Deiterokanoniskās grāmatas-9. Sīraha gudrības grāmata

SĪRAHA GUDRĪBAS GRĀMATA

Grāmatas tulkotāja - autora mazdēla priekšvārds

Daudz dižena mums devusi Bauslība, Pravieši un viņu pēdās nākušie, kam pateicoties slavējams ir Israēls gan mācības, gan gudrības ziņā. Un, tā kā lasītājiem ir ne vien pašiem viņos jāiedziļinās, bet, labprāt mācoties, jābūt spējīgiem ar vārdiem un darbiem līdzēt arī ārpus esošajiem, mans vectēvs Jēzus, izsenis gan bauslības, gan praviešu un tēvu rakstu lasīšanai veltījies, tos labi iepazinis, pats jutās mudināts rakstīt par audzināšanas jautājumiem un gudrību.

Jūs, lūdzu, esat aicināti lasīt ar labvēlīgu attieksmi un uzmanīgi; ar iecietību izturēties, ja vietumis šķistu, ka, neraugoties uz mūsu pūlēm, neesam spējuši atklāt kāda izteiciena jēgu. Tulkojums citā valodā un ne jau tikai šajā gadījumā vien izteiksmes spēka ziņā nav salīdzināms ar ebrejiski sacīto. Arī Bauslība, Pravieši un pārējās grāmatas ir krietni citādas, ja tās lasa netulkotas.

Ķēniņa Eiergēta laikā, uzturoties Ēģiptē, kur biju ieradies viņa valdīšanas trīsdesmit astotajā gadā, uzgāju izcilā audzināšanas izklāsta norakstu. Būdams pārliecināts, ka man pašam jāuzņemas šīs grāmatas tulkošana, ziedoju daudzas nomoda stundas un visu savu prasmi, lai, raiti un čakli strādājot, darbu pabeigtu un laistu klajā par labu klaidā dzīvojošiem, kas, vēlēdamies labprāt mācīties, būtu ar mieru dzīvot pēc bauslības.

1.nodaļa Gudrība un dievbijība

Gudrības izcelsme

No Kunga ir visa gudrība, ar viņu - uz mūžīgiem laikiem.

2 Kas gan saskaitīs, cik jūrā smilšu graudu, lietū lāšu, dienu mūžībā?

3 Kas debess tāles un zemes plašumus izpētīs, bezdibens dzīles un gudrību?

4 Pirms visa radītā ir radīta gudrība, kopš mūžīgiem laikiem ir sapratne izpratēja.

5 Gudrības avots - Dieva Vārds debesu augstumos, tās tērces - mūžīgie baušļi.''

6 Kam gan ir atklāts, kur sakņojas gudrība?

Kam ir zināms tās varenais veikums?

7 Kas gan ir iepazinis, ko zina gudrība?

Kas gan ir izpratis, ko tik tā neprot?

8 Viens vien ir gudrs un gauži bijājams savā valdnieka sēdeklī - Kungs.

9 Ar gudrību, ko pats ir radījis, ko redzējis un izmērojis, viņš visus savus darbus apveltījis,

10 ik dzīvai būtnei - cik nu kurai - iedalījis, tiem dāsni piešķirdams, kas viņu mīl.

Mīlestība pret Dievu ir izcila gudrība, ko viņš piešķir ikvienam, kam atklājas, lai tas varētu skatīt viņu.

Ceļš uz gudrību - dievbijība

11 Bijība pret Kungu ir gods un lepnums, prieks un gaviļu vainags;

12 bijība pret Kungu ielīksmo sirdi, iepriecina, aplaimo un vairo mūža dienu skaitu. Bijību pret Kungu dāvā Kungs pats: viņš sprauž ceļu uz mīlestību.

A Ar atkapi un sīkākiem burtiem šeit un talak iespiesti fragmenti, kas saglabājušies manuskriptos ar apjoma ziņā plašāku teksta variantu.

13 Kad mūžs būs galā, labi klāsies tam, kas Kunga bīstas, kad dienas beigsies, to svētīs Kungs.

14 Bijība pret Kungu ir gudrības pamatā, reizē ar ticīgo mātes klēpī radīta,

15 mūžības grodi, kas, ieligzdojušies cilvēku vidū un viņiem uzticēti, paliks pēcnācējiem. t16 Bijība pret Kungu - vispilnīgākā gudrība, kas ļaudis reibina ar saviem augļiem,

17 visu savuAA Dažos manuskriptos: viņu (sal. Sak 9 :1-6).namu ar labumiem piepildīs, klētis - ar savu ražu.

18 Bijība pret Kungu - gudrības vainags, kam pateicoties zeļ miers un veselība plaukst.

Gan viens, gan otrs ir Dieva dāvana, lai būtu labklājība, un aizvien vairāk ar ko lepoties ir tiem, kas viņu mīl.

19 Kungs gudrību ir redzējis un izmērojis.

Viņš atziņu un izpratni kā lietu sijā, ceļ godā tos, kam piemīt gudrība.

20 Gudrība sakņojas bijībā pret Kungu un zarojas atvasēs - mūža gados.

Dievbijība un pacietība

21 Bijība pret Kungu atvaira grēkus, kliedē jebkuras dusmas.

22 Netaisnam niknumam attaisnojuma nav.

Nes pašam postu sīks niknuma atsvars.

23 Iecietīgais neļaujas iekaist, līdz īstais brīdis ir klāt, -un beidzot viņš atplaukst priekā;

24 tikām viņš sakāmo slēps, līdz īstais brīdis būs klāt, -un daudzas lūpas tad stāstīs par viņa apdomu.

25 Gudrības tīnēs ir sakāmvārdu atziņas,

taču dievbijīgums grēciniekiem riebj.

26 Ievēro baušļus, ja alksti gudrības, un bagāti ar to tevi apveltīs Kungs,

27 jo bijība pret Kungu nozīmē gudrību un audzinātību, ticība un lēnprātība - viņa labvēlību.

Godprātība

28 Nekļūsti neuzticīgs - neatmet bijību pret Kungu, netuvojies viņam divkosīgu sirdi!

29 Neliekuļo cilvēku dēļ un uzmani savu mēli!

30 Nepaaugstini sevi, lai tu nekristu, pats sevi neiegrūstu negodā!

Kungs tavus noslēpumus darīs zināmus un sapulcējušos vidū tevi apkaunos, ja būsi tuvojies viņam bez bijības, ar viltības pilnu sirdi.

2.nodaļa Pacietība un paļāvība

Ja tev padomā kalpot Kungam, bērns, sagatavojies pārbaudījumiem!

2 Esi taisns savā sirdī un neatlaidies, un nelaimes brīdī nepārsteidzies!

3 Pieķeries Kungam un neatkāpies,

un mūža beigās tu būsi apveltīts ar daudziem pēcnācējiem/

4 Lai kas tev gadītos, pieņem visu un pazemojumos esi pacietīgs,

5 jo zeltu pārbauda ugunī, bet Dievam patīkamos - pazemojumu ēzē.

Slimībās un trūkumā uzticies viņam!

6 Paļaujies uz viņu, un viņš tev palīdzēs, esi taisns savās gaitās un ceri uz viņu!

9 Jūs, kas bīstaties Kunga, lolojiet cerību pēc labā, pēc mūžīgas līksmes un žēlastības, jo ar mūžīgu dāvanu un prieku viņš atlīdzina.

10 Verieties senajās paaudzēs un raugiet: kurš gan ir apkaunots, kas Kungam uzticējies?

Kas viņu uzticīgi bijājis un ticis atstāts?

Kas viņu piesaucis un palicis neievērots?

11 Tik tiešām - Kungs ir žēlsirdīgs un žēlo, no grēkiem atbrīvo, kad piemeklē ciešanas - glābj.

12 Bēdas gļēvai sirdij un nolaistām rokām, . un grēcīgajam, kas sācis divējus ceļus!

13 Bēdas gurdai sirdij, jo nav tai paļāvības, -nebūs tai patvēruma!

14 Bēdas jums, kam pietrūcis pacietības!

Ko darīsit, kad apraudzīs un piemeklēs Kungs?

15 Kas bīstas Kunga, viņa teikto uzticīgi ievēros, no vina takām nenovirzīsies, kas vinu mīl.

16 Pēc Kunga labvēlības lūkosies, kas viņa bīstas, un viņa bauslības pilni būs tie, kas viņu mīl.

17 Kas bīstas Kunga, gatavosies sirdī un dvēselē zemosies viņa priekšā:

18 metīsimies Kunga, nevis ļaužu rokās, -cik viņa diženums liels, tik apžēlošanās.

3.nodaļa Godbijība pret tēvu un māti

Bērni, uzklausiet mani, tēvu, man paklausiet - un jūs izglābsities,

2 jo Kungs ceļ godā tēvu pār bērniem un tiem par lēmēju ieceļ māti.

3 Kas godā tēvu, gandara par grēkiem;

4 kas māti godina, ir kā dārgumu krājējs.

5 Kas godā tēvu, to ielīksmos bērni, un viņa lūgšanas tiks uzklausītas.

6 Kas tēvu godina, piedzīvos ilgu mūžu; kas Kungu klausa, atpūtu dāvā mātei.

7 Kas bīstas Kunga, godās tēvu un kā saimniekiem kalpos vecākiem.

8 Gan ar darbiem, gan vārdiem godā tēvu, lai viņa svētība nāktu pār tevi,

9 jo bērniem namu uzceļ tēva svētība, bet mātes lāsts izceļ ar pamatiem.

10 Nelepojies, negodādams tēvu, -jo tēva negods tev nedara godu:

11 cilvēkam godu dara godbijība pret tēvu; necieņa pret māti apkauno bērnus.

12 Bērns, palīdzi tēvam viņa vecumdienāsAA Manuskriptā ebr. val.: Mans dēls, nepagursti godāt tēvu viņa vecumdienās.  nesāpini, kamēr viņš dzīvo!

13 Pat ja saprāts viņu atstātu, esi iecietīgs un savos spēka gados neizrādi viņam necieņu,

14 jo žēlsirdība pret tēvu netiks aizmirsta, to ieskaitīs tev norēķinā par grēkiem,

15 to pieminēs Kungs, kad pār tevi nāks ciešanas: kā sarma liegā laikā tavi grēki gaisīs.

16 Kas pamet nelaimē tēvu - ir kā zaimotājs, kas sanikno māti - Kunga nolādēts.

Lēnprātība un pazemība

17 Esi lēnprātīgs, īstenojot savas ieceres, bērns, un tevi mīlēs cilvēks, kas Dievam tīkams.BB Cits iespējams tulkojums: un vairāk nekā dāsnu cilvēku Dievs tevi mīlēs.

18 Jo dižāks esi, jo vairāk zemojies, un Kunga priekšā atradīsi žēlastību:

19 izcilo un ievērojamo ir daudz, bet savus noslēpumus viņš atklāj lēnprātīgajiem,

20 tādēļ ka liela ir Kunga varenība, bet viņu godina pazemīgie.

21 Nelūkojies pēc tā, kas tev par grūtu, kas nav tavos spēkos - necenties izdibināt;

22 kas tev ir piesacīts, to pārdomā, jo tev nav vajadzības pēc apslēptā.

23 Kas ir pāri pār tavām iespējām, tam neveltī liekas pūles, jo cilvēka sapratni pārspēj tev parādītais,

24 bet savu pieņēmumu dēļ daudzi ir maldījušies, un aplamu iedomu dēļ tos pievīlušas spriešanas spējas.

25 Kam acu zīlīšu nav, nav gaismas; kam zināšanu nav, nav gudrības.

26 Kam nepadevīga sirds, tam ļauni beigsies mūžs, kas briesmas mīl, ies tajās bojā;

27 kam nepadevīga sirds, to grūtības smagi māks, un grēku pie grēka krās grēcinieks.

28 Nav dziedināms ar iedomību skartais, jo ļaunuma asns ir viņā iesakņojies;

29 turpretī saprātīgajam pēc līdzībām tiecas sirds, un vērīgu ausi alkst gudrais.

Žēlastības dāvanu došana

30 Liesmojošu uguni dzēš ūdens, grēkus deldē žēlastības dāvanas:

31 atlīdzinātājs glabā atmiņā devēja labvēlību un kritiena brīdī viņu atbalstīsAA Manuskriptā ebr. val.: kas labu dara, ar labo sastapsies ceļā/ un bojāejas dienā iegūs atbalstu.

4.nodaļa

Bērns, neatņem nabagam iztiku un velti noskatāmies neatstāj trūcīgo;

2 nesāpini izsalkušā dvēseli un nesanikno vīru, kas ir bez rocības!

3 Neapkrauj ar rūpēm saniknotu sirdi

un neatstāj ubagu noskatāmies pēc dāvanas;

4 nenoraidi lūdzēju, kas vairās spaidu, un nenovērs vaigu no nabagā!

5 Nenovērsies, uzlūkojot trūkumcietēju, un nedod iemeslu cilvēkamBB Manuskriptā ebr. val.: viņam. tevi nolādēt,

6 jo, viņam tevi nolādot dvēseles rūgtumā, tas, kurš viņu ir radījis, lūgšanu uzklausīs.

Godprātība un sirsnība

7 Esi iemīļots sapulcējušos vidū, ar diženo tiekoties, pazemīgi liec galvu!

8 Pievērs ausi, lai uzklausītu nabago, un viņa sveicienu atņem ar lēnprātību!

9 Kas netaisnību cieš - to glāb no netaisnā rokām, un, izspriežot taisnību, neesi gļēvs!

10 Kam tēva nav, esi kā tēvs, vinu mātei - atraitņa vietā, tad Visuaugstākajam būsi kā dēls un vairāk nekā māte viņš tevi mīlēs.AA Manuskriptā ebr. val.: tad Dievs tevi sauks par dēlu/ar žēlastību apveltīs un izglābs no kapa.

Gudrības attiecības ar saviem audzēkņiem

11 Ceļ godā savus dēlus gudrība, tos pieņem, kas pēc viņas lūkojas.BB Manuskriptā ebr. val.: gudrība māca savus dēlus/ un pamāca visus, kas viņu saprot.

12 Kas gudrību mīl, mīl dzīvību, kas agri ceļas iegūt gudrību, ar līksmību pildīsies.Cc Manuskriptā ebr. val.: un, kas viņu meklē, iemantos Kunga labvēlību. D Manuskriptā ebr. val.vārds “gudrība” - pirmajā personā:

13 Kam ir gudrība, iemantos godību, kur vien ies, - Kungs svētīs to.

14 Kas viņai svēti kalpo, tie kalpo Svētajam.

Kas viņu mīl, tos mīl arī Kungs.

15 Kas gudrību uzklausa, tiesās tautas; kas viņai veltījies, tas mājos drošībā.016 Vien uzticot sevi gudrībai, var iemantot gudrību un atstāt mantojumā pēcnācējiem,

16 Kas mani uzklausa, tiesās taisnīgi.

Kas manī klausās, mājos mana nama istabās,

17 jo, izliekoties nepazīstama, es iesākumā līdztekus iešu; ar kārdinājumiem viņš tiks pārbaudīts.

18 Kad viņa sirds būs manis pārpilna, es viņu atvedīšu atpakaļ un vadīšu, un savus noslēpumus atklāšu.

19 Ja viņš no manis novērsīsies, es to pametīšu un nodošu to postītāju rokās.

17 jo, izliekoties nepazīstama, tā iesākumā līdztekus ies, bailes un biklumu viesīs un mocīs audzinot, līdz dvēselē viņš tai uzticēsies.

Ar savām prasībām tā viņu pārbaudīs,

18 lai, pazīstama ļaudamās, pie viņa atgrieztos.

Tā viņu ielīksmos un savus noslēpumus atklās.

19 Ja viņš, turpretī, maldos aizklīdīs, tā viņu pametīs un bojāejai atstās.

Īsts un neīsts kauns

20 Izturies atbilstoši mirklim: no ļaunā vairies,. taču nekaunies būt tu pats,

21 jo ir kauns, kas ieved grēkā, un ir godpilns un cildens kauns.

22 Neiztopi aiz cieņas sev pašam par postu!

Neiegrūd sevi nelaimē kaunēdamies!

23 Neklusē, kad ir vajadzība pēc vārdiem, un neslēp gudrību daiļrunībā,

24 jo gudrību pazīst pēc vārdiem, sagatavotību - pēc sacītā.

25 Neapstrīdi patiesību un kaunies par savu nesagatavotību!B

26 Nekaunies atzīties grēkos un upes straumei nestājies ceļā!

27 Neej muļķa pavadā un nenostājies vareno pusē,

28 bet līdz pat nāvei cīnies par patiesību, un Kungs Dievs karos tavā pusē. t29 Neesi naigs vārdos, laisks un nolaidīgs darbos!

30 Neesi mājās kā lauva, aizdomīgs saimes ļaudīs!

31 Nesnaicies, lai ņemtu, atdodams neatraujies!

5.nodaļa. Tukša paļaušanās

Nepaļaujies uz savu bagātību un nesaki: “Es esmu nodrošināts!”

2 Nepakļaujies tieksmei un iespējām dzīvot, sekojot savām sirds iegribām!

3 Nesaki: “Kam gan ir vara pār mani?”

Kungs atriebsies, tik tiešām.

4 Nesaki: “Es grēkoju, un kas tad man ir noticis?” Kungs ir iecietīgs.

5 Neuzdrošinies krāt grēku pie grēka piedošanas vārdā

6 un nesaki: “Viņš ir tik žēlsirdīgs, man piedos daudzos grēkus.”

Viņš žēlo gan - bet arī dusmojas, un viņa niknums nāks pār grēciniekiem.

7 Nevilcinies pievērsties Kungam, neatliec no dienas dienā, jo pēkšņas būs Kunga dusmas, pienāks atmaksa - un būsi pagalam!

8 Nepaļaujies uz netaisnu bagātību!

It nekas tev nelīdzēs posta dienā.

Divkosīga valoda

9 Ikkatrā vējā nevētī un neej katru stigu -kā divkosis grēcinieks.

10 Nešaubies par izprasto, no vārda vārdā nemainies!

11 Nekavējies uzklausīt, bet ar atbildi nepārsteidzies:

I2 ja izproti, atbildi tuvākajam, ja ne - klāj plaukstu pār lūpām.

13 Valodā sakņojas gods un negods, un cilvēkiem mēle ir krišanas avots.

14 Nepaliec par neslavas cēlāju ļaužu valodās un neglūni no slēpņa!

Pār zagli gulstas kauns, skaudrs nosodījums - pār divkosi.

15 Neesi nezinītis nedz lielās, nedz sīkās lietās

6.nodaļa

un nekļūsti par naidnieku tā vietā, lai būtu draugs, jo vārds, kam ir slikta slava, mantos kaunu un pārmetumus -tāpat kā divkosis grēcinieks.

Ļaunas dziņas

2 Iedabas mudināts, neuzbudini dziņas, lai tās kā vērsis pašu nesaplosa.

3 Pats savas lapas aprīsi un augļus sabradāsi, kā izkaltušu koku pats sevi izgāzīsi.

4 Kam ļauna iedaba, to iedaba iznīcina un atvēl naidniekam ko ļauni līksmoties.

Draugi un draudzība

5 Mīļa valoda vairo draugus, un labvēlīgas lūpas vairo atsaucību.

6 Draugu tev lai ir pulkiem, bet padomdevēju - no tūkstoša viens.

7 Ja gribi rast draugu, iegūsti viņu pārbaudījumos un nesteidzies dāvāt uzticību,

8 jo ir draugs, kas ir draugs, kad ir izdevīgi, bet, kad tevi piemeklē grūtības, viņa nav.

9 Ir draugs, kas pārvēršas par naidnieku un izplata apvainojumus, izteiktus strīdoties;

10 ir draugs, kas ir galda biedrs, bet, kad tevi piemeklē grūtības, viņa nav.

11 Tavos labumos viņš būs kā tu pats, brīvi izrīkos tavu saimi,

12 bet pazemojumos, ja tādus piedzīvosi,

pret tevi nostāsies un izvairīsies no tevis.

13 No naidniekiem turies iztālēm, bet uzmanies no draugiem!

14 Uzticams draugs ir stiprs patvērums; kas tādu atrod, atrod dārgumu krājumu;

15 uzticamu draugu neatsver nekas, neizmērojama ir viņa vērtība.

16 Uzticams draugs ir dzīvības eliksīrs.

Kas bīstas Kunga, tādu atradīs.

17 Kas bīstas Kunga, ir pastāvīgs draudzībā, jo arī otrs ir tāds kā viņš pats.

Mudinājums tiekties pēc gudrības

18 Jau no jaunības tiecies pēc audzināšanas, bērns, un līdz pat vecumam tu nemitēsies rast gudrību.

19 Kā arājs un sējējs tai tuvojies un gaidi tās dāsnos augļus: nedaudz tās darbos pūlējies, drīz baudīsi ražas augļus.

20 Kam audzināšanas nav,

tā gaužām ērkšķaina šķiet,

kam sajēgas nav, pie tās neaizkavēsies,

21 kā pārbaudes akmens tā smagi lieks, un viņš nevilcināsies no tās atbrīvoties,

22 jo gudrība* ir kā tās vārds, daudziem par gudru.

23Ieklausies,  bērns,  pieņem  manu  atziņu, neatmet  manu  padomu!

24 Slēdz  kājas  tās  važās  un  kaklu  tās  slogā,

25 tai  plecu  sniedz,  cel  un  nes, par  valgiem  nedusmojies!

26 Ar  visu  dvēseli  tai  tuvojies,  ar  visiem  spēkiem  pūlies  sekot  tās  takās!

27 Ej  tai  pa  pēdām  un  to  uzmeklē,  iepazīsti  un  ieguvis  nepalaid,

28 jo beigās atradīsi to atpūšamies un par līksmību tā tev pārvērtīsies.

29 Tev kāju važas būs patvērums drošs, tās slogs būs tavs goda tērps;

30 jo zeltā taču rotājas tā, tās valgi - dzīpari purpurā,

31 bet pati tā - goda tērps, ko tu apvilksi, un gaviļu vainags, ko uzliksi.

32 Ja tu vēlēsies, bērns, tevi pamācīs; kļūsi izveicīgs, ja pats veltīsies;

33 tu iemācīsies, ja patiks klausīties, bet, ja ar abām ausīm klausīsies, būsi gudrs.

34 Stāj sapulcējušos vecajo pulkā, pieslejies tam, kurš ir gudrs;

35 ik dievišķā izklāstā ieklausies!

Gudri sakāmvārdi lai tev nepaslīd garām!

36 Ja redzi kādu ar izpratni, apmeklē viņu rīta agrumā!

Vina slieksnis lai dilst no tava nākuma!

37Apceri Kunga baušļus un nemitējies pārdomāt viņa pavēles!

Viņš apveltīs tavu sirdi ar apņēmību un dāvās tev alkas pēc gudrības.

7.nodaļa Sakāmvārdi: taisnīgums un godprātība

Nedari ļaunu, un ļaunums tevi neuzveiks,

2 atsakies no netaisnības, un tā izvairīsies no tevis!

3 Netaisnības vagās, dēls, nekaisi sēklu, lai pašam septiņkārtīgi nav jāievāc.

4 Nepūlies no Kunga gūt virsvaru un goda sēdekli no ķēniņa;

5 netēlo taisnīgo Kunga priekšā un ķēniņa priekšā gudro.

6 Ja nevari izskaust netaisnību, nepūlies kļūt par tiesnesi, lai tevi neietekmētu varenie un tu nezaudētu godprātību.

7 Negrēko pret sabiedrību/A Manuskriptā ebr. val.: negrēko tiesā.

pats sevi ļaužu priekšā nepazemo!

8 Neplāno grēkot otrreiz,

jo arī pirmoreiz neiztiksi bez soda.

9 Nesaki: “Viņš uzlūkos manas daudzās veltes! Pieņems, kad viņam, visaugstajam Dievam, ziedošu!”

10 Neesi neuzņēmīgs lūgšanā, nedz nolaidīgs žēlastības dāvanās!

11 Neapsmej cilvēku, kam sarūgtināta sirds!

Ir taču tas, kurš pie zemes liec un godā ceļ.

12 Nevērp viltu pret brāli, tā neizturies pret draugu!

13 Neklāsti melus pēc meliem!

Nenes tāda neatlaidība laimi.

14 Nekul tukšus salmus vecajo sapulcē!

Neatkārto sacīto lūdzoties!

15 Neienīsti darbu, kas prasa piepūli, un lauku darbus, ko Visuaugstākais nospraudis.

16 Nepieslienies grēcinieku saimei, atminies, ka dusmas nekavēsies!

17 Zemu jo zemu dvēselē zemojies: atmaksa bezdievīgajam - uguns un tārpi.BB Manuskriptā ebr. val.: jo cilvēku sagaida tārpi.

