Deiterokanoniskās grāmatas-14 . Otrā Ezras grāmata

2. EZRAS GRĀMATA

..

1. nodaļa. JOSIJA SVIN PASHU

Josija Jeruzālemē svinēja Pashu savam Kungam un ziedoja pirmā mēneša četrpadsmitajā dienā,

2 izrīkojis Kunga templī svinīgi saposušos priesteru maiņas.

3 Un viņš teica Israēla tempļa kalpotājiem Levītiem, lai tie svētī sevi Kunga svētā šķirsta vietai Kunga templī, ko cēlis ķēniņš Sālamans, Dāvida dēls:

4 “Jums nebūs celt šķirstu plecos, un kalpojiet tagad Kungam, savam Dievam, un aprūpējiet viņa Israēla tautu, un kārtojieties pēc savām dzimtām un ciltīm pēc Dāvida, Israēla ķēniņa, priekšraksta un Sālamana, viņa dēla, dižuma,

5 un, stājušies templī pēc jūsu Levītu dzimtu kārtām jūsu brāļu, Israēla dēlu, priekšā,

6 ziedojiet, kā pienākas, Pashai un sagatavojiet ziedojumu jūsu brāļiem, vadiet Pashu pēc Kunga norādījuma, kas dots Mozum.”

7 Un Josija dāvāja sanākušajiem ļaudīm trīs tūkstošus jēru un kazu un trīs tūkstošus teļu; tie no ķēniņa, kā solīts, dāvāti ļaudīm, priesteriem un Levītiem.

8 arī helkija, zaharija un isiils, tempļa pārvaldnieki, iedeva priesteriem Pashai divi tūkstoši sešsimt avju un trīssimt teļu.

9 Arī hiliarhi Jehonija, Samēja un Natanaēls, viņa brālis, arī Asabija, Ohiils un Jorāms Pashai iedeva piecus tūkstošus avju un septiņsimt teļu.

10 un šajā notikumā priesteri un Levīti stāvēja, kā pieklājas, pēc ciltīm un dzimtu kārtām,

11 turot macu ļaužu priekšā,

12 lai, kā rakstīts Mozus grāmatā, sniegtu to Kungam, un tas bija rīta agrumā.

13 Un viņi izcepa Pashas upuri ugunī, kā pieklājas, sacepa upurus ar smaržvielām vara katlos un traukos un aiznesa visiem ļaudīm.

14 Pēc tam viņi pagatavoja paši sev un priesteriem, saviem brāļiem, Ārona dēliem: jo priesteri pienesa taukumus līdz vēlam vakaram, un Levīti gatavoja sev un saviem brāļiem priesteriem, Ārona dēliem.

15 Un svēto psalmu dziedātāji Āsāfa dēli bija savās vietās pēc Dāvida nolikuma - gan Āsāfs, gan Zaharija, gan Edinus - visi no ķēniņa puses; arī sargi pie visām ieejām; nevienam nebija ļauts pārtraukt kalpošanu Dievam, jo ēdamo viņiem gatavoja brāļi Levīti.

16 Šajā dienā viss tika ziedots Kungam - veltīts Pashai un pienesti ziedojumi uz Kunga altāra, kā noteicis ķēniņš Josija.

17 Un Israēla dēli, kas bija tur šajā laikā, ziedoja Pashai un svinēja Neraudzētās maizes svētkus septiņas dienas.

18 Tādi svētki Israēlā nebija svinēti kopš pravieša Samuēla laikiem,

19 neviens Israēla ķēniņš nebija svinējis tādu Pashu kā Josija un priesteri, un Levīti, un jūdi, un ikviens no Israēla ļaudīm, kas dzīvoja Jeruzālemē.

20 Pasha tika svinēta Josijas valdīšanas astoņpadsmitajā gadā.

21 Tā Josijas veiktais no dievbijības pilnās sirds Kunga priekšā izdevās.

22 Un ir pierakstīti viņa laika agrāko gadu notikumi par Kunga negodātājiem un grēciniekiem viņa priekšā - vairāk nekā jebkurā tautā un ķēniņvalstī - un par to, kā tie savā apziņā Kungu zaimojuši un kā viņa vārdi cēlušies pret Israēlu.

