Bet tikko biju aizgriezusies no tiem, kā atradu to, kuru mīl mana sirds,

Pieķēros viņam un neatlaidu vairs…

Solomona Dziesmu grāmata, 6:3

DRAUGS, KURŠ BIJA NOKĻUVUSI KARMAS TĪKLOS

Stāsts

„Mīļotā, mīļotā, mīļotā, - dziedāja Nelsons Edijs. Negaidīti no zāles tālākā stūra atskanēja sievietes dziedājums, un divas balsis saplūda duetā. Pilnā zāle pārsteigumā pagriezās. Sieviete gāja uz leju, pa eju un dziedāja, viņam atbildot. Dziesmas noslēgumā viņa jau bija uz skatuves, skatoties viņa acīs, bet publika kvēli aplaudēja.

Tā bija Dženeta Makdonalde – aktrise, kas kopā ar viņu spēlēja astoņās filmās. Viņu abpusējā mīlestība bija acīmredzama, kas vien viņus redzēja, atceras Frenks Leriks, kurš todien atradās trešajā rindā. Nelsons pat nezināja, ka viņa ir pilsētā. „No kurienes tu?”- viņš vaicāja viņai, kad sāka skanēt aplausi. „Es ierados pagājušajā naktī,”- viņa atbildēja. Viņš uzaicināja viņu uz vakariņām, bet tad viņi kopā nodziedāja „Indiānietes mīlestības aicinājumu”. Šajos maģiskajos mirkļos, kuri atkārtojās arī citos teātros pa visu valsti, Amerika atklāja dvīņu liesmu. *

Tas norisinājās 1941.gada vasarā. Viņi bija paraugpāris, pie tam, dvīņu liesmas. Kaut arī viņu attiecības sākās maijā, tās tomēr nenesa augļus.

Ne viena vien amerikāņu paaudze uzzināja par šo īpašo mīlestības veidu – dvīņu liesmu mīlestību, vērojot to uz ekrāna, klausoties viņu duetā, kad viņu acis stāstīja viens otram, un pasaulei par aizliegtās mīlestības sāpēm. Un, kaut arī šodien, daudzi cilvēki vairs neklausās Dženetu un Nelsonu, viņu ārijas un, taču var redzēt filmas, kas pasniegtas aizkustinošā manierē – izklaidējošos sižetos un dialogos. Tur arī slēpjas šī piesaiste, noslēpumainas elements ir mīlestība, kuru visi meklē dvīņu liesmu apvienošanā, bet atrod tikai retais.

Viņi bija spiesti slēpt savas attiecības no pasaules. Kinostudijas un kino žurnāli atainoja viņus kā vienkāršus draugus, kuri reizēm strīdas un kuri ir laimīgi, laulībā ar citiem cilvēkiem. Šie priekšstati par viņiem varētu tādi palikt uz visiem laikiem, ja ne Šārona Riči un Diāna Gudriča, kuras 1979.gadā nopublicēja savu grāmatu „Ardievu, sapņi”. Viņas to nesalika no avīžu rakstu fragmentiem, bet gan no draugu, kaimiņu un, Nelsona un Dženetas radinieku nostāstiem, kuri piekrita atklāt patiesību, kā arī šveicariem, kalpotājiem un statistiem, kuri apstiprināja faktus un pievienoja daudz detaļu.

Nezināma autora foto. Tas liecina par viņu attiecību patiesumu, kad atmetot piesardzību, Nelsons apskauj Dženetu viņas dzimšanas dienā.

„Katra rindiņa šajā grāmatā, - apgalvoja Šārona, - ir gandrīz, ar noslīpētu precizitāti tas, ko mums pastāstīja”.

Šārona un Diāna atklāja, ka kinostudija paturēja visu noslēpumā, kā arī Nelsons un Dženeta, kuri palūdza draugiem dot zvērestu – sargāt šo noslēpumu. Grāmatas autores atklāja, ka Dženeta un Nelsons, patiesībā ļoti mīlēja viens otru –daudz dziļāk, kā jebkurš no viņu personāžiem, un, ka viņu attiecības ilga trīsdesmit gadus.

Taču Dženetas godkārība, kas laiku pa laikam, radās starp iemīļotajiem, strīdoties, kā arī noteikti apstākļi un cilvēki, izšķīra viņus visas dzīves garumā. Izrādās, ka attiecības var neizveidoties, pat ja jūs esat atradis savu dvīņa liesmu.

Viņu dzīves stāsts ir dvīņu liesmu traģēdiju piemērs. Tas, bez šaubām, ir brīdinājums mums – meklējot absolūtu mīlestību: ja mēs nespējam pārvarēt savas karmas negatīvos aspektus, tad nekad nespēsim izjust pilnīgu laimi, neatkarīgi no tā, vai mēs esat atraduši savu dvīņu liesmu vai ne.

Saprotams, stāsta sākums, kā to aprakstīja Šārona un Diāna, līdzinās pasakai: mīlestība no pirmā skatiena, vai, vismaz, acumirklīga pieķeršanās. Dženeta, kopā ar savu māsu Blosomu šķirstīja avīzi, kad kāda fotogrāfija piesaistīja viņas uzmanību. „Kas viņš ir?” – viņa iejautājās, atgriežoties pie vajadzīgās lappuses. Ieraugot Nelsonu Ediju, viņa saprata, ka jāaiziet un jāpaklausās, kā viņš dzied.

Nelsons, pirmoreiz ieraudzīja, vai drīzāk, izdzirdēja Dženetu MTM studijā, kur viņa strādāja. Viņš tur sāka strādāt 1933.gadā un kļuva par daudzsološu operas dziedoni. Tāpat kā citi jaunie, pievilcīgie operas dziedātāji, Edijs bija tā laika pielūgsmes objekts. Viņa fanātiskās pielūdzējas, vairākums no tām bija sievietes, izturējās pret viņu kā rokzvaigzni un pēc koncertiem centās noraut no viņa drēbēm kādu gabaliņu.

Nelsons pievērsa uzmanību Dženetas apburošajai balsij, studijas audioierakstā, kur viņa ieskaņoja lomu filmai „Jautrā atraitne”. Ieraudzījis viņu uz skatuves, viņš iemīlējās. Viņa pilnībā atbilda viņa liktenīgās sievietes tēlam, par kuru viņš vienmēr bija sapņojis. Pēc dažām dienām, viņš uzaicināja viņu pavakariņot. Viņa piekrita, taču nelabprāt, jo negribēja attiecības, kuras varētu apdraudēt karjeru. Taču, turpinoties viņu attiecībām, pieauga arī mīlestība. Nelsons ļāva, izskatīgajai, trīsdesmit gadus jaunajai skaistulei, justies kā pirmajā randiņā. Vai varēja īstenoties tā pasaka, ko viņa spēlēja ekrānā, arī reālajā dzīvē?

„Kad viņš mani noskūpstīja, tas ko es jutu, nelīdzinājās tam, kā ar mani bijis agrāk, - viņa teica mātei. – Līdzās viņam es jutos brīnišķīgi, lieliskā noskaņojumā, un kad viņš skatās uz mani, apkārtējais pārstāj eksistēt.”

Viņu attiecībās mēs varam saskatīt arī citas raksturojošas iezīmes, kas atbilst dvīņu liesmu savstarpējām attiecībām. Viņu mīlestība bija kaut kas lielāks, kā tikai pieķeršanās: tā izpaudās visās viņu dzīves sfērās. Kopā viņiem piemita tas starojums, kura viņiem pietrūka, kad bija šķirti. Filmas, kurās viņi filmējās viens bez otra, atcerējās ar grūtībām, bet strādājot kopā, kā tas ir ar dvīņu liesmām, viņi spēja realizēt visu savu iekšējo potenciālu, un viņu kopfilmas pārsita visus kases grāvējus.

Viņu apžilbinošā klātbūtne uz ekrāna, viņu mīlestības kvalitāte un ciešanas no pastāvīgās atšķirtības, padarīja visas astoņas filmas, kuras uzņēma kinogrupa Makdonalde – Edijs, no 1935. – 1942.gadam, ir daudz aizkustinošāki mīlestības stāsti, kādi jebkad uzņemti Holivudā.

Viņu popularitāte nemazinās. Studija MTM izlaida dažas viņu filmas 50. gadu beigās un 60.gadu sākumā, bet nesen, trīs no šīm filmām tika izdotas video versijā. Viņu uzticamie piekritēji, jaunie un vecie, joprojām sapulcējas trīs klubos, no kuriem, viens ir visvecākais no visiem pastāvošajiem.

Viņu mīlestība negaisa, kaut arī viņi kļuva vecāki. Viņš turpināja saskatīt viņā to, kāda viņa bija pirmajā tikšanās reizē. „Skaistums plūst no iekšienes, - Nelsons teica 1958.gadā. – Ķermenis – tas ir tikai veidols. Protams, tas noveco un nonēsājas, taču skaistumu izstaro, vai arī neizstaro, pats cilvēks. Lūk, kāpēc es vienmēr rūpēšos par mis Makdonaldi, līdz pat sava mūža pēdējām dienām.” Jūtot viņa mīlestību, Dženeta staroja vienmēr, kad viņš atradās tuvumā, kļūstot par pilnīgi citu cilvēku viņa klātbūtnē.

Viņu neizdevusies mīlestība – cita dvīņu liesmu pazīme – turpinājās arī, ārpus vienas dzīves robežām; vismaz, tā viņi uzskatīja.

Šārona un Diāna atklāja, ka viņi abi ticēja reinkarnācijai. 1930.gados, kāds ekstrasenss teica Dženetai, ka viņa pazinusi Nelsonu arī agrāk, tāpēc, ka pirms simts gadiem viņi dzīvojuši Anglijā un bijuši brālis ar māsu. Sekojot Makdonaldes un Edija liktenim, Diāna Gudriča devās pie cita ekstrasensa, nesakot ne vārdu par to, kas bija zināms Dženetai, un arī šis ekstrasenss nonāca pie tāda pat slēdziena.

Ir tikai loģiski, ka dvīņu liesmas vienmēr būs mīlošs pāris, taču tas nav obligāti tā. Brāļa un māsas attiecības neizslēdz radniecisko dvēseļu vai dvīņu liesmu saikni, ņemot vērā, ka dvīņu liesmu mīlestība turpinās vairāk par vienu vai divām dzīvēm, jau kopš pašiem pirmsākumiem.

Brāli un māsu var saistīt apstākļi un tīras mīlestības saikne, savstarpējā cieņa un kopīgie sasniegumi. Tā ir daļa no spirāles, kuru – dzīvi pēc dzīves, veido dvīņu liesma, sagatavojoties noslēdzošajai apvienošanai, laikā, kad viņu mīlestība kļūst par unikālu ziedojumu uz cilvēces altāra. Viņu mīlestība ir tik spēcīga, ka paaugstina un svēta visu, kam pieskaras, attīrot un sniedzot cilvēces apziņai priekšstatu par to, kas ir patiesa mīlestība un ko tā spēj pārvarēt.

Dženeta un Nelsons ticēja karmai – tam, ka viņi nes atbildību par savu iepriekšējo dzīvju apstākļiem, kuri bijuši viņu iepriekšējo darbību rezultāts. Kā tas bieži notiek ar dvīņu liesmām, starp viņiem bijusi nozīmīga karma, jo, kā izrādījās, viņu mīlestība neizveidojās uzreiz.

Viņu stāstā parādās arī negatīvais varonis – „ļaunā pamāte”, vai „trollis zem tilta”. Tas ieradās ar māniju apsēstā Luisa B. Meijera tēlā – kas vadīja studijas MTM kadru daļu. Kad Nelsons iemīlēja Dženetu, jaunā zvaigzne atradās sava patrona pakļautībā, un tas „baritonu” neiemīlēja. Jau par to, ka Nelsons patstāvīgi spēja sasniegt panākumus un savu karjeru nesaistīja ar MTM; rezultātā, viņš bija vienīgā zvaigzne, ka nevergoja Luisam.

Anna Makdonalde, Dženetas māte, kopā ar Luisu nekavējoties viņai norādīja, ka „parasta dziedātāja” dēļ, viņa riskē ar karjeru, kura bija sasniegta ar tādām grūtībām.

Satraukusies par savu karjeru, Dženeta sāka izlikties, ka neievēro Nelsonu. Taču viņš skaidri lika saprast, ka viņam ir vienaldzīga viņas pagātne, ieskaitot, attiecības ar Luisu. „Nevar tik vieglprātīgi atmest to, ko mēs iegūstam, kad esam kopā…Grūtākajos brīžos tu gribi, lai līdzās būtu kāds, kam tu patiešām neesi vienaldzīga, un tad atceries, ka es esmu īsts”.

1935.gadā viņi sāka uzņemt savu pirmo kopējo filmu(..) Kad kļuva redzams, ka filma iemantos lielu popularitāti un padarīs Dženetu par superzvaigzni, Luiss deva viņai brīvību. Viņam nepatika saistīties ar savām zvaigznēm – tas varētu sabojāt to reputāciju, taču vēl ar vien, viņam nepatika viņas jaunais iemīļotais.

Uzņemšanas laikā, kad tika uzņemta filmas otrā daļa, Nelsona un Dženetas mīlestība plauka.

„Viņam līdzās viņa jutās pārsteidzoši tīra un naiva,”- tiek minēts grāmatā „Ardievu, sapņi”.

Viņi abi zināja, ka tas bija kaut kas vairāk par aizraušanos. „Tas sākās no pirmā skatiena. Viņa atbildēja uz ikvienu domu, jebkuru vēlēšanos, par kuru es jebkad varēju sapņot. Viss izskatījās tā, it kā es nevarētu dzīvot, nespētu bez viņas pastāvēt,”- vēlāk, Nelsons stāstīja „tēvam” Leonardam, filmas autoram. Kad tā(..) kļuva par gada filmu, publika sāka pieprasīt arī citas filmas ar viņu piedalīšanos.

Tajā laikā viņi sāka uzņemt savu otro filmu – „Rozmarija”, kurā skan dziesma „Iniānietes mīlestības aicinājums”(„Kad es saucu tevi: ou, ou, ou”), viņi jau bija kā bez prāta viens pēc otra, aizmirstot visus šķēršļus, un Dženeta bija laimīga, kā vēl nekad. Kā patiesie dvēseles – partneri, viņi atklāja pašu labāko viens otrā – viņš palīdzēja viņai dziedāšanā, viņa palīdzēja viņam apgūt aktierspēli. Režisoram un filmēšanas grupai bija skaidrs, ka viņi ir kā radīti viens otram.

Taho ezera krastā, kur notika uzņemšana, viņu mīlestība plauka. Viņi kopā devās izjādēs, izjuta viens otra klātbūtni, viņš izteica viņai priekšlikumu un viņa to pieņēma. Viņa priecājās par brīnišķīgo gredzenu ar dimantiem un briljantiem, kuru viņš uzdāvināja. „Ak, Nelson, es apsolu, ka to nēsāšu vienmēr. Tā, tu vienmēr būsi ar mani”. Taču rīkojoties kā īsta zvaigzne, viņa gribēja nogaidīt līdz jūnijam un sarīkot krāšņas kāzas.

Un šī vēlēšanās viņiem atņēma visu, jo caur mierīgo, viņu mīlestības jūru sāka parādīties rifi, pret kuriem viņiem nācās sisties visu dzīvi. Šārona un Diāna to apraksta šādi.

„Drīz Dženeta uzzināja, ka ir stāvoklī. Nelsons šo vēsti uzņēma ar sajūsmu un vēlējās, nekavējoties saderināties, taču viņu satrauca tas, ka Nelsons viņu nesaprot. Tajos laikos, ja zvaigzne izgāja pie vīra vai palika stāvoklī bez studijas atļaujas, pie tam – nebija svarīgi, vai tas notika laulībā vai ārpus tās, viņas kontrakts zaudēja spēku.

(..) Dženeta saprata, ja viņai būs bērns, tas viņu iznīcinās.

„Es neļaušu tev izbojāt manu karjeru, iegaumē to uz visiem laikiem! Es negribu tavu bērnu!”- viņa kliedza.

„Tu… tu… tu nezini, ko runā! Tā neesi tu, Dženij. Es neticēšu, ka viss, ko tu sagaidi no dzīves, - ir kļūt par superzvaigzni. Tam nav nekādas vērtības.”

„Tas patiešām ir tas, ko es gribu, un es darīšu visu, lai to sasniegtu. Tu dzirdi? Visu! Esmu nolēmusi kļūt par lielu zvaigzni, un neviens mani neapturēs! Saprati?”

„Protams, veido savu karjeru. Paskatīsimies, cik daudz mīlestības un siltuma tā tev dos.”

Šī scēna bija kā sēru zvani mūžīgai laimei, kuru viņi varēja izjust. Nākamajā dienā, Dženetai bija spontānais aborts. Viņa centās izlīdzināt strīdu, bet Nelsons palika nelokāms un vīlies. Viņš asi atgrūda viņu un drīz vien uzsāka attiecības ar maza auguma, jaunu blondīni – jauno zvaigzni Anitu Luīzi. Cenšoties pierādīt, ka viņi abi var spēlēt šo spēli, Dženeta piezvanīja Džīnam Reimondam, aktierim, ar kuru bija tikusies dažas reizes, un uzaicināja viņu uz Taho ezeru. Džīns tik dedzīgi atbalstīja viņas ideju par karjeru, ka, kad viņš negaidīti izteica viņai priekšlikumu, viņa piekrita. Viņu netraucēja viņas nolūku godkārība. „Tava karjera – tas ir pats svarīgākais,”- viņš teica viņai. Nav skaidrs, kāda iemesla vadīta, viņa pieņēma bildinājumu, nezinot, ka tuvojas nākamā traģēdija, kurai pati bija sagatavojusi augsni .

Džīns nekavējoties zvana uz MTM un paziņoja par laulībām. Luiss bija apmierināts, šajā situācijā, saskatot atriebību baritonam. Arī viņš nolēma darīt to pašu „pašu grandiozāko reklāmas šovu, kāds jebkad rādīts.”

Maija dienas, 1937.gads.

Nākamās filmas uzņemšanas laikā – „Maija dienas” – iemīļotie salaba un centās atsaukt kāzas, taču Luiss iebilda, draudot izputināt Dženetu. Nonācis izmisumā, Nelsons piedāvāja Džīnam 250 tūkstošus dolāru, lai atsauktu saderināšanos. Tas, par laimi, piekrita, taču no jauna iejaucās Luiss, skaidri izsakot draudus Džīnam. Luisam piemita absolūta vara pār saviem aktieriem, netērēja laiku tukšiem draudiem. „Man gribētos vēl padzīvot,” – teica Džīns.

Nelsons bija izmisumā. Filmas uzņemšana viņiem kļuva par smagu pārbaudījumu, pēc kuras, viņš sāka meklēt mierinājumu alkoholā, bet viņa – pieķērās trankvilizatoriem.

„Maija dienu” sižets modināja Nelsonā sliktas nojautas. Viņš ticēja, ka reiz jau viņi ar Dženetu ir sagrāvuši savu dzīvi un tagad atkal nāksies atkārtot. Viņš baidījās, ka stāsts, ko viņi spēlēja ainā, notiks arī dzīvē.