Attiecības ar ģimenes un saimes locekļiem

18 Nemaini draugu pret peļņu, īsteno brāli pret Ofīras zeltu!

19 Neatstāj bez ievērības labu un gudru sievu,c Manuskriptā ebr. val.: neizturies ar nicinājumu pret labu un gudru jo viņas labvēlība ir pārāka par zeltu.

20 Nedari pāri vergam, kas godīgi strādā, un algādzim, kas veltījies ar visu dvēseli!

21 Ar gudru galvu apveltītu vergu lai mīl tava dvēsele! Neliedz tam brīvību!

22 Tev ir lopi? Rūpējies par tiem,

un, ja tev noder, lai ari turpmāk ir!

23 Tev ir bērni? Audzini tos un jau no jaunības māci paklausīt/

24 Tev ir meitas? Sargi tās neskartas!

Neuzlūko ar līksmu seju!

25 Izdod meitu pie vīra - un būsi paveicis lielu darbu, taču aplaimo gudru vīru!

26 Tev ir sieva? Tīkama - neaizraidi; nīstama - neuzticies!

27 No visas sirds godā tēvu un paturi prātā mātes dzemdību sāpes,

28 atceries: viņi tev ir dāvājuši dzīvību.

Ar ko gan tu vari atlīdzināt?

Atbalsts priesteriem un grūtdieņiem

29 Ar visu dvēseli bijā Kungu un apbrīno viņa priesterus.

30 Kas tevi radījis - mīli ar visu spēku!

Kas viņam kalpo - neatstāj tos!

31 Bīsties Kunga un godā priesteri, un iedali viņam, kā tev ir pieteikts, pirmos augļus un vainas izpirkšanas upuri, pleca gabalu, svētdares upuri un svētvietu,

32 un sniedzies ar dāvanu nabagam, lai tev būtu svētības pilnība.

33 Esi dāsns pret ikvienu, kas dzīvs, ar savu labvēlību neliedzies apveltīt mirušo!

34 Neatraujies no raudošajiem un sēro ar sērotājiem!

35 Nevairies apmeklēt slimos, un iemantosi vinu mīlestību.

36 Lai kas tev ir padomā, apdomā savu galu, un tu negrēkosi nekad.

A Manuskripta ebr. val.: tev ir dēli? Audzini tos/ un ņem tiem sievas jaunībā.

8.nodaļa Izvairīšanās no nelietderīgiem strīdiem un neapdomīgas rīcības

Nekaro ar vareno, lai nekristu viņa rokās.

2 Nebaries ar bagāto, lai tas nepārspēj tavas iespējas, jo zelts ir pazudinājis daudzus un sagrozījis ķēniņiem sirdis.

3 Nekaro ar balamuti un nemet malku ugunī.

4 Nejoko ar neskolotu, lai tavas dzimtas gods netiktu apkaunots.

5 Neapber ar pārmetumiem cilvēku, kas atmet grēku,

atceries - mēs visi esam pelnījuši sodu.

6 Neizrādi necieņu sirmgalvim!

Arī no mums dažs labs noveco.

7 Neuzgavilē par mirušo, atceries - visi mirsim.

8 Nepalaid gar ausīm gudro runas, dzīvo saskaņā ar viņu sakāmvārdiem: no viņiem gūsi audzināšanu un mācīsies kalpot diženajiem.

9 Neatstāj bez ievērības sirmgalvju runas, arī viņi ir mācījušies no saviem priekšgājējiem: no viņiem gūsi izpratni un, kad vajadzēs, mācēsi atbildēt.

10 Neuzpūt uguni grēcinieka oglēs, lai pašu nepārņem uguns liesmas.

11 Neiekarsti nekauņas klātbūtnē, lai pret tevi pašu, kā no slēpņa uzglūnot, tas nepavērš sacīto.

12 Neaizdod stiprākam, bet, ja aizdod, ieskaiti zaudējumos.

13 Negalvo pāri par savām iespējām, bet, ja galvo, uzskati, ka esi parādā.

14 Netiesājies ar tiesnesi, jo tiesa vadīsies pēc viņa ieskatiem. 15 Nedodies ceļā ar pārsteidzīgo, lai tas nebūtu tev par nastu: viņš rīkosies pēc savām iegribām, tu iesi bojā līdzi tā neprātam.

16 Necīnies ar neganto un neej ar to pa nomaļu pusi, jo asinis tam nenozīmē neko: kur palīgā nācēju nebūs, tur tevi noslepkavos.

17 Neprasi padomu muļķim, jo glabāt uzticēto nav viņa spēkos.

18 Nerīkojies slepeni, svešam redzot, jo tu nezini, ko tas iesāks.

19 Neatklāj sirdi kuram katram, lai secen tev ietu tā paldies.

9.nodaļa Attiecības ar sievietēm

Neesi greizsirdīgs uz sievieti, kuru kļauj savās skaujās, lai pats pret sevi neiemācītu ļaunu.

2 Neatvēli sevi sievietei, lai tā neiegūtu varu pār tevi.

3 Nesatiecies ar sievieti, kas piedāvājas par mīļākoAA Manuskripta ebr. val.: netuvojies laulības pārkāpējai. lai nesapītos tās valgos.

4 Neuzturi attiecības ar skandinieci, lai tā nepavedinātu tevi.

5 Neraugies cieši jaunavā,

lai viņas dēļ tev nenāktos piedzīvot sodu.

6 Neatvēli sevi ielas staigulēm, lai nepazaudētu mantojumu.BB Manuskriptā ebr. val.: lai tu neatdāvātu mantojumu.

7 Neveries apkārt pilsētas ielās un nemaldies vientuļos nostūros!

8 Novērs skatienu no augumā daiļas sievietes un nelūkojies svešā skaistumā!

Sievietes skaistuma dēļ daudzi ir aizmaldījušies

un iedegušies mīlestībā no tās daiļuma.

9 Nesēdi mielastā precētai sievietei līdzās, un nebaudiet vīnu kopā, lai tevī nemostas tieksme pēc tās un neaizrauj tevi bojā.

Draugu un sabiedrības izvēle

10 Nepamet vecu draugu, jo jauniegūtais nav tam pielīdzināms: jauns vīns - jauns draugs, būs veci - dzersi līksmodams.

11 Neapskaud grēcinieka godību, jo tu nezini, kādu galu tas ņems.

12 Neiepriecini sevi ar bezdievīgo izpriecām, atceries: neattaisnoti kapā tie kāps.

13 Turies atstatu no cilvēka, kam vara nonāvēt, un tev nebūs jāraizējas bailēs no nāves; bet, ja reiz tuvojies, ne soli nekļūdies, lai tev nelaupa dzīvību.

Apzinies, ka tu soļo valgiem pa vidu

un virs pilsētas mūriem pa dzeguļiem pastaigājies.

14 Pēc savām spējām centies izprast tuvākos un padomu vaicā gudrajiem!

15 Spried ar saprātīgajiem

un apgalvojumos pamatojies Visuaugstākā bauslībā!

16 Par galda biedriem izvēlies taisnīgos un ar bijību pret Kungu lepojies!

Tautas vadoņi un augstprātība

17 Amatnieka slava - viņa rokās, valsts galvas gudrība - viņa vārdos.

18 No balamutes pilsētā baidās un vārdos neapdomīgo ienīst.

10.nodaļa

Gudrs lēmējs audzina tautu, un pārvalde ir labā kārtībā prātīgajam.

2 Kāds valsts valdītājs, tādi valsts kalpi, kāds pilsētas galva, tādi iedzīvotāji.

3 Nemācīts ķēniņš izposta tautu,

pateicoties valdītāju saprātam, tiek pilsēta dibināta.

4 Kunga rokās ir vara pār zemi, un īstajā brīdī viņš modina piemēroto.

5 Kunga rokās ir cilvēku veiksme, un pilsētas lietvediAA Manuskriptā ebr. val.: valdītāju.  viņš apveltī ar godību.

6 Neļaunojies uz tuvāko par katru pārestību un neatdari ar varmācību!

7 Nedz Kungs, nedz cilvēks neieredz augstprātību, un abiem derdzas netaisnība.

8 No vienas tautas rokām citās nonāk

valsts vara ar netaisnību, varmācību un naudu.

Nav nekā bezdievīgāka par naudas kāro, jo arī savu dvēseli tas ir ar mieru pārdot.

9 Ko augstprātībā slīgst pīšļi un pelni?

Dzīvs vēl un jau izgāžas iekšas.

10 īsa slimība,” jokojas ārsts,

“šodien ķēniņš, rīt pagalam,” -

11 cilvēks mirstot manto rāpuļus, zvērus un tārpus.

12 Augstprātības pamatā ir novēršanās no Kunga.

No viņa, kas veidojis cilvēku, novēršas sirds,

13 jo grēks ir augstprātības pamatāBB Manuskriptā ebr. val.: jo augstprātība krājas nodrošinātajā. un riebīgums šļācas no augstprātīgā.

Tādēļ ar nelaimēm tos brīnumaini skāra Kungs un vispēdīgi iznīcināja.

14 Varenos Kungs gāza no troņa un iecēla lēnprātīgos;

15 ar saknēm Kungs izplēsa tautas un vietā stādīja pazemīgos.

16 Valstis Kungs apvērsa un sagrāva līdz pamatiem,

17 no zemes izcēla un satrieca, ne piemiņas neatstājot virs zemes.

18 Nedz augstpratība radīta cilvekiem, nedz niknas dusmas no sievietes dzimušajiem.

Cilvēka vērtība un gods

19 Kā cilts ir godā? Cilvēku cilts.

Kā cilts ir godā? Kas bijā Kungu.

Kā cilts ir negodā? Cilvēku cilts.

Kā cilts ir negodā? Kas pārkāpj baušļus.

20 Vadonis ir godā brāļu vidū, bet Kunga acīs - kas viņa bīstas.

21 Kungs pieņem to, kas viņa bīstas, bet atmet paštaisno un augstprātīgo.

22 Ar bijību pret Kungu lepojas gan bagātais, gan izcilais, gan nabags.

23 Ir netaisnīgi izturēties ar necieņu pret to, kas ir prātīgs, bet nabags, un nepiederas godāt grēcinieku.

24 Kaut arī godā diženo un lēmēju, un vareno, neviens no viņiem nav pārāks par to, kas bīstas Kunga.

25 Brīvie nonāk gudra verga kalpībā, turpretī saprātīgajam nav par ko sūdzēties.

26 Netēlo gudro, kad jāstrādā, un nedižojies, kad esi trūkumā;

27 labāk strādāt un būt visā pārtikušam nekā dižoties bez maizes palikušam.

28 Esi lēnprātīgs, ar sevi lepojoties, dēls, un godā sevi, cik esi vērts:

29 kas attaisnos to, kurš grēko pats pret sevi; kas godās to, kurš dzīvo necienīgi?AA Manuskriptā ebr. val.: kas attaisnos to, kas soda pats sevi;/ kas godās to, kas sevi apkauno?

30 Nabagu godā zināšanu dēļ, bagāto godā bagātības dēļ.

31 Kuru godā kā nabagu, cik negodās bagātu?

Kuru negodā kā bagātu, cik godās nabagu?

11 .nodaļa

Pateicoties gudrībai, paceltu galvu iet nabags; pateicoties gudrībai, sēž diženo vidū.

2 Necildini cilvēku skaistuma dēļ, neuzskati par riebīgu izskata dēļ!

3 Maza ir bitīte spārnoto pulkā, no saldumiem pirmais tās ienesums.

4 Ar tērpa drēbēm nelepojies, ar slavas mirkli nedižojiesAA manuskriptā ebr. val.: par trūcīgā apģērbu nesmejies,/par sērdieni nezobojies. brīnumaini ir Kunga darbi -apslēpti cilvēku acīm.

5 Neviens vien patvaldnieks ir zemē sēdies, turpretī vainagots - ko nedomāja neviens;

6 daudz vareno ir krituši lielā negodā, un svešās rokās nodoti godātie.

Apdomība vārdos un dievbijība darbos

7 Nevaino, pirms neesi iedziļinājies, vispirms apsver, tad izsaki pārmetumus!

8 Neatbildi, pirms neesi uzklausījis!

Otram runājot, nespraucies vārda vidū!

9 Neiejaucies jautājumos, kas uz tevi neattiecas, grēcinieku strīdos nesēdi līdzās!

10 Pārāk daudz darbu neuzņemies, dēls, -tos vairodams, tu būsi vainojams, tos nepaveiksi neatlaizdamies un neizbēgsi aizbēgdams.

11 Var smagi strādāt un pūlēties, un steigties, bet aizvien vairāk ir nepaveiktā.

12 Ir, kas ir stumjams un bīdāms, bezpalīdzīgs, nevarīgs, bez mēra nabadzīgs, bet ar labestību Kungs uzlūko to, no pazemotības atbrīvo

13 un palīdz iet paceltu galvu par lielu brīnumu daudziem.

14 Labais un ļaunais, dzīvība un nāve, nabadzība un bagātība ir Kunga rokās.

15 Kunga rokās ir gudrība un izpratne, un bauslības zināšana, mīlestība un gaitas labajos darbos.

16 Līdz ar grēciniekiem cēlušies maldi un tumsa.

Kas lepojas ar ļauno, noveco ļaunajam līdzi.

17 Dievbijīgajam Kunga dāvātā netrūks un vina labvēlība ies mūždien līdzi,

18 bet tam, kas kļuvis bagāts ar uzmanīšanos un sīkstulību, redzi, kāds atalgojums ir iedalīts.

19 Viņš saka gan: “Nu varu atpūsties un tagad baudīšu labumus,” -bet nezina, kad pienāks mirklis tos atstāt citiem un mirt!

20 Esi pastāvīgs savā derībā un tanī dzīvo, un strādādams kļūsi vecs.

21 Neapbrīno grēcinieka darbus, bet tici Kungam un neatlaidies savos pūliņos, jo Kungam nav grūti darīt rokpelni stāvus bagātu.

22 Dievbijīgo atalgo Kunga svētība, tai pateicoties, drīz atplaukst svētība.

23 Nesaki: “Ko gan man vajag?” un: “Kādi tad labumi mani gaida?”

24 Nesaki: “Es esmu nodrošināts,”

un: “Kas tad slikts ar mani varētu gadīties?”

25 Kad ir labi, aizmirstas sliktais; kad ir slikti, labo vairs neatminas:

26 nāves stundā Kungam nenākas grūti atlīdzināt pēc cilvēka gaitām.

27 Brīža smagumā aizmirstībā grimst lieglaime, dzīves beigās atklājas cilvēka darbi.

28 Nesauc par svētlaimīgu nevienu, pirms tas nav miris: kādi ir bērniA, tāds bijis vīrs.

Apdomība, aicinot ciemos un apdāvinot

29 Neaicini mājās kuru katru, jo viltīgajam netrūkst slēpņu, lai uzglūnētu.

30 Kā vilinātāja irbe mednieka murdā - augstprātīgajam sirds, kā novērotājs viņš lūkojas kritienāB:

31 no slēpņa glūn, labo sacīdams ļaunu, un pulgo izcilos.

32 No uguns dzirksteles uzliesmo sārts, pēc asinīm no slēpņa glūn grēcinieks.

33 Uzmanies no ļaundara - viņš ļaunu kaļ, jo citādi viņš tevi nomelnos uz visiem laikiem.

34 Tik pieņem savās mājās svešo! Viņš nemieru viesīs un tevi darīs svešu savējo vidū.

12 .nodaļa

Ja dari labu, zini - kam, un par labo tev pateiksies.

2 Dari labu dievbijīgajam, un tev atlīdzinās: ja ne viņš - Visuaugstākais gan.

3 Nebūs labā tam, kas nemitas darīt ļaunu un nesniedz žēlastības dāvanas.

4 Dod dievbijīgajam, bet nepalīdzi grēciniekam;

5 dari labu pazemīgajam, bet bezdievīgajam nedod neko!

Liedz viņam maizi, nedod to viņam, lai viņš nepārspēj tevi ar to, jo par visu labo, ko vien darīsi viņam, divtik saņemsi ļaunu.

6 Arī Visuaugstākais neieredz grēciniekus un bezdievīgajiem atdarīs taisnīgi, viņš taču glaba tos soda dienai.

7 Dod labajam - un nepalīdzi grēciniekam!

Piesardzība attiecībās ar naidniekiem

8 Kad labi klājas, netiek pazīts draugs, kad slikti - naidnieks nepaliks apslēpts; 9 kad labi klājas, naidnieki bēdājas, kad slikti - arī draugs atstās.

10 Nemūžam neuzticies naidniekam, jo viņa ļaunums apsūb kā varš;

11 pat ja viņš ir pazemīgs un staigā līkumos saliecies, esi uzmanīgs un piesargies no tā, izturies pret to, kā spodrinot vara spoguli, un tu redzēsi, kā noiet sūbējums.

12 Nestādi viņu sev līdzās, lai, tevi nogāzis, neieņem tavu vietu; nesēdini labajā pusē, lai netīko pēc tava sēdekļa; lai beigās tev nav jāpiedzīvo manis teiktais un skaudri nekremt manis sacītais.

13 Kas žēlos pūšļotāju, ko sakodusi čūska, un visus tos, kas tuvojas zvēriem, -14 tāpat to, kas biedrojas ar grēcinieku un pinas ar viņa grēkiem.

15 Brīdi viņš būs ar tevi, bet, ja ceļš tev lejup ies, viņš nebūs tas, kurš atturēsies:

16 uz lūpām naidniekam būs saldi glaimi, bet sirdī nodoms - akā tevi sviest; no acīm naidniekam birs asaras, bet asiņu nebūs gana, līdzko būs izdevība.

17 Ja tev gadīsies ļauns, viņš būs jau priekšā un, kā palīdzēdams, vēl aizšaus kāju,

18 ar galvu mās, ar rokām plaukšķinās, bez gala sačukstēsies un pārvērtīsies sejā.

13 .nodaļa Attiecības ar bagāto un vareno

Kas piķi aizskar, ar to notraipīsies;

kas biedrojas ar augstprātīgo, viņam līdzināsies.

2 Necel to, kas pašam par smagu, nebiedrojies ar stiprāku un bagātāku!

Kā var biedroties pods ar katlu?

Kā piesitīs, tā sašķīdīs.

3 Bagātais rīkojas netaisni un sašutis sūdzas, nabagais cieš netaisnību un piedošanu lūdzas.

4 Ja būsi noderīgs, viņš tevi izmantos, ja nonāksi trūkumā - pametīs tevi;

5 ja tev ir - dzīvos ar tevi,

bet, tevi iztukšojis, nepārdzīvos.

6 Tu esi vajadzīgs? Viņš mānīs tevi un uzsmaidīs, un dāvās cerības,

un runās labu. “Kas tev vajadzīgs?” taujās.

7 Ar savām maltītēm liks justies neērti, līdz reizes divas trīs būs tevi iztukšojis; visbeidzot ņirgāsies par tevi, bet, tevi ieraudzījis, garām ies un galvu nogrozīs par tevi.

8 Uzmanies, lai tevi neapmāna un nepazemo paša muļķības dēļ!

9 Varenajam aicinot, esi atturīgs, un vēl jo vairāk tas tevi aicinās.

10 Neuzstāj, lai nebūtu jāpiekāpjas, nenostājies savrup, lai neaizmirstu^ tevi!

11 Neiedomājies runāt kā līdzīgs ar līdzīgu, daudzrunīgumam neuzticies,

jo, runājot daudz, tas tevi pētīs un it kā uzsmaidot izprašņās.

12 Kas izpauž runāto, tam žēlastības nav.

Tas neaiztaupīs nepatikšanas un važas.

13 Neaizmirsties un loti uzmanies, jo pats ar savu nelaimi pastaigājies*

14 No miega mosties dzirdēdams!

Mīli Kungu visu mūžu, viņu piesauc - un izglābsies.

15 Ik dzīva būtne mīl sev līdzīgo, ik cilvēks - savu tuvāko;

16 ik radība pēc savas sugas biedrojas, un cilvēks līdzīgajam pieķeras.

17 Ko biedrosies vilks ar jēru,

ar dievbijīgo grēcinieks?

18 Kāds miers var būt starp hiēnu un suni, starp rokpelni un bagāto?

19 Kā savvaļas ēzeļi nomaļos laukos - lauvām ko medīt, tā nabagie - bagātajiem ko ganīties;

20 kā pazemība riebjas augstprātīgajam, tā bagātajam nabagais.

21 Bagāto, kas grīļojas, notur draugi, pazemīgo, kas gāžas, draugi atgrūž.

22 Paklūp bagātais, palīgu daudz.

Sarunā aplamības, un viņu attaisno.

Paklūp nabagais, un to vēl nolamā.

Runā ar izpratni - nelaiž pie vārda.

23 Bagātais ierunājas, visi apklust un vai debesīs ceļ viņa sacīto; nabags ierunājas, atskan: “Kas tas tāds?” -bet, ja tam misējas, zemē to sviež.

24 Kam grēku nav, tam bagātība ir laba.

Ļauna ir nabadzība - bezdievīgo mutē.

Laimīga sirDS UN BAGĀTĪBA BEZ LAIMES

25 Sirds maina cilvēka seju vai nu uz labu, vai ļaunu.

26 Zīme, ka sirdī ir labi, - priecīga seja, meklējot sakāmvārdus - saspringta pārdomās.

14 .nodaļa

Svētlaimīgs cilvēks, kam nepaslīd mēle, ko nemoka grēku nasta;

2 svētlaimīgs, ko neapsūdz sirdsapziņa un kas nav atteicies no savas cerības.

3 No bagātības sīkstulim nav labuma, un nenovīdīgajam - kam viņam nauda?

4 Kas krāj, sev atraujot, tas citiem krāj, un citi gozēsies viņa labumos.

5 Kas pats pret sevi slikts, pret ko gan tas būs labs?

Ar visu naudīgumu nebūs tam prieka.

6 Nav ļaunvēlīgāka par to, kas nenovīdīgs pats pret sevi, -tā pašam paša ļaunums atriebjas:

7 ja tāds ko labu dara, to dara aiz izklaidības, bet beigās darītāja ļaunums atklājas.

8 Kas pats ir slikts, ar ļaunu aci glūn, vērš skatienu uz citu pusi, pāri raugās, t9par maz ir alkatīgā acij ar savu tiesu vien, kaut paša dvēsele aiz ļauna netaisnuma izkaltusi.

10 Ļauna acs maizi skauž, pašam uz galda nav.

Bagātība un nāve

11 Atkarībā no tā, kas tev ir, dari labu sev pašam, dēls, bet Kungam ziedo cienīgus upurus!

12 Atceries, ka nāve neaizkavēsies, un tev vēl nav parādīts līgums ar mirušo valstību.

13 Dari labu draugam, pirms mūžs tev ir galā, sniedzies un pēc savām iespējām dāvā!

14 Nelaupi, kas pienākas pašam no labām dienām!

Tava daļa no ilgošanās pēc labā lai nepaiet garām!

15 Vai gan neatstāsi citam savu pūliņu augļus?

Vai tad tevis sastrādāto nesadalīs lozējot?

16 Sniedz un ņem, un valdzinājumam ļaujies: mirušo valstībā izpriecas neatrast.

17 Kā apmetnis noveco viss, kas no miesas, jo mūžsens ir likums: tev jāmirst.

18 Ka lapas, kas kupla lapotne zeļ, dažas krīt un citas plaukst,

tā no miesas un asinīm dzimušie, viens mirst, otrs dzimst.

19 Ik darbs trūd un zūd un līdz ar darbu - darītājs.

GUDRiBAS MEKLĒTĀJS UN GUDRĪBA

20 Svētlaimīgs, kas apcer ar gudrību, ar prātu iedziļinās;

21 kas gudrības takas sirdī pārdomā, apslēpto izdibina.

22 Ej tai pa pēdām kā okšķerētājs!

Gaidi slēpnī tās takās!

23 Kas ieskatās pa tās logiem, arī uz sliekšņa klausās.

24 Kas apmetas tuvu tās mājai, dzīs arī vadzi tās mūros,

25 tās paspārnē uzslies telti, kur krietnie mīt, apmetīsies;

26 tās patvērumā bērnus atstās^ un nakšņos zem tās zariem,

27 no svelmes tversies zem tās un mājos tās godībā.

15 .nodaļa

Kas bīstas Kunga, tā rīkosies,

iegūs gudrību, kas bauslībā vingrinājies 2 un viņa iznāks pretī kā māte, kā jaunava sieva uzņems,

3 ar izpratnes maizi ēdinās, ar gudrības ūdeni veldzēs.