23 Pēc visām šīm norisēm faraons, Ēģiptes ķēniņš, ieradās ar karu Harkamisā pie Eifrātas, un Josija stājās tam pretī.

24 Ēģiptes ķēniņš nosūtīja viņam šādu ziņu: “Kādēļ gan man un tev, Jūdejas ķēniņ, cīnīties?

25 Ne jau pret tevi Dievs Kungs mani sūtījis, karš risinās Eifrātas krastos; Kungs šobrīd ir ar mani un mani atbalsta, atkāpies un nepretojies Kungam.”

26 Taču Josija nepagriezās ar saviem kaujas ratiem, bet sataisījās karot, neuzklausīdams caur pravieti Jeremiju Kunga teiktos vārdus.

27 Viņš sāka kauju pret to Magedausas ielejā, un pie ķēniņa Josijas sapulcējās vadoņi.

28 Ķēniņš sacīja saviem kalpotājiem: aizvediet mani no kaujas lauka, jo esmu pārlieku saguris. Un viņa kalpi tūdaļ aizveda viņu no ierindas.

29 Tā viņš kāpa citos savos kararatos un, atgriezies Jeruzālemē, atstāja šo dzīvi un tika apbedīts savu tēvu kapavietā.

30 Un visā Jūdejā sēroja par Josiju, viņu apraudāja pravietis Jeremija, un priekšstāvji, un viņu sievas raudāja par viņu līdz šai dienai, un tā tam likts būt mūžam visā Israēlā.

31 Tas viss pierakstīts grāmatā, kas vēsta par Jūdejas ķēniņiem: gan Josijas darbi, gan viņa slava, gan viņa sapratne par Kunga bauslību; viņa iepriekšējie veikumi un arī šie ir atstāstīti Israēla un Jūdas ķēniņu grāmatā.

32 Tad ļaudis izvēlējās un par ķēniņu tēva Josijas vietā iecēla Jehoniju, Josijas dēlu, divdesmit trīs gadu vecumā.

33 Un viņš valdīja Jūdejā un Jeruzālemē trīs mēnešus, bet Ēģiptes ķēniņš atcēla viņa valdīšanu Jeruzālemē

Pēdējais ķēniņš Jūdā

34 un piesprieda tautai sodu - simts sudraba un vienu zelta talantu.

35 Par Jūdejas un Jeruzālemes ķēniņu Ēģiptes valdnieks noteica savu brāli Joakimu.

36 Un Joakims sasēja augstmaņus, bet Zariju, savu brāli, notvēra un izraidīja uz Ēģipti.

37 Joakimam bija divdesmit pieci gadi, kad viņš valdīja Jūdejā un Jeruzālemē, un viņš Kunga priekšā darīja nekrietnas lietas.

38 Pret viņu cēlās Bābeles ķēniņš Nebūkadnecars un, vara važās to saistījis, aizveda uz Bābeli.

39 Un, paņēmis arī dažus Kunga svētos priekšmetus, Nebūkadnecars tos aizveda un novietoja savā templī Bābelē.

40 Stāsti par viņu un viņu bezgodību un zaimu darbiem aprakstīti grāmatā par ķēniņu laikiem.

41 Viņa vietā par ķēniņu nāca Joakims, viņa dēls; stājoties pie varas, viņam bija astoņpadsmit gadu,

42 viņš valdīja Jeruzālemē trīs mēnešus un desmit dienas un darīja nekrietnības Kunga priekšā.

43 Pēc gada Nebūkadnecars, sūtījis pēc viņa, aizveda to sev līdzi uz Bābeli kopā ar Kunga svētajām mantām

44 un par Jūdejas un Jeruzālemes ķēniņu nozīmēja Sede-kiju, divdesmit viena gada vecumā, viņš valdīja vienpadsmit gadus.