Filmā, norietošā operas zvaigzne Mārsija Morne piekrīt laulībām ar savu mūzikas skolotāju Nikolaju, kaut arī nemīl viņu. Tajā pat naktī, Parīzē, viņa satiek jaunu dziedātāju Polu Alisonu un saprot, ka viņš – ir viņas īstā mīlestība. Viņa pavada ar to brīnišķīgu maija dienu, bet izlemj, ka precēsies ar Nikolaju. Nodzīvojusi ar viņu septiņus nelaimīgus gadus, viņa Ņujorkā no jauna satiek Polu.

Apjaušot, ka neprātīgi mīl viņu, viņa lūdz Nikolajam dot viņai brīvību. Viņš piekrīt, kaut arī tas nenāk viegli. Pametot viņu, viņš paņem revolveri, atrod Polu un nogalina. Viņa parādās uz skatuves pēc mirkļa, lai izdzirdētu, kā viņas mīļotais nočukst: „Tā diena man ilga visu dzīvi.”

Finālā skatītāji redz viņu vienu un novecojušu. Viņas dvēsele pavasara sapnī pamet ķermeni, steidzoties pretim Polam, kas dzied viņai dziesmu. Viņa saņem viņa pastiepto roku, un viņu dvēseles beidzot apvienojas, aizejot ziedošajā maijā.

Nelsona bailes nebija bez pamata. Dženete piekrita laulību ceremonijai, un viņa pēdējā cerība bija viņas nolaupīšana. Viņš ieradās pie viņas tieši pirms kāzām, izvilka no mājas un iesēdināja auto.

„Dženij, saki, ka tu nemīli mani! Paskaties man acīs un pasaki to. Ja tu to varēsi izdarīt, es noticēšu un nekad vairs tevi netraucēšu.” Sākumā Dženeta paskatījās ar izaicinājumu, taču tad viņas skatienā modās neizlēmība. Viņa novērsās, lai noslēptu asaras. Tās redzot, Nelsons piekļāva viņu sev klāt. Viņa saspringa un atliecās atpakaļ, ierunājoties: „Nē, nē, es nevaru. Es tev to neļaušu. Tas manai karjerai neko labu nenesīs. Vai tad tu nesaproti? Mīlestība ir svarīga, bet…”

Nelsona balsī ieskanējās izmisums: „Eņģeli, mans eņģeli, kas tevī tas tāds ir, kas mūs pazudina? Cilvēki visu dzīvi meklē to, kas mums jau ir, bet tu esi gatava no tā atteikties savas bezjēdzīgās alkatības dēļ!” Aizkustināta no viņa ciešanām, viņa paliecās tuvāk, bet tūlīt atsprāga: „Nē, nē, viss jau ir nokārtots! Pašas krāšņākās kāzas! Mani pielūdzēji… es nevaru, es nevaru, es savu karjeru mīlu par visu vairāk!” Viņš ļāva viņai iet, saprotot, ka ir zaudējis.

Salaulāšana, iespējams, bija pats smagākais moments Nelsona dzīvē. Viesi atceras, kā viņš valdīja asaras ceremonijas laikā baznīcā. Kā bija ieplānots, viņš dziedāja dziesmu „Es patiešām mīlu tevi”, drīz pēc vārdiem, kas atklāja ceremoniju: „Iemīļotie, mēs esam šeit pulcējušies, Dieva un cilvēku priekšā, lai savienotu šo vīrieti un šo sievieti ar svētajām laulības saitēm…” – vārdus, kurus viņš nekad nebija iedomājies dzirdēt, ar asarām acīs.

Viņa dziesma – lūgšana skanēja gluži kā „Indiānietes mīlestības aicinājuma” atbalss, kuru Dženeta izpildīja filmā „Rozmarija”, kad Nelsons tēloja Kanādas jātnieku policijas darbinieku, kurš arestē viņas varones brāli. Pašā kvēlākajā lūgšanā, kāda jebkad dzirdēta kino vēsturē, viņa lūdz viņu atgriezties, ja viņš viņu mīl. Ne kāzu ceremonijas, ne filmēšanas laukumā neviens nenogriezās no izvēlētā ceļa, taču kino vismaz bija laimīgas beigas.

Dženeta ar vīru nepaspēja pabūt Havajās, kā atklāja savu šausmīgo kļūdu.

Džīnu interesēja vīrieši. Viņa draudēja, ka panāks laulības atzīšanu par nelikumīgu, bet viņš atbildēja, ja viņa atgriezīsies pie Nelsona, tad viņš šo skandālu ievietos avīžu pirmajās lapās.

Dženeta iestrēga starp divām ērām. Saskaņā ar stingrajām normām, 1930.gados, kad kinozvaigznes kalpojas par pilnības etalonu, viņa nolēma nebojāt savu eņģeļa tēlu un vēlreiz ziedoties. Par nožēlu, Dženeta samierinājās ar ērkšķaino ceļu, kuru bija izvēlējusies, ar pieaugušu izmisumu saprata, ka pazudinājusi gan savu, gan Nelsona dzīvi… Viņa zināja, ka tā bija tikai viņas kļūda, ka Nelsons patiešām ir pats brīnišķīgākais cilvēks, kuru jebkad pazinusi, un vienīgais, kas viņu mīlēja. Vainas apziņa viņu mocīs līdz pat mūža beigām.

Tajā pat laikā, Luisa reklāmas mašīna izskaistināja stāstu par Reimondu „ģimenes laimi”, piepildot žurnālus pielūdzējiem un tenku slejas. Laulātie izturējās attiecīgi, parādoties roku rokā pieņemšanās un ballītēs un tēlojot laimīgo pāri.

„Iemīlējušies” 1938.g.

Nelsons un Dženeta kopā nofilmējās vēl vienā filmā – „Meitene no Zelta Rietumiem”, vienkārši paveicot savu darbu. Šī ir vienīgā filma bez mīlētāju dueta, jo viņa nespēja dziedāt bez asarām dziesmu „Seko savai sirdij”, kura bija sarakstīta filmai. Nākamajā filmā – „Iemīlējušies” – viņa nespēja izturēt šo situāciju.

Kā stāsta Diāna un Šārona, kādā vakarā Dženeta devās meklēt Džīnu, lai dotos kopā uz kādu tikšanos, un atrada viņu klubā. Viņa savāca viņa drēbes un izvilka vīru ārā, par ko smējās visi vīriešu kārtas pārīši.

Tonakt viņa atgriezās pie Nelsona „uz visiem laikiem”, pametot savas mājas pēc pāris dienām, kā Džīns viņai iesita, kas atstāja zilumus uz sejas.

Nelsons, kā vienmēr aizstāvot Dženetu, piekāva Džīnu tā, ka tas nokļuva slimnīcā uz divām nedēļām.

Iemīļotie pārcēlās uz kotedžu Berbankā un sāka dzīvot normālu cilvēku dzīvi. Kaimiņi joprojām viņus atceras kā „patīkamu laulātu pāri, kuriem patika izjādes”.

Dženeta iesniedza šķiršanos. Viņa turpināja filmēties „Iemīlējušos”, un tagad abi demonstrēja savu mīlestību katrā vārdā un skatienā. Viņa palika stāvoklī, un šoreiz, abi vēlējās nekavējoties apprecēties. Kopā viņi plānoja iegādāties māju Belērā, tajā būtu bērnu istaba rozā toņos vai maigā ceriņkrāsā; visiem viņu sapņiem vajadzēja piepildīties.

Tas turpinājās, līdz Luiss ieraudzīja viņus kopā un saprata, ka viņi kvēli mīl viens otru. Viņš nespēja pārvarēt niknumu. Dženeta viņam pateica, ka Džīnu saista vīrieši, ka viņai pietiek un viņa šķirsies; Luiss aizliedza viņai to darīt.

„Es saprotu, bet kino kases nesapratīs… Pateiksi vēl vienu vārdu un es iznīcināšu jūs abus». Taču abi – Dženeta un Nelsons – palika nelokāmi.

Tomēr Luisa draudi panāca vēlamo efektu. Nākamajā dienā, noskumusī Dženeta paklupa un nokrita no paaugstinājuma, uz kura tika uzņemta muzikāla aina. Viņa bija sestajā grūtniecības mēnesī. Nelsons viņu pacēla un aizveda uz slimnīcu, uz viņas kleitas bija asinis. Dženeta gandrīz zaudēja bērnu, Nelsons bija satriekts, kad viņi uzzināja, ka viņai vairs nevarēs būt bērnu. Zīdainis – puika – nodzīvoja tikai divas dienas. Luiss no jauna bija izšķīris viņus. Viņš teica Dženetai, ja viņi nepārstās tikties, Nelonu atradīs „peldam ar seju uz leju, kā zivju barību… Vai arī tu savedīsi sevi kārtībā, vai arī es viņam uzsūtīšu savus puišus, un es nejokoju”. Luisam bija sakari ar noziedzīgo pasauli, viņa noticēja.

Dženeta atgriezās pie Džīna, neko nesakot Nelsonam par savu lēmumu. Sev ierastā manierē, viņš paturēja sāpes dziļi sevī un paziņoja, ka vairs nevēlas viņu redzēt. Viņš sāka vētraini uzdzīvot, dzert un rezultātā, smagi saslima.

Tad, kā tiek rakstīts grāmatā „Ardievu sapņi”, šis stāsts veica vēl vienu savādu pagriezienu. Anna Frenklina, Nelona paziņa, ielūkojās viņa mājās, ko bija jau izplānojusi. Viņa atrada viņu dzeram, dzeršana kopā ar depresiju un neskaidru domāšanu, ko izsauca zāles, bija pavājinājušas viņa gribu. Viņa palūdza viņu apprecēties. Viņš, esot piedzēries un nespējot skaidri domāt, piekrita. Beigu beigās, Dženeta nebija vienīgā ar kuru varētu apprecēties. Nelsons pamodās vilcienā, kas veda viņu mājās no Lasvegasas, kopā ar jauno sievu. Viņš neko neatcerējās un vienmēr, kopš tiem laikiem, apgalvoja, ka mācītājs bijis uzpirkts, ja reģistrējis laulību cilvēkam, kurš atradies tādā stāvoklī.

Šārona Riči atklaja, lai izvairītos no iespējas padarīt laulību spēkā neesošu, Anna bija veikusi fotouzņēmumus, kas apstiprinātu viņu kā laulāto attiecības.

Kad Dženeta padzirdēja par notikušos, viņa mēģināja izdarīt pašnāvību, izdzerot miegazāles. Mēģinājums neizdevās, viņa pakāpeniski atlaba, un drīz sākās nākamās filmas uzņemšana – „Jauns Mēness” (1940.g.). Sākumā viņu attiecībās jautās vēsumus, tad viņi no jauna atklāja savu mīlestību un nolēma, ka nevar viens bez otra dzīvot.

Viņa no jauna atgriezās viņu mazajā namiņā, bet Luiss atkal par to uzzināja un lika šķirties. „Vienīgā vieta, kur es vēlos jūs redzēt kopā, - tas ir kameras priekšā, nevis kur citur”. Šī filmas uzņemšanas laikā, viņiem atkal bija jāiziet cauri ciešanām – atrodoties uzņemšanas laukuma pretējās pusēs, taču Luiss nespēja viņus šķirt uz ilgu laiku. Viņi sāka tikties atkal, nosoloties būt uzmanīgāki.

Visbeidzot, virs galvas nogranda negaiss, kas Anna Edija aizgāja pie Luisa un pažēlojās par vīra prombūtni. Luiss kļuva nikns un nosauca Dženetu par staiguli. Nelsons gandrīz viņu nosmacēja un uzteica darbu, izpērkot savu studijas kontraktu. Dženetai tomēr izdevās pārliecināt viņu pabeigt filmu „Es apprecēju eņģeli” (1942.g.), kurā viņi uzņēmās un kura kļuva par viņu pēdējo kopdarbu.

Tagad karjera Dženetai nozīmēja maz vai gandrīz neko, salīdzinājumā ar mīlestību pret Nelosnu. Viņa pārstāja būt prasīga pret sevi, un tas atspoguļojās viņas tēlojumā. Luiss nolēma nelauzt ar viņu kontraktu.

Kaut arī viņa uzņēmās vēl trīs filmās un piedalījās daudzās izrādēs un koncertos, nodarbojās ar labdarību un pat dziedāja operā, par ko vienmēr bija sapņojusi, tomēr viņas karjera tā arī neuzņēma apgriezienus.

Viņu dzīve sabiedrībā bija mainījusies. Dženetas vecums vairs neļāva spēlēt galvenās romantiskās lomas, tajā pat laikā kā Nelsons turpināja gūt panākumus. Viņš uzņēmās vēl četrās filmās, kuras labi uzņēma publika, līdz pat sava mūža beigām turpināja koncertēt un piedalīties nakts klubu šovos. 1946.gadā Dženetai sākās problēmas ar nervu sistēmu. Kopš tā laika viņas veselība sāka pasliktināties. 1948.gadā viņai bija pirmā sirdslēkme.

Nākamajos gados, Dženeta un Nelsons diezgan apātiski attiecās pret kopdzīves veidošanu. Šķita, ka viņi uzskata savas attiecības par stabilām un var nogaidīt nākamo izdevīgo iespēju.

Nelsonam nācās visu laiku strādāt, jo viņa sieva vai nu kaut kur ieguldīja visu viņa naudu vai arī notērēja. Viņam nekad nebija pietiekoši naudas, lai nopirktu viņiem ar Dženetu māju Arizonā, kur viņi bija sapņojuši apmesties.

Dvīņu liesmas, kļuvušas par kinozvaigznēm, turpināja dzīvot ar saviem likumīgajiem laulātajiem. Rodas jautājums, uz kuru nevar rast atbildi šajā stāstā: kāpēc viņi neiesniedza šķiršanos? 1950.gadā šķiršanās vairs nebija tāds apkaunojums, kā tas bija 1937.gadā.

Kas attiecas uz Nelsonu, tad Anna atteicās šķirties, kaut arī viņš bija to lūdzis.

Iespējams, Dženeta palika ar Džīnu aiz žēluma, dēļ viņa žēlabainajām asaru scēnām un lūgšanos uz ceļiem piedošanu – „Es vairs tā nekad nerīkošos”.

Cits iemesls, kāpēc Dženeta un Nelsons nespēja lauzt savas „dokumentāli noformētās laulības”, - tas, ka viņi, iespējams, jau bija precēti! Pēc savas grāmatas publicēšanas, Šārona Riči atklāja liecību, kura aizveda pie pārliecības, ka Nelsons jau bijis precējies ar Dženetu tajā laikā, kad apprecējās ar Annu. Daži avoti vēsta, ka Dženeta un Nelsons brauca uz Meksiku, lai apprecētos. Šārona domā, ka tas notika, kad Dženeta bija stāvoklī – filmas „Iemīlējušies” laikā. Tas izklausās ticami, jo Nelsons bija cilvēks ar uzskatiem un nekad neļautu savam bērnam piedzimt ar svešu uzvārdu.

Meksikā viņi varēja saņemt šķiršanos, bez Džīna klātbūtnes, un ātri noformēt laulības. Vēlāk, kad Nelsons apprecējās ar Annu, viņa varēja šantažēt viņu, apsūdzot divsievībā. Ar tādiem draudiem būtu vairāk kā pietiekami, lai viņš tiktu saistīts ar šo sievieti uz visu dzīvi, jo šķiršanās varētu izraisīt skandālu, kura sekas mestu ēnu ne tikai uz karjeru, bet arī uz Dženetas morālu tēlu.

Fakts, ka viņi pārstāja slēpt savu mīlestību viens pret otru, var tikt izskaidrots ar to, ka viņi to uzskatīja par likumīgu, saistītu ar laulības saitēm, kaut arī slepeni.

Viņu dziļā mīlestība nepazina attālumu. Reiz, kad Nelsons Austrālijas turnejas laikā, saņēma satrauktu vēstuli no Dženetas, viņš lauza kontraktu un lidoja atpakaļ uz Holivudu, jo vēstule izsauca sliktu priekšnojautu. Viņš nomierinājās tikai, kad redzēja, ka viņa jūtas normāli (vai šķita tāda).

Kādā momentā Džīns sāka iejaukties Dženetas dzīvē, piespiežot viņu pārdot māju un pārvākties uz dzīvokli. Nelsons pastāvīgi ceļoja un nezināja par viņas fiziskā stāvokļa pasliktināšanos, jo viņa līdz pat beigām slēpa no viņa savu salauzto sirdi.

Viņa pamazām mira, jo Džīns un apkalpotāja atteicās rūpēties un atņēma telefonu, lai viņa nepiezvanītu Nelsonam. Džīns bieži deva viņai nomierinošus līdzekļus, lai nomierinātu. Ja ne milzīgā vainas apziņa, kas viņu mocīja, varbūt viņa būtu izrādījusi lielāku interesi par dzīvi, bet kā teica viņas māsa Blossoma, „tieši vainas apziņa viņu nogalināja”.

Dienā, kad viņa nomira, 1965.gada 14.janvārī, Džīns bija pie viņas gultas. Murgojot, viņa nolēma, ka tas ir Nelsons, un vienīgajam, kuru mīlēja viņas dvēsele jau no paša sākuma, caur pēdējo elpas vilcienu – jau cauri mūžībai – viņa teica: „Es mīlu tevi”.

Tāpat kā Romeo, Nelsons gribēja sekot savai Džuljetai, taču viņam iztraucēja ikvienu pašnāvības mēģinājumu. Pēc diviem gadiem, viņš pakrita šova laikā Floridā un pēc dažām stundām nomira. Mēs ceram, ka tāpat kā filmā „Maija dienas”, Dženeta sagaida viņu ar dziesmu, kad viņš viegli pameta savu ķermeni.

Gaismas oktāvās viņi var gaidīt iespēju, lai vēlreiz kāptu uz dzīves skatuves, saņemt iespēju, no jauna veidot savu dzīvi un šoreiz pārvarētu lepnību un godkāri Mīlestības vārdā, kā arī nonāktu vietā, kur nekādi luisi, džīni vai annas nespētu ietekmēt. Jo viņi patiešām izgāja cauri ciešanām un attīrījās caur savu likteni, ko paši veidoja. Zinot par spēkiem, kuri dod triecienus patiesai Mīlestībai, un, pats galvenais, aizstāvot savu laulību, kas noslēgta debesīs, viņi iemiesoja uz Zemes pašu tīrāko un noslēpumaināko cerību – būt vienotiem uz mūžu.

Un nekas, un neviens nevar nostāties starp viņiem (..) „Ko Dievs vienojis, to cilvēkiem nebūs šķirt” (Mf. 19:6)

VESELUMA MEKLĒJUMI

Katram no mums ir sava dvīņu dvēsele vai dvīņu liesma, kura tika radīta kopā ar mums jau pirmsākumos. Dievs radīja jūs un jūsu dvīņu liesmu no vienotā „balti – ugunīgā ķermeņa”. Viņš sadalīja šo balti – ugunīgo vielu uz divām sfērām – vienu ar vīrišķo polu, bet otru ar sievišķo, bet katrai no tām ir viena un tā pati garīgā izcelsme un unikāls personības zīmējums.

Pirms daudziem eoniem, jūs un jūsu dvīņu liesma atradās Dieva Tēva – Mātes priekšā un nolēma doties uz matērijas plāniem, lai nestu Dievišķo mīlestību uz Zemes. Sākotnējais nodoms bija tāds, lai jūs izietu caur kā vīrišķo, tā sievišķo iemiesojumu, lai katra Dievišķā Veseluma daļa iemācītos būt par Dieva Tēva – Mātes nesēju.