4 Tā viņam būs balsts, un viņš nelieksies, tai pieķersies - un nenonāks kaunā;

5 par tuvākajiem pārāku tā viņu cildinās un sapulcējušos vidū atdarīs viņa lūpas.

6 Līksmību un gaviļu vainagu viņš atradīs un nemirstīgu vārdu iemantos.

7 Turpretī nesaprātīgajiem gudrību neiegūt, to neredzēt grēciniekiem, t8no augstprātības tā turas atstatu un neienāks prātā meļiem.

9 Grēcinieka mutē neiederas slavinājums, jo tas nav nācis no Kunga:

10 slavinājums ir jāpauž ar gudrību -un Kungs gādās, lai izdodas.

Atbildība par savu izvēli

11 Nesaki: “Es esmu atkritis Kunga vainas dēļ.”

Viņš nedara neko, ko neieredz, 7

12 Nesaki: “Viņš pats mani noveda neceļos.”

Nav viņam vajadzīgs grēcinieks.

13 Kungs neieredz riebīgo.

Kas bīstas Kunga, arī nemīl to.

14 Cilvēku viņš ir radījis pirmsākumos, tā rokās ir atstājis izvēli:

15 ja vien vēlēsies, tu ievērosi baušļus, pats labprāt būsi uzticīgs.

16 Uguni un ūdeni viņš ir nolicis tavā priekšā, izstiep roku pēc tā, ko vēlies.

17 Cilvēka priekšā ir dzīvība un nāve: saņems, ko izvēlēsies,

18 jo liela ir Kunga gudrība, viņš varens spēkā un visu redz;

19 Kungs uzlūko tos, kas viņa bīstas, ik cilvēka darītais viņam zināms.

20 Nedz kādam viņš ir pavēlējis bezdievīgi rīkoties, nedz kādam atvēlējis grēkot.

16 .nodaļa Atbildība par pēcnācējiem

Nealksti pulkiem bērnu, tādu, kas neder nekam, par bezdievīgiem dēliem nelīksmojies;

2 kaut būtu daudzi, nelīksmojies par tiem, ja pret Kungu tiem bijības nav.

3 Nelolo paļāvību, ka viņi dzīvos, neraugies, ka viņu ir daudz:

pirms laika nāksies tev nopūsties sērās, un, negaidot uzzināsi, ka tiem pienācis gals, -un tādēļ viens ir labāk nekā tūkstotis, bez bērniem mirt ir labāk nekā bezdievīgos iedzīvoties:

4 viens pats, kas ir saprātīgs, -un pilsēta piepildīsies, bet bauslības neievērotāju cilts iztukšosies.

Dieva tiesas piemēri

5 Daudz ko tādu ir skatījušas manas acis, ausis vēl iespaidīgāku dzirdējušas.

6 Uzliesmoja uguns grēcinieku pulkā, iedegās dusmas nepakļavīgā tautā.

7 Viņš bija nepielūdzams pret senajiem milzeņiem, tie bija sacēlušies savā spēkā;

8 viņš netaupīja tos, kuru vidū bija apmeties Lats, tie viņam riebās savā augstprātībā.

9 Viņš neapžēlojās par tautu, nolemtu bojāejai, tā ir aizslaucīta savos grēkos.

Tā, neklausoties svēto pulku aizbildņos,

viņš rīkojās ar tautām, kas bija nepadevīgu sirdi,

10 un tāpat ar seši simti tūkstoš kājniekiem, kas bija sapulcējušies nepadevīgu sirdi, -šaustot un žēlojot, satriecot un dziedinot, ar žēlsirdību un bardzību ir rīkojies Kungs.

11 Ja tik viens vienīgs nepadevīgu skaustu būtu palicis nesodīts, tas būtu brīnums, jo viņš ir tas, kas apžēlo un dusmojas, gan piedodot dižens, gan dusmojoties.

12 Kā viņa apžēlošanās liela, tā apsūdzība.

Pēc darbiem viņš cilvēku tiesā.

13 Ar nolaupīto neizbēgs grēcinieks, un savā pacietībā dievbijīgais nepaliks tukšā.A 14 Ikkatrai žēlsirdībai Kungs sagatavo augsni. Ikviens saņems pēc saviem darbiem.

15 Faraonam Kungs sirdi darīja cietu, un tas viņu nepazina,

turpretī pasaule - tā iepazina Kunga paveikto.

16 Viņa žēlastība ir atklājusies visam radītajam. Gan gaisma, gan tumsa ir iedalīta Ādamam.

Atbildības neizbēgamība

17 Nesaki: “Es paslēpšos no Kunga.

Kas gan par mani atcerēsies augstumos?

Tik daudzu ļaužu vidū mani nepamanīs.

Kas pasaules neizmērojamībā esmu es?”

18 redzi, viņam apraugot un apmeklējot, salīgosies debesis un debesu debesis, bezdibenis un zeme,

viss Visums, kas pēc viņa gribas tapis un top,

19 un kalni un zemes pamati, viņam uzlūkojot, trīsēdami drebēs.

20 “bet neviens jau par to nedomā!

Un kuram gan rūp viņa takas?”A t [2] arī vēja brāzma cilvēkam nav redzama.

Apslēptībā paliek lielākā daļa Kunga darbu.

22 “Kas ziņos par taisnīgi darīto?

Kas gaidīs to?

Jo derība taču ir tālu, bet visu pārbaudīs beigās.”

23 Tā domā tāds, kam trūkst sapratnes.

Kā nejēga, tā maldos aizklīdušais domā muļķības.

Cilvēks Dieva radīšanas plānā

24 Uzklausi mani, dēls, un mācies izpratni!

Veltī vērību maniem vārdiem savā sirdī!

25 Pēc kārtas izklāstīšu mācību,

ar izpratni iepazīstināšu sīki jo sīki.

26 Kopš iesākuma Kungam ir bijuši padomā viņa darbi;6

tos īstenojot, ikkatram viņš noteicis gaitu,

27 uz mūžiem sakārtojis savus darbus, uz darbu darbiem katra aizsākumu.

Ne tiem slāpst, ne tie gurst, ne tie rimstas īstenoties,

28 ne cits citu tie traucē un nemūžam neatteiksies izpildīt, kas viņa pieteikts.

29 Pēc tam Kungs uzlūkoja zemi , ar saviem labumiem piepildīja,

30 ar dzīvām būtnēm pārklāja zemes vaigu, un tām ir jāatgriežas atpakaļ - zemē.

17 .nodaļa

No zemes radījis cilvēku, Kungs viņam vēlēja atgriezties atpakaļ - zemē; 2 dienu skaitu un laiku tiem piešķīra un apveltīja ar varu pār zemi.

3Tos ietērpa spēkā, kā tērpies pats, tos darīja pēc sava paša atveida,

4 ik būtnei iedvesa bailes no tiem,

par kungiem tos pār zvēriem un putniem darīja.

5 Tie saņēma savā rīcibā piecas Kunga spējas.

Kā sesto Kungs dāvāja saprātu, kā septīto - valodu: spēju iztulkot viņa spējas.

6 Padomu, valodu, acis, ausis un sirdi viņš piešķīra domāšanai,

7 ar prasmi izprast piepildīja, kas labs un kas ļauns, viņš norādīja.

8 Ar savām acīm viņš apveltīja to sirdis/ lai atklātu tiem savu darbu diženumu,

9 un dāvāja iespēju lepoties mūžam ar saviem brīnumdarbiem,

10 lai, paužot viņa darbu diženumu,

Svētdarītāja vārdu tie suminātu.

11 Viņš apveltīja tos ar zināšanām,

A Dažos manuskriptos: ar bijību pret viņu.

bet mantojumā piešķīra dzīvības bauslību;

12 mūžīgu derību ar tiem nodibināja un savus rīkojumus darīja zināmus.

13 To acis skatīja godības diženumu, ausis dzirdēja godības balsi:

14 “No visa netaisnā sargieties!” Viņš piesacīja.

Par tuvāko viņš piekodināja ikvienam.

Cilvēks Dieva tiesas priekšā

15 Viņa acu priekšā vienmēr ir to takas, tās nepaliks apslēptas viņa skatienam,

16 uz ļaunu no jaunības tiecas to takas, nav spēkos tiem sirdi darīt par miesu, par akmeni gan,

I7 jo, sadalot zemes tautas, ikvienai Kungs iecēlis vadoni, bet Israēls palicis viņa ziņā.

18 Pamācot viņš audzināja pirmdzimušo, mīlestības gaismu piešķirot, nav atstājis to.

19 Visi to darbi ir viņa priekšā tāpat kā saule, viņa skatiens pastāvīgi pievērsts to takām.

20 To netaisnības nepaliks apslēptas Kungam, un viņa acu priekšā būs visi to grēki;

21 bet Kungs ir labs un pazīst paša veidoto, to neatstāj, to nepamet, bet saudzē to.

22 Kā zīmogs viņam līdzi ir cilvēka žēlastības darbi, kā acu zīlīti viņš glabā atmiņā cilvēka labestību.

23 Viņš celsies pēc tam un atlīdzinās: pār cilvēku galvām atmaksa nāks,

24 bet tiem, kas nožēlo, viņš dāvā atgriešanos, tos mierina, kam pacietības maz.

Mudinājums izmantot Dieva žēlastību un atgriezties

25 Atgriezies pie Kunga un pārstāj grēkot!

Lūdzies viņa vaiga priekšā un mitējies būtA par klupšanas iemeslu!

26 Ej atpakaļ pie Visuaugstākā un atgriezies no netaisnības,

Viņš pats tevi vadīs ceļā no tumsas uz dziedināšanas gaismu, un ļoti ienīsti riebīgo!

27 Kas cildinās Visuaugstāko mirušo valstībā?

Kurš viņam pateiksies to vietā, kas dzīvo?

28 Kā neesošs ir mirušais: viņa slavinājums gaist, turpretī Kungu cildina dzīvais un veselais.

29 Cik liela gan ir Kunga žēlastība un piedošana tiem, kas atgriežas pie viņa,

30 jo ne jau viss ir cilvēkiem iespējams!

Nav cilvēka dēls nemirstīgs.

31 Kas vēl par sauli spožāks - un aptumst arī tā, turpretī miesa un asinis domā par ļauno.

32 Debesu spīdekļus viņš aprauga un piemeklē. Cilvēki visi - pīšļi un pelni.

18 .nodaļa Cilvēka niecība un Dieva žēlastība

Kas mūžīgi dzīvo,

Visumu radījis visu.

2 Kungs vienīgais, izrādīsies, ir taisnīgs, un cita nav kā tikai viņš.

3 Viņš Visumu valda, turēdams saujā, viss klausa viņa gribai, jo savā spēkā viņš, Valdnieks pār visiem, šķir svēto no laicīgā tajos.

4 Nevienu viņš nav iecēlis par savu darbu vēstītāju.

Viņa dižajam veikumam kurš gan izsekot spētu?

5 Kurš spētu izmērot viņa diženuma spēku?

Kurš spētu izstāstīt par katru žēlastību?

6 Nedz vairojami, nedz mazināmi,

nedz izdibināmi ir Kunga brīnumdarbi;

7 kad cilvēks izdibināt beidz - ir tikai sācis, kad mitējas - no pārsteiguma mulst.

8Kas gan ir cilvēks? Kam gan tas der?

Kāds labums no viņa? Kāds ļaunums?

9 Simt gadu cilvēkam - liels dienu skaits, un katram atdusa pienāk, nav aprēķināma tā.

10 Kā ūdens piliens jūrā, smiltīs zvirgzds, tā mazumiņš gadu mūžības dienā,

11 un tādēļ Kungs ir iecietīgs pret cilvēkiem un tos ar savu žēlastību apvelta.

12 Vinš cilvēka nelaimi redz, zina, cik ļauna ir tā, un tādēļ piedošanu bagātīgi dāvina.

13 Cilvēks žēlo savu tuvāko - Kungs žēlo visus, gan pārmetot, gan audzinot, gan pamācot, gan atgriežot kā gans ganāmpulku,

14 un tos, kas, pamācību pieņēmuši, pieteikto steidz īstenot, viņš apžēlo.

Dāvināšana

15 Nesagandē labo ar pārmetumiem, dēls, nepavadi dāvanu ar vārdiem, kas sāpina.

16 Vai tad rasa nav tā, kas versmi remdina?

Vārdi vairāk jaudā nekā dāvana.

17 Rau, vārds, vai tas nav vairāk par dāvanu labu?

Ar žēlastību apveltītais dāvā tos abus.

18 Muļķis nežēlo apvainojumus; no nenovīdīgā dāvanas acis asaro.

Tālredzīgums

19 Pirms runā, mācies!

Pirms esi saslimis, gādā par sevi!

20 Pirms sprieduma izmeklē sevi, un apraugot un piemeklējot tev piedos.

21 Pirms esi saslimis - zemojies!

Ja esi grēkojis - atgriezies!

22 Nekavējies izpildīt laikā, ko esi solījis, un neatliec līdz nāves stundai nenokārtojis!

23 Gatavojies, pirms lūdzies, un nerīkojies kā cilvēks, kas izturas izaicinoši pret Kungu;

24 piemini viņa niknumu beigu dienās un atmaksas mirkli - viņam novēršot vaigu.

25 Pārpilnības laikā piemini bada laikus, nabadzību un trūkumu - pārticības dienās.

26 Bija rīts, un ir vakars, un laiks ir jau cits.

Kunga priekšā viss notiek drīz.

27 Gudrs  cilvēks  ir  it  visā  apdomīgs

un  izvairās  no  pārkāpuma  grēku  laikos.

28 Ik  saprātīgais  pazīst  gudrību  un  slavē  tās  atradēju.

29 Kam  izteicienos  netrūkst  sapratnes,  arī  pats  ar  gudrību  iepazīsies, un  straumēm  plūdīs  no  tā

trāpīgi  sakāmvārdi.

Labāk  uzticēties  vienīgajam  Valdniekam  nekā  nedzīvu  sirdi  pieķerties  nedzīvajam.

Izvairīšanās no iekāres

30 Neseko  savām  iekārēm  un  nepadodies  savām  kaislībām.

31 Sev  iekāres  patikas  gādādams,  tu  sevi  atvēli  naidniekam,  ko  ļauni  līksmoties  tam.

32 Nelīksmojies dižā greznībā, lai maksājot tu nenonāktu trūkumā.

33 Nekļūsti nabags, dzīrodams uz parāda, kad pašam nekā nav kabatā,

jo citādi tu būsi sazvērējies pats pret savu dzīvi.

19 .nodaļa

Pie bagātības netiks strādnieks iedzērājs.

Kas niecina nedaudzo, ies pamazām postā

2 Vīns un sievietes pavedina saprātīgos.

Kas ir izlaidīgāks, pinas ar ielasmeitām.

3 Trūdiem un tārpiem tāds kritīs par mantojumu, un projām tiks aizrauta dvēsele izlaidīgā.

Izvairīšanās no tenkošanas

4 Vieglprātīgs, kas ātri uzticas: pret sevi pašu grēcinieks noziedzas.

5 Ko iepriecina ļaunais, tas tiks notiesāts.

Kas baudām pretojas, vainago savu dzīvi;

6 kas mēli savalda, sakāvi nepiedzīvos.

Kas neieredz tenkas, no nelaimes izvairīsies.

7 Neatstāsti dzirdēto nekad, un tev nenāksies piedzīvot ļaunu;

8 ne draugam, ne naidniekam nestāsti to!

Neizpaud, ja vien tev nav jāgrēko!

9 Var izdzirdēt, un sāks uzmanīties no tevis, un pienāks mirklis - ienīdīs.

10 Lai, mirstot tev, mirst dzirdētais!

Saņemies! Tas nepārraus tevi pušu!

11 Muļķis mokās dzirdētā dēļ ciešanās kā bērna dēļ dzemdētāja;

12 kā šautra ciskā, iestrēgusi miesā, tā dzirdētais muļķim iekšā.

Neuzticēšanās ļaužu valodām

13 Prasi draugam, vai maz tā darījis, un, ja ir darījis, lai vairs nedara!

14 Prasi tuvākajam, vai maz tā teicis, un, ja ir teicis, lai neatkārto!

15 Prasi draugam - nereti mēdz apmelot, netici visam, ko esi dzirdējis!

16 Dažam gadās paslīdēt, pašam negribot, -un kurš gan nav grēkojis mēļojot?

17 Prasi tuvākajam, pirms piedraudēt tam!

Ļauj īstenoties šādi Kunga bauslībai!

18 Bijība pret Kungu - pieņēmumiem pamatā.

Gudrība no viņa mīlestību saglabā.

19 Kunga baušļu pazīšanā - dzīves māka.

Kas dara to, kas Kungam patīkams, tas plūc no nemirstības koka.

Atšķirība starp gudrību un viltu

20 It visa gudrība - bijībā pret Kungu, it visa saistīta ar bauslības izpildi un Visuvaldītāja varas atzīšanu.

21 Vergs, kas saka saimniekam:

“Es nedarīšu to, kas tev ir patīkams,” -sanikno maizes devēju, pat ja izdarītu pēc tam.

22 Ļaunuma izzināšanā gudrības nav, grēcinieku nodomos nav sapratnes,

23 ir viltība, un tā ir riebīga, ir nelga, kuram trūkst gudrības.

24 Labāk tāds, kam izpratnes mazāk, bet kas ir bijīgs, nekā tāds, kam sapratnes papilnam - un pārkāpj bauslību.

25 Ir izsmalcināta viltība, un tā ir netaisna.

Ir labvēlīguma locītājs - lai panāktu vēlamo spriedumu, turpretī gudrais spriež taisnīgu spriedumu.

26 Ir nelietis, sērīgi salīcis, bet iekšpusē viltus pilns,

27 aizslēpis seju, izliekas nedzirdam, bet, palicis nepazīts, tev aizsteigsies priekšā

28 un, pat ja spēka trūkums tam neļautu grēkot, rīkosies nelietīgi, tiklīdz būs iespējams.

29 Vīru pazīst pēc skata, domājošu cilvēku - saskatoties.

30 Ģērbšanās veids, mute, smejoties vaļā, un gaita stāsta par cilvēku.

20 .nodaļa Pārmetumi laika un vainas atzīšana

Ir nelaikā izteikti pārmetumi.

Ir cilvēks, kas, būdams saprātīgs, klusē.

2 Cik gan labāk ir izsacīt pārmetumus nekā glabāt dusmas!

3 Kas izlīgst, atzīstot savu vainu, būs glābts no zaudējuma.

4 Kā einuhs, iekārojis laupīt jaunavību meitenei,

ir tāds, kas uzmācas par varītēm ar savu spriedumu.

5 Ir tāds, ko uzskata par gudru klusēšanas dēļ; ir tāds, ko ienīst pārmērīgas runāšanas dēļ;

6 ir tāds, kas klusē, nezinot, ko atbildēt, bet ir, kas klusē, zinot īsto mirkli.

7 Gudrs cilvēks klusē līdz īstajam mirklim, turpretī lielībnieks un nelga nepievērš vērību mirklim.

8 Kas runā pāri mēram, apriebsies.

Kas piesavinās tiesības, tiks ienīsts.

Cik gan labi paust nožēlu, saņemot pārmetumus!

Tu izvairīsies tā no apzināta grēka.

Gudrā un nelgas uēl!ba

9 Ir veiksme nelaimē

un ieguvums, kas kļūst par zaudējumu.

10 Ir dāvana, no kuras tev nebūs labuma, un dāvana, kas divtik atmaksājas.

11 Ir zaudējums iedomu dēļ,

ir cilvēks, kas pazemots iet paceltu galvu.

12 Ir tāds, kas par nieku pērk daudz, bet pārmaksā septiņkārt.

13 Ar vārdiem gudrais panāk, lai viņu iemīļo, bet muļķis velti šķiežas ar savu labvēlību.

14 No nelgas dāvanas tev labuma nebūs,

nedz labums būs no tās, ko vajadzības spiests dod nenovīdīgais: reiz devis - pats pēc daudzām lūkojas.

15 Maz devis, daudz paļās, muti vaļā kā saucējs,

šodien aizlienēs, atprasīs rīt - šādu cilvēku nīst.

16 Muļķis saka: “Man draugu nav, un par labo man nepateicas.”

Prastu valodu tie, kas viņa maizi ēd.

17 Cik daudzkārt viņu izsmies un tik daudzi, jo viņš nav apjautis, ko nozīmē, ka ir, nedz to, ka nav, - viņam vienalga.

Vārdi vietā un nevietā

18 Labāk kritiens, paslīdot kājai, nevis paslīdot mēlei, tā klūp nekrietnie - steidzoties.

19 Nesmalkjūtīgs cilvēks - kā nepiedienīgs stāsts, kas nemācītajiem ir nepārtraukti uz mēles.

20 Sakāmvārdos, kas atskan no muļķa lūpām, nemēdz ieklausīties. Nav pateikti īstajā brīdī.

21 Dažam trūkums neļauj grēkot: pienāk atpūta - un it nekas nekremt viņu.

22 Dažs pazudina dvēseli kaunēdamies: pazudina to - lai izpelnītos nelgas ievērību.

23 Dažs apsola draugam aiz kauna -un draugu velti padara par naidnieku.

24 Kauna zīme cilvēkam - meli, nemācītajam pastāvīgi uz mēles.

25 Labāk būt zaglim nekā melot bez mitas, kaut arī bojā ies abi, tā rīkojoties.

26 Ieradums melot dara negodu cilvēkam, melīgo pavada pastāvīgs kauns.

27 Ar vārdiem ver ceļu gudrais, diženajiem iepatikties rauga saprātīgais.

28 Kas apstrādā zemi, augstu met gubu; kas diženajiem rauga iepatikties, gandara par netaisnību.

29 Cienasts un dāvanas dara aklas gudro acis, kā iemaukti attur no skarbiem vārdiem.

30 Apslēpta gudrība, nemanāms dārgumu krājums -kāds gan no abiem labums?

31 Labāk cilvēks, kas slēpj savu muļķību, nekā cilvēks, kas slēpj savu gudrību.

32 Labāk, Kungu meklējot, neatlaisties un nepiekāpties nekā atrasties grožiem rokā bez valdnieka dzīves ratos.

21 .nodaļa Grēks un atgriešanās

Tu esi grēkojis, bērns? Nedari vairs ta un lūdzies par to, kas ir bijis!

2 No grēka bēdz, kā čūsku ieraudzījis: pieiesi tuvāk - dzels; tā zobi - lauvas zobi, cilvēka dvēseli nomaitā.

3 Bauslības neievērošana ir kā divpusējs zobens: cirtiens nav dziedināms.

4 Iebaidīšana un varmācība iztukšo bagātību: tā iztukšosies augstprātīgā nams.

5 No nabagā mutes lūgšana nonāk Kunga ausī, un viņa spriedums jo drīzi nāks.

6 Kas pamācību neieredz, iet grēcinieka gaitās; kas bīstas Kunga, atgriežas savā sirdī.

7 Kas dižs ar muti, iztālēm pazīstams, bet sapratējs zinās to paklūpam.

8 Kas savu namu ceļ ar svešu naudu, līdzinās tam, kas ziemai akmeņus krāj.

9 Pakulu kodaļa - bauslības neievērotāju bars, uguns liesmas - to gals.

10 Grēcinieku ceļš gludiem akmeņiem klāts, bet ceļa galā - mirušo valstība.

11 Kas ievēro bauslību, valda pār savām domām, un bijībai pret Kungu galā ir gudrība.

Gudrais un nejēga

12 Kam izveicības nav, tas paliks nemācīts.

Taču ir izveicība, no kuras vairojas rūgtums.

13 Kā ūdens palos vairosies atziņas gudrajam, kā dzīvības avots būs viņa padoms.

14 Muļķis iekšpusē ir kā sadragāts trauks: nav atziņas, ko tāds spētu uzglabāt.

15 Ja prātīgais dzird gudru izteicienu,

cildina un piemetina vēl vienu; dzird izlaidīgais - un viņam netīk, atstāj neievērotu un vēl muguru uzgriež.

16 Muļķa sacītais - kā nasta plecos.

Turpretī saprātīgajam labestība uz lūpām.

17 Sapulcējušies raudzīsies prātīgajam uz lūpām un sirdī pārdomās viņa teikto.

18 Kā nams gruvešos - tā gudrība muļķim, nejēgas zināšanas - vārdi, ko velti sijāt.

19 Nesaprātīgajam audzināšana -važas ap kājām, kā roku dzelži ap labo roku.

20 Skaļā balsī smejas muļķis, izveicīgais smaida klusēdams.

21 Saprātīgajam audzināšana -kā zelta rota, kā rokas sprādze ap labo roku.

22 Muļķim kāja tūliņ namā, daudz pieredzējušais kautrējas;

23 pie durvīm nejēga lūr namā, ārpusē stāv audzinātais.