45 Viņš darīja nekrietnības Kunga priekšā un nepievērsās Kunga teiktajiem vārdiem caur pravieti Jeremiju.

46 Zvērējis valdniekam Nebūkadnecaram Kunga vārdā, viņš lauza zvērestu kā atkritējs un, nocietinājis savu kaklu un sirdi, pārkāpa Israēla Dieva Kunga bauslību.

47 Arī tautas un priesteru priekšstāvji darīja daudz bezdievīga - pārkāpa likumus vairāk par visiem cittautiešiem un apgānīja Kungam iesvētīto templi Jeruzālemē.

48 Un viņu tēvu Dievs sūtīja savu vēstnesi, lai pievērstu tos ticībai, tā žēlodams viņus un savu namu.

49 Taču šie ņirgājās par viņa vēstnešiem un dienā, kad Kungs tos uzrunāja, izākstīja viņa praviešus; tad, sadusmojies uz savu cilti bezdievību dēļ, Kungs lika pret viņiem iet kaldiešu ķēniņiem.

50 Tie ar zobeniem apkāva viņu jaunekļus visapkārt svētajam templim un nesaudzēja ne jaunekli, ne jaunavu, ne vecu vīru, ne jaunāku cilvēku, visi nonāca to rokās.

51 Un, savākuši visus Kunga svētos priekšmetus, lielus un mazus, un Kunga šķirstu, un ķēniņu dārgumus, tie visu aizveda uz Bābeli.

52 Tie nodedzināja arī Kunga namu, sadragāja Jeruzālemes mūrus, aizdedzināja to torņus

53 un visu tās greznību pilnīgi nolīdzināja; pēc slaktiņa dzīvus palikušos tie aizveda uz Bābeli.

54 Tur viņi kalpoja viņam un viņa dēliem līdz persiešu valdīšanai, piepildot Kunga teikto caur Jeremiju:

55 kamēr zeme labvēlībā nepieņems savus sabatus, visu tās pamestības laiku tā svinēs tos septiņdesmit gadus.

2.nodaļa. Kīrs atļauj atgriezties Jeruzālemē

Pirmajā persiešu ķēniņa Kīra valdīšanas gadā, lai piepildītu Kunga teikto caur Jeremiju, Dievs mudināja ķēniņa Ķīra garu, un tas visā savā ķēniņvalstī palaida gan mutisku, gan rakstisku ziņu:

2 “Kīrs, persiešu ķēniņš, pavēsta: mani Israēla Kungs, augstākais Valdnieks, ir nolicis par pasaules ķēniņu un norādījis man celt viņam namu Jeruzālemē, Jūdejā.

3 Kurš jūs esat no Kunga cilts, lai viņa Kungs ir ar to un lai tas dodas uz Jeruzālemi Jūdejā un ceļ Israēla Kungam namu (tas ir Kungs, kas mīt Jeruzālemē).

4 Tad visi, kas dzīvo šajā vietā, lai palīdz viņam ar zeltu, sudrabu, ar zirgu un lopu dāvinājumiem un citiem apsolījumu pienesumiem Kunga templim Jeruzālemē.”

5 Tā sanāca tēvu dzimtu priekšstāvji no Jūdas un Benjāmina cilts, arī priesteri un Levīti, visi, kuru garu Kungs mudinājis celt namu Kungam Jeruzālemē,

6 un apkārtējie ļaudis tiem visādi palīdzēja - ar sudrabu un zeltu, ar zirgiem, lopiem un daudzu garā mudināto ļaužu milzīgajiem apsolījumu pienesumiem.

7 Un persiešu ķēniņš Kīrs iznesa laukā Kunga svētos priekšmetus, kurus Nebūkad-necars bija atvedis sev līdzi no Jeruzālemes, un nolika tos savā svētnīcā.

8 tos iznesis, kīrs, persiešu ķēniņš, nodeva visu Mitridatam, savam dārgumu glabātājam, kas to atdeva Jūdejas priekšstāvim Sanabasaram.