Mūsu agrīnā dzīve uz Zemes bija diezgan laimīga, un mēs turpinātu dalīt kosmisko iemīļoto savstarpējo attiecību skaistumu ar savām dvīņu liesmām daudzu iemiesojumu laikā, ja vien paliktu harmonijā viens ar otru un Dievu. Bet mēs attālinājāmies no pilnības, izkropļojot Dieva gaismu. Lūk, kāds ir patiesais stāsts nodoms, kas norisinājās Ēdenes dārzā.

Ja mēs saglabātu Vienotības harmoniju, mīlestības sajūsma paliktu ar mums uz visiem mūsu iemiesojumu laikiem, uz Zemes. Bet, kad harmonija tika zaudēta – baiļu, neuzticības dēļ vai attālināšanās no Avota, sajūtas, - mēs kļuvām par savas negatīvās karmas upuriem. Mūsu vibrācijas izdalījās, mēs vairs nesatikām viens otru, mēs tikām saslēgti laulībās, līdz mūsu dvēseles atgriezās pie dzīvā Dieva… un viens pie otra. Katrs iemiesojums, kas šķīra mūs no savas dvīņu liesmas, bija zaudējums vai arī tika radīta negatīva karma, vai arī līdzsvarota daļa karmas, kas atradās mūsu ceļā.

Laiku pa laikam mēs atgriezāmies dažādās savstarpējās attiecībās ar mūsu dvīņu liesmām – kā vīrs un sieva, māte un dēls, tēvs un meita, māsa un brālis, - lai atraisītu negatīvās enerģijas mezglus, kurus mēs bijām iesējuši savā zemapziņā, kad nepareizi izmantojām savu brīvo gribu.

Tagad, saistībā ar šī vēsturiskā cikla noslēgumu un Ūdensvīra laikmeta iestāšanos, pienācis laiks, kad Gaismas cilvēki, kas iet pa garīgu ceļu, viņiem vajadzīgs iemācīties sadarboties ar savām dvīņu liesmām. Uzsākt šos meklējumus rosina mūsu Augstākais Es, taču viņa norādes tiek nepareizi uztvertas fiziskajā līmenī. Bieži, kad cilvēki uzzina, ka viņi dala vienotu misiju ar savām dvīņu liesmām, viņi uzsāk fiziski meklēt šo vienīgo īpašo dvēseli, tā vietā, lai tiektos pēc iekšējā veseluma. Tas vienmēr pagarina dvēseles atbrīvošanās ceļu. Būtība ir tajā – lai atrastu savu dvīņu liesmu un apvienotos, jāatrodas saskarsmē ar Dievu un mūsu pašu Augstāko Es.

Tādžmahals, kuru uzcēla mongoļu imperators Šahs- Džahanoms kā piemiņas celtni savai mīļotajai sievai. Tādžmahals ir dvīņu liesmas mūžīgās mīlestības templis.

ALĶĪMISKĀS KĀZAS

Kosmiskais likums prasa, lai, pirms pilnībā atklāt kopīgo garīgo potenciālu – jums un jūsu dvīņu liesmas, mēs vispirms nosakām savu personisko identitāti Dievā. Līdz brīdim, kad dvīņu liesma sasniedz noteiktu meistarības līmeni un vienotību ar savu personisko Reālo Es, viņa bieži nav spējīga cīnīties ar negatīvās karmas smagumu, kas pastiprinās, kad tuvumā atrodas otrā pusīte.

Tas pats unikālais faktors, kas sniedz dvīņu liesmām milzīgo garīgo spēku, - viņu identiskais personības gaismas attēls (nodoms, struktūra), - ar tiem pašiem panākumiem var izsaukt un pastiprināt viņu negatīvās īpašības.

Rezultātā, katram no mums ir jāiemācās pārvarēt savas negatīvās īpašības, nomainot nepateicīgo cilvēka Ego metālu pret mūsu Dievišķā Reālā Es zeltu. Dvēseles apvienošana – mūsu būtības sievišķā aspekta – ar reālo un nemirstīgo, garīgo Es, kurš ietver vīrišķo aspektu, to sauc par alķīmiskajām kāzām. Šī iemīļotā Es Kristus Mīlestība, tas ir, tā daļa mūsos, kura pastāvīgi uztur saikni ar Avotu – ES ESMU Klātbūtni, nav salīdzināma ne ar kādu citu mīlestību. Tas ir tas Iemīļotais, kuram sevi atdevuši Austrumu un Rietumu svētie.

Ik dienas paplašinot apziņu caur saskarsmi ar Dievu, svētie pakāpeniski pārsniedza sava cilvēciskā Ego robežas. Rezultātā, viņu dvēseles savienojās ar viņu reālajiem, garīgajiem Es, kad viņi atgriezās atpakaļ, pie Dieva sirds. (..)

DVĪŅU LIESMU RADĪŠANA

(Zīm. 1-2) Pārstāv Dievišķā veseluma vīrišķo un sievišķo polaritāti, Tai či griežas un sadalās divās identiskās sfērās – Vienotā dvīņu liesmās. Esot lāsei no Dieva okeāna, katra sfēra vai Dievišķā Monāde, sastāv no ES ESMU Klātbūtnes, kuras ietver sfēras (krāsaini gaismas gredzeni), kuri rada Kauzālo ķermeni. Tieši tā Dievs Tēvs – Māte radīja mūs pēc Sava veidola – par vīriešiem un sievietēm.

Z īm. 3 Zīm. 4

(Zīm. 3-4) Katra ES ESMU Klātbūtne sūta staru – dvēseli. Katra dvēsele fokusē vienu no pretējām polaritātēm: viena – vīrišķo, otra – sievišķo. Starp dvēseli, kas evolucionē uz Zemes, un ES ESMU Klātbūtni atrodas ES Kristus – mūsu personiskais starpnieks starp Garu un Matēriju. Mēs varam pacelties un apvienoties ar savu ES Kristu, pareizi izmantojot brīvo gribu un pielietojot meistarību, šeit uz Zemes. Tādām „alķīmiskām kāzām” jāpavada dvīņu liesmu mūžīgā laulība.

(Zīm. 5-6) Ādams un Ieva simbolizē to pārbaudījumu, caur kuru iziet visas dvīņu liesmas pēc Dieva gribas. Kaut arī katrs no mums ir nācis no Gara, lai pildītu savu misiju un valdītu pār Zemi, mēs esam attālinājušies no pilnības stāvokļa (Ēdenes) mūsu personiskās nepaklausības dēļ un atteikšanās sekot kosmiskajiem likumiem. Rezultātā, mūsu daudzu iemiesojumu laikā ir jāpacieš atšķirtības ciešanas ar savām dvīņu liesmām, kad mēs pieliekam pūles, lai līdzsvarotu karmu.

Zīm. 7

(Zīm. 7) Līdz ko dvīņu liesmas sāka izkropļot Dieva enerģiju, sāka rasties negatīvā karma – enerģijas gredzeni, no kuriem veidojas blīvi, negatīvi slāņi aurās, atdalot katru no viņa personiskā ES ESMU Klātbūtnes un dvīņu liesmas.

Zīm.8

(Zīm. 8) Ik dienu lietojot transformējošo violeto liesmu, izkropļotā enerģijas var tikt attīrīta no negatīviem aspektiem – tādiem kā aizvainojums, satraukums, nemiers, trauksme un tikt atgriezta Kauzālā ķermeņa septiņās sfērās Gara plānā, kas zināms kā „Debesu dārgumu glabātava”.

(Zīm. 9 - 10) Mēs varam apvienoties ar savām dvīņu liesmām iekšējos plānos, pastiprinot Dieva liesmu savās sirdīs un izmantojot savas mīlestības dinamisko polaritāti, lai paveiktu mūsu misijas. Mūsu noslēdzošā apvienošanās notiks tad, kad mēs kļūsim vienoti ar mūsu ES ESMU Klātbūtni, un tad mēs apvienosimies Gara plānos kā nemirstīgas, brīvas būtnes.

IEKŠĒJĀ SAIKNE AR DVĪŅU LIESMĀM

Dvīņu liesma, iespējams, jau ir panākusi dvēseles atbrīvošanu un savienojusies ar Dievu vai, iespējams, vēl arvien cīnās, lai iegūtu savu ceļu. No tā, kur atrodas jūsu dvīņu liesma, tas ir – kāds ir viņa (vai viņas) apziņas stāvoklis, no tā atkarīgā jūsu iespēja iegūt veselumu. Tā kā jums abiem piemīt vienāds jūsu identitātes gaismas attēls – tikpat unikāls visā Kosmosā, kā sniegpārsla – lai kādu enerģiju jūs sūtītu, tā saglabās jūsu konkrētās individualitātes nospiedumu. Saskaņā ar likumu, pēc kura „līdzīgs piesaista līdzīgu”, visa enerģija, kuru jūs atbrīvojat, pāriet apļveida kustībā pie jūsu dvīņu liesmas – vai nu aizkavējot, vai arī palīdzot viņam ceļā uz veselumu.

Kad jūs sūtāt mīlestību vai cerību, šīs īpašības paaugstina jūsu dvīņu liesmu. Taču, ja jūs esat pārņemts ar naidu vai satraukumu, arī jūsu dvīņu liesma izjutīs šī disharmoniskā stāvokļa smagumu. Reizēm, kad jūs izjūtat neizprotamu prieku vai depresiju, - tā ir jūsu otrās pusītes garastāvoklis, kas tiek fiksēts jūsu apziņā.

Jūs varat savu garīgo attīstību, ja lūgšanas, meditācijas vai dinamiskā aicinājuma laikā izsauciet savu ES ESMU Klātbūtni, lai sasniegtu iekšējo sirds saikni ar jūsu dvīņu liesmu. Tam var noderēt sekojošā lūgšana:

Kristus vārdā es izsaucu ES ESMU Klātbūtnes svētību mūsu dvīņu liesmām, apzīmogot mūsu sirdis kā vienu, lai mēs gūtu uzvaru savās misijās, kas kalpo cilvēcei. Es izsaucu Svēta Gara gaismu, lai tā paņem visu negatīvo karmu, kas ierobežo mūsu Dievišķās identitātes, kā arī mūsu Dievišķā plāna īstenošanu.

Izrunājot lūgšanu, jūs varat, pat ja mītat atšķirīgās sfērās, garīgi apvienoties ar savām dvīņu liesmām augstākajos plānos un sūtīt savu un viņa gaismu pasaulei, lai līdzsvarotu jūsu kopīgo karmu. Tāds iekšējs kontakts pastiprina gaismu un sasniegumus, kuri piemīt katram no mums, un atbrīvo jūsu mīlestības polāro spēku, ļaujot jums iestāties pret konfliktiem, kas apdraud ikvienu, kurš vēlas nosargāt mīlestību.

Iedvesmoti no mīlestības, mākslinieki, rakstnieki un komponisti gadsimtiem izdziedājuši to gan kā brīnišķīgās virsotnes, gan kā traģiskus bezdibeņus. Visos šedevros, ko viņi radījuši, mēs varam sajust iekšējo izpratni par dvīņu liesmām, viņu mīlestību vienam pret otru un viņu saduršanos ar karmu un kosmiskajiem likumiem. Daudzas slavenas operas var aplūkot šajā aspektā. Kaut arī dažas ārijas un dueti sniedz mums iespēju izjust dvīņu liesmu brīnumaino mīlestību, sižeti bieži vien beidzas ar sērām, traģēdijām vai nāvi, jo viens vai abi iemīļotie nespēj izturēt pārbaudījumus un vēl nav nostājušies uz individuālā ceļa pie Dieva. Šie dramatiskie stāsti parāda mums briesmas, ar kurām mēs varam saskarties, virzoties pa ceļu pie augstākās mīlestības, un palīdz saprast, ko nevajadzētu darīt.

„ČIO- ČIO – ČAN”

Operā „Čio – čio – čan”, Pučīnī stāsta stāstu par amerikāņu leitnantu Pinkertonu un viņa laulību ar uzticamu piecpadsmitgadīgu japāņu meiteni. Šīs divas dvēseles simbolizē dvīņu liesmas, taču viņi pārstāv Austrumu un Rietumu kultūras, - dvīņu liesmu vīrišķo un sievišķo polaritāti un bezdibeni, kas izšķir dvēseles, kuras vēl nav līdzsvarojušas savu karmu un tāpēc pakļautas ciest atšķirtību.

Pinkertons, nocietinājies no pasaules, pazaudējis patiesas un tīras mīlestības jūtas. Kaut arī viņu saista apburošās Čio –čio – san skaistums, viņš apzināti gatavojas pamest viņu dēļ sievas Amerikā.

Īsajā laika brīdī, kad viņi bija kopā, Pinkertons un viņa japāņu līgava izjuta acumirklīgu mīlestību.

Viņu dvēseles apvienojās vienā liesmā, ielejot viņos Dieva veselumu.

Par viņu apvienošanās augli kļuva bērns – viņu dižās mīlestības simbols.

Taču savas godkārības pārņemts, tumsonības un egoisma vadīts, leitnants nesaprot, ka viņa nes viņa bērnu.

Viņš dodas mājās uz Ameriku, apsolot atgriezties. Dienu no dienas, viņa pacietīgi un ar cerību gaida kuģi.

Pinkertos patiešām atgriežas pēc dažiem gadiem – kopā ar amerikāņu sievu.

Skumjās par savu atšķirtību no dvīņu liesmas, Čio – čio – san izdara pašnāvību.

„LOENGRĪNS”

Vāgnera „Loengrīnā” tiek atspoguļotas dvīņu liesmu savstarpējās attiecības, kad viena no tām, kas jau atrodas Gara pasaulē, cenšas palīdzēt savam iemīļotajam – kurš vēl arvien iet cauri pārbaudījumiem uz Zemes.

Elzu nelietīgi apvaino brāļa slepkavībā, taču viņa tic, ka ieradīsies bruņinieks spožās bruņās, lai viņu glābtu. Loengrīns – Elzas dvīņu liesma – atsaucas viņas iekšējam aicinājumam un ierodas no augstākiem plāniem, lai viņu glābtu. Viņš ierodas laivā, kas slīd pa ezeru, un kuru nes burvju gulbis. Viņš – ir Grāla bruņinieks no brīnumainās Grāla pils, dvēsele, kas atgriezusies pie Dieva un nākusi no citas pasaules.

Viņi salaulājas, bet Loengrīns – savas dvīņu liesmas garīgais skolotājs – aizliedz Elzai jautāt viņa vārdu. Tas ir viņu mīlestības pārbaudījums – tāds pats, kuram Amors pakļauj Psīhi, klasiskajā mītā par Amoru un Psīhi. Ne Psīhe, ne Elza nespēja pretoties kārdinājumam – abas pakļāvās cilvēciskai vājībai, kā ziņkārība un atklāja savu iemīļoto patieso būtību. Tādas nepaklausības sekas lika kosmosa likumam no jauna viņus šķirt. Loengrīns, tāpat kā Amors, atgriežas Gara plānos, lai nogaidītu, kad viņa dvīņu liesma sasniegs meistarību – valdīt pār sevi un spēs pievienoties viņiem.

Pasaules literatūrā ir sastopami daudzi iemīļotie, kuri lieliski varētu būt dvīņu liesmas: (..) Penelope, kura uzticīgi sargāja mīlestības liesmu, kas ļāva Odisejam atgriezties mājās; Jevangelīna, kas nepagurusi meklēja savu iemīļoto; Šekspīrs, kurš izteica mīlestību pret dāmu savos sonetos; Romeo un Džuljeta, Lanselots un Ginivera, Tristans un Izolde(..) Viņi visi ir dvīņu liesmu mīlestības piemērs.

RADNIECĪGĀS DVĒSELES

Skaista mīlestība, kas palīdz dvēseles attīstībai var būt ne tikai starp dvīņu liesmām. Pastāv arī mīlestība starp ļoti tuvām, radniecīgām dvēselēm, kuras arī sauc par radniecīgām dvēselēm.

Pastāv atšķirība starp radniecīgu dvēseli un dvīņu liesmu. Radniecīgās dvēseles apvienojas, jo strādā pie viena un tā paša karmas tipa un attīsta vienu un to pašu čakru enerģiju.

Radniecīgu dvēseļu piesaiste pamatojas uz svētu darbu. Radniecīgā dvēsele atspoguļo vienotību matērijā, strādā pie tā paša Dievišķā nodoma uzdevuma izpildes.

Marija un Jāzeps, Jēzus vecāki, bija radniecīgas dvēseles, kuras dalījās atbildībā audzinot Kristu savā dēlā. Viņu abu dvīņu liesmas atradās augstākās gaismas oktāvās, uzturot līdzsvaru, lai izpildītu šo misiju. Mūsdienās daudzi cilvēki, kas vēl arvien līdzsvaro savu karmu, un atrodas uz garīga ceļa, piesaista savas radnieciskās dvēseles, lai kopā izpildītu kopīgo dharmu.

KARMISKĀ LAULĪBA

Līdzās dvīņu liesmām un radniecīgām dvēselēm pastāv arī trešais savstarpējo attiecību veids, kuru mēs varam novērto samērā bieži, - karmiskā laulība. Šajā gadījumā, divi cilvēki piesaistās viens otram, lai līdzsvarotu kopējo karmu. Šīs laulības bieži ir sarežģītas, taču ļoti svarīgas, lai sasniegtu meistarību garīgajā ceļā. Vīrs un sieva sastrādā labu karmu, aprūpējot un audzinot savus bērnus.

Dažas no šīm laulībām var dot iespēju līdzsvarot smagus pārkāpumus, tādus kā slepkavība, krāpšana vai naids. Bieži, vienīgais ceļš, lai pārvarētu tāda naida ierakstus var kļūt par dziļu mīlestību, kas izteikta laulāto attiecībās.

LAULĪBU SAVIENĪBA

Cilvēces institūts ir svētījis iespēju diviem indivīdiem iegūt veselumu caur polāro enerģiju – Alfas un Omegas – apmaiņu. Sievietes un vīrieša laulība, neatkarīgi no tā, vai tā ir dvīņu liesmu, radniecisko dvēseļu savienība vai partneru savienība, kurus apvieno karma, tas ir svēts rituāls, kurā var apvienot dvēseles ar iemīļoto ES ESMU Klātbūtni caur svētīto Starpnieku – Kristu.

Jēzus atklāja laulību kā svarīgu aspektu dodoties pa Ceļu, kad bija paveicis savu pirmo, publisko brīnumu, pārvēršot ūdeni vīnā laulību dzīru laikā Kānā. Viņa vēstījuma būtība – laulība, kas nav svētīta ar Svēto Garu būs vien ārējs notikums. Mēs, pēc savas izvēles varam būt mierā ar laulību, kas pamatojas uz cilvēka apziņu vai arī atzīt laulību, kas pamatota uz Dievišķo apziņu.

Dievišķās mīlestības kosmiskā abpusējā apmaiņa laulāto savstarpējās attiecībās, tai jābūt tai pašai mīlestībai, kura radīja Visumu sākumā, kad Dievs kā Tēvs izdeva Savu pirmo pavēli: „Lai top gaisma”, un kā Māte, atbildēja: „Un tapa gaisma”. Radošā plūsma var būt atspoguļota tikai fiziskajā apvienošanās, bet arī atturēšanās periodos (celibātā), kad partneri velta laiku iekšējam darbam un saskarsmei ar saviem iemīļoto ES ESMU Klātbūtni.