24 Pie durvīm noklausās neaudzināts cilvēks, saprātīgajam - smags negods.

25 Citu runātais pļāpām uz lūpām, prātīgajam sakāmais svaru kausos izsvērts.

26 Muļķiem sirds uz mēles, gudrajiem - sirds ar mēli.

27 Apkraudams pretinieku ar lāstiem, bezdievīgais nolād pats sevi;

28 pats sevi aptraipa čukstētājs, kaimiņos tāds nav ieredzēts.

22 .nodaļa

Noķēzītam akmenim līdzinās kūtrais, kurš katrs to izsvilpj par tādu negodu;

2 čupiņai sūdu līdzinās kūtrais, kurš to paceļ, skurina roku.

Bērni - vecāku gods un negods

3 Būt neaudzinātā tēvam ir kauns.

Neaudzināta meita ir zaudējums.

4 Saprātīga meita tiks pie vīra, kauna darītāja vecākus skumdinās.

5 Gan tēvam pārgalvīgā dara kaunu, gan vīram, ne tēvs tādu godās, ne vīrs.

6 Klāstīšana nelaikā - sēru laikā mūzika; rīkstes un mācība - ikkatrā laikā gudrība.

7 Labi audzināti bērni, kam labi klājas, kliedē vecāku necilību;

8 neaudzināti bērni, nicināti un iedomīgi, aptraipa dzimtas locekļu dižciltību.

Izvairīšanās no muļķa sabiedrības

9 Mulki mācīt - māla trauku līmēt, no dziļa miega celt aizmigušo;

10 muļķim klāstīt - snauduļojošam stāstīt, beigās apjautājas: “Kas ir?”

11 Raudi par mirušo, tam gaisma aptumsusi; raudi par muļķi - prāts aptumšojies.

Tik rūgti neraudi par mirušo! Tas atpūšas.

Par nāvi ļaunāks muļķa mūžs.

12 Par mirušo sēras ir septiņas dienas

par muļķi un bezdievīgo - visas viņa mūža dienas.

13 Ar nelgu neielaidies sarunās un neej pie nejēgas, jo savā trulumā viņš nonievās visu tavējo; no tāda izvairies, lai neiekultos nepatikšanās: sprauslājot viņš tevi notašķīs.

No tāda attālinies un varēsi atelpot, un nebūs jānogurst no viņa stulbuma.

14 Kas ir smagāks par svinu?

Muļķis - kā citādi saukt?

15 Smilts, sāls, dzelzs klucis panesams vieglāk par nejēgu.

Apņēmība un padoms

16 Kā, uznākot zemestrīcei, nelūzīs iebūvēts koka spraislis, tā vajadzīgajā brīdī nebaiļosies sirds, balstījusies prātīgā padomā.

17 Apņēmība, kurai pamatā - izprasta doma, ir kā apmetums, kas gludu sienu rotā;

18 kā pret vēju augstienēs nenoturēsies mieti,A tā gļēva sirds muļķīgās iedomās nenoturēsies pret bailēm.

Draudzības saglabāšana

19 Aci bakstot, izsprāgst asaras, sirdi skarot, izlaužas jūtas;

20 putnus padzen, metot ar akmeni, mētājoties ar apvainojumiem, satriec draudzību.

21 Ja esi izvilcis zobenu pret draugu, neļaujies izmisumam: ir atpakaļceļš;

22 ja esi vēris muti pret draugu,

nebaiļojies: ir izlīgšana,

ja vien nav izteikti apvainojumi,

nav bijusi uzpūtība,

nav izpausti noslēpumi,

nav rīcībā nodevības,

ikviens draugs šādos gadījumos bēgs.

23 Iemanto tuvākā uzticību, viņam vēl nabagam esot, lai kopā baudītu labklājību, kad viņam tā būs; nepamet viņu, uznākot grūtībām, lai, viņam saņemot mantojumu, mantotu arī tu, jo cilvēks stāvokļa dēļ nekad nav nicināms un bagāts nejēga apbrīnu nepelna.

24 Pirms uguns - tvaiks un dūmi no ēzes, pirms asinīm - pulgošana.

25 Es nekaunēšos dot pajumti draugam, es neslēpšos viņa vaiga,

A Dažos manuskriptos: kā .. uz paaugstinājuma nenoturēsies oļi.

26 bet, ja ar viņa ziņu man atgadīsies kas ļauns, no viņa vairīsies ikviens, kas to būs dzirdējis.

Savaldība un godprātība

27 Kas manai mutei nozīmēs sardzi, prasmīgi aizzīmogos man lūpas, lai mēles dēļ es nepakristu un tā neaizrautu mani bojā?

23 .nodaļa

Nepamet mani to iegribām, Kungs, manas dzīvības Valdniek un Tēvs!

Nepieļauj, ka es kristu to dēļ!

2 Kas norīkos rīkstes pārraudzīt manas domas un gudrību iecels par audzinātāju sirdij, lai rīkstes mani netaupītu par pārkāpumiem nezināšanas dēļ, bet gudrība neatstātu nepamanītus manus grēkus,

3 lai neļautu pieņemties manai neziņai un maniem grēkiem augt augumā, jo citādi es pretinieku priekšā kritīšu un uzgavilēs naidnieks.

Kur nezināšana un grēki, tur tālu cerība uz tavu žēlastību.

4 Kungs, manas dzīvības Dievs un Tēvs!

Neļauj uzpūtībai ieviesties manās acīs!

5 Baudkāri novērs no manis!

6 Vēdera vēlmes un dzimumattiecības lai mani

nepārņem savā varā!

Un neatvēli mani nekautrām iegribām!

Zvēresti un dievošanās

7 Kas attiecas uz lūpām, bērni, klausieties pamācību!

Kurš to ievēros, nemūžam nenonāks sodā.

8 Turpretī grēcinieku sodīs ar paša lūpām.

Tās aizvainos pulgotāju un iedomīgo.

9 Neieradinies zvērēt ar savu muti, neierodi Svēto saukt vārdā!

10 Kā neatbrīvosies no brūcēm vergs,

ko nemitīgi izprašņā,

tā tas, kas vienmēr zvēr un dievojas,

netiks šķīstīts no grēkiem.

11 Liels zvērētājs būs noziedzības pilns, no viņa nama neatkāpsies rīkste.

Ja maldīdamies zvēr - uz viņa gulsies grēks; ja nevērīgi izturēsies - divkārt grēko; ja nepatiesi zvēr, viņš netiks attaisnots: nelaimes pilns būs nams.

Jēlības

12 Ir runas veids, kas pielīdzināms nāvei.

Lai tāds nav sastopams Jēkaba mantiniekos! Dievbijīgiem viss tamlīdzīgais svešs, un tie nevārtās grēkos.

13 Neieradini muti piedauzīgās jēlībās, jo tajās ar vārdu grēko.

14 Atceries tēvu un māti, sēdēdams diženo vidū, lai tu neaizmirstos to klātbūtnē un nešķistos muļķis sava ieraduma dēļ: tu vēlēsies, kaut nebūtu piedzimis, un nolādēsi dienu, kad nāci pasaulē.

15 Cilvēks, kas ieradis lietot apkaunojošus izteicienus, mūža dienas nodzīvos neaudzināts.

Netiklība un laulības pārkāpšana

16 Divas ļaužu šķiras vairo grēkus un trešā izraisa dusmas.

Sveloša kaislība, iedegusies kā uguns, nemitēsies, līdz nebūs aprijusi; savos miesas locekļos netikls cilvēks nerimsies, līdz guns nebūs izdegusi.

17 Netiklajam katra maize salda: tas nepagurs, līdz nebūs galā.

18 Cilvēks, kas grēko pret laulības gultu, sevī spriežot: “Kas mani redz?

Visapkārt tumsa. Sienas mani sedz.

Neredz neviens. Ko bīties man?

Manus grēkus Visuaugstākais neatcerēsies,”

19 tāds baidās no ļaužu acīm, bet neapzinās, ka Kunga acis, desmit tūkstoškārt par sauli gaišākas, vēro visas ļaužu gaitas, apslēptajā lūkojas.

20 Viss viņam bija zināms, pirms tika radīts, un tāpat - kopš tas ir īstenots.

21 Atmaksu cilvēks saņems pilsētas platajās ielās, tiks notverts tur, kur tam pat prātā neienāks.

22 Tas pats ir ar sievu, kas pamet vīru un sagādā mantinieku no cita.

23 Visuaugstākā bauslībai viņa, pirmkārt, nav klausījusi, otrkārt, vīru ir pievīlusi, treškārt, laulību pārkāpjot, izbaudīta un sagādājusi bērnus no cita.

24 Viņai būs jāstājas sapulces priekšā, piemeklēti būs viņas bērni:

25 neiesakņosies viņas bērni, augļus nenesīs zari.

26 Nolādēta būs viņas piemiņa, neizdzēšams būs viņas kauns,

27 bet palicēji atzīs: par bijību pret Kungu nekā labāka nav, nav nekā jaukāka kā ievērot Kunga baušļus.

28 Sekot Dievam - liels gods.

Dievs tevi uzņem - ilgs mūžs.

24 .nodaļa GudrIbas slavinājums

Gudrība teic savu godu, savas tautas vidū lepojas;

2 Visuaugstākā sapulcē atdara lūpas, viņa vareno priekšā lepojas:

3 “No Visuaugstākā lūpām nākusi, kā migla es klājos pār zemi,

4 apmetos teltī debesu augstumos, mans tronis - mākoņu stabā.

5 Viena pati es ietvēru debesloku, klejoju bezdibens dzīlēs;

6 jūras bangās, it visā zemes virsū,

ik tautā, ik ciltī bija mans ieguvums,AA Dažos manuskriptos: es biju vispirmā.

7 tajās visās lūkojos pēc rimtas:

kam gan ir mantojums, kurā apmesties man?

8 Tad tas, kas bija radījis visus, man pavēlēja, kas bija radījis mani, tas izlēma, kur manai teltij rast rimtu.

Viņš sacīja: “Apmeties Jēkabā!

Israēlā lai ir tavs mantojums!”

9 Pirms mūžīgiem laikiem, pašā sākumā, viņš bija mani radījis, un aizlaikos es nemitēšos būt.

10 Es kalpoju viņa priekšā svētajā teltī -tā es iesakņojos Ciānā;

11 tā savā mīļotajā pilsētā viņš dāvāja man rimtu, tā mana vara - Jeruzālemē.

12 Es iesakņojos godājamā tautā,

Kunga daļā, viņa mantojumā.

13 Kā ciedrs es slejos Libānā, kā ciprese Hermona kalnos;

14 kā palma es slejos En-Gedī, kā rožu krūms Jērikā, kā laukā daiļš olīvkoks.

Es slejos kā platāna.B Dažos manuskriptos un tulkojumos: kā platāna ūdeņu malā.

15 Es smaržoju kā kanēļkoks un balzamellas krūms, kā izmeklētas mirres es izplatu jauku dvesmu, kā galbāns, oniksa ekstrakts un opobalzama sveķi, kā vīraka smarža svētnīcā.

16 Kā terebinte es plešu savus zarus, godības un žēlastības zarus;

17 kā vīnastāds es lieku raisīties priekam un, pateicoties godībai un bagātībai, saplaukstu ziedos.

18 Es esmu daiļās mīlestības un bijības, atziņas un svētās cerības māte, ar visiem bērniem, senmūžīga, es sevi dāvāju tiem, ko viņš ir izvēlējis.

19 Nāciet pie manis, kas mani alkstat, ar maniem augļiem piepildiet sevi,

20 jo saldākas par medu - atmiņas par mani, par medus šūnām - mans mantojums.

21 Kas mani ēd, salks vēl, kas mani dzer, slāps vēl.

22 Kas mani klausa - tam kaunēties nenāksies, un, kas ar mani strādā, - negrēkos.”

Gudrība - dievišķā bauslība

23 Viss minētais - visaugstā Dieva derības grāmata, bauslība, ko Mozus pavēlējis ievērot mums,

Jēkaba draudžu mantojums.

24 Nepagurstiet būt stipri Kungā!

Viņam pieķerieties, lai jūs stiprina!

Kungs Visuvaldītājs ir vienīgais Dievs; izņemot viņu, nav glābēja.

25 Gudrības pārpilns kā Fisona/ kā Tigra jauno vārpu dienās,

26 ar sapratni pilda kā Eifrāta, kā Jardāna ražas laikā,B

27 skatienam mācību paver kā gaisma,0 kā Gīhona vīnogu laikā.

28 Nedz pirmais cilvēks to iepazina līdz galam, nedz pēdējais izdibinās:

29 par jūru pārpilnākas tās domas, par bezdibeni dziļāks tās padoms.

SVĒTRAKSTĪTĀJA SŪTĪBA

30 Bet es esmu kā upes atzars, kā ūdens pārvads uz paradīzi.

31 Es teicu: “Atveldzēšu savu dārzu un spirdzināšu savu stādījumu,” -un, redzi, par upi kļuva mans atzars, par jūru mana upe;

32 un vēl: “Es izgaismošu mācību kā rīta blāzmu, jau iztālēm atklāšu skatienam,”

33 un vēl: “Kā pravietojumi no manis plūdīs pamācības, tās atstāšu uz mūžīgām paaudzēm.”

34 Raugiet - ne vien pats sev es esmu pūlējies, bet gan visiem, kas pēc tā lūkosies.

25 .nodaļa. Gudra un negudra dzīve

Trīs īpašības, ar kādām esmu izdaiļota, daiļa stājusies Kunga un cilvēku priekšāAA Manuskriptos sīriešu un latīņu val.: trīs lietas tīk manai dvēselei un ir tīkamas Kungam un cilvēkiem. brāļu vienprātība, tuvākmīlestība un saskaņa starp vīru un sievu.

2 Trīs laužu šķiras, ko neieredz mana dvēsele,

pagalam saniknota par viņu dzīvi: augstprātīgs nabags, bagāts melis un vecs laulības pārkāpējs nejēga.

Sirmgalvis

3 ja neesi savācis jaunībā, kā gan atradīsi vecumā?

4 Cik nobriedis sirmgalvja spriedums, padoms, kas vecajiem zināms!

5 Cik nobriedusi veco ļaužu gudrība, godāto domas un padoms!

6 Bagāta pieredze vainago sirmos, bijība pret Kungu ir viņu lepnums.

Svētlaimīgais

7 Deviņus es savā sirdī iedomājos svētlaimīgus un mana mēle teic desmito:

tas ir cilvēks, ko ielīksmo viņa bērni, kas dzīvs redz naidnieku krītam;

8 svētlaimīgs, kas ar prātīgu sievu dzīvo;AA Manuskriptos sīr. un lat. val. tālāk: kas near ar vērsi un ēzeli kopā (sal. 5 Moz 2 2 :10). kas nav paklupis, paslīdot mēlei; kas nav vergojis necienīgākam par sevi;

9 svētlaimīgs, kas atradis sapratni;BB Manuskriptos sīr. un lat. val.: draugu. kas stāsta dzirdīgām ausīm.

10 Cik dižs ir tas, kas atradis gudrību!

Taču tas, kas bijā Kungu, ir pārāks.

11 Bijība pret Kungu pārspēj visu.

Ko gan var pielīdzināt tam, kam tā ir?

12 Bijība pret Kungu ir pamatā mīlestībai pret viņu, un ticība ir pieķeršanās pamatā.

Ļauna sieva

13 Lai kas ir ievainots, ka tik ne sirds!

Lai kas ir ļauns, ka tik ne sieva!

14 Lai kas ar piemeklē, ka tik ne nīdēji!

Lai kas ar atriebjas, ka tik ne naidnieki!

15 Nav tādas indes, kas pārspētu čūskas indi, nav tāda niknuma, kas pārspētu naidnieka.

16 Labāk dzīvoju ar lauvu un pūķi nekā ar ļaunu sievu.

17 Ļaunums pārvērš sievas seju, to dara satumsušu kā lācim.

18 Pie kaimiņu galda apsēdīsies vīrs un rūgti nopūtīsies, pašam negribot:

19 “Ar sievietes ļaunumu salīdzinot, ikviens ļaunums ir nieks.

Kaut viņa mantotu, ko manto grēcinieks!”

20 Kāpiens smiltīs vecām kājām, mēlnese sieva klusam vīram.

21 Neiekrīti sievietes skaistuma dēļ, neiekāro par sievu!cc Dažos manuskriptos tālāk: skaistuma dēļ. Manuskriptā ebr. val.: skaistuma un bagātības dēļ.

22 Dusmas, sašutums, milzu kauns -redzi, ko nozīmē sieva, kas uztur vīru.

23 Nospiests prāts, iekritis vaigs, salauzta sirds -redzi, ko nozīmē ļauna sieva.

Nolaistas rokas un slābani ceļi -tāda, kas neiepriecina vīru.

24 No sievas cēlies grēks, viņas dēļ visi mirsim.

25 Neļauj ūdenim iztecēt, ļaunai sievai izteikties!

26 Ja neiet pie rokas tev līdzās, atcērt no savas miesas!

26 .nodaļa.

Laba sieva

Svetlaimīgs vīrs, kam laba sieva, divkāršs viņa dienu skaits.

2 Braša sieva ielīksmo vīru, mierā aizritēs viņa mūžs.

3 Laba sieva ir liela laime, tiem dāvāta, kas bijā Kungu;

4 sirds ir laimīga, bagāts vai nabags, jebkurā brīdī līksma ir seja.

Ļauna sieva

5 No trijiem es sirdī vairos, ar ceturto sastopoties, pārakmeņojos: pilsētas tenkas, salasījušos pūli, apmelojumus, tas viss - nožēlojamāks par nāvi,

6 bet sievietes dēļ greizsirdīga sieva - tā ir nelaime un sirdēsti;

un kopīga tiem visiem - mēle šaustītāja.

7 Sakas, kas cilājas, - ļauna sieva.

Kā skorpionu satvēris ir tas, kam tāda ir.

8 Sieva dzērēja izraisa lielas dusmas, tā nekaunēsies un neaizsegsies;

9 pēc sabangota skatiena un plakstiņiem var pazīt sievu laulības pārkāpēju.

10 Stingri uzraugi tiepīgu meiteni,A lai, atradusi iecietību, to neizmanto.

11 Uzmani nekautras acis -un nebrīnies, ja tevi pievils:

12 kā muti ver izslāpis ceļinieks, jebkuru ūdeni, kas tuvumā, dzer,

tā viņa atsēžas ikkuram vadzim iepretī un kurai katrai šautrai atver maku.

Laba sieva

13 Sievas pievilcīgums ielīksmo vīru, viņas prasmīgums ieeļļo kaulus.

14 Kunga dāvana ir klusa sieva, izglītoto neatsver nekas;

15 pievilcīgāka par pievilcīgu ir kautra sieva, par savaldīgu nekā vērtīgāka nav.

16 Kā saule ceļas Kunga debeslokā,

tā labas sievas skaistums - viņas nama rotā;

17 kā gaisma staro svētajā gaismeklī, tā sejas skaistums - ziedošā augumā.

18 Kā zelta stabi sudraba pamatos, tā briedušās kājas - krūšuB tvirtumā.

Mudinājums apņemt labu sievu

19 Bērns, glabā neskartu savas jaunības ziedu un neizdāļā svešiniekiem savu spēku!

20 Visu līdzenumu pārlūkojis auglīgu gabalu meklējumos,

ar savu paša sēklu apsēj, uz tās dižciltīgo izcelsmi paļaujoties, -

21 tad sakuplojuši, par savu dižciltīgo izcelsmi droši, tavi dzinumi pieņemsies diži.

22 Uz pērkamu sievieti lūkojas kā uz spļaudekļiem, uz precēto - kā nāves torni iebrucējiem.

23 Kas neievēro bauslību, tas dabūs bezdievīgu sievu;

A Burtiski: meitu. Sīriešu un, jādomā, senajos ebreju manuskriptos: sievu (sal. 2 6 :24 un 4 2 :11 ).

B Dažos manuskriptos gr. un lat. val.: papēžu.

kas bijā Kungu, tas - dievbijīgu.

24 Sieva, kas kauna neprotas,

novalkās savu negodu;

meita, kas protas kauna,

arī pret savu vīru izturēsies ar godu.

25 Kā uz kuci - tā skatās uz tiepīgu sievu.

Kura protas kauna, tā bijā Kungu.

26 Par gudru visi uzskatīs sievu, kas izturas godbijīgi pret vīru, par bezdievīgu visi atzīs to,

kas savā augstprātībā izturas bez godbijības.

Svētlaimīgs vīrs, kam laba sieva, divkāršosies viņa gadu skaits.

27 Kā uz kara tauri cīņas pavērsienā

mēdz raudzīties uz sievu ar skaļu un pļāpīgu muti; pats sevi ieraus kara kņadā ikviens vīrs, kam tāda pati daba.

Atstumtie un tirgoņi

28 Par diviem skumst mana sirds, un trešais izraisa niknumu: karavīrs, kas cieš trūkumu, saprātīgie, ja par tiem ņirgājas, bet, kas no taisnības atstājas grēkam par labu, to pa zobenam noliks Kungs.

29 Nedz tirgotājam būs viegli glābties no vainas, nedz attaisnos veikalnieku.

27 .nodaļa

Peļņas dēļ grēkojuši ir daudzi.

Kas raujas pēc pārticības, novērš acis.

2 Kur akmeņu salaidums, tur stiprina vadzi; kur pirkšana un pārdošana, tur ieķīlēts grēks.

3 Ja vien bijību pret Kungu tāds cilvēks nepiesavināsies ar skubu, drīz vien tā nams tiks nolīdzināts.

Domas - cilvēka vērtības mērs

4 Kā, sietu kratot, paliek atkritumi, tā, cilvēkam domājot, - netīrumi.

5 Podnieka traukus pārbauda ceplī, cilvēku vērtē pēc domu gaitas.

6 Kā auglis liecina par koku dārzā, tā pausta doma - par cilvēka sirdi.

7 Necildini vīru, neiepazinies ar viņa domām, jo cilvēkus vērtē pēc domu gaitas.

Taisnīguma tikums

8 No taisnīguma neatkāpjoties, to iegūsi un tajā kā godības tērpā ietērpsies.

9 Kā savējo vidū mīt spārnotie, tā patiesība mājup nāks pie tiem, kas pēc patiesības rīkosies.

10 Kā lauva uzglūn laupījumam, tā netaisnības darītājiem - grēks.

Cilvēks un viņa runa

11 Vienmēr gudrību pauž dievbijīgais, turpretī nelga ir mainīgs kā mēnesis.

12 Kā prasa mirklis, tā izturies nejēgu vidū, bet saprātīgo vidū esi pastāvīgs!

13 Atbaidoši skan muļķu teiktais, izlaidīgi un grēcīgi viņu smiekli.

14 Mati saceļas, kad runā zvērēt ieradušais, ausis jāaizbāž, tiem ķīvējoties.

15 Augstprātīgo ķildās - asinsizliešana.

Nožēlojami skan viņu gānīšanās.

Noslēpumu izpaušana

16 Kas izpaudis noslēpumus, tas zaudējis uzticību.

Velti meklēs savu dvēseles draugu.

17 Draugu iemīļojis, esi uzticīgs!

Un nedzenies pakaļ, ja esi izpaudis noslēpumus:

18 kā cilvēks zaudē aizgājēju,

esi zaudējis draudzību/

19 kā palaiž no saujas putnu, esi šķīries no tuvākā. Nenotversi.

20 Nedzenies pakaļ - viņš ir tālu, izbēdzis kā stirna no valgiem,

21 jo ievainojumus var apsaitēt, apvainojumus piedot,

bet nav ko cerēt tam, kas izpaudis noslēpumus.

Divkosības alga

22 Kas piemiedz aci, gudro ļaunu, neviens nespēs atturēt viņu no tā.

23 Tavā klātbūtnē no viņa mutes plūdīs saldi glaimi, par taviem vārdiem viņš būs sajūsmā, bet aizmugurē šķobīs muti, ar sašutumu izteiksies par tevis sacīto.

24 Es daudz ko neieredzu, bet tā kā viņu - citu nevienu.

Arī Kungs neieredz viņu.

25 Kas akmeni met gaisā, met pats sev uz galvas. Nodevīgs sitiens ievaino abus.

26 Kas bedri rok, pats iekritīs, kas izliek valgus, sapīsies.

27 Kas ļaunu dara, tam gadīsies ļauns.

No kurienes nācis, to darītājs nezinās.

Atriebība un piedošana

28 Izsmiekls un apvainojumi - augstprātīgajam raksturīgi, taču kā lauva tam uzglūn atriebība:

29 kas līksmo, dievbijīgam klūpot, pats sapīsies valgos, un ciešanas samals to - pirms nāve būs pienākusi.

30 Arī ienaids un dusmas ir riebīgas, taču grēcinieks tajās ir lietpratējs.

A Dažos manuskriptos: kā ciluēks nokauj naidnieku, esi nokāvis draudzību.

28 .nodaļa

Kas atriebjas, to atriebība gaidīs Kunga priekšā: Kungs pieminēs viņa grēkus, tik tiešām.

2 Piedod tuvākajam pārestību,

un tavus grēkus Kungs piedos, tev lūdzoties.

3 Cilvēks pret cilvēku dusmas lolo, bet no Kunga prasa, lai dziedina.

4 Pret līdzcilvēku tādam nav žēlastības, bet par saviem grēkiem - lūdzas.

5 Pats miesīga būtne - ienaidu glabā.

Kurš aizliks vārdu par viņa grēkiem?

6 Piemini galu - un mitējies nīst!

Piemini iznīcību un nāvi - ievēro baušļus!

7 Piemini baušļus - un neļaunojies pret tuvāko! Piemini Visuaugstākā derību - un pret nezināšanu izturies ar iecietību!

Izvairīšanās no strīdiem

8 Atturies no ķildas - tev būs mazāk grēku.

Ķildas mēdz izraisīt negants cilvēks.

9 Grēcinieks vieš nemieru draugu vidū, mierā dzīvojošos modina nesaskaņas.

10 Kāda malka, tāda uzliesmo uguns, kāda nepiekāpība, tāda uzliesmo ķilda; jo cilvēks spēcīgāks, jo niknuma vairāk, jo bagātāks, jo vairāk pieņemas dusmas.

11 No pārsteidzīga strīda uzliesmo uguns, no pārsteidzīgas ķildošanās asinis līst:

12 ja dzirksti uzpūtīsi, tā uzliesmos, ja uzspļausi, izdzisīs.

Kā viens, tā otrs no tavas mutes ir atkarīgs.

Mēļošana

13 Nolādi neslavas cēlāju un divkosi, jo daudzus mierā dzīvojušos tas pazudinājis.

14 Svešas mēles dēļ daudziem ir zudis pamats zem kājām, tie mētāti no tautas tautā, nocietinātas pilsētas ir nolīdzinātas, sagrautas diženo mājas.

15 Svešas mēles dēļ ir padzītas brašas sievas, tām liegti pūliņu augļi.

16 Kas svešā mēlē klausās, neatradīs miera un neuzslies sev rimtu apmešanās vietu.

17 Pātagas cirtiens atstāj brūci, mēle sadragā kaulus;

18 no zobena asmens krituši daudzi, bet vēl vairāk - mēles dēļ.

19 Svētlaimīgs, kam dāvāts,

kur patverties no tās,

nav nācies tās niknumu pieredzēt,

tās jūgu vilkt, nav bijis saistīts tās važās.

20 Tās jūgs - dzelzs jūgs, tās važas - vara važas;

21 ļauna ir nāve - nāve tās dēļ, labāk veļu valstība nekā mēle.

22 Dievbijīgos mēle neuzveiks, viņi nedegs tās liesmās.

23 Tajās iekritīs tie, kas no Kunga ir atstājušies.

Tā nebūs apdzēšama tajos, kas iedegušies: kā lauva tā būs uzsūtīta tiem un kā leopards tos plosīs.

24 Pielūko - un savu īpašumu apjoz ar ērkšķiem! Ieslēdz savu sudrabu un zeltu!

25 Svarus un mēru darini saviem vārdiem, mutei - durvis ar bultu!

26 Pielūko, nepaslīdi ar muti un neiekrīti uzglūnētājam rokās!

29 .nodaļa

Aizdevums. Kas dod tuvākajam, rīkojas žēlsirdīgi;

kas pasniedz palīdzīgu roku, ievēro baušļus.

2 Kad tuvākajam vajadzīgs, aizdod viņam, un savukārt pats atdod laikus.

3 Izpildi solīto un izturies godīgi pret tuvāko, tad vajadzīgo dabūsi katrā laikā.

4 Kā atrasts ieguvums daudziem šķiet aizdevums, un viņi sagādā grūtības tiem, kuri nākuši palīgā.

5 Līdz nebūs saņēmis, tāds skūpstīs roku un pazemīgā balsī izteiksies par tuvākā mantu, -kad pienāks brīdis atlīdzināt, vilcināsies, ar tukšiem vārdiem atmaksās un vainos mirkli.

6 Ja nu izdosies atgūt pusi, to varēs uzskatīt kā atrastu ieguvumu; ja ne - viens būs izkrāpis naudu, otrs lieki ieguvis naidnieku, kas atdos ar lamāšanos un lādēšanos un goda vietā ar negodu atlīdzinās.

7 Ne aiz ļaunuma novēršas daudzi,

* 7 bet gan uzmanoties, lai lieku reizi netiktu piekrāpti.

Žēlastības dāvanas

8 Turpretī pret nabagu izturies ar iecietību, ar žēlastības dāvanu nevilcinies!

9 Palīdzi rokpelnim baušļa dēļ un samērā ar viņa trūcīgumu neaizraidi tukšā!

10 Aizdod sudrabu brālim un draugam, lai zem akmens rūsa nesaēd.

Noguldi uzkrāto bagātību pēc Visuaugstākā baušļiem, un tā tev atmaksāsies vairāk nekā zelts.

12 Noglabā žēlastības dāvanu savos slepenajos kambaros, un no katra ļaunuma tā tevi glābs:

13 par stipru vairogu un smagu šķēpu pārāka ar naidnieku tavā labā tā cīnīsies.

Galvojums

14 Labs cilvēks galvo tuvākā labā, turpretī kaunu zaudējušais atstās nelaimē.

15 Neaizmirsti galvotāja labvēlību,

jo tavā labā viņš ir galvojis ar sevi pašu.

16 Galvotāja īpašumus grēcinieks izpostīs, un nepateicīgais savu glābēju atstās nelaimē.

17 Daudzus, kas zēla un plauka, ir izpostījis galvojums, izmētājis kā jūras bangas,

18 no mājām izraidījis varenos,

un tiem bija jāmaldās svešās tautās.

19 Grēcinieks, kas, dzenoties pēc peļņas, uzņemas galvojumu, krīt tiesas rokās.AA Dažos manuskriptos: grēcinieks, kas pārkāpj Kunga baušļus, iekrit galvodams / tiesas rokās krīt tas, kas pēc netaisnas peļņas dzenas.

20 Atbilstoši savām iespējām palīdzi tuvākajam, taču uzmanies, lai neiekristu pats.

21 Dzīvošanu nodrošina maize un ūdens, apģērbs un māja - sargātāja no ļaužu skatieniem.

22 Labāk dzīvot nabagam jumta pažobelē nekā svešos ļaudīs pie smalkiem ēdieniem.

23 Esi apmierināts gan ar mazumiņu, gan ar daudzumu, un nebūs jāklausās pārmetumos, mitinoties ļaudīs.

24 Slikta dzīve - no mājas uz māju, ne muti neatvērsi, mitinoties ļaudīs.

25 Dzīvosi svešumā, netencināts sniegsi padzerties un turklāt vēl klausīsies rūgtos vārdos:

26 “Nāc šurp, svešiniek, uzklāj galdu!

Ja tev ir kas ēdams, dod man ēst!”

27 “Ej prom, svešiniek! Ieradies godājams viesis.

Brālis ir klāt. Man vajadzīgs nams.”

28 Nav viegli saprātīgajam, nama ļaužu rātam, aizdevēja pārmetumos klausīties.

30 .nodaļa Par bērniem

Kas dēlu mīl, nemitesies to šaustīt, lai dienu nogalē būtu no viņa prieks;

2 kas dēlu pamāca, no viņa gūs prieku un pazīstamo vidū ar viņu leposies.

3 Kas dēlu māca, sēj skaudību naidniekos un draugu vidū par dēlu līksmosies.

4 Tēvs miris, bet it kā nebūtu aizgājis, jo palicējos sev līdzīgu atstājis.

5 Vēl dzīvs tēvs skatījās un priecājās un aizejot nebija noskumis,

6 naidniekiem atstājis atriebēju, labā atlīdzinātāju - draugiem.

7 Kas dēlu lutina, tas vēlāk viņa brūces pārsies, ikkatru kliedzienu izdzirdot, iekšēji nodrebēs.

8 Nepakļāvīgs izrādīsies zirgs, kurš nav iejāts, straujš būs nesavaldīts dēls.

9 Lutini bērnu - viņš pārsteigs tevi, spēlējies - viņš tevi skumdinās;

10 nesmejies līdzi, lai nebūtu līdzi jācieš un jākož pirkstos, laikam aizritot.

11 Nedod viņam brīvību jaunībā un neatstāj neievērotas aplamības;

12 apliec iemauktus, kamēr jauns, lai nekļūst nepadevīgs, lai klausa tevi.

13 Pamāci dēlu! Nodarbojies ar viņu,

lai tev nenāktos sašust par viņa nekaunību.

Veselība un dzīvesprieks

14 Labāk nabags, bet spirgts un vesels nekā bagāts, bet sagandētu miesu;

15 veselība un spirgtums ir labāks par zeltu, miesas izturība - par neizmērojamu bagātību.

16 Nav lielākas bagātības par veselu miesu, nav lielāka prieka par sirdsprieku;

17 labāk nāve nekā sūra dzīve, mūžīgs miers nekā pastāvīga sirgšana.

18 Labumi, kas aizvērtai mutei tek garām, ēdienu veltes gar kapa malām.

19 Kāds gan labums no upurdāvanas elkam: ne tam ēst, ne ļauties smaržām.

Tā klājas Kunga tramdītajam:

20 ar skatienu tas noraugās un sten, kā einuhs, meiteni apkampdams.

Tā klājas tam, kas uzmācas par varītēm ar savu spriedumu.

21 Neatvēli  sevi  skumjām!

Pats  sevi  tīšu  prātu  nemoki!

22 Sirdsprieks  -  cilvēka  dzīvība, līksmība - garš mūžs.

23 Iepriecini sevi! Iedrošini sirdi! Turpretī skumjas raidi tālu prom, jo tās ir iznīcinājušas daudzus un nav nekāda labuma no tām.

24 Greizsirdība un niknums saīsina mūžu. No raizēm pirms laika noveco.

25 Skaidra un laba sirds neatstās novārtā ēdienu savā uzturā.

31.nodaļa Manta un bagātība

Bezmiegs bagātības dēļ saēd miesu, raizes bagātības dēļ izraisa bezmiegu,

2 raizes bezmiega dēļ neļauj iemigt, smaga slimība izdzenā miegu.

3 Bagātais nopūlas, mantu vācot, bet atpūšoties izbauda labumus;

4 nabagais pūlas, iztikai aptrūkstoties, un atpūšoties piedzīvo trūkumu.

5 Kas zeltu mīl, tas netiks attaisnots; kas dzenas pēc peļņas, peļņas dēļ maldīsies.

6 Zelta dēļ daudzi ir piedzīvojuši bojāeju un sastapušies vaigu vaigā ar iznīcību/A Manuskripta ebr. val.: daudzi ir ļāvušies zelta valdzinājumam/ un paļāvušies uz dārgakmeņiem.

7 Sprungulis, uz kura klupt, - zelts tiem, kurus sajūsmina, katrs nelga nonāk tā gūstā.

8 Svētlaimīgs bagātais, par nevainojamu atzīts, kas nav dzinies pēc zelta.

9 Kurš? Mēs teiksim to svētlaimīgu, jo viņš ir tas, kas darījis brīnumus tautā.

10 Kurš, pateicoties zeltam, ir kļuvis pilnīgs? Tam būs ko lepoties.

Kurš, lai gan varējis, nav noziedzies, nav ļaunu darījis, kaut bija iespējams?

11 Ta labklajība nostiprināsies,

un sapulcējušies par viņa žēlastības dāvanām stāstīs.

Galda māksla: ēšana

12 Pie bagātīga galda sēžot,

nedzesē mēli, nesaki: “Nu gan te ir daudz!”

13 Atceries: vai gan ir radīts kas ļaunāks kā nenovīdīga acs? Lai kāds ir iemesls - tā raud.

14 Neizstiep roku pēc nolūkotā!

Nesniedzies bļodā reizē ar citu!

15 Izproti otru, vadoties pats pēc sevis!

Esi apdomīgs savā rīcībā!

16 Ēd kā cilvēks to, kas tev priekšā.

Nerij! Citādi nebūsi ieredzēts.

17 Labi audzināts, mitējies pirmais!

Lai nešķistu piedauzīgs, neesi nesātīgs!

18 Sēžot ar daudziem kopā, neizstiep roku pirmais.

19 Cik nedaudz vajadzīgs, lai diezgan būtu audzinātam cilvēkam - un netrūks elpas gultā;

20 ar sātu ēdušam - veselīgs miegs, un, agri cēlies, tas labi jutīsies.

Turpretī nesātīgo moka bezmiegs, nelabums un graizes, -

21 bet, ja nu esi spiests pieēsties, piecelies un izvemies - varēsi atpūsties.

22 Uzklausi mani, bērns, un neizturies nievājoši,

un beigās atzīsi manis teikto:

esi čakls visā, ko vien dari,

un tev nepiemetīsies nekāda vaina.

23 Kas izturas pie galda izcili, to lūpas slavē.

Uz liecībām par viņa pievilcību var paļauties.

24 Kas izturas slikti pie galda, to pilsētā paļā, un liecības par viņa nepievilcīgumu patiesas.

Galda mākslā: vīna dzeršana

25 Nemērojies spēkiem ar vīnu, jo vīns ir iznīcinājis daudzus;

26 tēraudu pārbauda ēze ar rūdīšanu, ar spēkošanos - sirdi augstprātīgajiem vīns.

27 Vīns, ja vien ar mēru dzerts, ar cilvēka dzīvi salīdzināms: kas tam par dzīvi, kam vīna nav!

Vīns radīts cilvēku līksmībai.

28 Vīns īstajā brīdī un samērā raisa gaviles sirdī, līksmību dvēselē.

29 Rūgtumu dvēselē izraisa vīns,

dzerts aizkaitinājuma brīdī, strīdos un lielā daudzumā.

30 Dzērums vairo nelgas niknumu un tuvina klupienu, mazina spēku un dara viegli ievainojumu.

31 Neizsaki pārmetumus tuvākajam svinībās, kurās dzer vīnu, neizturies nievājoši, tuvākajam līksmojot, ar aizvainojošiem vārdiem neapveltī viņu un neuzmācies, atprasot parādu!

32 .nodaļa. Galda māksla: piedalīšanās svinībās

Par svinību vadītāju izvēlēts, nedižojies, bet pārējo vidū esi kā visi citi!

Veltī tiem savas rūpes, tad apsēdies

2 un, visus savus pienākumus veicis, ērti atlaidies, lai līdz ar pārējiem dalītos priekā un saņemtu vainagu par labo kārtību.

3Teic runu, vecaj, - tev pieklājas -ar skaidru izpratni, bet mūziku neaizkavē;

4 priekšnesumam skanot, neizplūsti runās, un nebārsties ar gudrību nelaikā!

5 Kā rubīns iestrādāts zelta rotā,

tā mūziķu sniegums svinībās, kurās dzer vīnu;

6 kā smaragds zelta zīmoggredzenā, tā mūziķu melodijas ar saldu vīnu.

7 Teic runu, jaunekli, ja nepieciešams, bet - pat ja tevi aicina - ne vairāk kā divas!

8 Izteicies kodolīgi: nedaudz vārdos pasaki daudz!

Esi kā tāds, kas zina, bet klusē!

9 Diženo vidū necenties būt viņiem līdzīgs, kādam citam runājot, tukši nepļāpā:

10 kā pērkonam pa priekšu aizsteidzas zibens, tā pieklājīgajam pa priekšu steidz atzinība.

11 Nepaliec pēdējais un piecelies laikā, teci mājās un nelaiskojies!

12 Tur draiskojies un dari, kas ienāk prātā, bet negrēko, izrunājoties augstprātīgi;

13 turpretī par visu teic savu Radītāju, kas tevi ar saviem labumiem reibinājis.

14 Kas Kunga bīstas, audzināšanai ļaujas, kas agri ceļas, gūs viņa labvēlību;

15 kas iedziļinās bauslībā, apgūs to, turpretī liekulis jutīsies aizvainots.

16 Kas Kunga bīstas, uzmeklēs spriedumu un viņa prasīto iedegs kā gaismu;

17 turpretī grēcinieks atraida pamācības un meklē spriedumu pēc sava prāta.

18 Cilvēks ar apdomu neatstās bez ievērības padomu. Bijību nepazīst svešais un augstprātīgais.

19 Neesi neapdomīgs savā rīcībā, un tev nebūs tā jānožēlo.

20 Neej klumburainu ceļu -un nepaklupsi uz akmeņiem.

21 Nepaļaujies uz gludu ceļu

22 un savu bērnu piesargies!

23 Visā, ko dari, uzticies savai sirdij, jo tā rīkoties nozīmē ievērot baušļus.

24 Kas uzticas bauslībai, ievēro baušļus, kas paļaujas uz Kungu, nebūs zaudētājos.

33 .nodaļa

Kas bīstas Kunga, tam neatgadīsies nekas ļauns,

bet pārbaudījumā Kungs atkal un atkal to glābs.

2 Gudrs cilvēks bauslību neienīst.

Kas, bauslību pildot, liekuļo, tas ir kā laiva brāzmās.

3 Saprātīgais bauslībai uzticas, kā uz dievišķu pravietojumu paļaujas.

4 Sagatavo sakāmo, un tevī klausīsies.

Atbildi, pamatojies mācībā!

5 Mulkis iekšienē kā ratu rumba, kā asis griežas tā domas;

6 ņirdzīgs draugs kā pāroties iekarsis ērzelis: lai kas sēdētu mugurā - zviedz.

Atšķirības un pretstati pasaulē

7 Kā gan diena dienu var pārspēt, ja visu savu gaismu ik diena gadā saņem no saules?

8 Tās atšķiras ar Kunga ziņu: viņš nosacījis kā gadalaiku, tā svētku miju,

9 citas iecēlis godā un svētdarījis, citas iekļāvis parasto dienu skaitā.

10 Kā visi cilvēki no zemes un arī Ādams no zemes radīts,

11 tā Kungs ar lielu gudrību tos darījis atšķirīgus un citādi locījis katra soļus.

12 Citus viņš apveltījis ar svētību un cēlis godā, citus svētdarījis un darījis tuvus sev; citus nolādējis un apkaunojis, un laupījis tiem viņu stāvokli.

13 Kā podnieka rokās māls: no viņa patikas atkarīgas tā tālākās gaitas, tā Radītāja rokās cilvēki: ko kuram nospriedis, to piešķir.

14 Kā labajam iepretī ļaunais un dzīvībai pretī nāve, tā dievbijīgajam iepretī grēcinieks.

15 Tā ielūkojies visos Visuaugstākā darbos!

Pa pāriem - viens otram iepretī.

Par sevi

16 Un arī es - ka pēdējais es esmu bijis nomoda, kā tāds, ko ievāc jau pēc ražas novākšanas;

17 ar Kunga svētību es esmu kļuvis pirmais un vīnspaidu pildījis kā ražas ievācējs.

18 Apsveriet: ne savā labā vien es esmu pūlējies, bet visu to labā, kas pēc mācības lūkosies.

Neatkarības saglabāšana un mantas novēlēšana

19 Ieklausieties manī, tautas diženie, sapulces vadoņi, ievērojiet!

20 Ne dēlam, ne sievai, ne brālim, ne draugam nepiešķir varu pār sevi, kamēr vien esi dzīvs, un neatdod nevienam savu īpašumu, lai pašam nenāktos nožēlot.

21 Kamēr vēl esi dzīvs un elpo, neiztirgo pats sevi nevienam!

22 Labāk, lai bērni prasa no tevis, nekā tu lūkojies dēliem saujā.

23 Esi pārāks visā, ko dari, neaptraipi savu labo slavu!

24 Dienā, kad mūžs būs galā

un beigu brīdis būs klāt, sadali mantojumu!

Par vergiem

25 Ēzelim - barība, vica un nasta, saimes ļaudīm - maize, pamācība un darbs.

26 Nostrādini kalpu - un varēsi atpūsties, ļauj vaļoties - pēc brīvības lūkosies.

27 Kakls lokāms ar jūga loku un grožiem, nelietīgi saimes ļaudis - ar valgiem un mokām.

28 Dzen viņu darbā, lai neslaistās -daudz ļauna iemāca slaistīšanās,

29 ar darbiem apkrauj, kā pienākas, liec smagākas kāju važas, ja neklausa;

30 bet ne pret vienu neizturies nesamērīgi un nedari neko nepārdomāti!

31 Ja tev ir kalps, izturies pret viņu kā pats pret sevi, jo ar savām asinīm tu esi to ieguvis.

32 Ja tev ir kalps, izturies pret viņu kā pret brāli, jo tev viņa pietrūks kā pašam sevis.

33 Ja būsi pret viņu ļauns un tas ņems un aizbēgs, uz kura ceļa gan pēc viņa lūkosies?

34 .nodaļa Sapņi un zīlēšana

Nejēgas cerības - veltas un mānīgas,

bet sapņi spārno nelgu.

2 Kas sapņiem pieķēries, tas tādam līdzinās, kas ēnu ķer un vēju tvarsta.

3 Sapnī redzētais - redzētā pretmets, sejas atveids, nevis seja. t4 Kas no nešķīstā lai būtu šķīsts?

Kas no mānīgā - patiess?

5 Tukša ir pareģošana, zīlēšana un sapņi -kā dzemdētājas iztēlē dzimušais.

6 Ja vien nav Visuaugstākā sūtīti ciemos, neveltī sirdi un prātu tiem.

7 Sapņu dēļ daudzi ir maldījušies, un izgāzies ir sapņu dēļ cerētais;

8 turpretī bez māņiem īstenojama ir bauslība, ar lūpām, uz kurām var paļauties, - gudrības piepildījums.

Pieredzētais un izprastais

9 Vīrs, kas ceļojis, zina daudz, daudz pieredzējušais runā ar izpratni;

10 nepieredzējušais zina maz, izveicību sasniedz ceļotājs.

11 Ceļodams esmu redzējis daudz, izpratis vairāk nekā esmu ietvēris vārdos;

12 ne reizi vien es esmu bijis nāves briesmās, bet, redzi, kam pateicoties esmu glābts.

Dievbijība

13 Kas bijā Kungu, tā dvēsele dzīvos, jo cer uz savu Glābēju;

14 kas bijā Kungu, tas nebīsies ne no kā

un nebaiļosies, jo Kungs - viņa cerība.

15 Kas bijā Kungu, tā dvēsele svētlaimīga.

Kam pieķersies? Kas būs tā balsts?

16 Kas Kungu mīl, tiem pievērstas viņa acis;

ar savu varenību viņš to aizstāvis, ar savu spēku balsts.

Viņš ir patvērums svelmē un patvērums dienasvidū, viņš sargā, lai nekrīt; lai neklūp - nāk palīgā,

17 ceļ augšup dvēseli un dāvā gaismu acīm.

Viņš dziedina, dzīvību dāvā un svētī.

Taisnīgs un netaisnīgs upuris

18 Peļams ir upuris, kas ziedots no netaisni iegūtā, labvēlību neiemantos bauslības neievērotāju veltes.

19 Visuaugstākajam netīk bezdievīgo upuri, un no upuru daudzuma nav atkarīga grēku piedošana.

20 Kas upurim ziedo nabagā mantu, līdzinās tam, kas tēva acu priekšā upurē dēlu.

21 Trūkumcietēja maize - nabagā dzīvība: kas laupa to, pastrādā asinsdarbu;

22 kas iztiku atņem, nomaitā tuvāko, kas algādzim algu laupa, aptraipās asinīm.

23 Viens ceļ, otrs grauj, kāds abiem labums, izņemot pūles?

24 Viens lūdz, otrs lād, kā balsī lai ieklausās Valdnieks?

25 Kāds tam gan labums no mazgāšanās, kas mazgājies atkal skar mirušo;

26 tā arī cilvēkam, kas, gavējis par grēkiem, iet un rīkojas atkal tāpat, -kurš ieklausīsies viņa lūgšanās, un kāds gan labums tam bijis no zemošanās?

35 .nodaļa

Kas bauslību ievēro - veltī pārpārēm, kas baušļus ievēro - ziedo labklājības upuri;

2 kas labu atdara - upurē smalkākos kviešu miltus, kas pasniedz žēlastības dāvanas - ziedo slavas upuri.