Svētītās enerģijas abpusējā apmaiņa fiziskā tuvībā domāta, lai pārvietotu kosmiskās apziņas sfēru – mūsu Kauzālajos gaismas Ķermeņos. Gaismas enerģija, kas rodas tādas apvienošanās rezultātā, pastiprina katra partnera pozitīvās īpašības un nostiprina viņu Dieva – identitāti, kas dod viņiem iespēju nest kopējo karmu. Kad apvienošanās ir veltīta mīlestībai pret Dievu, harmoniska tīru Dieva Tēva – Mātes enerģijas atnes Dēlu – Kristus apziņu, kura var būt bērna veidā, iedvesmas, veiksmīgas darbības vai mākslas darba veidā.

Kad šī abpusējā apmaiņa nav iedvesmota ar atziņu, ka Dievs pastāv un gan mīlošais, gan iemīļotā, divi cilvēki var just tikai fizisku apmierinājumu, taču viņi, paši pat to neapzinoties uzņemsies viens otra karmisko slogu, neiegūstot garīgās, transformējošās mīlestības iedarbību. Tas var izskaidrot biežās personības krīzes, no kurām cieš tie, kuri maina savus partnerus. Viņi uzņemas tik daudzas karmiskas partneru īpašības, ka viņi vairs nezina, kas patiesībā ir.

VIENOTĪBAS APLIS

Ir kāds rituāls, kuru jūs varat izmantot, lai svētītu jūsu svēto savienību ar savu partneri un apzīmogoto jūsu savstarpējās attiecības Dievišķās mīlestības frekvencē. Tāpat jūs varat izmantot šo rituālu, lai nosvinētu vienotību ar savu dvīņu liesmu un Dievu.

Piecelieties kājās (viens/-a vai kopā ar jūsu partneri) un pagriezieties ar seju pret jūsu Dievišķā ES Shēmu, lai sasniegtu iekšējo vienotību ar jūsu identitātes zvaigzni – jūsu ES ESMU Klātbūtni. Meditējiet uz svēto liesmu, kura deg jūsu sirdī. Vizualizējiet mīlestības dzirksti, kas iznāk no jūsu sirds un ieiet jūsu ES ESMU Klātbūtnē. Uzlieciet savu labi roku uz savas sirds liesmas un tad ar to apvelciet vienotības apli ap sevi (sevi un savu partneru, dvīņu liesmu vai jūsu ES ESMU Klātbūtni), kad jūs atrodaties Vienotībā. Vizualizējiet šo apli, diametrā apmēram divpadsmit funtu lielu (apmēram 3,5 m ) kā svētās uguns līniju, kura aizsargās no visa, kas varētu traucēt jūsu apvienībai.

Tikai pēc tam, kad Dante savu grēku izpirkšanai izgāja cauri ellei un Šķīstītavai, viņš izjuta Paradīzes Dievišķo mīlestību pret savu iemīļoto, Beatriči. Te arī viņa pārstāv Dantes Kristu.

Iztēlojieties, fokosētu – pozitīvu un negatīvu kosmisko enerģiju polaritāti, divas Tai či puses, kas griežas. Veltiet savu mīlestību, kas savieno jūsu dvēseli ar ES ESMU Klātbūtni noslēdzošajai apvienošanai ar jūsu dvīņu liesmām, svētītajā Dieva aplī. Kā papildus aizsardzību jūsu vienotībai, ik dienas izsauciet ķerubus, jo viņi ir mīlestības aizstāvji.

Ļoti svarīga misija gaida tos, kuru enerģijas atrodas harmonijā ar Dievišķo mīlestību. Esmu redzējusi dvīņu liesmu, kuras mīlestība nekad nav mazinājusies, kas spēja uzturēt veselas pilsētas līdzsvaru un transformēt ar savām ikdienas lūgšanām naidu, noziedzību un slepkavības, saglabājot iekšējo līdzsvaru.

Tas ir augsts un svēts aicinājums. Tāda mīlestība nav domāta tiem, kas iet pa zemes takām, alkstot izklaidi. Tāds iekšējais ceļš ir tiem, kas saprot, ka mūsu iekšienē rodas kosmoss, ka pasaulei jābūt glābtai, ka miljoniem dvēseļu ir vajadzīga jūsu mīlestība un tā nevar būt egoistiska.

Taču mūsdienu cinisma laikmetā, vairākums cilvēku ir zaudējuši tīras mīlestības spēka izjūtu. Tikai nedaudzi, acīmredzot, ir saglabājuši skaidru, priekpilnu attieksmi pret dzīvi, kurā katru dienu – saskata jaunu iespēju nest mūsu mīlestību kā unikālu dāvanu tiem, kas ir mums apkārt. Pārāk bieži mēs nenovērtējam savu spēju mainīt svešu dzīvi ar savu piemēru.

Džvals Kuls, pazīstams visā pasaulē kā valdonis D.K., reiz pastāstīja sekojošu stāstu par dzirnavnieku un viņa sievu.

„Reiz, pie jūras dzīvoja cilvēks ar labu sirdi, kurš bija dzirnavnieks. Kopā ar sievu viņš mala zirņus savas pilsētas iedzīvotājiem. Gadījās tā, ka uz zemes nebija nevienas sabiedrības, kur tādā līmenī valdītu laime. Zemnieki brīnījās, jo saprata, ka jānotiek kaut kam neparastam, lai padarītu visas šīs kopienas locekļus tikpat gudrus un laimīgus.

Un kaut arī šīs pilsētas iedzīvotāji dzima, auga, kļuva pieauguši un aizgāja dzīvē, ārpus savas kopienas, tā arī viņi nekad nespēja saprast šo noslēpumu.

Šodien es pacelšu priekškaru un pastāstīšu jums, kas padarīja šīs pilsētas iedzīvotājus tik laimīgus un plaukstošus, priecīgus un gudrus.

Brīnuma būtība slēpās dzirnavnieka un viņa sievas mīlestībā, kuru viņi ieguldīja miltos. Jo, šo mīlestību, cilvēki, kuri pastāvīgi gāja uz dzirnavām, nesa uz mājām kopā ar miltu maisiem uz muguras, bet tad no šiem miltiem cepa maizi. Katrā mīklā pieauga dzirnavnieka un viņa sievas ieguldītā mīlestība, staroja ap galdu un iekļuva cilvēku fiziskajos ķermeņos, kad viņi ēda maizi.

Tādā veidā, līdzīgi kā radioaktīvais spēks, šīs dzīvespriecīgās mīlestības enerģija izplatījās pa visu kopienu.

Kaimiņi nesaprata savas laimes iemeslu, un neviens no cilvēkiem to tā arī nekad nespēja atklāt. Tāpēc, līdz pat šim laikam, dzīvojot tuvu līdzās, cilvēki nespēj saskatīt pašus vienkāršākos noslēpumus.”

ŪDENSVĪRA ĒRAS ALĶĪMIJAS

Tāpat kā dzirnavnieks un viņa sieva klusējot atdeva savu mīlestību citiem, jūs un jūsu dvīņu liesma vai partneris arī var atstāt iespaidu uz daudzajām dzīvēm apkārt, ar jūsu „radioaktīvo” domu, jūtu un darbību palīdzību. Jums ir iespēja palīdzēt dzīvei vai ieguldīt tajā laiku – vai nu iedarbojoties uz jūsu iepriekšējās karmas negatīvo enerģiju, kura atgriežas jūsu apziņas „virspusē”, vai arī, apzinoties šo enerģiju kā bīstamu izaicinājumu, kas apdraud jūsu harmoniju un mīlestību, to transformēt.

Ceļš uz transformāciju vai jūsu iepriekšējās karmas mainīšana, un jūsu kopdarbs ar dvīņu liesmu – tā ir violetā liesma, garīgā enerģija, ko Dievs devis cilvēkam, lai paātrinātu savu evolūciju Ūdensvīra laikmetā * .

Svētā Gara darbība transformē negatīvo enerģiju: naidu mīlestībā, satraukumu mierā, aizdomīgumu uzticēšanās, lai jūs, tādā veidā varētu pozitīvi iedarboties uz dzīvi, vismaz kustību pa garīgo ceļu līdz savai noslēdzošajai uzvarai.

Kad jūs vizualizējiet violeto liesmu un izsauciet to savā apziņā, tā acumirklī sāk mainīt negatīvās enerģētiskās struktūras, kas uzkrājušās tūkstoš dzīvju laikā. Jūs sākat izjust prieka, viegluma sajūtu un cerību. Tas izskatās tā, it kā jūsu apziņa iegremdējas ķīmiskā izgarojumā – violetā vielā, kas iztvaicē gadsimtu karmu.

Tas arī ir Dieva nodoms, kuru gaida daudzi cilvēki. Lūk, kāpēc mēs evolucionējam tūkstošiem gadu, izejot caur Dieva izpratnes kā Tēva un Dēla, cikliem. Tagad mēs caur violeto liesmu nonākam pie Svētā Gara enerģijas, svētās alķīmijas zinātnes, pie transformācijas.

Lūk, vienkāršā, bet ļoti spēcīga mantra, kuru jūs varat nolasīt: „ES ESMU violetās uguns būtne, ES ESMU Dieva tīrā vēlēšanās”.

IAM A BEING OF VIOLET FIRE!!

IAM THE PURITY GOD DESIRES!!*

* http://www.missionsaintgermain.com/id28.html

„ES ESMU” ir apgalvojums, ka jūsos mīt Dievs, ES ESMU Klātbūtne – tā pati Klātbūtne, kura paziņoja Mozum: „ES ESMU TAS, KAS ES ESMU…Tas ir Mans vārds uz mūžiem(..)

Katru dienu iegremdējoties attīrošajā, violetās liesmas enerģijā ar violetās liesmas atkārtošanu – ir pats ātrākais un efektīvākais veids, kā uzturēt jūsu harmoniju un paātrināt apziņu, lai savienotos ar Dievu un jūsu dvīņu liesmām (skat. lappusi, kurā tiek piedāvātas papildus violetās liesmas mantras).

Tā ir kristīšana no Svētā Gara, kas paredzēta Jāņa Kristītāja Jaunajā Atklāsmē.

(Mf.3:11) Tā ir Dieva velte Ūdensvīra ērā. Tieši tā dienas tiks saīsinātas izredzētajiem – lai atgrieztos Mājās un pārvarētu pārdzimšanas riteņa ciklus.

TIEKŠANĀS PĒC VESELUMA

Ūdensvīra ēra, kas tuvojas ir Dieva enerģijas izpratnes ēra – vīrišķo un sievišķo principu polaritāte Visumā. Tas, cik mēs izjūtam šo enerģiju kā mūsu patieso identitāti, izprotam to kā dvīņu liesmu būtību, izmantojam to kā apvienojošo Dievišķās mīlestības spēku cilvēces labā, noteiks, vai mēs izdzīvosim kā atsevišķi cilvēki vai, tomēr kā cilvēce.

Iespējams, tagad lasāt šo grāmatu tāpēc, ka vienīgais, kas atrodas starp jums un jūsu dvīņu liesmu, - tas ir negatīvās enerģijas slānis, kas tikai gaida, lai jūs to transformētu ar prieku nesošo, kvēlošos violeto liesmu.

Jūsu misija, jūsu dvīņu liesma un noslēdzošā savienošanās ar Dieva sirdi gaida jūs!

MĪLESTĪBA, LAULĪBAS UN TĀLĀK: KĀ ES IEMĀCĪJOS ATPAZĪT SAVU DVĪŅU LIESMU

Vispirms man jāsaka, ka es nezināju, ka pastāv tādas lietas kā dvīņu liesmas, un tas bija līdz laika, kamēr astoņpadsmit gadu vecumā es izlasīju nesaprotamu grāmatu par radniecīgajām dvēselēm.

Mani meklējumi, tajos agrīnajos gados, sākot jau kopš pašas bērnības, bija saistīti ar to, lai atrastu Dievu un noskaidrotu, kādu misiju ir sagatavojis Viņš man. Es biju apņēmības pilna nokļūt līdz savas dzīves pamatiem un izdarīt visu, ko pēc manām domām, man vajadzēja darīt. Tas bija iekšējs aicinājums, kas lika rīkoties.

Atskatoties, es redzu, ka Dieva meklējumos, periodiski es pametu savu ķermeni miega laikā un devos uz iekšējiem tempļiem, lai strādātu ar Augstākajiem Skolotājiem un ar Marku, kas bija divdesmit gadus vecāks, ņemot vērā šīs dzīves aprēķinus * .

Kad runa ir par dvīņu liesmām, ķermeņa vecumam nav nozīmes, salīdzinājumā ar dvēseles vecumu, jo dvēselei piemīt viens un tas pats vecums, kas radās Dievišķā veseluma „baltās uguns ķermenī”. Pēc tikšanās iekšējos plānos, kuri kalpoja par prologu, mēs satikāmies, kad man bija divdesmit divi gadi, bet viņam četrdesmit divi. Es meklēju Skolotāju un Guru, jo zināju, ka kaut kur ir kāds, kas gatavojas man izsniegt manas misijas atslēgu. Bet es nezināju to, kas jau pastāvēja manā iekšējā apziņā: ka mans Skolotājs būs mana dvīņu liesma.

Kad es ieraudzīju Marku Profetu pirmoreiz, es atpazinu viņā Skolotāju. Bet viņš, pirmoreiz ieraugot mani, atpazina dvīņu liesmu.

Tā bija ļoti interesanta pieredze. Biju tik ļoti koncentrējusies uz Skolotāja meklējumiem un atrados tik paceltā stāvoklī, Viņu atrodot, ka man nebija pat domu par kādām citām attiecībām.

Man gribējās būt absolūti pārliecinātai un gūt iekšēju apstiprinājumu tam, ka katrs mans solis ir pareizs un Dieva gribas vadīts, lai nepieļautu kādu kļūdu, kas nestu zaudējumu tai vai citai dzīves daļai. Es lūdzu Dievu parādīt man patiesību un apstiprināt, ka Marks patiešām ir mana dvīņu liesma. Pēc dažām nedēļām ar mani atgadījās pārsteidzošs notikums. Tas bija viens no tiem spilgtajiem pārdzīvojumiem, kas iespiežas atmiņā.

Ģērbjoties es nejauši ieskatījos spogulī. Es skatījos, bet neredzēju sevi – es redzēju Marka Profeta seju. Tagad mēģiniet iztēloties, ka jūs paskatītos spogulī un neieraudzītu tur sevi: tāds pārdzīvojums spēj satriekt jebkuru.

Tas, ko es ieraudzīju, bija patiess dvēseles atklājums – nevis vienkārši dvēseles, kurai ir visas iespējas kļūt par Dievu: es redzēju tēlu – „cilvēks aiz cilvēka”. Es it kā skatījos uz sevis pašas arhetipu, tikai vīrišķo polaritāti.

Es piegāju tuvāk, lai aplūkotu šo tēlu daudz tuvāk. Tas neizgaisa, bet it kā nogaidīja, lai es aplūkotu katru līniju. Tas bija sens. Tas bija bijis vienmēr. Tas bija kā no marmora, izgriezts no kristāliem un tomēr „miesa kā miesa”. Es redzēju, ka biju negatīvās (sievišķās) polaritātes atspulgs šajā pozitīvajā (vīrišķajā) tēlā.

Kad mana būtība rada apstiprinājumu savam iekšējam tēlam, viņa seja spogulī pazuda, taču pilnībā pamodās manā dvēselē. Domāt par dvīņu liesmu bija šausmīgi: es izjutu iekšējo realitāti un sapratu, ka dvīņu liesma patiešām vari būt ar tevi – otra puse, dievišķais „cits es”, tas, kas biju es - mana otrā puse.

Tāda apziņa modina mīlestību. Pirms cilvēks iemīl, viņam jānokļūst Dzīves noslēpumā. Pirms kļūt gatavam mīlēt, vajag par daudz ko padomāt. Un es domāju un domāju.

Tā bija nešaubīga, neizbēgama patiesība. Atgriezties nav iespējams. Viss bija izlemts pirms laika un telpas. Man nācās izdarīt izvēli un darboties saskaņā ar Realitāti. Vai arī pamest visu, bet kā? Tas vienmēr būs ar mani. Viņš bija es pati, kā viņš man teica. Es lūdzu Dievam Skolotāju, un Viņš man atsūtīja manu dvīņu liesmu. Tagad mums jāpieņem lēmums, kas skar mūsu dzīves, un jāizlemj, kādā virzienā doties. Tāda iekšēja zināšana – dvēseles zināšana – tam nav nekā kopīga ar mīlestību, kā to izprot cilvēki. Es vēlos izskaidrot šo jautājumu. Par cik es apmācu skolniekus jau 37 gadus, kopš brīža, kā norisinājās manis aprakstītais notikums, es saņēmu no cilvēkiem simtiem vēstuļu, kas skar dvīņu liesmas. Viņi man stāstīja, ka atraduši savu dvīņu liesmu, un savus secinājumus pamatoja uz mīlestības pārdzīvojumiem, personisko saderību un astroloģiskajām kartēm vai arī uz ārējām pazīmēm, kuras norāda uz radniecīgām dvēselēm vai karmiskajiem partneriem, nekā uz patiesām dvīņu liesmām.

Kaut arī piedāvātie fakti var norādīt uz saderību, tie ne obligāti apstiprina dvēseles vienotības dziļumu, kuru mēs atrodam, nonākam pie pašiem mūsu būtības pirmsākumiem, kur var uzzināt patiesību par savu dvīņu liesmu.

Vai atceraties, ko ir teicis apustulis Pāvils: „Miesa un asinis nevar nokļūt Dieva valstībā” (1 Kor. 15:50). Mēs neesam dvīņu liesmas pēc miesas un asinīm, mūsu personības, mūsu astroloģijas, mūsu karmas vai mūsu abpusējās pieķeršanās. Mēs esam dvīņu liesmas pateicoties tam, ka esam cēlušies no vienas un tās pašas sfēras, ko sauc par balti – ugunīgo ķermeni. Tikai mēs divi esam nākuši no šī Vienotā – tikai mēs nesam šo unikālo Dievišķo nodomu – „vīrieti un sievieti”, kā mūs radījuši Elohimi. Un nevienam citam nekad nebūs tāds identitātes zīmējums.

Ka dvīņu liesmu savstarpējās attiecības nevar kalpot garīgiem mērķiem, ja viņu apvienība šajā dzīvē sagraus ģimeni vai ienesīs bēdas citu cilvēku dzīvē, jo var būt dažādas situācijas, kurās šīs dvēseles neizbēgami iesaistās, jo nepieciešams atrisināt iepriekšējo karmu, tad ārējā apziņa bieži norobežojas no tā, ko zina dvēsele zemapziņā. Tādā veidā, ārējais prāts vienkārši nesaskata pārdabisku vīziju, kura vienmēr mīt dvēselē.

Piemēram, es redzēju dvīņu liesmu, kur vīrietim bija divdesmit, bet sievietei septiņdesmit. Viņu tikšanās nenoveda pie acumirklīgas mīlestības un laulības. Šīs attiecības nekļuva ne par ko vairāk kā uzticamu draudzību un savstarpēju maigumu. Faktiski, pat nešķiroties, viņi tā arī nekad nesaprata, ka bija dvīņu liesmas.

Viņiem nebija nepieciešamības to zināt.

Viņu dvēselēm bija šīs zināšanas, un tās paveica to, kas bija paredzēts, bez tādām attiecībām, kurām viņi nebija gatavi.

KARMA SAVSTARPĒJĀS ATTIECĪBĀS

Negaidīta tikšanās, kurai ir garīgs virziens un kura izsauc spēcīgu, abpusēju mīlestību, var būt dažādu apstākļu rezultāts. Viens no tiem ir dvīņu liesmu savienība. Cits – radniecīgu dvēseļu savienība. Un, bez tam, pastāv karma. Karmiskā saikne, iespējams, ir pati izplatītākā. Karmiskās saiknes saista jūs – jūs neesat no tām brīvi. Ja attiecības nav līdzsvarotas, tās prasa iekšēju harmoniju. Laiku pa laikam iestājas tukšums, vientulība, kuras atklāj attiecību nepilnvērtību(..) Bet arī tas pāries…

Šajā dzīvē mēs varam vairākas reizes nokļūt šādās attiecībās ar cilvēkiem, ar kuriem esam sastrādājuši karmu iepriekšējās dzīvēs, - gan labo, gan slikto karmu. Reizēm, jo smagāka karma, jo spēcīgāks impulss pirmajā tikšanās reizē, jo mēs satiekam Dievu - Dievu * (..)

Mīlestība, viņu vai viņu atbrīvos no karmas – mūsu pašu iepriekšējās rīcības. Un mūsu mīlestība ir spēcīga, jo daudzam ir jātop piedotam.

Negatīvie pagātnes pārdzīvojumi - tādi kā cietsirdība, kvēls naids, slepkavība, atteikšanās rūpēties par saviem bērniem vai ģimeni, kas kļuva par iemeslu nelīdzsvarotam dvēseles stāvoklim, kā citiem cilvēkiem, tā jums –ir kā smagums uz sirds un nespēja nokļūt dvēseles līmenī. Tas ir ļoti mokošs stāvoklis, kurš satrauc jūsu apziņu tik ilgi, kamēr atrisināsies ar mīlestības palīdzību.

Jūsu dvēsele zina, kāpēc esat iemiesojies. Jums tika teikts no jūsu garīgajiem Skolotājiem, jūsu Es Kristus vai sargeņģeļa: „Lūk, situācija ar to un to, kas prasa risinājumu. Jūs un šis cilvēks, jūsu piesardzības trūkuma dēļ, jūsu nespējas rīkoties dēļ, esat kļuvuši par iemeslu šīs pilsētas sabrukumam. Vai arī tādēļ, ka jūs atteicāties no atbildības, daudzi cilvēki cieta no bada”.

Šīs situācijas patiesībā nav neticamas. Visam, ko darām ir sekas – grēkojot vai atsakoties kalpot dzīvei, tās ir lielas un smagas. Dvēsele, kura atrodas uz Mājupceļa, pie Dieva Tēva – Mātes, to labi apzinās iekšējos līmeņos un alkst izlabot tumsonības kļūdas un kļūdainos darbus iepriekšējās dzīvēs, jo zina, ka kļūdu izlabošana ir vienīgais veids, kā atgriezties Debesu Valstībā, no kuram esam ieradušies.

Ja skatāmies optimistiski, tad Valdonis, iespējams, teicis jums, pirms jūs iemiesojāties šajā dzīvē, ka jūs kopā ar šo cilvēku jau esat daudz un konstruktīvi centušies cilvēces dēļ, ka nākamajā dzīvē jums būs vēl lielāka atbildība. Un pateicoties jūsu labajai karmai, jūs būsiet laimīgi, nodzīvosiet pilnvērtīgus gadus un izcīnīsiet daudzas uzvaras.

Tagad, kad tiek paātrināta mūsu dvēseļu apņēmība Ūdensvīra laikmetam, jūs varat izjust abu veidu savstarpējās attiecības. Šajā vēsturiskajā ciklā, mēs atrisinām karmiskos jautājumus ar daudziem cilvēkiem.

Mūsu karmu līdzsvarošana var izsaukt ciešanas, šķiršanos, garīgos meklējumus un nepieciešamību saprast, kāpēc mūsu dzīve neatbilst grāmatas stāstu līnijām. Zināšanas par karmu un reinkarnāciju var iemācīt mums daudz par cilvēku savstarpējām attiecībām, reizēm brīnišķām, bet reizēm nepatīkamām, bet vienmēr nepieciešamām dvēseles evolūcijai un tās ceļam, kas nosaka mūsu patieso saikni ar Dievu, Kristu un mūsu dvīņu liesmu.

Jūs varat satikt kādu – tas var notikt, kad jums vēl nav divdesmit gadu, vai mazliet vēlāk, vai jebkurā laikā, - un impulss būs satriecošs. Tas līdzinās divu planetāru ķermeņu sadursmei. Efekts būs žilbinošs, jo zemapziņas līmenī jūs vienkārši starosiet, ka atradāt cilvēku, ar kuru varēsiet līdzsvarot zināmu daļu karmas ierakstu.

Jūsu dvēseli zina, ja jūs nepieliksiet šai karmai punktu, tad nevarēsiet pāriet uz nākamo spirāles vītni un nodoties pasaules kalpošanai un tiem projektiem, kurus jūs vēlaties īstenot kopā ar cilvēku, kuru mīlat vairāk par dzīvi, iespējams, nekad tā arī nesatiekot.

Pienākuma jūtas – tā ir vajadzība atdot un saņemt, vēlēšanās mīlēt un būt mīlētam, jo mīlestības uguns ir Dieva uguns, kura izgaisina anti mīlestības ierakstus, kad mēs nonākam savstarpējās attiecībās.

Šajā procesā var būt iesaistīti arī bērni, ja jūsu dvēseles ir devušas piekrišanu atnest uz šo pasauli noteiktu skaitu bērnu, kuri ir daļa no kādas ģimenes vai grupas karmas. Tā kā dzīves mērķis ir apvienošanās ar ES Kristu, ar savu ES ESMU Klātbūtni, un protams, garīgi apvienoties ar savu dvīņu liesmu, tad jūs saprotat, ka nelīdzsvarojot karmu, jūs nesasniegsiet pilnīgu mīlestību.

Jo ātrāk jūs pakļausieties paša karmas likuma, kurš faktiski ir mīlestības likums, jo ātrāk iegūsiet brīvību kopā ar savu dvīņu liesmu, lai izdarītu nākamo soli, īstenojot savu Dievišķo plānu.

Mēs saņemam to, ko esam iesējuši, bet caur kalpošanu viens otram, mēs varam paātrināt karmiskos ciklus.

Iespējams, jūs esat iesaistīti vienās no tādām intensīvām savstarpējām attiecībām. Iespējams, jūs ejat cauri smagam karmas lokam, un, iespējams, jūs apzināties tikai to, ka ir bijuši kādi iemesli, kas noveduši pie sekām, kuras jūs pašreiz redzat savā priekšā un ik dienas novērojat attiecībās starp jums un tuviniekiem, bet varbūt, jūs neko neapzināties, izņemot jūsu mīlestību.

Jums jāredz visu rozā krāsā. Jums nav nekā svarīgāka. Nav jābūt nekam citam visā pasaulē, lai kas arī jūs vēlētos būt, kā mīļotajam. Nav jābūt nekādām citām nodarbēm, lai kam arī jūs dotu priekšroku. Mīlestībai vienmēr jābūt ar jums, tāpat kā jāvalda attiecībās. Jūs varat apprecēties, radīt ģimeni, sākt strādāt kopā un sākt atstrādāt karmu.

Jūs jau zināt izteicienu „beidzies medus mēnesis”. Šie vārdi norāda uz karmas iedarbību, kura izpaužas kā laulības apstākļi. Lūk, kāpēc daži cilvēki nevēlas precēties: viņi pretojas veltīt laiku viens otram.

Viņi vienkārši nevēlas atbildību. Viņi saka, ka laulība visu sagraus, viņiem šķiet, ja uzņemties cita cilvēka karmu, tad viss tiks sabojāts. Katrs no abiem partneriem vēl arvien ir ļoti egocentrisks, lai šķirtos no savas neatkarības, kura, kā viņiem šķiet, var saglabāt, ja neuzņemties otra smago karmu * .

Tajā arī mīt laulības sakrālā nozīme – spēcīgi mīlēt, tik spēcīgi, lai vēlētos dalīt laulātā karmu un nest kopā ar savu karmu, vēloties vienotību visos apziņas līmeņos.

LAULĪBA

Laulības zvērests atspoguļo dvēseļu atbildību, kuras saista ar šo uzticības zvērestu: „… būt ar tevi un sargāt tevi bēdās un priekos, bagātībās un nabadzībā, slimībā un veselībā, mīlēt un lolotu, līdz nāve mūs šķirs”. Tieši par šo garīgo un karmisko apvienību rakstīja Jēzus, kad teica „un kļūs divi par vienu” (Mf. 19:5).

Ja laulība būtu tikai fiziska apvienošanās, tad šķiršanās, kad tā notiek, nebūtu tik emocionāls tukšums. Šķiršanās – tā ir kā ķirurģiska operācija, lai atdalītu divus, kuri kļuvuši par vienu; un cīņa par to, kas kuram pieder un kuram paliks bērni, patiešām nes sevī mokošo pārvērtēšanas procesu un sevis atdalīšanu no otra „es”.

Pieņemt laulību zvērestu nozīmē, ka ņemot viens otru par „likumīgo sievu” vai „likumīgo vīru”, mēs kopā sagaidīsim visu, kas var notikt dzīvē un dzīvesbiedra karmā. Par cik, kāzu dienā nākotne nav paredzama, bet zvērests izskatās tik „noslēdzošs”, tas ir pats nopietnākais un tālejošākais kontrakts, kuru mēs parakstām savā dzīvē. Lūk, kāpēc, sv. Pāvils brīdināja mūs apdomāties, nevis mesties laulībās, jo „kas gan kopīgs gaismai ar tumsu?” (2.Kor. 6:14)(..)

Ja jūs stājaties laulībā ar cilvēku, kuram ir mazāki sasniegumi garīgajā ceļā vai daudz smagāka karma, kā jums, tad, līdz ko medus mēnesis būs beidzies, jūs sajutīsiet smagumu. Jūs sajutīsiet, ka esat uzņemies otra cilvēka karmu un, ka šis cilvēks ir ieguvējs no šīs norunas, jo viņš vai viņa ir ieguvuši visu jūsu gaismu, talantus vai naudu. Bet jūs, iespējams, vēlaties tieši to, jo stipri mīlat un vēlaties atdot daļu no sevis šim cilvēkam, precīzāk, Dievam viņā.

Tas var būt pareizs lēmums. Iespējams, ar jūsu karmu ir noteikts, ja jums jāatdod dzīve par šo veco draugu, kurš reiz jūs izglābis no bojāejas(..) Tas var būt pareizs lēmums, pat, ja vēlāk tas izrādīsies kļūdains vai sliktākais no visiem variantiem. Jūs esat pieņēmis šo lēmumu, tāpēc, ka jums tas bija jāpieņem – tāpēc, ka jūsu dvēsele izjuta vajadzību tā lemt.

Iespējams, jums vajadzēja uzzināt visus „kā” un „kāpēc”, visus faktorus, kuri nosaka lēmuma pieņemšanas procesu, jūsu psihē, vai saskarties ar kādu jūsu partnera pusi, kura patiesībā ir arī kāda jūsu puse un kurai jābūt pilnībā atstrādātai un pārvarētai. Iespējams, ka tā bija kāda jūsu daļa, kuras eksistenci jūs nebijāt gatavs pieņemt, līdz jums vajadzētu saskarties ar to kāda cita personībā.

Neuztraucieties, kad atklāsiet tamlīdzīgas lietas. Tas viss – ir daļa no Nodoma. Dievs mīl jūs un vēlas, lai jūs atgrieztos Mājās, pie Viņa sirds vesels – gan psiholoģiski, garīgi un karmiski. Viņš sniedz jums iespēju iziet cauri dažādiem pārdzīvojumiem un tikšanām, lai atrautu jūs no visa neīstā, lai jūs varētu iemīlēt Viņu vairāk par visu un saskatīt Kristus staru, kas smaida aiz tā, kuru jūs mīlat.

Šo nepieciešamību pieņemt lēmumu var izprast caur analogiem. Tieši tā jūtas austere, kad viņas gliemežnīcā nokļūst mazītiņa pērle, un viņa ir spiesta visu laiku aizsegt šo pērli, jo pēdējā ir nemiera avots, viņa ir – austeres pasaules satricinātāja. Austerei nākas pieņemt lēmumu, un viņa izveido no pērles dārgakmeni.

Tāda ir arī karma. Tā satricina. Un mēs vēlamies to nolīdzināt, vēlamies to izlabot.

Ja runājam par karmiskajām laulībām vai savstarpējām attiecībām, kurās jūs atrodaties, tad jūs nekad no tām netiksiet vaļā, nekad nespēsiet atbrīvoties, kamēr nebūsiet izpildījis katru likuma mazāko iedaļu – karmas likumus, kuri prasa no cilvēka augstāko mīlestības izpausmi, kā nepieciešamo aspektu, lai to atbrīvotu. Ja jūs nelīdzsvarosiet to, kas atrodas starp jums, tad jums no jauna nāksies iemiesoties un nokļūt tamlīdzīgās savstarpējās attiecībās ar šo cilvēku, kaut vai tas būtu biznesa partneris.

ŠĶIRŠANĀS

Neviens, ne Debesīs, ne uz Zemes nevar izšķirt jūs ar jūsu dvīņu liesmu. Lūk, kāpēc Jēzus teica: „Tas, ko Dievs vienojis, cilvēkam nebūs šķirt” (Mf.19:6).

Kad jūs stāvat pretim altārim, lai salaulātos, jūs saņemat svētību, saskaņā ar savu izvēli, ko esat veikuši brīvās gribas ietvaros, bet šī laulība var būt, bet var arī nebūt kā apstākļi vai situācija, par kuru var teikt: „… ko Dievs vienojis…”. Laulības starp diviem cilvēkiem tiek noslēgtas uz Zemes dažādāko iemeslu dēļ; tās var nebūt tādas, kuras tiek noslēgtas Debesīs.

Iesākumā Dievs radīja jūs un jūsu dvīņu liesmu no viena un tā paša balti – ugunīgā ķermeņa. Ievas stāsts, kura tika radīta no Ādama ribas, ir mēģinājums ilustrēt šo noslēpumu par cilvēka izcelšanos. Vienotība, kas ir notikusi Dievišķajā kodolā, nekādi nosacījumi vai apstākļi nevar atdalīt jūs no tās Dieva mīlestības, kura ieslēgta jūsu dvīņu liesmā. Tāda ir patiesā nozīme šim Bībeles citātam.

Karmiskās laulības un citi dzīves nosacījumi var nākt un iet: tie vajadzīgi noteiktam mērķim. Līdz tam, kamēr pastāv karma (ja vien atrodas alternatīvas tās atstrādei), tā saista mūs. Atrodoties tādās attiecībās, mēs varam pārvērst savas laulības par svētkiem uz Zemes, mūsu iekšējo savienību ar mūsu dvīņu liesmu. Un tā būs likuma izpilde.

Ko nevajadzētu darīt - attiekties pret laulībām bez īpaša entuziasma vai par nožēlot un neko neieguldīt, sakot: „Jā, šis cilvēks nav mana dvīņu liesma. Tā ir karmiska situācija, tāpēc es veikšu tikai formālu piepūli un nogaidīšu labu izdevību, kad nāks kas patiešām patiess.” Tas ir labs veids kā attālināt karmas jautājumu un sastrādāt jaunu.

Mēs skatāmies uz dzīvi, saprotot, lai ar ko arī mums būtu darīšana – tas ir Dievs. Cilvēks ir Dieva izpausme. Dievišķā liesma ir Dievs. Potenciāls – ir Dievs. Mums jāmīl tuvs cilvēks ar visu sirdi, pašu tīrāko un augstāko mīlestību, kā mēs tikai spētu mīlēt Dievu un mūsu dvīņu liesmu.

Mīlestība nes atbrīvošanu. Tas ir transformējošs spēks. Uzsākot savstarpējās attiecības, mums ir vajadzīga piedošana. Mums vajag dāsni piedot citiem un sev, jo tajā slēpjas karmas būtība. Ir daudzas lietas, ko mums vajadzētu piedot, un daudzas, par ko vajadzētu piedot mums. Pretējā gadījumā mēs neatrastos uz šīs planētas un šajā laikā.

Nav nozīmes, vai jūs esat salaulājušies ar jūsu dvīņu liesmu vai to kādreiz sastapuši. Svarīgi, lai jūs sapratu laulības būtību un vīrieša un sievietes savstarpējās attiecības, un to, ka viņu polaritāte vienmēr pārstāv Alfu un Omegu – vīrišķo un sievišķo polaritāti – Dzīvības Radītājus balti – ugunīgajā Dievišķā Sākuma ķermenī, kuri griežas kā Tai či.

JŪSU SAVIENĪBA UN MŪŽĪBA

Lai kur arī atrastos jūsu dvīņu liesma, pat, ja tā ir kosmiska būtība, tai ir vajadzīgs jūsu atbalsts un mīlestība, un lūk, kāpēc. Ja jūs nesat negatīvu vibrāciju, jūs patiešām varat radīt kalpošanas aizkavēšanu Augstākajiem Skolotājiem, eņģeļiem vai kādam no iemiesotajiem, kurš, piemēram, cīnās par brīvību, vai kādam Ķīnā, kurš ir sacēlies pret apspiešanu vai atrodas psihiatriskajā slimnīcā, sazāļots, pārvēršoties par bezjēdzīgu būtni.

Lai kas arī būtu jūsu dvīņu liesma, ja jūs pavājināt gaismu vai pašdisciplīnu vai mīlestību pret saviem tuviniekiem vai draugiem, ar kuriem pašlaik esat saistīts, jūs pieviļat, vispirms jau Dievu, otrkārt, savu dvīņu liesmu. Un visbeidzot, paši ciešat, jo šķēršļi jūsu dvīņu liesmai – ir šķēršļi jums pašam.

Dienā, kad jūs atgriezīsieties pie Dieva sirds, jums gribēsies zināt, vai turp vēlas atgriezties arī jūsu dvīņu liesma, bet tā var nebūt gatava. Iespējams, viņam vai viņai nāksies iemiesoties uz Zemes vēl tūkstošiem reižu, tāpēc, ka jūs nenodrošinājāt šim cilvēkam papildus garīguma, gaismas un atbildības impulsu, kurš varētu pacelt viņu daudz augstākos līmeņos, viņa paša apziņā. (Es neiesaku jums vainot sevi par to vai par visu, kas var notikt dzīvē, bet lūdzu padomāt, cik daudz jūs varat darīt, lai izvairītos no kļūdām).

Kad mēs runājam „tu nedzīvo uz vientuļas salas», ar to saprotam, ka dvīņu liesma, kā otra veseluma puse, izjūt jūsu dzīves sekas un atskaņas. Šī izpratne liek jums centies dzīvē un censties no visa spēka. Mīlēt, kalpot citiem cilvēkiem un palīdzēt viņiem augt – tas viss ir no pašatdeves procesa, kad jūs steidzaties satikt to pilnīgo mīlestību, kura nāks, līdz ko jūs būsiet gatavs, patiešām gatavs.

Es saprotu, ka Ūdensvīra ērā būs pieļaujamas ne tikai dvīņu liesmu laulības, jo Dieva likumi ņem vērā arī cilvēces eksistences nosacījumus.

Pašlaik mēs visi atrodamies šo nosacījumu ietvaros. Jūsu priekšā atrodas rullis, kurā ierakstīti visi jūsu dzīves likumi, kuri ir karmas likumi. Kā radītājs, kopā ar Dievu, jūs esat sastrādājuši gan labo, gan slikto karmu.