3 No ļauna atstāties - Kunga labvēlība, no netaisnības atstāties - piedošana.

4 Nerādies tukšā Kunga vaiga priekšā, jo baušļa dēļ - viss minētais.

5 No taisnīgā veltēm altāris klājas taukiem,

un jauka smarža kāpj Kunga priekšā;

6 taisnīga cilvēka upuris - Kungam tīkams, viņš to neaizmirsīs.

7 Godā Kungu bez nenovīdības acī, neatrauj to, kas viņam pienākas no tava darba pirmajiem augļiem;

8 visu, ko dāvā, dāvā ar līksmu seju un ziedo ar prieku desmito daļu!

9 Dāvini saskaņā ar Visuaugstākā dāvāto, pēc savas rocības, bez nenovīdības acī,

10 jo Kungs taču atlīdzina, tev septiņkārt atlīdzinās.

11 Nemēģini piekukuļot - viņš nepieņems, netaisnu upuri nepiedāvā,

12 jo Kungs ir tiesnesis:

viņš negodā nevienu, vadoties pēc tā cienīguma, -

13 uz nabagā rēķina neiztaps,

bet ieklausīsies netaisnības cietēja lūgšanā.

14 Viņš neatstās bez ievērības bāreni lūdzamies

un atraitni izplūstam žēlabās.

15 Vai tad nerit asaras pār vaigiem atraitnei?

Vai viņa nevaimanā par to, kurš tās izraisījis?

16 Kungs labvēlīgi pieņems to, kurš viņam kalpo, tā lūgšanas sniegsies līdz mākoņiem;

17 bet pazemīgā lūgšana ies mākoņiem cauri, tā nerimsies, līdz nebūs nonākusi galā,

18 tā neatlaidīsies, līdz Visuaugstākais nebūs apraudzījis un īstenojis taisnīgajam lemto taisnību.

19 Nedz vilcināsies Kungs, nedz izturēsies iecietīgi,

20 līdz nežēlīgajiem nebūs satriecis krustus un tautām atmaksājis,

21 līdz nebūs aizslaucījis varmāku barus un netaisnīgajiem satriecis varas zizli;

22 līdz cilvēkam nebūs atlīdzinājis pēc tā darbiem, bet darbiem - pēc tā, ko bija iecerējis darītājs;

23 līdz nebūs lēmis spriedumu savai tautai

un ielīksmojis to ar savu apžēlošanos.

24 Kā sausā laikā gaida lietus mākoņus, tā spaidu laikā - apžēlošanos.

37 .nodaļa. Lūgšana par Israēlu

apžēlojies par mums, valdniek, visu Dievs/A Dažos manuskriptos tālāk: un uzlūko.

2 un iedves bijību pret sevi visām tautām!

3 Ar savu roku vērsies pret svešām tautām, lai tavu varenību redz!

4 Tāpat kā tautu acu priekšā tu esi svēti godāts mūsu vidū, tā mūsu acu priekšā iemanto sev slavu tautu vidū!

5 Lai tautas atzīst tevi, kā mēs esam atzinuši, ka nav neviena dieva, Kungs, vienīgi tu.

6 Atjauno zīmes! Liec brīnumiem mainīties!

7 Vainago savu roku un savu labo delmu ar slavu!

8 Atraisi dusmas! Ļauj niknumam līties!

9 Pretinieku iznīcini un satriec naidnieku!

10 Tuvini brīdi - piemini solīto!

Lai stāsta par taviem dižajiem darbiem!

11 Lai izglābušos aprij uguns liesmas!

Lai aiziet bojā tie, kas tavai tautai dara ļaunu!

12 Satriec galvu naidnieku vadoņiem,

kas apgalvo: “Vienīgi mēs, nav neviena cita!”

13 Sapulcini visas Jēkaba ciltis un iecel par mantiniekiem - tāpat kā sākumā!BB Gan ebreju, gan latīņu manuskriptos rakstu vietas 3 3 :16 -37 :10 un 3 0 :25 -33 :16 ir citādā secibā, tādēļ pēc 3 7 . nodaļas 13 . panta ir radies pārrāvums grieķu teksta numerācijā.

17 Apžēlojies par tautu, ko dēvē, Kungs, tavā vārdā, par Israēlu, ko pirmdzimušajam esi darījis līdzīgu.

18 Izturies ar līdzjūtību pret savas svētnīcas pilsētu, Jeruzālemi, savu atpūtas vietu.

19 Piepildi Ciānu ar savu slavu, tautuc - ar savu godību.

c Manuskriptā ebr. val.: savu templi.

20 Liecini tiem, kurus tu esi radījis iesākumā!

Liec īstenoties pravietojumiem, kas vēstīti tavā vārdā!

21 Atlīdzini tiem, kas gaida tevi!

Dari, lai tiktu atzīts, ka tavi pravieši ir pelnījuši uzticību.

22 Savas saimes ļaužu lūgšanu uzklausi, Kungs, pēc Ārona svētības tavai tautai/ tad visi zemes iemītnieki zinās, ka tu esi Kungs, mūžīgais Dievs.

Izvēles nepieciešamība

23 Jebkuru ēdienu notiesās vēders, taču ne visi ir vienlīdz labi;

24 kā medījuma garšu samana mēle, tā saprātīga sirds - melīgus vārdus.

25 Samaitāta sirds sāpina, pieredzējis cilvēks atmaksās.

Sievas izvēle

26 Kuru katru vīrieti pieņems sieviete, bet viena meitene labāka nekā otra.

27 Sievietes skaistums iepriecē skatienu un pārspēj visu, ko cilvēks kāro,

28 taču, ja žēlsirdība sievai uz lūpām un lēnprātība, kā vīram klājas - ar citiem nav salīdzināms.

29 Kas apņem sievu, ir guvis ieguvumu: palīgu - tādu kā pats - un atbalstu atpūšoties.

30 Kur žoga nav, tur izlaupa īpašumu; kur sievas nav, tur grūti pūš klaiņotājs,

31 jo kurš gan uzticētos laupītājam, kas sajozies dauzās no pilsētas pilsētā; kas uzticēsies cilvēkam, kuram nav savas ligzdas un kurš nakšņo, kur pagadās?

A Dažos manuskriptos: kuri tveras pie tevis - viņu lūgšanu uzklausi, Kungs/ pēc savas labvēlības pret savu tautu (sal. 4 Moz 6 :24 -26 ).

37.nodaļa Draugu izvēle

Ikviens draugs saka: “Es taču ari esmu draugs!” -bet dažs labs tikai vārda pēc ir draugs.

2 Vai tad nav skumji, nāvīgi skumji, ja biedrs un draugs pārvēršas par naidnieku?

3 Ak, nekrietnā doma, no kurienes radusies -applūdināt sauszemi ar viltu!

4 Ir biedrs, kas, draugam līksmojoties, priecājas, bet nostājas pret viņu, kad uznāk grūtības;

5 ir biedrs, kas sastrādājas ar draugu vēdera dēļ, bet, kaujai tuvojoties, vairogu tver.

6 Atceries draugu sirdī, bet, bagāts kļuvis, viņu neaizmirsti!

Padomdevēju izvēle

7 Padomu slavē katrs padomdevējs,

bet ir arī tāds, kas dod padomu savā labā.

8 No padomdevēja uzmanies!

Jau iepriekš zini, kas tam vajadzīgs,

jo arī viņš dos padomu savā labā,

lai tu neizrādītos likme, tam kauliņus metot

9 un apgalvojot, ka esi uz pareizā ceļa.

Iztālēm stāvot, viņš noskatīsies:

kas tad ar tevi atgadīsies.

10 Neapspriedies ar tiem,

kuri raugās uz tevi ar aizdomām!

Neatklāj savus nodomus tiem, kuri ir greizsirdīgi uz tevi:

11 nedz sievietei - par viņas sāncensi, nedz gļēvajam - par karu,

nedz tirgotājam - par maiņu,

nedz tirdziniekam - par pārdošanu,

nedz nenovīdīgajam - par pateicību,

nedz nepateicīgajam - par labestību,

nedz svārstīgajam - par kādu darbu,

nedz līgtajam uz gadu - par līguma izbeigšanu,

nedz laiskam kalpam - par daudzajiem darbiem! Nevienam no tiem neprasi padomu!

12 Turpretī uzturi attiecības ar dievbijīgu vīru,

kuru zini ievērojam baušļus,

kurš ir tāds pats kā tu savā sirdī,

kurš jutīs tev līdzi, ja solis tev aizmetīsies;

13 kā arī augstu vērtē padomu, ko dod tava sirds!

Ne uz ko citu tu taču nevari tik ļoti paļauties,

14 jo dvēsele cilvēkam nereti vēsta vairāk nekā sargtornī septiņi vērotāji.

15 Turklāt vēl pie visa minētā - lūdz Visuaugstāko, lai viņš tevi vada pa patiesības ceļiem.

ĀRSTA IZVEICĪBA UN PATIESA GUDRiBA

16 Ik darba pamatā - vārds, ik rīcības pamatā - nodoms.

17 Pārvērtības sirdī atspoguļojas, sakuplodamas četros zaros:A

18 labajā, ļaunajā, dzīvībā un nāvē, un visu četru valdītāja pastāvīgi ir mēle.

19 Gadās cilvēks, kas ir izveicīgs, daudziem skolotājs, bet attiecībās pats ar sevi - pagalam nederīgs.

20 Gadās tāds, kas vārdos tēlo gudro, bet nav ieredzēts: tas paliks bez jebkādas iztikas,

21 jo no Kunga nav saņēmis žēlastību, un tādēļ tam trūkst jebkādas gudrības.

22 Tam, kas attiecībās pats ar sevi ir gudrs,

uz lūpām ir paša izprastais,

uz viņa izpratnes augļiem var paļauties.

23 Pats savu tautu māca gudrs vīrs, uz viņa izpratnes augļiem var paļauties.

24 Gudru vīru cildina pārpārēm; kas viņu redz, teic svētlaimīgu.

25 Cilvēka mūžu skaita dienām, turpretī Israēla dienām nav skaita.

A Manuskriptos ebr. val.: nodomi sakņojas sirdī/sirds sakuplo četros zaros.

26 Sava tauta gudrais iemantos uzticību, un vina vārds dzīvos mūžam.

Atturība un sāts

27 Pārbaudi pats savu dzīvi, bērns!

Ievēro, kas tev nenāk par labu, un izvairies pats no tā,

28 jo ne viss visiem der un ne visiem viss tīk.

29 Neesi nesātīgs visu izbaudīt, neesi negausīgs ēdienos,

30 jo no pārliecīgas ēšanas izraisās slimības un no nesātības - līdz vēmienam šķebina.

31 No alkatības daudzi ņēmuši galu.

Kas izsargājas no tās, dara garāku savu mūžu.

38.nodaļa Slimība un zāles

Godā ārstuAA Dažos manuskriptos tālāk: un atalgo pienācīgi. Manuskriptā ebr. val.: esi draugos ar ārstu.- viņš ir vajadzīgs,

Kungs ir radījis arī viņu:

2 no Visuaugstākā taču ir dziedināšana -dāvanas saņem no valdnieka.

3 Savas mākas dēļ paceltu galvu iet ārsts, un tās dēļ viņu apbrīno diženie.

4 Ārstniecības līdzekļus no zemes ir radījis Kungs.

Par tiem neviens saprātīgs cilvēks nav dusmojies.

5 Vai tad tas nebija koks, no kā ūdens kļuva salds, lai koka spēks atklātos?

6 Tā arī cilvēkiem māku ir dāvājis Kungs, lai būtu viņos godāts savu brīnumaino darbu dēļ,

7 ar kuriem var dziedināt un sāpes remdēt,

8 no kuriem aptiekārs gatavo maisījumu.

Nebeidzami ir Kunga darbi.

Viņā pār zemi ir miers.

9 Slimojot, bērns, neraugies ar aizdomām!

Bet lūdz Kungu - un viņš dziedinās tevi.

10 No pārkāpuma atstājies, savā rīcībā labojies un savu sirdi dari skaidru no visiem grēkiem!

11 Veltī smalkākos kviešu miltus par patīkamu smaržu un piemiņu, lej upurī eļļu, cik vari atļauties,

12 un ļauj rīkoties ārstam!

Arī viņu ir radījis Kungs.

Arī viņš ir vajadzīgs. No tevis lai neaiziet!

13 Ir brīži, kad sekmīgs iznākums ir atkarīgs no ārstu rokām,

14 jo arī viņi lūdz, lai Kungs dara sekmīgu gan atpūtu^A Manuskriptā ebr. val.: slimības noteikšanu., gan ārstēšanu dzīvības glābšanai.

15 Kurš grēko Radītāja priekšā, lai krīt ārsta rokās!

Nāve un sēras

16 Lej asaras par aizgājēju, bērns, kā smagās ciešanās vaimanā sērās!

Sedz vina miesas - tāds viņa liktenis -* un neizturies pret apbedīšanu ar nevērību!

17 Izplūsti gaužās žēlabās, sit aizgūtnēm krūtīs un pēc tās cieņas, kādu aizgājējs pelnījis, ievēro sēras dienu vai divas - aprunāšanas dēļ -un ļaujies mierinājumam - skumju dēļ,

18 jo skumjas vieš nāvi un spēks plok no skumjām sirdī.

19 Kad ir nelaime, arī skumjām nav gala, bet kāda trūcīgajam sirds, tāda arī viņa dzīve.

20 Neļauj sirdi skumjām, atraisies no tām, par vispēdīgo atceroties!

21 Neaizmirsti - augšup atgriezties nav iespējams. Aizgājējam tu nepalīdzi, bet dari ļaunu pats sev.

22 Piemini manuBB Manuskriptā ebr. val.: viņa.  likteni, jo arī tev tā būs.

Man cc Manuskriptā ebr. val.: viņam. bija vakar. Rīt būs tev.

23 Mirušajam atdusoties, mitējies viņu atcerēties; šķiroties viņa dvēselei, ļaujies mierinājumam viņā.

Rakstu mācītāju un darba cilvēku gudrība

24 Rakstu mācītāju gudrība -

līdz ar labvēlīgajiem, studijām atvēlētajiem brīžiem; kurš mazāk ir aizņemts ar darbiem, tiecas pēc gudrības.

25 Kā lai kļūst gudrs, kas, arklu tvēris, ar dzinēja dzelksni dižojas, te vēršus dzen, te atpakaļ darbos un runā - par vērsēniem?

26 Vagu dzīšanai viņš veltīs savu sirdi, lai sarūpētu barību telēm - miegu.

27 Tāpat ikviens galdnieks un namdaris, kas dienām un naktīm strādā; zīmoggredzenu gravētājs, kas neatlaidīgi cenšas pēc dažādības.

Attēla atveidošanai viņš veltīs savu sirdi, lai pabeigtu darbu - miegu.

28 Tāpat arī kalējs, kas, apsēdies tuvu laktai, dzelzs izstrādājumu apdomā; uguns tveice kausē viņa miesas, ar ēzes svelmi viņš cīkstas.

Vesera skaņai pievērsta viņa auss, acis - atveidojamam priekšmetam; darbu pabeigšanai viņš veltīs savu sirdi, lai izrotātu līdz galam - miegu.

29 Tāpat arī podnieks, pie darbiem sēdies, ar kāju ripu min,

allaž norūpējies, iegrimis savā darbā: skaitā viņa veikums mērojams.

30 Mālu viņš veidos ar rokām un mīcīs pie kājām; apgleznošanai viņš veltīs sirdi, lai iztīrītu cepli - miegu.

31 Ikviens no viņiem paļaujas uz paša rokām,

un katrs savā darbā top gudrs:

32 nedz pilsētu bez viņiem var uzcelt, nedz apmesties kur, nedz klejot.

Bet - tautas padomē tos neatrast,

33 tie neizceļas sapulcējušos vidū, tie nesēž tiesneša sēdeklī

un neapsver spriedumā noteikto.

Nedz izglītība atklājas viņos, nedz spriedums, pie līdzībām velti tos meklēt;

34 bet viņos balstās pasaules radītais un ar nodarbošanos lūgšana saistās.

Tā nerīkojas tas, kas, ar dvēseli veltījies,

Visuaugstākā bauslībā gremdējas.

39 .nodaļa

Pēc visu seno gudrības tāds lūkosies un pravietojumiem veltīsies.

2 Viņš saglabās atmiņā to, ko izklāstījuši vīri ar vārdu, un iedziļināsies līdzību pavērsienos.

3 Viņš lūkos izdibināt to,

kas sakāmvārdos apslēpts,

un pievērsīsies grūti atminamām līdzībām.

4 Diženo vidū viņš kalpos,

vadoņu priekšā būs redzams,

pārstaigās svešzemju tautas,

gan labu, gan ļaunu cilvēkos pieredzējis.

5 Savu sirdi viņš veltīs, lai agri no rīta būtu ar Kungu, savu Radītāju: viņš lūgsies Visuaugstākā priekšā, lūgsnā vērs lūpas un lūgsies par saviem grēkiem.

6 Ja Kungs, Visudiženais, tā vēlēsies, ar izpratnes garu viņu piepildīs; no viņa straumēm plūdīs gudri izteicieni, un viņš suminās Kungu lūdzoties.

7 Viņa apņēmību un izpratni Kungs vadīs pa taisnu ceļu, un Kunga noslēpumos viņš gremdēsies.

8 Viņā atklāsies mācoties saņemtās zinības,

un ar Kunga derības bauslību viņš leposies.

9 Daudzi cildinās viņa izpratni -tā neizdzēšami paliek līdz pat mūžībai, viņa piemiņa nezudīs, vārds dzīvos no paaudzes paaudzē,

10 tautas stāstīs par viņa gudrību un sapulcējušies teiks viņa slavu.

11 Ja garš būs viņa mūžs, pēc viņa paliks vārds, par tūkstoš citiem izcilāks;

ja atdusēsies - viņam būs gana.AA Dažos manuskriptos: būs ieguvis sev.

Slava Kungam: viss Kunga darītais ir iabs

12 Vēl man ir padomā stāstāmais.

Kā pilnmēness esmu pārpilns.

13 Ieklausieties, mani svētbijīgie dēli,

un plaukstiet kā rozes, kas ūdens straumei aug līdzās,

14 smaržojiet jauku smaržu kā vīraks,

ziediem kā lilijas ziediet,

izplatiet smaržu, cildiniet Kungu dziesmām

un pateicieties par visu, ko viņš ir darījis!

15 Teiciet viņa vārda diženumu, suminiet, teikdami viņa slavu ar dziesmām uz lūpām, ar cītarām, un suminot jums jāteic tā:

16 “Ko Kungs ir darījis, tas viss ir ļoti labs, ko pavēlējis - viss notiek, kad pienācis laiks.”

Nav jāsaka: “Kas tas tāds ir?”, “Kādēļ gan tā?” -viss izrādīsies vajadzīgs, kad būs pienācis laiks.

17 Viens viņa vārds - un ūdens nostājās kā valnis, viņš ierunājas - un uzkrājās ūdeņi,

18 viņš izrīko - un notiek viss, kas viņam labpatīk,

un nav neviena, kas aizēnotu viņa glābiņu.

19 Viņa priekšā ikkatra darītais, nekas nav apslēpts viņa acīm;

20 viņš raugās no mūžības mūžībā, it nekas nevar viņu pārsteigt.

21 Nav jāsaka: “Kas tas tāds ir?”, “Kādēļ gan tā?” -it visu vajadzēs īstajā brīdī.

22 Viņa svētība ir pārklājusi zemi kā upe, to piesūcinājusi tāpat kā pali;

23 bet tautas mantos viņa dusmas, tāpat kā ūdeņus viņš pārvērta par sāli.

24 Kā svētajiem Kunga ceļi ir taisni, tā bauslības neievērotājiem tie ir klupšanas iemesls;

25 kā labajiem viņš ir radījis labu no iesākuma, tā ļaunais ir grēciniekiem.

26 Visa nepieciešamā pamats cilvēka dzīvē:

ūdens un uguns, un dzelzs,

sāls, kviešu milti un piens,

medus, vīnogu asinis,

olīvu eļļa un apģērbs -

27 dievbijīgajiem tas viss nāk par labu,

bet pārvēršas par ļaunu grēciniekiem.

28 Ir aukas, radītas atmaksai,

par pātagotājām rīkstēm viņš ir darījis tās savā niknumā; beigu laikā izpaudīsies to spēks un remdēs sava Radītāja niknumu.

29 Uguns un krusa, bads un nāve -tas viss ir radīts atmaksai.

30 Nezvēru zobi, skorpioni un odzes,

un zobens, kas ar iznīcību bezdievīgajiem atmaksā,

31 pēc viņa pavēles līksmosies, kad vajadzība būs - virs zemes būs gatavībā un, pienākot savam brīdim, neliegsies paklausīt vārdu.

32 Tādēļ tā izlēmu sākumā, apcerēju un rakstīju:

33 “Viss Kunga darītais ir labs,” -

par visu vajadzīgo viņš parūpēsies īstajā brīdī,

34 un nav jāsaka: “Tas ir sliktāks nekā tas,” -

jo viss būs novērtējams īstajā brīdī,

35 bet tagad ar savām lūpām dziediet no visas sirds un teiciet Kunga vārdu!

40 .nodaļa Cilvēka liktenis

Nerimtīga darbošanās paredzēta cilvēkam, smags jūgs Ādama dēliem, sākot ar dienu, kad iznāk no mātes klēpja, līdz dienai, kad atgriežas tajā, kas māte ir visiem,

2 pārdomas un baiļošanās sirdī, domājot par gaidāmo, par nāves dienu.

3 Sākot ar to, kas sēž goda tronī, beidzot ar to, kas zemojas zemē un pelnos,

4 sākot ar to, kas staigā purpurā, vainagu galvā, beidzot ar to, kas nātnā audeklā tinies,

5 dusmas, greizsirdība, satraukums, nemiers, bailes no nāves, naids un ķildas, bet nakti, atpūtas mirklī gultā, miegs sagroza izpratnes spējas:

6 atpūtas vēl tikpat kā nav bijis, kad jau miegā ir tāpat kā dienā.

Apjucis no redzējuma sirdī, kā no kaujas lauka aizbēdzis,

7 vajadzīgajā brīdī pamodies - pārsteigts, ka ne no kā taču nav bijis jābīstas.

8 Katru miesīgu būtni no cilvēka līdz lopam, bet grēcinieku septiņkārt vairāk

9 apdraud nāve un asinis, ķildas un zobens, nelaime, bads, posts un sērgas.

10 Tās visas radītas bauslības neievērotājiem, viņu dēļ bijuši plūdi.

11 Viss, kas no zemes, atgriežas zemē; kas no ūdens - gulst ūdenī.

Bagātība un nabadzība

12 Tiks aizmēzts prom katrs kukulis un katra netaisnība, bet uzticība paliks mūžam.

13 Kā upe izsīks netaisno manta

un aizdunēs kā pērkona grāviens lietū.

14 Kā tie ar atvērtajām riekšavām līksmosies, tā aizies postā tie, kas garām ies.

15 Bezdievīgo atvases nesazarosies, nešķīstas saknes akmeņos atdursies.

16 Meldrus ūdeņu malā un upju krastos izplūc pirmos - un nevis zāli,

17 bet labestība ir kā dārzs, ikkatras svētības pilns, un mūžam žēlsirdība paliks.

18 Kā nodrošinātajam, tā darba darītājam dzīve ir patīkama,

bagātību atradušajam - patīkamāka nekā abiem;

19 vārdu nodrošina gan bērni, gan pilsētas uzcelšana, nevainojama sieva vērtējama augstāk par abiem.

20 Vīns un mūzika ielīksmo sirdi, par abiem pārāka - gudrības mīlestība.

21 Flauta un arfa izdaiļo dziesmu, jauka balss ir pārāka par abām.

22 Acs kāro pēc pievilcīgā un skaistā, bet vēl vairāk - pēc labības asniem.

23 Tikties ar biedru un draugu ir labi, bet vēl labāk - vīram ar sievu.

24 Grūtībās - brāļi un palīdzība,

bet vēl drošāk izglābs žēlastības dāvanas.

25 Zelts un sudrabs nostāda uz kājām, bet vēl lielākā cieņā par tiem ir padoms.

26 Sirds jūtas pacilāta no mantas un spēka, bet no bijības pret Kungu - vēl vairāk.

Ar bijību pret Kungu nebūs jāpieredz trūkums un nebūs jālūkojas pēc palīdzības:

27 kā dārzs ar svētību ir bijība pret Kungu, tā apklāj labāk par katru godu.

Ubagošana

28 Nedzīvo ubaga dzīvi, bērns! Labāk ir mirt nekā ubagot.

29 Vīrs, kas raugās uz svešu galdu,

nedzīvo dzīvi, kas uzskatāma par dzīvi, ar svešo ēdieniem aptraipa sevi, no kā izvairītos saprātīgais un mācītais.

30 Nekauņas mutē ubagošana jauka, bet viņa iekšas deg ugunīs.

41 .nodaļa Nāve un godājams vārds

Ak, nāve, cik rūgti ir atcerēties tevi cilvēkam, kas mierā dzīvo savos īpašumos, vīram, ko nesatrauc rūpes, kam visā veicas un kam vēl netrūkst spēka baudīt ēdienu!

2 Ak, nāve, cik brīnišķīgs tavs spriedums cilvēkam, kas cieš trūkumu un kam mazumā gājis spēks, kas sasniedzis pārlieku lielu vecumu un ko raizes par visu māc, kas ir pretestības pilns un kam pacietības vairs nav.

3 Neraizējies par spriedumu - nāve:

atceries tos, kas pirms tevis bija un kas pēc tevis būs!

4 Tāds ir Kunga spriedums jebkurai

miesīgai būtnei;

pret Visuaugstākā gribu -

kas gan tev iebilstams?

Cik nodzīvots - desmit, simt vai tūkstoš gadu, nav pārmetumu par to mirušo valstībā.

5 Atbaidoši paliek grēcinieku bērni, kas saietas bezdievīgo spietos.

6 Grēcinieku bērnu mantotais iznīks, negods turpināsies pēcnācējos.

7 Bērni vainos bezdievīgu tēvu, ka viņa dēļ krituši negodā.

8 Bēdas, jums, bezdievīgie ļaudis,

kas Visuaugstākā bauslību atstājāt novārtā:

9 ja dzimstat - esat dzimuši lāstam, ja mirstat - jūsu liktenis nolādēts.

10 Kā viss, kas no zemes, atgriežas zemē, tā bezdievīgā ceļš: no lāsta uz bojāeju.

11 Cilvēki apraud mirušā miesu,

bet grēcinieka nekrietnais vārds taču ir tas, kas tiks izdzēsts!

12 Domā par savu vārdu! Vārds ir tas, kas tev paliks, vērtīgāks nekā tūkstošiem milzīgas dārgumu krātuves zelta.

13 Krietna mūža garums mērojams dienās, labs vārds paliek mūžam.

Iemesli kaunēties un kaunēšanās nevietā

14 īstenojiet mācību, mierā dzīvojot, bērni, jo no gudrības, kas ir apslēpta, no bagātības, kas nav redzama, -kāds gan no tām ir labums?

15 Labāk cilvēks, kas slēpj savu muļķību, nekā cilvēks, kas slēpj savu gudrību.

16 Tieši tādēļ ar cieņu izturieties pret manis teikto: ne vienmēr kaunēšanās ir vietā, ne vienmēr uzticoties viss jāgodā.

17 Tēva un mātes kaunieties laulības pārkāpšanas gadījumā, melu dēļ - no valdniekiem un varenajiem;

18 no tiesnešiem un varasvīriem nozieguma dēļ un bauslības neievērošanas gadījumā - no sapulces locekļiem un tautas!

19 Netaisnīgas rīcības dēļ - no biedra un drauga, zādzības dēļ - no apmešanās vietas;

20 no dieva patiesības un derības un no uzgulšanās ar elkoni maizei;

21 no nicīgas izturēšanās ņemot un dodot, no sveicinātājiem, sveicienu neatņemot,

22 no skatīšanās vieglas uzvedības sievietē un no novēršanās no tuvinieka.

23 No daļas, kas citam pienākas, vai dāvanas piesavināšanās, no precētas sievas aplūkošanas,

24 no lakstošanās ap savu kalponi: netuvojies tās gultai!

25 No draugiem, izsakot apvainojumus:

neapvaino to apdāvinājis!

26 No dzirdētā atstāstīšanas, no noslēpumu izpaušanas.

27 Tad patiešām būsi apveltīts ar kaunu un ikviens cilvēks tev būs labvēlīgs.

42 .nodaļa

Negrēko, lai izpatiktu, un, redzi, no kā nekaunies:

2 no Visuaugstākā bauslības un derības, no taisnīga sprieduma spriešanas bezdievīgajam;

3 no norēķināšanās ar līdzbiedru un ceļabiedru, no draugu mantojuma sadalīšanas;

4 no pareiziem svariem un atsvariem, no liela vai neliela pirkuma;

5 no peļņas tirdzniecības darījumos, no nopietnas bērnu mācīšanas, no sānu slānīšanas nelietīgiem kalpiem.

6 Labāk aizzīmogot, ja nekrietna sieva.

Kur roku daudz - slēdz ciet!

7 Ja kādam dod, dod pēc skaita vai mēra un visu rakstiski - gan doto, gan saņemto!

8 Nekaunies pamācīt nelgu un muļķi, un to, kas lielā vecumā strīdas ar jauno/

Tad būsi patiešām mācīts

un no dzīvajiem ikviens tevi novērtēs atzinīgi.

9 Meita nozīmē slēptu nomodu tēvam, miegs gaist, par viņu raizējoties, lai jaunībā nepaliek vecmeitās un apprecējusies ir ieredzēta;

10 lai jaunavībā viņu neapgāna un viņa nedabū bērnu tēva mājās; lai, apņēmusi vīru, nenoklīst neceļos un nepaliek bez bērniem apprecējusies.

11 Stingri uzraugi tiepīgu meitu, lai taviem naidniekiem nebūtu ko ļauni līksmoties, pilsētniekiem ko aprunāt, tautai ko tiesāt un ļaužu pulkā viņas dēļ nebūtu jākaunas.

12 Nav ko rādīties tai savā daiļumā katram un nav ko sēdēt sievu pulkā:

13 no drānām ceļas kodes, un sievietes nekrietnums - no sievām.

14 vīrieša nekrietnība nav tik ļauna kā sievietes vēlīgums, kā kauns un apvainojumi, ko sagādā sieva.

Dieva godība un gudrība pasaulē

15 Es atgādināšu, ko veicis Kungs, ko esmu redzējis, to izklāstīšu:

Kunga veiktais - ar viņa teikto, nolemtais - ar viņa labvēlību noticis.

16 Saule noraugās uz visu spīdot;

Kunga paveiktais viņa godības pilns.

17 saviem svētajiem nav atvēlējis Kungs visus viņa brīnumdarbus izstāstīt, kurus viņš, Visuvaldītājs, ir licis pamatos, lai viņa godībā balstītos viss.

18 Viņš izpēta sirdis un bezdibens dzīles, to varenajā veikumā iedziļinās.

Viss zināmais Visuaugstajam zināms, viņš lūkojas laiku zīmēs,

19 gan pagātni, gan nākotni vēstīdams un apslēptā pēdas pavērdams skatienam.

20 Neviena doma nepaslīd viņam garām, nepaliek apslēpts ne vārds.

21 Viņš īsteno savas gudrības diženos darbus. Kā pirms mūžiem viņš bijis, tā mūžam būs: ne ko pielikt, ne atņemt viņam, neviena padoms nav vajadzīgs.

22 Cik brīnumjauki visi tavi darbi; kā dzirksteles, nenoskatīties vien!

23 Tie visi dzīvo un paliek mūžam, tie paklausa, lai kas ir vajadzīgs.

24 Viss ir pa pārim, viens otram atbilst, nekas no viņa darītā nav nepilnīgs,

25 viens otra labo nostiprina.

Viņa godībā vērties - kam gan reiz pietiktos?

43 .nodaļa

Debess augstumu lepnums - dzidrs debesjums, debesu atveids godības redzējumā.

2 Iznākot un parādoties sludina saule: brīnumains ir Visuaugstākā veikums.

3 Dienas vidū tā kaltē laukus.

Kurš gan izturētu tās svelmi?

4 Ar svelmi darbs ir tiem, kas uguni uzpūš ēzē, bet trīskārt vairāk saulei: kalnus tā karsē, dveš ugunīgu tveici un starojot žilbina acis.

5 Varens ir Kungs, kas radījis to, ar savu vārdu steidzinājis tās soli!

6 Arī mēness. Ar savu ritmu it visā tas nosaka laiku, kalpo par mūžīgu zīmi.

7 Nosakot svētkus - zīme ir mēness, spīdeklis, kas līdz ar pilnmēnesi dilst.

8 Vārds “mēnesis” ir cēlies no “mēness”, kas līdz ar mēness miju brīnumaini aug;AA Manuskriptā ebr. val.: jauns mēnesis atjaunojas tāpat kā tā vārds./ Cik brīnišķīgs ir mainoties mēness! augstumos apmetušos karapulkuBB Manuskriptā ebr. val.: mākoņu pulku. zīmju guns, kas spulgo pie debesjuma.

9 Debesu daiļums, zvaigžņu godība, rotas, kas Kunga augstumos mirdz,

10 sastājušās, kā ar savu vārdu noteicis Svētais, un savā sardzē nepagurst.

11 Raugies varavīksnē un sumini tās Radītāju!

Tik ļoti daiļa tā ir savā košumā,

12 ar godības loku tā debesis apliec,

Visuaugstākā roku savilkta.

13 Ar savu rīkojumu viņš skubina sniegu, ar savu spriedumu zibeņus steidzina,

14 un tā dēļ krājumi atsprāgst vaļā un mākoņi kā putni lidinās.

15 Savā diženumā viņš mākoņus saspiež un krusas akmeņus sašķaida gabalos.

16 Viņu ieraugot, nodreb kalni.

Pēc viņa gribas pūš dienvidu vējš,

17 dārdēdams ar zemi baras pērkons, ziemeļa aukas un viesulis.

18 Kā lejupskrejošus putnus viņš birdina sniegu, kas nolaižoties sēžas kā siseņi, tik balti skaists, ka acis brīnās un sirds ir pārsteigta par snigšanu.

19 Kā sāli pār zemi viņš kaisa sarmu, kas sasalusi pārvēršas par ērkšķu adatām.

20 Salts ziemeļvējš pūš, un aizsalst ūdens; pār visiem ūdeņiem ledus klājas un ieskauj kā bruņās,

21 kalnus aprij, tuksnešus izdedzina, noplaucē zāli kā uguns.

22 Visu dziedināt atsteidzas migla, rasa iepriecina, uznākusi pēc svelmes.

23 Ar savu domu noklusinājis dzīles, viņš iedēstīja tajās salas.

24 Jūras ceļotājiem stāstot par to briesmām, mēs brīnāmies par to, ko savām ausīm dzirdam,

25 un tur ir pārsteidzoši un brīnumaini darbi: visdažādākās dzīvās radības un jūras nezvēri.

Aicinājums teikt Kunga slavu

26 Pateicoties Kungam, viņa sūtītajam veicas: ar viņa vārdu viss ir sacerēts.

27 Vēl daudz ko varētu sacīt, bet arī tad nebūsim galā, jo - beidzot sakāmo - viņš ir viss.

28 Daudzināt Kungu - kā lai to spējam, viņš pats ir dižāks par darīto.

29 Kungs ir bijājams, bezgala dižens, viņa varenību var tikai apbrīnot.

30 Daudzinot Kungu, cildiniet viņu, cik jūsu spēkos - viņš daudzkārt vēl pārāks!

Audziet spēkā un nepagurstiet, cildinot viņu, jo nekad jūs nebūsit galā.

31 Kurš gan ir redzējis un var aprakstīt viņu, kurš - sumināt tādu, kāds viņš ir?

32 Ir daudz vēl citu apslēptu un diženāku darbu, jo tikai nedaudzus mēs esam redzējuši,

33 turpretī Kungs ir radījis itin visu, ar gudrību ir apveltījis dievbijīgos.

44.nodaļa. Sentēvu slavinājums

Tad nu teiksim augsti godājamus vīrus, mūsu tēvus, katru savā paaudzē,

2 lielu godību ir radījis KungsA ar savu diženumu, kas viņam piemīt kopš mūžības.

3 Tie ir bijuši valdnieki savās ķēniņvalstīs, vīri ar vārdu, apveltīti ar spēku, padomdevēji, ar izpratni apveltīti, ar saviem pravietojumiem - vēstītāji.

4 Tie ir bijuši vadoņi tautai - ar saviem padomiem, ar savu izpratni tautas gudrībā, gudri vārdos un savā mācībā,

5 mūzikas melodiju atradēji, teicēji - dzeju rakstītāji,

6 bagāti vīri, kam varas atliku likām, kas mierā savās mājās mājojuši.

7 Visus tos godāja laikabiedri, tie bija sava laikmeta lepnums.

8 To vidū ir tādi, kas atstājuši aiz sevis vārdu, un par tādiem stāsta ar atzinību;

9 bet ir arī tie, kas piemiņā nav palikuši, pazuduši, it kā nemaz nebūtu dzīvojuši, kļuvuši par tādiem, kuru nav bijis, un līdz ar pašiem - to bērni.

10 Bet ar žēlsirdīgajiem nav noticis tā, nav aizmirsti viņu taisnīgie darbi;

11 līdz ar viņu pēcnācējiem saglabājas to krietnais mantojums - bērnubērni.

12 Uzticīgi derībai ir viņu pēcnācēji, pateicoties tiem, arī viņu bērni;

13 mūžam paliks viņu pēcnācēji, neizdzēšama būs vinu slava.

14 Mierā ir guldītas viņu miesas, paaudžu paaudzēs dzīvos vārds:

15 par viņa gudrību stāstīs tautas, un viņu slavu sapulcējušies teiks.

16 Hanohs iepatikās Kungam un tika uzņemts debesīs, atgriešanās paraugs paaudžu paaudzēs.

17 Par pilnīgu un taisnīgu tika atzīts Noa, kas kļuva par aizvietotāju, pienākot dusmu laikam, tādēļ uz zemes atlikums saglabājās, kad uznāca plūdi.

18 Kungs noslēdza ar viņu mūžīgu derību: nekad vairs plūdi neizdeldēs dzīvo radību.

I9 Ābrahāms - dižs daudzu tautu tēvs, kam godības ziņā nav atzīts līdzīgs neviens,

20 Visuaugstākā bauslību ievēroja, ar Visuaugstāko stājās derībā; derību apliecinājis ar savu miesu,

pārbaudījumā tika atzīts uzticams.

21 Tādēļ, ar zvērestu apliecinot, Kungs apsolīja

tautas svētīt ar viņa pēcnācējiem,

tos vairot kā smilšu graudus

un godā celt kā zvaigznes,

tiem piešķirt mantojumu: no jūras līdz jūrai,

no Eifrātas līdz pašām zemes malām.

22 Un tāpat viņš apsolīja Izakam viņa tēva Ābrahāma dēļ

23 svētību visām tautām; un derību viņš guldīja uz galvas Jēkabam.

Ar savu svētību Kungs viņu atzina, piešķīra mantojumu, noteica robežas un sadalīja divpadsmit ciltīs,

45 .nodaļa

bet no pēctečiem viņš aicināja žēlsirdīgu vīru, kas visu dzīvo acīs rada labvēlību,

Dieva un cilvēku mīlētu - Mozu: svētīta ir viņa piemiņa!

2 Darīja viņu svētajiem līdzīgu godībā, diženu - naidniekiem par izbailēm:

3 ar viņa vārdu mitējās zīmes.

Ķēniņu priekšā Kungs apveltīja viņu ar godu, pie savas tautas sūtīja ar uzdevumu un atklāja daļu no savas godības.

4 Ticībā un lēnprātībā viņu svētdarīja, no visas cilvēces izvēlējās,

5 savu balsi ļāva dzirdēt viņam

un, ievedis necaurredzamā tumsā,

vaigu vaigā deva dzīvības un zinības likumu - baušļus,

lai viņš mācītu derību Jēkabam

un Israēlam - Kunga lēmumus.

6 Viņam līdzīgu svēto Kungs cēla godā, viņa brāli Āronu no Levī cilts,

7 noslēdza ar to mūžīgu derību, ar tautas priesterību apveltīja, ar krāšņumu aplaimoja,

ar godību apjožot izdaiļoja,

8 ar greznības pilnību ietērpa,

ar varas simboliem - biksēm, svārkiem un efodu - spēku tam piešķīra.

9 Ar granātāboliem tērpam apmales izrotāja, ar daudziem zelta zvaniņiem tam visapkārt, lai ejot skan un atbalsojas templī

par atgādinājumu tautas dēliem.

10 Ar svētu tērpu, izšuvēja darinātu zeltā, tumši zilā un sarkanā purpurā, ar redzamu patiesības izspriedēju uz krūtīm, amatnieka darinātu sarkanā vērpumā/A Efoda daļa, kurā glabajas urīms un tumims; sk. 2 Moz 2 8 :30 .

11 Ar dārgakmeņu zīmograkstiem zelta ietvarā, zeltkaļa darinātiem, atbilstoši Israēla cilšu skaitam par

piemiņu iegravētiem.

12 Ar svētnīcas zīmoga rakstu, virs turbāna zelta vainagā kaldinātu, izcili greznotu, diženi darinātu, tādu rotājumu, pēc kura acs kāro,

13 skaistumu, kāds nekad un nemūžam nav bijis.

Nekad to nav uzlicis galvā svešinieks,

vien viņa paša bērni un viņa pēcnācēji visos laikos.

14 Viņa pilnupura ziedojumi divreiz dienā pastāvīgi ziedojami.

15 Mozum piepildot savas saujas

un svaidot viņu ar svēto eļļu,

tika noslēgta mūžīga derība - ar viņu

un, kamēr pastāvēs debesis, ar viņa pēcnācējiem:

dievkalpojumu svinēs, kā priesteri kalpos

un Kunga vārdā svētīs viņa tautu.

16 No visu dzīvo vidus Kungs izvēlējās viņu, lai tas upurētu dedzināmo upuri, vīraku un patīkamu smaržu piemiņai un gandarītu par savu tautu.

17 Ar saviem baušļiem viņš deva tam varu derības priekšrakstos, lai liecināto tas mācītu Jēkabam un Israēlu apgaismotu Kunga bauslībā.

18 Svešie sazvērējās pret viņu un tuksnesī viņu skauda -Dātāna un Abīrāma piekritēji un Koras biedri, sapulcējušies aiz naida un dusmām.

19 Kungs redzēja, un viņam nepatika, un niknās dusmās viņš tos nonāvēja; viņš lika notikt brīnumam, lai aprītu tos viņa uguns liesmas.

20 Viņš vairoja Ārona godu,

tam piešķīra mantojumu:

pirmos no pirmajiem augļiem iedalīja,

pirmām kārtām - maizi papilnam.

21 Viņi taču ēd ziedojumus, kas ir veltīti Kungam un kurus Kungs atvēlējis viņam un pēcnācējiem,

22 bet viņš nemanto zemi, kas pienākas tautai, un nesaņem mantojumu, ko tauta saņem, jo Kungs ir viņa daļa un mantojums.

23 Godībā trešais ir Pinhāss, Elāzāra dēls -

ar savu degsmi bijībā pret Kungu,

ar savu neatlaidīgo un labestīgo gatavību dvēselē,

kad tauta atkrita no Kunga,

viņš gandarīja par Israēlu.

24 Tādēļ ar viņu Kungs noslēdza miera derību, uzticot svētnīcu un tautas vadību, lai viņam līdz ar pēcnācējiem uz mūžīgiem laikiem būtu priesterības diženums.

25 Ja Kunga derībā ar Dāvidu no Jūdas cilts, Jeses dēlu, viens vienīgs dēls saņem ķēniņa mantojumu, tad visi, kuri ir Ārona pēcnācēji, saņem Ārona mantojumu/A Manuskriptā ebr. val. tālāk: bet tagad teiciet Kungu, Vislabo,/ kas jūs vainagojis ar godību!

26 Lai apveltī Kungs ar gudrību jūsu sirdis un jūs varētu spriest tautā taisnīgu spriedumu, lai tādējādi nezustu labais, kas ir tautā, un nākamajās paaudzēs iesniegtos godība.

46 .nodaļa

Cīniņos stiprs bija JozuaAA Jēzus (gr. val.), Jehošua jeb Jošua (ebr. val.) - Jahve-palidziba ; (sal. Joz 1:1)., Nūna dēls, Mozus pēctecis pravieša pienākumos. Viņš kļuva dižens, kā norāda vārds, izglābjot Kunga izredzētos, atriebjoties naidniekiem, kas bija cēlušies, un Israēlam šādi sagādājot mantojumu.

2 Cik godpilns viņš bija, paceļot rokas un izstiepjot pār pilsētām zobenu!

3 Kurš cits tā bija stāvējis pirms viņa?

Viņš bija tas, kas izcīnīja Kunga cīniņus.

4 Vai gan tā nebija viņa roka, kas aizkavēja sauli, par divām viena diena pārvērtās.

5 Kad naidnieks no visām pusēm uzmācās, viņš piesauca Visuaugsto, Vareno,

un viņu uzklausīja Kungs visdiženais ar varen stipras krusas gabaliem.

6 Viņš metās cīņā pret citu tautu un pretiniekus sakāva nogāzē, lai, pazīstot viņa bruņojumu, zinātu tautas: viņš cīnās, Kungam raugoties, -viņš taču bija sekojis Varenajam

7 un bija izturējies žēlsirdīgi Mozus dienās.

Viņš un Kālebs, Jefunnes dēls, visai tautas saimei bija stājušies pretī, lai tikai atturētu tautu no grēka un apklusinātu nekrietno kurnēšanu.

8 No seši simti tūkstoš kājniekiem Kungs izglāba viņus divus vien, lai ievestu tos mantojumā -zemē, kur piens un medus plūst.

9 Spēks, ko dāvāja Kungs Kālebam, piemita tam lidz pat vecumam, lai tas spētu kāpt līdz zemes augstienei un pēcnācējiem būtu mantojums.

10 lai zinātu visi Israēla dēli -labi ir sekot Kungam.

11 tiesneši arī, viens pēc otra saukti vārdā, kuru sirdis ar neuzticību nebija aptraipītas, kuri nebija atstājušies no Kunga, lai svētīta ir viņu piemiņa!

12 lai atkal saplaukst viņu kauli no savām atdusas vietām, un viņu, godājamo, vārdā lai sauc vinu dēlus!

13 kunga mīlēts bija Samuēls, Kunga pravietis: viņš ieviesa ķēniņvaru un tautai svaidīja valdniekus,

14 pēc kunga bauslības taisnīgi tiesāja sapulcējušos tautu, -un apraudzīja Kungs Jēkabu.

15 Savas uzticības dēļ atzīts par pravieti, par uzticamu reģi sacītā dēļ,

16 no visām pusēm naidniekiem spaidot, ar zīdēja jēra upuri viņš piesauca vareno Kungu

17 un no debesīm Kungs nogranda pērkonā, varenā dunoņā lika atskanēt savai balsij.

18 Viņš izdeldēja tīriešu vadoņus un visus filistiešu valdītājus;

19 un, pirms devās atdusēties uz mūžīgiem laikiem, viņš apliecināja Kunga un viņa svaidītā priekšā:

“Es neesmu piesavinājies neviena mantu, pat pazoli ne,” -

un nebija neviena, kas to apsūdzētu.

20 Bet, devies atdusā, viņš pravietoja

un darīja zināmu ķēniņam tā bojāeju, pravietojot viņš lika atskanēt savai balsij no zemes, lai darītu galu bauslības neievērošanai tautā.

47 .nodaļa

Un pēc tam cēlās Nātāns, lai pravietotu Dāvida laikā.

2 kā atsevišķi atdalīts ir pateicības upura taukums, tā Dāvids - Israēla tautā;

3 ar lauvām kā ar kazlēniem viņš spēlējās, ar lāčiem - kā ar ganāmpulka jēriem.

4 Vai tad jaunībā viņš nenokāva milzeni, no negoda neatbrīvoja tautu, atvēzējoties ar lingas akmeni,

Goliāta lielīgumam darot galu?

5 Viņš piesauca Kungu, Visuaugstāko, un viņa labajai rokai Kungs piešķīra spēku nonāvēt vīru, varenu kaujā, un apliecināt savas tautas spēku.

6 Tā desmitiem tūkstošu dēļ tauta godināja viņu, Kunga svētības dēļ - cildināja, ar godības vainagu sumināja,

7 jo viņš apkāva naidniekus, kas bija visapkārt, iznīcināja pretiniekus filistiešus un satrieca to spēku līdz pat šai dienai.

8 Viņš teica Svēto, Visuaugstāko, ar slavinājuma vārdiem it visā, ko vien darīja, ar visu savu sirdi dziedāja slavas dziesmas un mīlēja viņu - savu Radītāju.

9 Psalmotājus viņš nostādīja altārim līdzās, lai melodijas saldi atbalsotos,

10 svētkiem piešķīra diženumu un noteica svētku laikus gadā, lai Kunga svētais vārds tiktu cildināts un jau no agra rīta atbalsotos svētnīcā.