Iekšējās gaismas kopijas likums ir ierakstīts „zem” šī teksta. Cilvēka karma līdzinās virspusējam slānim, kuram mēs esam uzklājuši pirmsākuma ugunīgo gaismas kopiju. Mēs redzam šo virspusējo slāni, un raugoties caur to, izšķiram, kas atrodas zem tā.

Mēs visi zinām, kādai būtu jābūt mūsu dzīvei, kādu mēs to gribētu redzēt – idillisku vai debešķīgu. Tad mēs palūkojamies apkārt un redzam, ka joprojām nākas smagi nopūlēties. Taču mūsu sirdīs mīt cerība: Kristus ir mūsu cerība uz Dievu un mūsu dvīņu liesmu. Cerība pamatojas uz to, ko mēs zinām, kas atrodas iekšējos līmeņos.

Mēs zinām, no kurienes esam ieradušies. Mēs zinām, kas mēs esam. Mēs zinām, kurp ejam un kā tur nonākt, pateicoties violetās liesmas veltēm, ko nodevis Dievs caur Svēto Garu. Mēs pieņemam katru dienu, pēc iespējas vairāk dzēst virspusējo slāni, lai kādā jaukā dienā vesela lappuse tiktu pāršķirta un mēs no jauna atgrieztos Ēdenē pie Mīlestības, mūsu svētajā Vienotības aplī.

KARMAS SMAGUMS

Mēs zinām, ka vairākums svēto rakstu visā pasaulē satur stāstu par vīrieti un sievieti un par krišanu kārdinājumā. Faktiski, šis stāsts ir par jūsu un jūsu dvīņu liesmas „grēkā krišanu” no ēteriskajām oktāvām – vieta, kura atrodas zelta ēras apziņas frekvencē – uz vietu, kur mēs atrodamies pašlaik, un iegūstam pasaules karmas smagumu.

Šis netransformētās enerģijas smagums traucē gaismas plūsmai brīvi un bez šķēršļiem nonākt sirdī un čakrās, un tās vairs negriežas ar iepriekšējo intensitāti, ar gaismas ātrumu. Mēs burtiski esam piesieti zemei.

Katram ir zināms, kas ir fiziskā ķermeņa smagums. Dienā mēs varam paveikt tikai noteiktu daudzumu darba, tad ķermenis nogurst un nepieciešams dot tam atpūtu un uzņemt enerģiju.

Šī „krišana” ir skumju iemesls. Pašas lielākās skumjas rada nesatikšanās ar iemīļoto ES ESMU Klātbūtni, Kristus personību, mūsu ES Kristu vai iemiesoto Skolotāju un, visbeidzot, zaudēto saikni ar dvīņu liesmu.

Kopš krišanas brīža, mēs esam sākuši sastrādāt karmu, kopā ar citiem cilvēkiem, un tā tas var turpināties vairākas dzīves. Reizēm tas rada depresiju vai neapmierinātību par dzīvi.

Protams, cilvēki bieži lolo ilūzijas attiecībā pret savām savstarpējo attiecību problēmām un saka: „Ak, ja mana dvīņu liesma būtu ar mani, viss būtu brīnišķīgi. Es nevaru dzīvot ar šo cilvēku. Mēs pat neesam līdzīgi. Mēs mūžīgi neesam vienisprātis. Mēs domājam atšķirīgi”.

Katram ir savi priekšstati par ideālu – par to, kādam jābūt tuvam cilvēkam; mēs gribam, lai viņš pilnībā papildinātu mūs, un ticam, ka tad visi mūsu sapņi un vēlēšanās piepildīsies.

Viss notiek citādāk. Ja jūs nevarat sadzīvot ar sevi, tad nesadzīvosiet arī ar savu dvīņu liesmu vai radniecīgo dvēseli. Patiesībā dvīņu liesmas nes pilnīgi citas īpašības, ja ilgi šķirtas. Viņas iegūst negatīvu pieredzi, izejot cauri negatīviem pārdzīvojumiem. Iemiesojumos dvīņu liesmas nemaz nav līdzīgas. Viņām var būt konfliktējoši astroloģiskie raksturojumi.

Es atceros, kā kāds astrologs teica Markam un man, ka mums nevajadzētu precēties, jo spriežot pēc astroloģiskajām zīmēm, mēs nespēsim sadzīvot. Marks bija Mežāzis, bet es Auns, tās ir zemes un uguns zīmes. Saka, ka vai nu zeme nodzēsīs uguni, vai uguns izkaltēs zemi. Bet es teikšu: mīlestība uzvar visu.

DARBS PIE SAVSTARPĒJĀM ATTIECĪBĀM

Esmu sapratusi, ka pastāv tikai viens veids, lai harmonizētu mūsu attiecības ar Marku: vienam no mums jāuzņemas vadošā loma. Marks bija sagatavots tam, lai kļūtu par vadītāju, jo viņš bija manas dvēseles Skolotājs.

Es pilnībā sapratu, kurš bija kurš mūsu attiecībās. Bet, kad nesapratu, ļoti ātri saņēmu atgādinājumu no Marka! Tāpēc, par laimi, es ātri sapratu, un kopš tā brīža mēs dzīvojām laimīgi.

Man sagādāja milzīgu prieku būt Marka skolnieces lomā. Viņš man bija kā Valdonis, kā neviens cits. Viņš bija vienīgais cilvēks, kurš spēja aizvest mani pie pašas būtības būtības un tajā pat laikā, pie Kristus. Viņš pazina manu dvēseli tā kā neviens cits. Viņš nesa man Visuma mīlestību. Atrodoties viņam līdzās – tas nozīmēja būt vienotai ar Dievu.

Viņš pazina mani jau no paša sākuma. Viņš zināja, ko es varēju izrādīt, bet ko ne. Viņš zināja, ko lieku bija savākusi savā cilvēka apziņa, kā dzīves bagāžu, kas radās mijiedarbības rezultātā ar daudzajiem cilvēkiem un situācijām.

Tādā veidā, Marks bija ļoti labi sagatavots, lai strauji pamodinātu manu apziņu par neatbilstību starp iekšējo Dievišķo būtību, kura ir ES ESMU un kura esat jūs, katrs no mums, - ar reizēm, zemisko un kaunpilno izpausmi, kura ir kaunpilna tādā nozīmē, nevis, ka tā ir tik „slikta”, bet gan tāpēc, ka pārstāv versiju par to, kas patiešām ir šis iekšējais ES.(Ego – tulk.piez.)

Kad jums ir tāda autoritāte, tāds kā Marks, kurš spēj pieslēgt jūs pie sākotnējā nodoma, jūs kļūstat iekšēji „elektrizēts” izjūtot, kas jūs patiešam esat un par ko jums jākļūst. Marks Profets virzīja manu dzīvi Kristus kalpošanai un parādīja man Viņu kā manas dvēseles Glābēju un Līgavaini.

Jūsu Patiesais Es, jūsu Svētais ES Kristus un jūsu dvīņu liesmas Svētais ES Kristus – tas ir magnēts, kas savelk jūs un jūsu dvīņu liesmu kopā – kā šajā pasaulē, tā arī nākamajā. Pārfrāzējot Jēzus vārdus, var teikt: „Ja ES ESMU manī tiks pacelts, tad es pievilkšu sev dvīņu liesmu”.

Mums nāksies vēlreiz atgriezties pie apustuļa Pāvila apgalvojuma, ka „miesa un asinis nevar nokļūt Dieva Valstībā” (1 Kor. 15:50). Miesa un asinis negarantē jums harmoniskas attiecības ne ar vienu, ieskaitot jūsu dvīņu liesmu. To garantēs jūsu izlēmība centīgi strādāt pie šīm attiecībām.

Nav tādu attiecību – draudzīgu, starp bērniem, brāļiem un māsām, radiniekiem vai līdzgaitniekiem, kuras neprasītu darbu no jūsu puses, ja tiek pieņemts, ka tām jābūt atbalstošām. Mums ir jāatdod, un jāatdod daudz, lai uzturētu līdzīgu mijiedarbību ar jebkuru.

Jums jāsaprot, ka dvīņu liesma, nonākot uz Zemes caur visiem iespējamajiem iemiesojumiem un apstākļiem (..) Kad mēs redzam viņu virspusējo slāni un nokļūstam līdz lietas būtībai, tad mēs uzņemamies līdera lomu un kļūstam par radītāju, kopā ar Dievu.

Atcerieties, dvīņu liesma patiešām sastrādā viens ar otru karmu, dažādos iemiesojumos, un arī šai karmai ir jābūt līdzsvarotai, kad viņi beidzot atrod viens otru. Jo, starp dvīņu liesmām var sakrāties milzīgas netaisnības jūtas attiecībā vienam pret otru.

Tas viss izskaidrot to, kas notiek karmiskajās laulībās, kad cilvēki visu laiku konfliktē un jums šķiet, ka nav nekādas nozīmes turpināt šīs attiecības. Jūs sakāt: „Kāpēc viņi nešķiras, jo šie konflikti velkas gadiem?”

Un sekojoši, jūs redzat, ka viņi atkal dūdo kā balodīši un sāk visu no jauna. Tas viss atkārtojas atkal un atkal. Un neviens nevar saprast, kas notiek, izņemot viņus abus.

Protams, tas ir ļoti bīstami, tā kā tiek sastrādāta karma šajās smagajās scēnās.

Visbeidzot, laulātie spēj nodarīt tik daudz kaitīga, ka bieži labākā izeja ir šķiršanās un iešana katram savu ceļu, pat ja viņi – ir dvīņu liesmas, un pat nespēj līdzsvarot karmu.

Es pazinu dvīņu liesmas, kuras sagrāva savu dzīvi un laulību, bet ja viņi zinātu mīlestības likumu, pēc kura mīlestība modina mīlestību, tad varētu doties tālāk kopā.

Esmu redzējusi starp dvīņu liesmām alkoholiķus, narkomānus.

Esmu redzējusi, kā viņi grauj savu dzīvi, bērnu dzīvi un beidz to ar dziļu vilšanos.

Kad tādu cilvēku iemiesojums tuvojas noslēgumam un viņi pamet dzīvi, viņu dvēseles cieš, saprotot, ka pilnībā izgāzuši visu sākotnējo - iegūt fizisko iemiesojumu, strādāt šeit kopā un īstenot Dievišķo plānu.

SAGATAVOŠANĀS, LAI SATIKTU DVĪŅU LIESMU

Katram ir jāsagatavojas tikties ar savu dvīņu liesmu. Tam būs vajadzīga paškontrole. Jums būs jāiemācās mīlēt. Tā mīlēt, lai cienītu un prastu atrasties harmonijā, kad veco konfliktu ieraksti uzrodas un prasa savu atrisinājumu. Jums jāturas pie sava Sapņa, jāizslēdz slikti vārdi, asa kritika, rupjība, pazemošana un viss, kas var saplēst pašas skaistākās dāvanas matricu, kuru Dzīve jums spēj dot, - pilnīgu mīlestību.

Piekāpieties. Jums ne vienmēr ir jāuzvar ikvienā strīdā. Sargājiet tā cilvēka pašcieņu, kuru mīlat, līdz ar to nodrošināsies tādu pat attieksmi pret sevi.(..)

Jums jābūt uzticīgiem kaut kam lielākam, kā jūsu dvīņu liesma, un tas kaut kas lielāks ir Dievs. Jums jāmīl Dievu augstāk par visu un jābūt pilnīgi pārliecinātiem savā ceļā un kalpošanā par to, ka nepiekāpsieties ne neveiksmēm, ne cilvēciskajam Ego, ne paštaisnumam vai jebkura veida prasībām – vai tās būtu jūsu pašu vai jūsu partnera. Jūs nevarat pieprasīt, lai otrs cilvēks būtu jūsu cilvēciskās individualitātes papildinājums. Jūs nevarat gaidīt, ka kāds jums vienlaicīgi būs māte un tēvs, brālis un māsa, iemīļotais, vīrs vai sieva, dēls un meita, un uzskatīt, ka katru reizi, kad jums radīsies mazākā problēma, jūsu dvīņu liesma vai dzīvesdraugs tūlīt uzradīsies un palīdzēs jums, un viss būs brīnišķīgi.

Jums jāizlemj kļūt par veselumu, pārstāt īgņoties, žēlot sevi un pastāvīgi pieprasīt uzmanību. Un tad jūsu veseluma magnēts piesaistīts cita cilvēka veselumu.

Biežāk palasiet 1-o Vēstījumu Korintiešiem, nod.13 un uz sava naktsgaldiņa uzlieciet „Lūgšanu Svētajam Franciskam”, lai izprastu patiesu mīlestību – tā vienmēr ir pašatdeve. Halila Džebrana grāmata „Pravietis” atjaunos atmiņas par mīlestības un laulības patieso laimi. Īsta mīlestība ir kā upuris – jūs vienmēr vispirms domājiet par savu mīļoto.

Tagad es vēlos jums teikt, ka dažos gadījumos, kad ir milzīga atšķirība starp dvīņu liesmām, Dievs rada situāciju, kad viņas iemiesojas par brāli un māsu, vai vecākiem un bērniem, vai viendzimuma cilvēkiem. Tas notiek, kad ir acīmredzams, ka laulības attiecības nebūs noderīgas, un visdrīzāk, par ko liecina iepriekšējā pieredze, nesīs vairāk kaitējuma, nekā laba viņu garīgajā evolūcijā.

Kosmosam nav nekā skumjāka, kā dvīņu liesmu strīds, jo tieši šķiršanās Vienotības aplī noved pie kariem un ikvienas graujošas rīcības. Tāds strīds apbēdina Dievu Tēvu – Māti gan Debesīs, gan uz Zemes.

Ja atceraties, kad kā bērns esat dzirdējis strīdu starp tēvu un māti, tad zināt, ka jums nav bijis sliktāka pārdzīvojuma. Tas nes graujošo triecienu ikvienā dzīves daļā, kad tie, kuri ieņem Tēvs un Mātes vietu, pārdzīvo ikvienu pārrāvumu Dievišķās mīlestības plūsmā.

Tieši tikpat tas ir sāpīgi dvīņu liesmas dvēselei. Dziļākajos līmeņos mēs negribam, lai tas notiktu, jo zinām, cik daudz kaitējuma tas nesīs un var pat izšķirs mūs nākamajos iemiesojumos. Mums jāiemācās pašatdeve, cita ceļa nav.

Visiem ir cilvēciskās vājības un problēmas, tās vēl nav pārvarētas. Kad mēs domājam par dzīvesdraugu, kas veidots pēc Dievišķā dzīvesdrauga parauga, par to, kas bijis mums vislabākais, tad vienmēr iztēlojamies šo cilvēku absolūti ideālu.

Kad viņš ir nepilnīgs mūsu acīs, bet tādu secinājumu mēs izdarām, izejot no mūsu pašu nepilnības, seko satricinājuma uzliesmojums. Mēs rīkojam scēnas, kaut ko pieprasām, kliedzam, raudam. Visas šīs lietas notiek visās pasaules ģimenēs, jo cilvēki vēlas saskatīt partnerī kaut ko vairāk, kā viņš ir patiesībā, kaut ko labāku kā viņi paši. Mums piemīt savi trūkumi, taču mēs gribam, lai citi cilvēki būtu ideāli.

Laulībā mēs izvirzām prasības, kuras ir pilnībā nereālas. Un tas ir galvenais iemesls, kāpēc laulības izjūk.(..) Ja to atmestu, tad pārējās psiholoģiskās situācijas, kurās rodas spēja stresa situācija starp cilvēkiem, kļūst par šausmīgu likumu, kas tiek vērsts pret svēto Dieva Tēva – Mātes tēlu – pret veselumu.

Iesaku jums padomāt par sevi un savu dzīvi kā Dievišķo dzīvi, tā arī no cilvēciskā aspekta un apzināties, ja jūs vēlaties piesaistīt brīnišķīgu meiteni vai bruņinieku mirdzošās bruņās, tad jums pašiem jākļūst tādas otrās pusītes cienīgiem. Palūkojieties uz sevi no karmas viedokļa, no kuras jūs varat attīrīties ar violetās liesmas palīdzību un meditācijām, kā arī tādā veidā atrisināt psiholoģiskās problēmas.

Jums jāmeklē dvīņu liesma ar vienu patiesu vēlēšanos – nest tai savas mīlestības dāvanu, savu „es”, savus garīgos un profesionālos sasniegumus.

Kādus ziedus jūs esat gatavi uzdāvināt savai dvīņu liesmai šodien?

Es gribētu, lai jūs par to padomātu, jo tas ir pats svarīgākais, lai izprastu savas personiskās psiholoģiskās problēmas. Uzrakstiet uz papīra lapas, ko jūs varat piedāvāt, bet tad to, ko jūs zinādami pēc iepriekšējās pieredzes un pie šīs dienas apziņas, nespētu dot.

Jūs varat teikt: „Jā, vienu lietu gan es tiešām neprotu – gatavot ēdienu. Es nespēšu pagatavot maltīti savai dvīņu liesmai”. Neatkarīgi no tā, vai jūs esat vīrietis vai sieviete, jums gribētos, lai jums kāds pagatavotu maltīti laiku pa laikam. Tāpēc jums pašam nāksies iemācīties gatavot.

Sāciet ar dzīves pamatiem. Vai jūs varat ievērot uzrakstīto? Vai varat ģimenē ienest laimi? Vai jūs spējat būt pacietīgs pret bērniem? Vai jūs spējat būs pacietīgs pret bērnu pieaugušajā (katrā cilvēkā ir „savs iekšējais bērns” – citiem vārdiem sakot, jūsu dvēsele), kurš kā uzskatāt, vienā no tuvākajām dienām grasās paveikt pilnīgu aplamību?

Paskatieties, kā jūs atteicaties pret sevi. Vai jūs saprotaties ar sevi vai arī jums ir problēmas? Vai ir kaprīzes, noskaņojuma maiņas?

No vienas puses, ir ziedi, kurus jūs varat piedāvāt, bet no otras – augi, ko vēl neesat iestādījuši savā dārzā, vai arī tur ir neauglīga zeme, kur jūs nestādītu ne ziediņa. Tagad palūkojieties uz to ar tā cilvēka acīm, kurš saņem jūsu ziedus, un tad spēsiet saprast viņa reakciju.

Iztēlojieties, ka jūs – esat tas otrs cilvēks un viņš redz, kā jūs tuvojaties, ejot pa ceļu. Vai jūs ieinteresētu viens otru? Vai šis brīnišķīgais cilvēks, kuru tādu iztēlojaties, vēlētos ar jums iepazīties? Varbūt, viņš ir tik brīnišķīgs, pat pārāk brīnišķīgs! Un pat neievēros jūs!

Citiem vārdiem sakot, jums jākļūst par tikpat brīnišķīgu personību, tikpat skaistu, cik cilvēks, ar kuru jūs vēlētos būt. Un jums nāksies par to patiešām kļūt, nevis tikai iztēloties.

Tagad iztēlojieties, ka pa ielu iet cilvēks. Varbūt, tā ir jūsu dvīņu liesma; jūs stāvat, bet viņš paiet garām. Jūs sakāt: „Uzgaidiet mirkli. Pieņemu, ka satiekot mani, jums vajadzētu apstāties!” Bet, viņš neapstājas, pagājis garām, tāpēc, ka neatrada jūsos magnētu. Jums nepietika spēka, lai „pievilktu” šo cilvēku, kuru jūs uzskatījāt par savu Dievišķo papildinājumu.

Kāpēc tad jums pietrūka šī spēka? Jums jāpadomā, ko šis cilvēks meklēja. Jūs zināt, ko vēlaties saskatīt šajā cilvēkā. Jūs zināt, kādas ir īpašības. Ja jūsos tādu nav, kuras meklējat jūs pats, tas cilvēks jūs neatpazina. Pārpildītā ļaužu telpā jūs būsiet kā svešinieki, kuri nekad nesarunāsies.

Daudzi cilvēki domā, ka viss atkarīgs no apģērba, ārējā izskata, taču tas tā nav. Tas zūd ļoti ātri. Jums jābūt sirdij. Jums jābūt dvēselei. Jums jāvēlas atdod. Un nāksies pierādīt, ka jūs esat noderīgs tādam darbam.

Kas tas ir par darbu? Tas ir – pienākums. Saka: „Lūk, šis cilvēks – ir „Alfa”. Lūk, tas cilvēks – ir „Omega”. Es vēlos būt šī cilvēka dvīņu liesma un man jāspēj viņam pierādīt, ka varu uzturēt viņa misijas līdzsvaru. Es varu sniegt morālu atbalstu. Es varu kalpot viņam un sniegt tās īpašības, kuras viņam vajadzīgs. Lai ko arī viņš darītu, jums jābūt gataviem atbildēt uz viņa vajadzībām, jo visas savstarpējās attiecības balstās uz dažādām vajadzībām.

Jums jābūt ļoti godīgiem attiecībās, jo daudz ko varat paredzēt iepriekš, ka nespēsiet sniegt vajadzīgo ieguldījumu kādā ļoti svarīgā cita cilvēka dzīves aspektā, bet varbūt, sapratīsiet, ka arī citi nespēj nodrošināt jūsu vajadzības. Ja jūs – esat tas cilvēks, kurš to redz, tad karmu šajās attiecībās nesīsiet tieši jūs, jo jūsu cilvēciskais „es” vēlas to, neskatoties uz to, ka jūsu sirds, prāts un dvēsele patiešām zina, ka tas nenostrādās.

Iemesls, kāpēc šī situācija mūs visus uztrauc ir tajā, ka katram no mums patiesībā ir nepieciešamība iekļauties ļoti personiskās attiecībās, vismaz ar vienu cilvēku dzīves laikā.

Kad mēs iepazīstam dvēselisko vajadzību pēc „Drauga”, nepieciešams uzmanīgi izšķirt, kas mums patiešām ir vajadzīgs no tāda drauga. Drauga, kurš neatbild uz mūsu gaidām, drauga, kuram mēs neko nevaram dot un no kura nav ko paņemt, kuram piemīt cita vibrācija, nevis tāda, kāda vajadzīga mūsu dvēselei, tādu ir grūti nosaukt par draugu, un drīzāk tās ir - važas.

Kad mums ar kādu ir tamlīdzīgas attiecības, tad saprotam, ka velti esam izniekojuši savu un viņa dzīvi. Mūsu handikaps ir tikai septiņdesmit vai mazliet vairāk gadu. Un mums ir jāpaveic ļoti daudz.

VESELUMA MEKLĒJUMOS

Sublimācija – viens no veidiem kā tikt galā, ja trūkst tuva cilvēka fiziskajā plānā. Tas nozīmē – izmantot savu vajadzību enerģiju un pašas dzīves radošo spēku, lai to projicētu uz nākotnes mērķiem. Bet tajā pat laikā, kamēr mēs sasniedzam šo mērķi – absolūto mīlestību, mēs izjūtam mīlestību pret visu dzīvo. Mēs mīlam cilvēkus, daudzus cilvēkus, individuāli un personiski, un ļoti dziļi. Mums ir brīnišķīgas attiecības un ciešas saiknes ar labiem cilvēkiem.

Taču mēs saprotam: tas, ko meklējam un zinām, - jau pastāv, tas tikai aizklāts ar priekškaru. Mēs iemācāmies sadzīvot ar šīm zināšanām un sakām: „Es iziešu caur šo pieredzi, Es nepieņemšu nekādu surogātu vai novēršanos no mērķa.” Tas līdzinās tam, ja jūs grasītos ar kādu tikties Romā un saprastu, ka ceļojums uz turieni aizņems daļu laika.

Ja mēs neizprotam sublimāciju vai „paaugstināšanu”, nevēlamies kļūt daudz „ēteriskāki”, ja paliekam par radībām, pār kurām valda vēlmes un stress – „ES gribu to un to, un tieši tagad, un tam jānotiek tieši tagad”, - tad piekrītam daudz zemākiem standartiem savā dzīvē. Un patiesībā mums pietrūks spēku, lai pievilktu sev to, kas patiešām ir Dievišķa tikšanās, kā arī Dievišķais plāns.

Pazemināt prasības – tas ir normāli. Taču atcerieties, jebkura prasība - tā ir veseluma trūkums, bet veseluma trūkums padara jūs nepilnīgus. Kad jūs esat nepilnīgs, jūs nefokusējaties uz Dievišķā magnēta veseluma, kurš var piesaistīt pie jums tieši tās lietas, kuras jums vajadzīgas, lai kļūtu par veselumu.

Dvīņu liesma nemeklē kādu, lai rūpētos par to. Tā meklē jūsu veselumu, lai papildinātu savējo. Un tādā veidā, kad jūs esat kopā, kā viens pilns Alfas un Omegas cikls, jūs varat kalpot dzīvei, visiem tiem, kuriem esat vajadzīgs, un kuri vēl nav atklājuši veseluma likumu.

Kamēr jūs apzināsieties faktu, ka esat nepilnīgs vārda tiešā nozīmē, jums trūks tā vai cita, jums nepieciešams apvienoties ar jūsu veseluma augstāko matrici, kura patiešām eksistē un atrodas iekšējos līmeņos. Tā ir jūsu ES Kristus veselums, jūsu ES ESMU Klātbūtnes veselums un jūsu absolūtās un mūžīgās, Dievišķās apvienošanās ar jūsu dvīņu liesmu veselums.

Par to ir jāpārliecinās te un tagad. Katram ir jāizjūt miers un pārliecība par veselumu, un jūs esat uz to spējīgi, jo tas pastāv Dievā tieši tagad, šajā vietā, kur jūs atrodaties. Kad ir miera sajūta, tad un tikai tad jums patiešām ir tas, ko jūs varat piedāvāt jebkurai dzīves daļai.

Kad jums piemīt veseluma miers, jūs varat piesaistīt četras Debesu puses vēl vairāk šim veselumam, kas vēl vairāk apstiprina to, par ko, kā jums zināms, jūs patiesībā esat.

Kamēr jums ir matricas piepildīšanas sajūta, kamēr jums ir sajūta, ka agru vai vēlu, jūsu apmierināsiet šo izsalkumu, jūs vienlaicīgi apgalvojat: „Esmu piepildīts. Esmu pilns ar Gaismu”.

Ar šī apgalvojuma palīdzību, ar šīs Dievišķās pozīcijas palīdzību – Būt – jūs savai dzīvei piesaistāt jebkuru cilvēku, jebkurus nosacījumus un apstākļus, kas vajadzīgi, lai kosmiskais nodoms tiktu izpildīts. Tā var būt jūsu dvīņu liesma, bet var arī nebūt tā, taču tam jau nebūs vairs nozīmes, jo jūs pats esat jūsu dvīņu liesma.

„Es un Tēvs – mēs esam vienoti. Es un Māte – mēs esam vienotas. Es un mana dvīņu liesma – esam vienotas. Mēs esam vienotas te un tagad!” Un jūs nekad nebūsiet vientuļš.

Šis apgalvojums pārvar laiku un telpu, jebkuru attālumu un ilūziju. Tas nes jums mieru un harmoniju. Par cik jūs zināt par savu veselumu, jūs no sava Kauzālā Gaismas ķermeņa un ES ESMU Klātbūtne piesaistāt visus virzošos spēkus, talantus, labklājību, skaistumu, prieku, gudrību, kas jums vajadzīga, lai būtu par to, kas jūs patiešām esat.

Kad jūs kļūstat par tādu cilvēku, cilvēki jums līp klāt, jo viņiem ir vajadzības. Jums ir – tas parādās jūsu aurā – tas, kas jums vajadzīgs. Tāpēc viņi ierodas. Viņi ierodas pēc atbalsta. Viņi nāk pēc profesionāla padoma. Viņi ierodas, tāpēc, ka jums ir kas tāds, kā viņiem nav.

Tas, kas jums ir, - tā ir tā pati vienkāršā atslēga :”ES ESMU TAS, KAS ES ESMU. Te un tagad ES ESMU viens Veselums. Mēs esam veselums. Alfa un Omega ir Vienotas tur, kur ir ES ESMU. Ne laiks, ne telpa nav šķērslis, lai atdalītu mani no manas dvīņu liesmas, jo mēs esat vienotas Dieva sirdī.”

Tieši tādu cilvēku ļaudis meklē visu savu dzīvi – cilvēku, kurš ir veselums, kas zina par veselumu un to izmanto, lai transformētu vēlmes un trūkumus, kas izpaužas fiziskajā plānā, - pēdējās karmas paliekas visās iespējamās cilvēka dzīves situācijās, kuras atlikušas no iepriekšējām dzīvēm un ar kurām mums nākas saskarties šajā dzīvē.

Ceļš uz noslēdzošo apvienošanos ar dvīņu liesmu. Un es domāju, ka šis apgalvojums ir došanās uz mūžīgās laimes vietu.

Tikai atcerieties: vienkāršs prieka, laimes trūkums var jums atņemt vairāk kā domājat. Tāpēc tajā pat mirklī, kad jūs sākat īgņoties, žēlot sevi, attaisnot par slikto noskaņojumu, atcerieties: jūsu zaudējiet saskarsmi ar savu dvīņu liesmu.

Jūsu dvīņu liesma nav pelnījusi, lai tiktu pārbaudīta ar jūsu slikto noskaņojumu, žēlumu pret sevi. Ja jūs spējat saprast dvīņu liesmu kā jūsu Dievišķo papildinājumu, ja jūs esat pateicīgs Dievam par savu dzīvi, tad spēsiet palūkoties uz sevi un teikt: „Iespējams, tagad neesmu cienīgs, bet pēc stundas būšu cienīgs. Es gatavojos sevi mainīt, lai kļūtu cienīgs Dieva, eņģeļu un Valodoņu acīs. Lai viņi nāktu un runātu ar mani. Lai viņiem būtu labi manās mājās. Un, lai mana dvīņu liesma mani meklētu un atrastu”.

Izlemiet, kas jūs esat un ko jums būtu jādara. Lūdziet Dievu. Bet tad ejiet un atrodiet cilvēkus, kuri ir daļa no jūsu grupas – jūsu karmas grupas, - lai kalpotu pasaulei.

Celieties un ķerieties pie darba. Jo tikai darbībā jūs varēsiet atrast Dievu – un sevi un savu dvīņu liesmu.

Es mīlu jūs!

Es un Tēvs – mēs esam vienoti.

Es un Māte – mēs esam vienotas.

Es un mana dvīņu liesma – mēs esam vienotas.

Mēs esam vienotas te un tagad!

JŪSU DIEVIŠĶĀ ES SHĒMA

Jums ir pilnīgi unikāls garīgs liktenis. Viens no atslēgas vārdiem, lai izpildītu šo likteni ir izpratne par jūsu Dievišķo dabu un attiecībām ar Dievu. Lai palīdzētu jums izprast šīs attiecības, Augstākie Skolotāji ir devuši jūsu Dievišķā ES shēmu, kuru viņi sauc arī par Dzīvības Koku. Shēma attēlo jūs un Dievu jūsos. Šī ir jūsu pagātnes, tagadnes un nākotnes diagramma.

ES ESMU KLĀTBŪTNE UN KAUZĀLAIS ĶERMENIS.

Jūsu Dievišķā ES shēmā tiek piedāvātas trīs figūras, kas atbilst Radītājam un Dievišķajai Mātei. Augšējā figūra pārstāv Tēvu (apvienojumā ar Māti) un ir jūsu ES ESMU Klātbūtne. ES ESMU Klātbūtne – tā ir Dieva Klātbūtne, individualizēta katram no mums. Tas ir jūsu ES ESMU TAS, KAS ES ESMU – Dieva vārds, ko Viņš atklāja Mozum Sinaja kalnā.

Jūsu ES ESMU Klātbūtne ir ietverta ar septiņām koncentrētām varavīksnes krāsas sfērām, kuras satur jūsu Kauzālais Ķermenis. Jūsu Kauzālā Ķermeņa sfēras – tā ir visa glabātava, kas patiesi un mūžīgi ir jūsos. Sfēras satur labo darbu ierakstus, kurus jūs esat paveikuši par godu Dievam un cilvēku labumu, savos daudzajos iemiesojumos uz Zemes.

Nav divu pilnīgi vienādu Kauzālo Ķermeņu, jo to mirdzošās sfēras atspoguļo dvēseles unikālos sasniegumus. Tās konkrētās īpašības, kuras esat izpauduši iepriekšējās dzīvēs, nosaka veltes un talantus, kuri būs jūsu nākamajās dzīvēs. Šie talanti ir ierakstīti jūsu Kauzālajā Ķermenī, un jums ir tiem pieejam caur savu Augstāko ES.

SVĒTAIS ES KRISTUS

Jūsu Augstākais ES vai Svētais ES Kristus, attēlots kā vidējā figūra uz Dievišķā ES Shēmas. Jūsu Svētais ES Kristus ir jūsu iekšējais skolotājs, sargātājs un tuvākais draugs. Tā ir arī iekšējā balss, kura skan sirdī un dvēselē. Tā izšķir labo no ļaunā jūsos, pavēstot, kas ir pareizi, bet kas ne.

Tieši virs Svētā ES Kristus ir attēlots Svētā Gara balodis, kas nolaižas ar Dieva Tēva – Mātes svētību.

Baltās gaismas stars, kas plūst no ES ESMU Klātbūtnes caur Svēto ES Kristus pie zemākās figūras Shēmā, tiek saukts par kristālā plūsmu. Eklesiansta grāmatā tā tiek minēta kā sudraba pavediens (Ekl. 12:6). Caur šo „pavedienu” plūst gaismas plūsma, dzīvība un Dieva apziņa. Šī dzīvības plūsma dod jums enerģiju, lai domātu, justu, dzīvotu un garīgi augtu.

JŪSU DIEVIŠĶĀ DZIRKSTS UN ČETRI ZEMĀKIE ĶERMEŅI

Enerģija, kas plūst pa sudraba pavedienu, baro un uztur Dieva liesmu, kas liesmo mūsu sirdī. Tā tiek saukta par trīslapu liesmu vai Dievišķo dzirksti. Tā ir tieši tā svētā uguns dzirksts, kas nāk no Dieva sirds.

Trīslapu liesmai ir trīs lapas, kuras ietver trīs Dieva pamata īpašības un atbilst Trīsvienībai. Balti – ugunīgā liesma ietver lapiņas, tā pārstāv Māti.

Vizualizējot trīslapu liesmu, iztēlojieties zilu lapiņu pa kreisi. Tā iemieso Dieva spēku un atbilst Tēvam. Dzeltenā lapiņa centrā iemieso Dieva gudrību un atbilst Dēlam. Rozā lapiņa – pa labi – iemieso Dieva mīlestību un atbilst Svētajam Garam. Ja jums ir pieeja pie spēka, gudrības un mīlestības, ko ietver trīslapu liesma, jūs varat izpildīt savu misiju.

Zemākā figūra Shēmā pārstāv jūsu dvēseli, kura ietverta četros, atšķirīgos ķermeņos: 1 – ēteriskais ķermenis, 2 – mentālais ķermenis, 3 – vēlmju ķermenis, 4 – fiziskais ķermenis. Tie ir starpnieki, kurus dvēsele izmanto, lai ceļotu pa Zemi.

Ēteriskais ķermenis, saukts arī par atmiņas ķermeni, satur jūsu identitātes gaismas kopiju. Viņš glabā atmiņas par visu, kas jebkad ir bijis zināms jūsu dvēselei, un visus impulsus, kurus jebkad dvēsele sūtījusi, kopš brīža kā tika radīta. Mentālais ķermenis ir jūsu pozitīvo spēju trauks. Kad tas ir attīrīts, tad kļūst par Dieva Saprāta trauku.

Vēlmju ķermenis, saukts arī par emociju ķermeni, satur jūsu zemākās un augstākās vēlmes un emociju ierakstus. Jūsu fiziskais ķermenis ir miesas un asins spogulis un dod iespēju jūsu dvēselei attīstīties materiālajā Visumā.

Zemākā figūra Shēmā atbilst Svētajam Garam, jo jūsu dvēselei un četriem zemākajiem ķermeņiem ir jākļūst par Svētā Gara templi. Zemākā figūra ir ietverta ar violeto liesmu – transformējošo Svētā Gara garīgo uguni. Jūs varat katru dienu izsaukt šo liesmu, lai attīrītu savus četrus zemākos ķermeņus un gaisināt negatīvās domas, emocijas un karmu.

Violetā liesma tiek ietverta ar Gaismas stabu, kas nāk no ES ESMU Klātbūtnes, un ir atbilde uz jūsu lūgšanām. Šis baltās gaismas cilindrs, kurš uztur aizsardzības lauku ap jums divdesmit četras stundas diennaktī, pastāv, ja tikai jūs saglabājat harmonisku stāvokli.

Dievišķā Māte fokusē savu enerģiju jūsos ar svētās Dieva uguns starpniecību, kas izpaužas kā gaismas strūkla, kura iet caur jūsu čakrām. Čakras – tas ir sanskrita termins, kas nozīmē garīgos centrus ēteriskajā ķermenī. Katra čakra nosūta enerģijas plūsmu uz noteiktu ķermeņa daļu. Septiņas pamatčakras izvietotas tuvu mugurkaulam – no mugurkaula pamatnes līdz smadzenēm.

DVĒSELES LIKTENIS

Jūsu dvēsele ir dzīvs Dieva potenciāls.

Dvēseles evolūcijas mērķis uz Zemes – ir pilnveide, kuru vada Svētais ES Kristus un atgriezties pie Dieva caur apvienošanos ar ES ESMU Klātbūtni. Dvēsele iziet caur daudziem iemiesojumiem, pirms sasniedz pilnību un kļūst cienīga apvienoties ar Dievu.

Kas notiek ar dvēseli starp iemiesojumiem?

Kad dvēsele pabeidz kārtējo dzīves ciklu uz Zemes, ES ESMU Klātbūtne izvelk sudraba pavedienu.

Trīslapu liesma atgriežas pie Svētā ES Kristus sirds un dvēsele piesaistās augstākam apziņas līmenim, kuru sasniegusi visos iemiesojumos.

Ja dvēsele to ir pelnījusi, tad starp iemiesojumiem, viņa mācās svētajās universitātēs vai Augstāko Skolotāju garīgajās mājvietās Debesu pasaulē. Tur viņa mācās pie eņģeļiem un Gudrības Valdoņiem, kuriem piemīt meistarība jomās, kurās viņi specializējas.