11 kungs piedeva viņam grēkus, uz mūžīgiem laikiem cēla godā viņa spēku, dāvāja ķēniņu derību viņam un goda troni Israēlā.

12 Gudrs dēls nāca pēc viņa,

un, pateicoties viņam, tas dzīvoja plašumos/A Manuskriptā ebr. val.: drošībā.

13 Miera laikā valdīja Sālamans, kam mieru uz robežām piešķīra Dievs, lai vina vārdā tas uzceltu namu un uz mūžīgiem laikiem svētnīcu darinātu.

14 Cik gan gudrs tu kļuvi jaunībā, sapratnes pārpilns kā Upe!BB Manuskriptā ebr. val.: Nīla.

15 Tavs gars apņēma zemi, kuru piepildīji ar mīklainām līdzībām.

16 Tavs vārds sasniedza nomaļas salas.

Tevi mīlēja tava miera dēļ.

17 Ar dziesmām, sakāmvārdiem, līdzībām, ar skaidrojumiem tu pārsteidzi pasauli.

18 Par Israēla Dievu sauktā Kunga Dieva vārdā tev krājās zelts kā alva, kā svins tev vairojās sudrabs.

19 Tu atvēlēji savus sānus sievietēm, ar savu miesu tu ļāvies to varai;

20 tu aptraipīji savu godību un apgānīji savus pēcnācējus, tā izraisot dusmas pār bērniem un pārmetumus par savu muļķību,

21 izraisot ķēniņvaras šķelšanos un neuzticīgas ķēniņvalsts rašanos no Efraima. 2 2 Taču savu žēlastību Kungs neliegs nekad un neatkāpsies no saviem vārdiem, viņš neizdeldēs sava izredzētā atvasi un neiznīcinās tā pēcnācējus, kas mīlējis viņu. Jēkabam viņš ir saglabājis atlikumu un Dāvida saknes dzinumu - Dāvidam.

23 Kad Sālamans nolikās atdusēties ar tēviem, viņš atstāja vienu no saviem pēcnācējiem, muļķībā dižu, sapratnē nabagu - Rehabeāmu, kas ar savu neapdomību sadumpoja tautu,

24 un Jārobāmu, Nebāta dēlu/A Manuskriptā ebr. val. tālāk: lai viņa vārds netiek pieminēts! kas ieveda grēkā Israēlu un pavedināja grēcīgos ceļos Efraimu.

Viņu grēki tik ļoti vairojās, ka viņus izraidīja no zemes:

25 viņi bija lūkojuši īstenot visu, kas ļauns, līdz pienāca atmaksa.

48 .nodaļa

Kā uguns cēlās pravietis Elija,

kā lāpa liesmoja viņa teiktais.

2 Viņš izraisīja badu to vidū,

savā degsmē lika sarukt to skaitam;

3 ar Kunga vārdu aizslēdza debesis

un tāpat arī trīsreiz lika ugunij nonākt lejā.

4 Cik godpilns tu biji ar saviem brīnumiem, Elija! Kurš gan var lepoties, ka būtu bijis tev līdzīgs,

5 kas no nāves piecēli mirušo,

no mirušo valstības - Visuaugstākā vārdā;

6 kas iznīcībā ievedi kēninus un godājamos izmeti no viņu gultām;

7 kas pārmetumus dzirdēji Sīnajā un atmaksas spriedumu Horeba kalnā;

8 kas par atriebējiem svaidīji ķēniņus un praviešus par saviem sekotājiem;

9 kas tiki uzņemts uguns viesulī un ugunīgu rumaku iejūgā;

10 kas - tā rakstīts pārmetumos nākamajiem laikiem, -

pirms iestāsies niknums, remdinās Dieva dusmas, tēvu sirdis pievērsīs bērniem un atjaunos Jēkaba ciltis.B Manuskriptā ebr. val.: kurš, kā rakstīts, ir gatavs īstajā brīdī/ remdināt Dieva dusmas, pirms tās pārvēršas niknumā/pievērst tēvu sirdis bērniem/ un piecelt Israēla ciltis.

11 Svētlaimīgi, kas tevi redzējuši un kas mīlestība aizmiguši/A Dažos manuskriptos: ar mīlestību rotātie.-arī mēs, tik tiešām, dzīvosim!

12 Elija - viņš patvērās viesulī, un viņa gars piepildīja Elīšu: savā mūžā tas nekad nav drebējis valdnieku priekšā, un savai varai to neviens nav varējis pakļaut.

13 Nekas tam nebija neiespējams.

Pašam mūža miegā atdusoties, tā miesas pravietoja,

14 gan dzīves laikā viņš bija darījis brīnumus, gan pēc nāves darītais bija brīnumains.

15 Bet tauta neatgriezās par spīti tam visam, no saviem grēkiem tā neatstājās, līdz kamēr netika aizvesta no zemes kā laupījums un izkliedēta pa visu zemi.

16 No tautas palika8 nedaudzi līdz ar valdnieku Dāvida namā: vieni rīkojās, kā patīk Dievam, citi vairoja grēku skaitu.

17 Hizkija nocietināja savu pilsētu un pievadīja ūdeni tai vidū: dzelzs rīkiem cauri kraujai izcirties, ūdens avotu izbūvēja.

18 Viņa laikā nāca Sinahērībs,0 kas sūtīja virspavēlnieku0- tas devās ceļā, ar savu roku atvēzējās pār Ciānu un plātījās savā uzpūtībā.

19 Tad nodrebēja sirdis un rokas. Kā dzemdētājas viņi cieta sāpēs

B Manuskriptā ebr. val.: palika Jūda.

c Sinahērībs (Sin-ahhē-erība (akad. val.) (dieus) Sins devis brāļa vietā) - asiriešu ķēniņš (704. - 6 81. pirms Kristus), kura karaspēks ielenca, bet neienēma Jeruzālemi. Manuskriptā ebr. val.: Sanherībs (sal. 2 Ķēn 18 -19 ; 2 L 3 2 :1-22 ).

D Rab-šākehs (burtiski: galvenais dzērienu devējs; sal. 2 Ķēn 18 :17 ).

20 un piesauca Kungu, Žēlsirdīgo, pret viņu izpletuši savas rokas: un drīz vien no debesīm Svētais tos uzklausīja un atpestīja - Jesajas rokām.

21 ViņšAA Manuskriptā ebr. val.: Kungs. satrieca asīriešu nometni, viņa sūtītais tos iznīcināja,

22 jo Hizkija rīkojās tā, kā patīk Kungam, cieši gāja priekšteča Dāvida gaitās, kā to dižs un uzticams savos redzējumos pravietis Jesaja bija pavēlējis.

23 Viņa laikā saule attecēja atpakaļ, viņš pagarināja ķēniņa mūžu;

24 savā diženajā garā skatīja laiku galu un sērotājus Ciānā mierināja.

25 Viņš atklāja nākamību līdz pat mūžībai un apslēpto, pirms tas ir īstenojies.

49 .nodaļa

Vīraka maisījumam, ko smaržu darinātājs ir  gatavojis,

Josijas piemiņa līdzinās,

tā ir visiem uz lūpām, salda kā medus,

kā mūzika dzīrēs - kur vīnu dzer.

2 Viņš gāja taisnu ceļu, atgriežot tautu, riebīgo likuma neievērošanu iznīdēja,

3 pa taisnu ceļu Dievam pretī vadīja savu sirdi

un bauslības neievērotāju dienās sekmēja dievbijību.

4 Izņemot Dāvidu, Hizkiju un Josiju, noziedzīgi rīkojoties, visi ir noziegušies -viņi atmeta Visuaugstākā bauslību.

Jūdas ķēniņi taču iznīka,

5 jo savu varu atdeva citiem, savu godību - svešai tautai,B Manuskriptā ebr. vai: un viņš atdeva to varu citiem,/ to godību -svešai un muļķai tautai.

6 kas nodedzināja izredzēto svētnīcas pilsētu

un ielas pārvērta par tuksnesi,

7 kā Jeremija pravietoja/

jo tie izturējās ļauni pret viņu,

kurš par pravieti jau mātes klēpī bija svētdarīts,

lai viņš izrautu un noārdītu, un iznīdētu

un - gluži tāpat - lai uzceltu un iestādītu.

8 Ecehiēls- redzējumā viņš skatīja godību, ko viņam parādīja Kungs ķerubu iejūgā;

9 gan naidniekus viņš pieminēja ar lietusgāzēm, gan labu darīja tiem, kas taisnu ceļu iet.B

10 Arī divpadsmit pravieši: lai atkal saplaukst to kauli no savām atdusas vietām! -viņi ir snieguši mierinājumuC Jēkabam un ar cerības pilnu ticību izglābuši tā tautu.

11 Kā Zerubābelu lai suminām?

Viņš bija kā zīmoggredzens labajā rokā!

12 Tāpat arī Jozua, Jocādāka dēls: savās dienās tie uzbūvēja namu,

Kungam uzcēla svētu templi,

kas bija sagatavots mūžīgajai godībai.

13 Arī Nehemijam piemiņa uz ilgiem laikiem: viņš atjaunoja sagruvušos mūrus, viņš ievietoja vārtus un bultas un mūsu mājām lika slieties augšup no drupām.

14 Tāds kā Hanohs neviens cits nav bijis radīts virs zemes: arī viņš no zemes uzņemts debesīs.

15 Nedz dzimis kāds ir tāds kā Jāzeps, brāļiem vadonis un tautai balsts: arī viņa kauli ir apraudzīti.

A Burtiski: ar Jeremijas roku.

B Sal. pret Gogu un Magogu vērstos pravietojumus Ech 3 8 -39 . Bet manuskriptā ebr. val.: Ecehiēls redzējumā skatīja/ un aprakstīja iejūgu J viņš ari pieminēja kas ievēroja taisnprātības ceļus (sal. Ech 14 :14 , 2 0 ). c Manuskriptā ebr. val.: lika atspirgt.

16 augsta goda ļaudīs ir Šems un Šets,AA Manuskriptā ebr. val. tālāk: un Enošs. bet radītā vidū par katru dzīvo pārāks ir Ādams.

50 . nodaļa. Slavas dziesma augstajam priesterim Simonām

SimonsBB  Manuskriptā ebr. val. tālāk: brāju vadonis un tautas spožums. , Onijas dēls, augstais priesteris

viņš bija tas, kas savas dzīves laikā salaboja namu, templi nostiprināja savās dienās.

2 Viņš lika pamatus augstajiem divkāršajiem mūriem, stāvajai nocietinātajai sienai, kas ieskauj svētnīcu.

3 Viņa dienās izcirta ūdenstvertni, krātuvi - kā jūrai tai apkārtmērs.

4 Viņš rūpējās, lai tauta neietu bojā, un aplenkuma gadījumam nocietināja pilsētu.

5 Cik gan godpilns viņš bija, tautas ieskauts, no nama aiz aizkara iznācis:

6 kā mākoņos rīta zvaigzne, kā pilnmēness laikā mēnesis;Cc Manuskriptā ebr. val.: kā pilnmēness svētku dienās.

7 kā saule, kas apspīd Visuaugstākā templi, kā varavīksne, kas mirdz godības mākoņos;

8 kā pavasarī rožu zieds, kā lilijas avota malā;

9 kā kvēpināmajā traukā uguns un vīraks, kā zelts vienā gabalā, visdažādākajiem dārgakmeņiem rotāts;

10 kā olīvkoks, piebiris augļiem, kā ciprese, ieslējusies mākoņos!

11 Godības ģērbā tērpies, lepnos greznojumus aplicis, pie svētā altāra kāpjot, viņš vairoja svētnīcas pagalma godību.

12 Saņemot veltes no priesteru rokām, pie ugunsaltāra paaugstinājuma viņš stāvēja kā ciedru atvase Libānā, brāļu vainagā ieskauts, kā palmu stumbrs, ko ietvēra lokā

13 ar savu godību visi Ārona dēli, stāvot visas sapulcējušās Israēla tautas priekšā Kungam veltītu upuri rokā.

14 Un uz paaugstinājumiem, svinot dievkalpojuma nobeigumu, lai rotātu upuri Kungam, Visuvaldītājam,

15 viņš izstiepa savu roku pār kausu un ziedojot lēja vīnogu asinis.

Ar tām viņš slacīja altāra pamatus jaukai smaržai Visuvaldniekam, Visuaugstākajam.

16 Tad aurēja Ārona dēli, ar kaldinātām taurēm taurēja, varenām balsīm skandināja Visuaugstākā priekšā par piemiņu.

17 Tad reizē visa tauta steigšus metās zemē uz vaiga pielūgt savu Kungu -visaugsto Dievu, Visuvaldītāju/A Manuskriptā ebr. val.: lai pielūgtu Visuaugstāko/ Israēla Svēto.

18 Ar savām balsīm viņu cildināja psalmotāji, un daudzskanībā melodija saldi atbalsojās.

19 Visaugstā Kunga tauta lūdza lūgšanā Žēlsirdīgo, līdz rits bija galā un dievkalpojums beidzās.

20 Tad nokāpis viņš pacēla savas rokas pār visiem sapulcējušamies Israēla dēliem, lai Kunga svētību dotu ar savām lūpām un lepotos ar viņa vārdu, -

21 un otrreiz tauta krita uz vaiga, lai saņemtu Visuaugstākā svētību.

22 Un tagad pateicieties it visu Dievam, kas visur veic diženus darbus,BB Manuskriptā ebr. val.: un tagad pateicieties Kungam, Israēla Dievam/ kas brīnumdarbus darījis virs zemes. kas mūsu dzīves dienas ceļ godācc Cits iespējams tulkojums: lolo.  no mātes miesām un rīkojas ar mums pēc savas žēlsirdības/A Manuskriptā ebr. val.: labvēlības.

23 Lai viņš jums dāvā līksmu sirdi!

Lai mūsu laikā iestājas miers uz mūžīgiem laikiem Israēlā!

24 Lai viņš uztic mums savu žēlsirdību un lai mūs atpestī mūsu dienās!B

B Manuskriptā ebr. val.:

23 Lai viņš dāvā jums sirds gudrību!

Lai mājo mierā jūsu vidū!

24 Lai viņa žēlsirdība ir ar Simonu!

Lai piepilda derību Pinhāss!

Lai tā netiek atņemta ne viņam, ne pēcnācējiem, kamēr vien debesis pastāv!

Trīs tautas

25 Divas tautas manai dvēselei riebjas, bet trešā vispār nav tauta:

26 tie, kas dzīvo Samarijas kalnā, un filistiešicc Manuskriptā ebr. val.: Seīrā un Filistijā. un muļķa tauta, kas mīt Šehemā.

SVĒTRAKSTĪTĀJA NOVĒLĒJUMS

27 Šajā grāmatā rodamās pamācības sapratnes un zinības jautājumos ir uzrakstījis Jēzus jeruzālemietis, Sīraha dēls, Elāzāra dēla dēls, no kura sirds plūda gudrība.DD Manuskriptā ebr. val.: Pamācība gudrībā un plūstoši sakāmvārdi,/ ko teicis Simons, Jozua dēls, Sīras dēla Elāzāra dēla dēls/ no kura sirds plūda gudrība/ un kurš lika raisīties sapratnei.

28 Svētlaimīgs, kas pēc šīm pamācībām dzīvos, kas glabās tās sirdī, kļūs gudrs,

29 jo, izpildot tās, spēs visu,

Kunga gaisma - tā spēks.

Dievbijīgiem viņš ir dāvājis gudrību, mūžīgi mūžam lai slavēts ir Kungs!

Āmen! Āmen!

Nobeigums. Pateicības himna

1 Es pateikšos tev, Kungs un Ķēniņ,  un cildināšu tevi, Dievs, mans Glābēj, es pateikšos tavam vārdam,

2 jo tu esi mans patvērums un palīgs, manu miesu tu atpestī no iznīcības no apmelotājas mēles valgiem, no lūpām, kas izgudro melus; un to priekšā, kas ir nostājušies pret mani, tu esi man palīgs - un tu mani atpestī

3 pēc savas lielās žēlsirdības un sava vārda no šņakstošiem zobiem, gataviem aprīt, no tiem, kas lūkojas pēc manas dvēseles, no daudzajām ciešanām, ko esmu piedzīvojis,

4 no smacējošas uguns, kas ieskauj no visām pusēm, no atrašanās ugunī, ko neesmu iededzinājis,

5 no mirušo valstības klēpja dzīlēm, no nešķīstas mēles un melīgiem vārdiem,

6 no netaisnas mēles apmelojumiem ķēniņam.BB  Manuskriptā ebr. val.: no viltīgas mēles bultām.   Tuvu nāvei bija nonākusi mana dvēsele, lejā, mirušo valstības tuvumā, - mana dzīvība;

7 nāve un mirušo valstība ieskāva mani no visām pusēm - un nebija neviena, kas nāktu palīgā, pēc cilvēku palīdzības lūkojos - un nebija tās.

8 Un tad es atcerējos tavu žēlsirdību, Kungs, tavus darbuscc Dažos manuskriptos: tavu labdarību. kopš mūžseniem laikiem: tu taču tos, kas tevi gaida, glāb un atpestī no naidnieku rokām.DD Manuskriptā ebr. val.: viņš izglābj tos, kas tveras viņā/un atbrīvo no visa ļauna.

9 No zemes augšup es raidīju savu lūgšanu, pāri pār nāves straumi es lūdzos/A Manuskriptā ebr. val.: no mirušo valstības vārtiem es lūdzos.

10 kungu, mana kunga tēvu, es piesaucu: “Nepamet mani spaidu laikā, augstprātīgo laikos bezpalīdzīgu!BB Manuskriptā ebr. val.: es piesaucu Kungu: “Tu esi mans Tēvs/ tu esi Varenais, mans Glābējs!/ Neatstāj mani spaidu dienā/ nopostīšanas un posta dienā!”

11 Es pastāvīgi cildināšu tavu vārdu un pateicībā dziedāšu,” - un Kungs uzklausīja manu lūgšanu.

12 Tu mani izglābi no bojāejas un ļaunos laikos mani atbrīvoji, tādēļ tev pateikšos un cildināšu tevi, un sumināšu Kunga vārdu.cc Manuskriptā ebr. val. tālāk:

Pateicieties Kungam, jo viņš ir labs, jo viņa žēlsirdība uz mūžīgiem laikiem.

Pateicieties slavinājumu Dievam, jo viņa žēlsirdība uz mūžīgiem laikiem.

Pateicieties Israēla Sargātājam, jo viņa žēlsirdība uz mūžīgiem laikiem.

Pateicieties visa Veidotājam,

jo viņa žēlsirdība uz mūžīgiem laikiem.

Pateicieties Israēla Atguvējam, jo viņa žēlsirdība uz mūžīgiem laikiem.

Pateicieties izkliedētā Israēla Pulcētājam, jo viņa žēlsirdība uz mūžīgiem laikiem.

Pateicieties pilsētas un savas svētnīcas Cēlājam, jo viņa žēlsirdība uz mūžīgiem laikiem.

Pateicieties Dāvida nama varas atvases Raisītājam, jo viņa žēlsirdība uz mūžīgiem laikiem.

Pateicieties Cādoka dēlu Izraudzītājam par priesteriem, jo viņa žēlsirdība uz mūžīgiem laikiem.

Pateicieties Ābrahāma vairogam, jo viņa žēlsirdība uz mūžīgiem laikiem.

Pateicieties īzaka Klintij,

jo viņa žēlsirdība uz mūžīgiem laikiem.

Pateicieties Jēkaba Stiprumam, jo viņa žēlsirdība uz mūžīgiem laikiem.

Pateicieties Ciānas Izraudzītājam, jo viņa žēlsirdība uz mūžīgiem laikiem.

Pateicieties ķēniņu ķēniņa Ķēniņam,

Poēma gudrībai

13 Vēl būdams jauns, pirms biju sācis savus klejojumus, pēc gudrības es klaji lūkojos lūdzoties,

14 pēc viņas es prasīju tempļa priekšā

un pēc viņas līdz pat pēdējam es nemitēšos lūkoties.

15 No zieda - līdz vīnogas ienākas tumšas,

mana sirds viņā līksmojās,

mani soļi tecēja taisnu ceļu,

un es sekoju viņai pa pēdām kopš jaunības.

16 Nedaudz pieliecis ausi un ieklausījies, sev pašam ne mazums mācības uzgāju;

17 izaugsmi gudrībā piedzīvojis, es slavināšu gudrības Devēju.

18 Es taču apņēmos īstenot gudrību un dedzīgi tiecos pēc labā, nekad es netikšu apkaunots.

19 Mana dvēsele cīkstējās ap viņu, es biju noteikts, izpildot bauslību; ceļot augšup savas rokas, es skumu, ka nepazīstu gudrību.

20 Es vadīju savu sirdi taisni - tieši tai pretī, un, sevi šķīstot, es atradu viņu; līdz ar viņu es ieguvu sirdi iesākumā, tādēļ nekad netikšu atstāts.

21 Pēc viņas mana iekšējā būtība satraukta lūkojās, tādēļ guvu lielisku ieguvumu:

22 kā atlīdzību man mēli dāvāja Kungs, un ar to es cildināšu viņu.

23 Nāciet pie manis, nemācītie, un mācības namā nakšņojiet!

24 Kādēļ jūs sakāt, ka jums trūkst?

Kādēļ tik ļoti slāpst jūsu dvēselēm?

jo viņa žēlsirdība uz mūžīgiem laikiem.

Viņš ir pacēlis savas tautas ragu, slava visiem viņa svētajiem,

Israēla dēliem, tautai, kas viņam ir tuva.

Alleluja!

25 Es taču biju vēris lūpas un sacījis: “Iegūstiet bez maksas!”

26 Uzņemieties jūguAA Manuskriptā ebr. val.: tās jūgu.  savos plecos!

Jūsu dvēsele lai ļaujas mācībai -pēc tās nav tālu jāmeklē!.

27 Verieties paši savām acīm: tik maz es esmu pūlējies, tik daudz atpūtas radis!BB Manuskriptā ebr. val.: es biju mazs, bet neatlaidos un sasniedzu.

28 Par lielu daudzumu sudraba naudas apgūstiet mācību, un, pateicoties tai, iegūsit daudz zelta.cc Manuskriptā ebr. val.: Man jaunam esot, ieklausieties daudzi manā mācībā/ un, pateicoties man, jūs iegūsit sudrabu un zeltu.

29 Lai Kunga žēlsirdībā līksmo jūsu dvēseles!

Viņu cildināt nekaunieties!

30 Pabeidziet darbu, pirms pienācis laiks, viņš atlīdzinās, kad būs pienācis viņa laiks.DD Manuskriptā ebr. val. tālāk: lai svētīts ir Kunga vārds uz mūžīgiem laikiem/ un viņa vārds lai ir teikts no audzes audzē!

Content

Deiterokanoniskās grāmatas-9. Sīraha gudrības grāmata

Grāmatas tulkotāja - autora mazdēla priekšvārds

1.nodaļa Gudrība un dievbijība

2.nodaļa Pacietība un paļāvība

3.nodaļa Godbijība pret tēvu un māti

4.nodaļa

5.nodaļa. Tukša paļaušanās

6.nodaļa

7.nodaļa Sakāmvārdi: taisnīgums un godprātība

8.nodaļa Izvairīšanās no nelietderīgiem strīdiem un neapdomīgas rīcības

9.nodaļa Attiecības ar sievietēm

10.nodaļa

11 .nodaļa

12 .nodaļa

13 .nodaļa Attiecības ar bagāto un vareno

14 .nodaļa

15 .nodaļa

16 .nodaļa Atbildība par pēcnācējiem

17 .nodaļa

18 .nodaļa Cilvēka niecība un Dieva žēlastība

19 .nodaļa

20 .nodaļa Pārmetumi laika un vainas atzīšana

21 .nodaļa Grēks un atgriešanās

22 .nodaļa

23 .nodaļa

24 .nodaļa GudrIbas slavinājums

25 .nodaļa. Gudra un negudra dzīve

26 .nodaļa.

27 .nodaļa

28 .nodaļa

29 .nodaļa

30 .nodaļa Par bērniem

31.nodaļa Manta un bagātība

32 .nodaļa. Galda māksla: piedalīšanās svinībās

33 .nodaļa

34 .nodaļa Sapņi un zīlēšana

35 .nodaļa

37 .nodaļa. Lūgšana par Israēlu

37.nodaļa Draugu izvēle

38.nodaļa Slimība un zāles

39 .nodaļa

40 .nodaļa Cilvēka liktenis

42 .nodaļa

43 .nodaļa

44.nodaļa. Sentēvu slavinājums

45 .nodaļa

46 .nodaļa

47 .nodaļa

48 .nodaļa

49 .nodaļa

50 . nodaļa. Slavas dziesma augstajam priesterim Simonām

Nobeigums. Pateicības himna