(..) Lai dvēsele sasniegtu noslēdzošo apvienošanos ar Dievu, vispirms viņai jākļūst vienotai ar savu Svēto ES Kristu, jālīdzsvaro (jānokārto rēķini), vismaz 51% no savas karmas un jāizpilda misija uz Zemes atbilstoši savam Dievišķajam plānam. Kad jūsu dvēsele atgriezīsies pie Dieva, jūs kļūstiet par Augstāko Skolotāju, brīvu no karmas un reinkarnācijas, un saņemsiet mūžīgo dzīvi.

Jūs varat novietot sava Dievišķā ES Shēmu uz sava altāra, kura priekšā lasāt lūgšanas un meditējiet. Tā kalpos ar jūsu Dievišķas Realitātes fokusu.

LŪGŠANAS UN PAVĒLES DVĪŅU LIESMĀM

ERCEŅĢELIM MIHAĒLAM – AIZSARDZĪBAS LŪGŠANA

Lūgšana

Mana ES ESMU Klātbūtnes vārdā, es piesaucu uzvaru manai dvīņu liesmai un lūdzu atbrīvot to ar zilās liesmas vareno spēku un ercenģeļa Mihaēla zobenu. Gaismas leģioni, rīkojieties!

Atbrīvojiet manu dvīņu liesmu, lai kur arī tā atrastos. Atbrīvojiet mani. Atbrīvojiet mūs te un tagad, lai mēs varam pildīt Dievišķo plānu un sasniegt apvienošanos Kristus līmenī, mūsu čakru līmenī. Ja tā ir Dieva griba, apvienojiet mūs šajā dzīvē kalpošanai. Mēs pateicamies jums un pieņemam izpildītu šo lūgumu tagad un tūlīt, saskaņā ar Dieva gribu. Āmen.

(Nolasiet sekojošo aicinājumu skaļi trīs reizes vai vairāk, atkārtojot referēnu pēc katra panta )

1.Baltā, Svētā Brālība,

Ierodies pie mums ar gaismas aizsardzību;

Kura ir pilnīga un spēcīga,

Sargā mūs, ak Dieva Gaisma!

Referēns: ES ESMU, ES ESMU, ES ESMU

Aizsargā ar savu vareno spēku ES ESMU, ES ESMU, ES ESMU

Sargā dienā un naktī, ES ESMU, ES ESMU, ES ESMU

Pilnības lietus, Parādies, parādies, parādies!

2.Kungs Mihaēl, sargi mūs,

Ar zilo zobenu tumsu atvairi.

Sargā mūs ar zilo liesmu apli.

Staro kā saule, aizsardzības bruņas!

3. Ar ticības zobenu ieslēdz mūs aplī.

Svēto spēku mums piešķir

ES ESMU aizsardzība, lai vienmēr,

Plūst un staro te un tagad!

(Pielikumā – Nr.1. krievu valodā)

DVĪŅU LIESMU KARMAS TRANSFORMĀCIJAI

Lūgšana

Kristus vārdā es aicinu, lai mana svētītā ES ESMU Klātbūtne un manas dvīņu liesmas ES ESMU Klātbūtne apzīmogotu mūsu sirdis kā vienu, lai mēs sasniedzam uzvaru cilvēces labā.

Es izsaucu Svētā Gara gaismu, lai tā pārņem visu negatīvo karmu, kas ierobežo mūsu Dievišķās identitātes izpausmi un Dievišķā plāna īstenošanu.

(Atkārtojiet tālāk sekojošo violetās liesmas mantru trīs reizes vai reizināt ar trim reizēm, ja vairāk. Vizualizējiet, kā violetā uguns jūs un jūsu dvīņu liesmu ieskauj. Iztēlojieties, kā tā attīra jūsu auras un acumirklī transformē jebkuru negatīvo enerģiju Dieva gaismā.)

„ES ESMU violetās uguns būtne, ES ESMU Dieva tīrā vēlēšanās”.

IAM A BEING OF VIOLET FIRE!!

IAM THE PURITY GOD DESIRES!!*

* http://www.missionsaintgermain.com/id28.html

(Pielikumā – Nr.2. krievu valodā)

ES ESMU violetā liesma

ES ESMU violetā liesma

Kas atrodas manī!

ES ESMU violetā liesma

Gaisma, es pieņemu tevi!

ES ESMU violetā liesma

Varenais Kosmiskais spēks

ES ESMU Dieva Gaisma

Mūžīgi liesmoju

ES ESMU violetā liesma

Kā saule pār visu mirdzu

ES ESMU Dieva Svētais Spēks

Ikvienu atbrīvoju!

IAM The Violet Flame

IAM The Violet Flame

In action in me now

IAM the Violet flame

To light alone i bow

IAM theViolet Flame

In Mighty Cosmic Power

IAM the Light of God

Shining every hour

IAM the Violet Flame

Blazing like a Sun

IAM God's sacred Power

Freeing Everyone! *

* No "The Science of the Spoken Word" („Izrunātā vārda zinātne”) copyright 1965, 74,83,91 Summit University Press

(Pielikumā – Nr.3. krievu valodā)

STAROJOŠĀ SPIRĀLVEIDA VIOLETĀ LIESMA

Starojošā spirālveida violetā liesma,

Nāc un ietver mani! Starojošā spirālveida liesma,

Atbrīvo, atbrīvo, atbrīvo

Starojošā violetā liesma, Caur mani savu gaismu lej!

Starojošā violetā liesma, Lai visi tevi redz, parādi Dieva spēku!

Starojošā violetā liesma, Atmodini mūsu Zemi un atbrīvo!

Violetās liesmas starojums.

Audz, liesmo manī! Violetās liesmas starojums, audz, lai visi to redz!

Violetās liesmas starojums, liec, lai šeit žēlsirdība mīt!

Violetās liesmas starojums, transformē visas bailes!

(Pielikumā – Nr.4. krievu valodā)

SIRDS, GALVAS UN ROKU AICINĀJUMS

Sirds

Violetā uguns, tu kvēlo sirdī,

Ar Dievišķo Mīlestību spoži staro!

Tu - žēlsirdība, mūžīgi patiesā,

Atsaukšos tev bezgalīgi.

Galva

ES ESMU gaisma, Kristus ir manī,

Vienmēr kalni manā prātā;

Violetā uguns, spoži kvēl,

Manu prātu padari brīvu uz mūžiem.

Dievs, dienišķās maizes devēj,

Piepildi manu prātu ar violeto uguni,

Lai Tavā debesu spozmē

Mans prāts kļūst par Gaismas prātu.

Roka

ES ESMU nepagurstoša Dieva roka,

Vienmēr cenšos, lai sasniegtu uzvaru;

Liels prieks dvēselei tīrai –

Vidusceļu mierīgi veikt.

(Pielikumā – Nr.5. krievu valodā)

GAISMAS STABS

ES ESMU visa Klātbūtne

Ieskauj mani ar savu Gaismas Stabu

Gaismu, kas izsaukta Dieva vārdā

No Augstāko Skolotāju uguns

Lai tā mūžīgi manu templi sargā

No pārbaudījumiem, kas man sūtīti

Vēlos uzliesmot un transformēt visu

Es izsaucu violeto liesmu

Saucu to brīvības vārdā

Un tad par violeto liesmu kļūstu.

I AM The Violet Flame

I AM The Violet Flame

In action in me now

I AM the Violet flame

To light alone I bow

I AM theViolet Flame

In Mighty Cosmic Power

I AM the Light of God

Shining every hour

I AM the Violet Flame

Blazing like a Sun

I AM God's sacred Power

Freeing Everyone! *

(Pielikumā – Nr.6. krievu valodā)

PIEDOŠANA

ES ESMU tas, kurš sniedz piedošanu,

Aizdzenu bailes un šaubas, visus uz visiem laikiem atbrīvoju

Ar uzvaru ieskauju.

Es pilntiesīgi lūdzu par piedošanu ik brīdi,

Ar visu būtību piedodot, žēlastību visur sūtu.

(Pielikumā – Nr.7. krievu valodā)

PILNĪBA(Pielikumā – Nr.8. krievu valodā)

ES ESMU dzīve, ko sūtījis Dievs

Taisnības gaisma, kas manī kvēl!

Sniedz man Dievišķo pilnību, no zaudējumiem pasargā

Par plāna taisnīgumu nostiprini pārliecību uz mūžiem

ES ESMU pilnības Klātbūtne, Dievs, kas cilvēkā mīt.

TRANSFORMĀCIJA

ES nomainu drānas. jaunai un gaišai dienai austot

Tik skaidra izpratne kā Saule visu izgaismo

Gaisma ES ESMU iekšienē

Gaisma ES ESMU visapkārt kvēlo

Piepildi, attīri, atbrīvo. svēti, apzīmogo, dziedini!

Maini mani

ES ESMU starojošs kā Dēls, ES ESMU starojošs kā Saule

(Pielikumā – Nr.9. krievu valodā)

AUGŠĀMCELŠANĀS

ES ESMU ausgšāmcelšanās liesma

Tīra Dieva gaisma manī Augšāmceļ katru atomu

Esmu brīvs no ēnām.

ES ESMU Gaisma, Kunga klātbūtnes Gaisma

Uz uzvaru dzīvības liesma šodien tiecas

ES ESMU Gaisma

Bez smaguma

Es esmu visur

Dziedu, pildīts ar Dieva spēku brīnišķo slavas himmnu

Priecājies!

ES ESMU Kristus, starojošs kā mīlestība

Un kļuvis par Sauli

Es pacelts tieku, piepildīts ar Dieva spēku

(Pielikumā – Nr.10. krievu valodā)

PACELŠANA

ES ESMU pacelšanas gaisma

Uzvaras brīvā plūsma

Tas nozīmīgais,

Kas sūtīts man

Un, ko esmu ieguvis

No šodienas uz mūžiem

(Pielikumā – Nr.11. krievu valodā)

Elizabete Klēra Profeta ir mūsdienu garīguma pirmatklājēja. Viņa sarakstījusi tādas garīgās literatūras klasikas šedevrus kā „Jēzus zaudētie gadi”, „Jēzus zaudētās mācības”, „Senžermēns: alķīmijas kurss”, „Reinkarnācija: nozaudētā liecība kristietībā”, „Kabala: atslēga uz jūsu iekšējo spēku” un „Klusi atnāk Buda: jūsu iekšējās Budas dabas atmodināšana”.

Kopš 1960. Gadiem, Elizabete Klēra Profeta gan ASV, gan visā pasaulē vada konferences un seminārus par tādiem garīgajiem jautājumiem kā eņģeļi, aura, radniecīgās dvēseles, pravietība, garīgā psiholoģija, reinkarnācija, pasaules reliģiju mistiskie ceļi un praktiskais garīgums.

Viņa uzstājusies tādās programmās kā NBC „Senie pravietojumi” un A&E „Neizskaidrojamais”, viņa stāstījusi par savu darbu Donahjū, Lerija Kinga Laiva un Sonijas Laivas programmās, „Nightline” un arī CNN. Viņa dzīvo brīnišķīgā Pardīzvilā, Montanas štatā.

Pielikums

Nr.1

1. Братство Белое Святое, Нам явись защитой света;

Совершенный, неослабный, Нас храни, о Божий Свет!

Рефрен : Я ЕСМЬ, Я ЕСМЬ, Я ЕСМЬ

защиты великая мощь, Я ЕСМЬ, Я ЕСМЬ, Я ЕСМЬ

хранимый день и ночь, Я ЕСМЬ, Я ЕСМЬ, Я ЕСМЬ

совершенства дождь, Явленный, явленный, явленный!

2. Господь Михаил, нас охраняй, Мечом голубым от тьмы ограждай.

Храни нас в синем круге огня. Сияй, как солнце, защиты броня!

3. Веры мечом нас в круг заключай, Святости силу великую дай.

Неуязвима защита Я ЕСМЬ, Что льется лучистым сиянием здесь!

Nr.2

Я ЕСМЬ фиолетовый огонь, что пылает! Я ЕСМЬ чистота , что Бог желает!

Nr.3

Я ЕСМЬ фиолетовый пламень В действии ныне во мне!

Я ЕСМЬ фиолетовый пламень — Свет, поклон мой тебе!

Я ЕСМЬ фиолетовый пламень В могучей космической силе!

Я ЕСМЬ Божественный свет, Вечно сияющий в мире!

Я ЕСМЬ фиолетовый пламень, Как солнце всюду пылаю!

Я ЕСМЬ Сила Бога святая, Свободой всех наделяю!

Nr.4

ЛУЧИСТОЕ СПИРАЛЬНОЕ ФИОЛЕТОВОЕ ПЛАМЯ

Лучистое спиральное фиолетовое пламя,

Сойди и меня охвати! Лучистое спиральное фиолетовое пламя,

Освободи, освободи, освободи!

Лучистое фиолетовое пламя, приди, Через меня свой свет проведи!

Лучистое фиолетовое пламя, приди, Чтобы видели все, Силу Бога яви!

Лучистое фиолетовое пламя, приди, Пробуди нашу Землю и освободи!

Лучистость фиолетового пламени.

Расти, пылай во мне! Лучистость фиолетового пламени,

Расти, чтоб увидели все!

Лучистость фиолетового пламени, Поставь аванпост милосердия здесь!

Лучистость фиолетового пламени, Страх трансмутируй весь!

Nr.5

ВЕЛЕНИЯ СЕРДЦА, ГОЛОВЫ И РУКИ

Сердце

Огонь фиолетовый, в сердце пылай, Любовью Божественной ярко сияй! Ты — милосердие истинное вечно, Да буду созвучен тебе бесконечно.

Голова

Я ЕСМЬ Свет, Христос во мне, Гори всегда в моем уме; Огонь фиолетовый ярко пылай, Ум мой навеки освобождай.

Боже, податель насущного хлеба, Ум мой наполни огнем фиолетовым. Чтобы в сиянье Твоем небесном Стал мой разум разумом света.

Рука

Я ЕСМЬ неустанная Божья десница, Вечно тружусь, чтоб победы добиться; Великая радость для чистой души — Путь срединный смиренно вершить.

Nr.6

Столб света

Я ЕСМЬ Присутствие благое, Света столбом опечатай меня, Светом, что вызван именем Божьим Из Вознесенных Владык огня. Пусть мой храм он всегда хранит От разлада, что послан мне;

Желания спалить и обратить

Я призываю в фиолетовом огне.

Буду во имя свободы взывать,

И тогда я смогу этим пламенем стать.

Nr.7

Прощение

Я ЕСМЬ дающий здесь прощение Прочь гоню страх и сомнения, Всех навек освобождая И победой окрыляя.

Я взываю полновластно О прощенье ежечасно, Сущему всему прощая, Милость всюду изливаю.

Nr.8

Совершенство

Я ЕСМЬ жизнь, что Бог направил, Правды свет, во мне пылай! Дай Господне совершенство, От разлада избавляй.

В правоте благого плана

Укрепи меня навеки.

Я ЕСМЬ Присутствие совершенства,

Бог, живущий в человеке.

Nr.9

Преображение

Я меняю одеянья, В новый светлый день вступая, Ясным солнцем пониманья Все повсюду озаряя.

Свет Я ЕСМЬ вовне, внутри; Свет Я ЕСМЬ вокруг горит. Наполни, очисти, освободи, Прославь, запечатай, исцели!

Яви меня преображенным. Я ЕСМЬ сияющий как Сын, Я ЕСМЬ сияющий как солнце.

Nr.10

Воскресение

Я ЕСМЬ пламя воскресения, Божий чистый свет во мне Воскрешает каждый атом, Я свободен от теней.

Я ЕСМЬ свет, живущий вольно, Свет присутствия Господня. Ввысь, к победе пламя жизни Устремляется сегодня.

Я ЕСМЬ свет, тяжести нет, Я воспаряю ввысь. Пою, исполнен Божьих сил, Чудесный гимн хвалы.

Возрадуйтесь! Я ЕСМЬ Христос, Сияющий в любви. И солнцем став, я вознесен, Исполнясь Божьих сил.

Nr. 11

Вознесение

Я ЕСМЬ вознесения свет, Победы свободный поток. Великое благо, что послано мне, Обрел я отныне навек.

* dvīņu liesma – tās ir dvēseles, kuras tika radītas kopā jau pašos pirmsākumos, divas Dievišķā veseluma pusītes, - aut. piez.

* divus tūkstošus gadu ilgs periods, kas sekos Zivs ērai, pēc Jēzus Kristus dzimšanas.

* eksperimenti, kad dvēsele pamet ķermeni, lai dotos uz Augstāko Skolotāju ēteriskajām mājvietām – tā ir pašlaik izmantojamā metode, kas veicina dvēseles attīstību, un Dievs to ir paredzējis zemes evolūcijai. Augstākie Skolotāji ir garīgas būtnes, kas nekad nav dzīvojuši uz Zemes, izpildījuši savu iemiesojumu misiju un veikuši apvienošanos ar Dievu.

* katrs no mums ir Dievs izpausme un mēs ar Viņu tiekamies jebkurā dzīves sfērā.

* dzīvot ar kādu vai uzņemties kopīgas lietas – tās ir atšķirīgas lietas. Mēs varam uz kādu laiku dalīt ar kādu karmu un apvienot resursus noderīgai vai pozitīvai pieredzei. Bet, kad mūsu ceļi šķiras, katrs no mums atgriežas uz savas atsevišķās karmas ceļa, nekādi nespējot to līdzsvarot tajā dziļākajā līmenī, kad mēs labprātīgi nesam un dalām karmisko laiku viens ar otru, kā to prasa garīgā attīstība. Jo vairāk nejaušu attiecību un mazāk nopietnu apstākļu, jo vieglāk aiziet, kad norisinās pirmā saskarsme ar karmu.

Content

Profeta Elizabete Klēra Radniecīgās dvēseles un dvīņu liesmas

DRAUGS, KURŠ BIJA NOKĻUVUSI KARMAS TĪKLOS

VESELUMA MEKLĒJUMI

ALĶĪMISKĀS KĀZAS

DVĪŅU LIESMU RADĪŠANA

IEKŠĒJĀ SAIKNE AR DVĪŅU LIESMĀM

„ČIO- ČIO – ČAN”

„LOENGRĪNS”

RADNIECĪGĀS DVĒSELES

KARMISKĀ LAULĪBA

LAULĪBU SAVIENĪBA

VIENOTĪBAS APLIS

ŪDENSVĪRA ĒRAS ALĶĪMIJAS

TIEKŠANĀS PĒC VESELUMA

KARMA SAVSTARPĒJĀS ATTIECĪBĀS

LAULĪBA

ŠĶIRŠANĀS

JŪSU SAVIENĪBA UN MŪŽĪBA

KARMAS SMAGUMS

DARBS PIE SAVSTARPĒJĀM ATTIECĪBĀM

SAGATAVOŠANĀS, LAI SATIKTU DVĪŅU LIESMU

VESELUMA MEKLĒJUMOS

JŪSU DIEVIŠĶĀ ES SHĒMA

ES ESMU KLĀTBŪTNE UN KAUZĀLAIS ĶERMENIS.

SVĒTAIS ES KRISTUS

JŪSU DIEVIŠĶĀ DZIRKSTS UN ČETRI ZEMĀKIE ĶERMEŅI

DVĒSELES LIKTENIS

LŪGŠANAS UN PAVĒLES DVĪŅU LIESMĀM

ERCEŅĢELIM MIHAĒLAM – AIZSARDZĪBAS LŪGŠANA

DVĪŅU LIESMU KARMAS TRANSFORMĀCIJAI

STAROJOŠĀ SPIRĀLVEIDA VIOLETĀ LIESMA

SIRDS, GALVAS UN ROKU AICINĀJUMS