9 Priekšmetu skaits bija: tūkstotis zelta ziedojuma trauku, tūkstotis sudraba ziedojuma trauku, divdesmit deviņi sudraba kvēpināmie,

10 trīsdesmit zelta kausi, divi tūkstoši četri simti desmit sudraba un tūkstotis citu trauku.

11 Visi pārnestie priekšmeti, zelta un sudraba, kopā bija pieci tūkstoši četri simti sešdesmit deviņi, tos atgādāja Sanabasars līdz ar Bābeles gūstekņiem, kas atgriezās Jeruzālemē.

12 Persiešu ķēniņa Artakserksa valdīšanas laikā viņam par Jūdejā un Jeruzālemē dzīvojošiem rakstīja Veslems un Mitridats, arī Tabellijs un Raums, Beltēms un rakstvedis Samsajs, un citi viņu piekritēji, Samarijā un citviet dzīvojošie, šādu vēstuli:

13 “Ķēniņam, valdniekam Artakserksam, tavi kalpi Raums, notikumu pierakstītājs, un Samsajs, rakstvedis, un arī pārējie tiesneši no viņu padomes Lejassīrijā un Foinī-kijā:

14 lai top zināms tagad ķēniņam un valdniekam, ka no jums pie mums pārnākušie jūdi, Jeruzālemē ieradušies, veic celtniecību nekrietnajā atkritējā pilsētā, atjauno tās mūrus un liek pamatus templim.

15 Ja šī pilsēta taps atjaunota un tās mūri pabeigti, ļaudis vairs nepakļausies nodevu nomaksai, bet sacelsies pret ķēni-niem.

Pretinieki tempļa celtniecībai

16 un tam, kā virzās tempļa celtniecība, nevajadzētu palikt nepamanītam, bet gan uzrunāt ķēniņu un valdnieku, lai tu, ja tev labpatiktu, ieskatītos savu senču tev atstātajās grāmatās.

17 Un tu atradīsi šajos rakstos atgādinājumu par to un uzzināsi, ka šī pilsēta ir bijusi atkritēja, ķēniņiem un citām pilsētām par apgrūtinājumu, ka jūdi bijuši atkritēji un no laiku laikiem nemieru cēlāji, kādēļ ari pilsēta tapusi nopostīta.

18 Tā nu mēs norādām tev, ķēniņ un valdniek, - ja šī pilsēta taps atjaunota un tās mūri salaboti, tev nebūs atgriešanās Lejassīrijā un Foinīkijā.”

19 Ķēniņš Raumam, notikumu pierakstītā- jam, un rakstvežiem Beltēmam un Samsajam, kā arī viņu piekritējiem, kuri dzīvoja Samarijā, Sīrijā un Foinīkijā, rakstiski atbildēja:

20 “Izlasīju vēstuli, ko jūs man sūtījāt.

21 Es liku pārbaudīt, un izrādījās, ka šī pilsēta no laiku laikiem sacēlusies pret ķēniņiem un tās ļaudis -pretošanās un karu piekritēji,

22 ka Jeruzālemē bijuši spēcīgi un bargi valdnieki, kas pārvaldījuši Koile-Sīriju un Foinīkiju un prasījuši tām nodevas.

23 Tagad es liku šiem cilvēkiem aizliegt atjaunot pilsētu

24 un raudzīt, lai nekas līdzīgs nenotiktu un neietu plašumā ļaunprātības, apdraudot ķēniņus.”

25 Izlasījuši ķēniņa Artakserksa rakstīto, Raums un rakstvedis Samsajs, un viņu piekritēji steidzīgi kāpa zirgos un kopā ar kājnieku un jātnieku pulku ieradās Jeruzālemē, lai apturētu tās atjaunotājus.

26 Un līdz Dārija, persiešu ķēniņa, otrajam valdīšanas gadam tempļa celtniecība Jeruzālemē tika apturēta.

3.nodaļa Trīs jaunekļi miesassargi pie Dārija

Ķēniņš Dārijs sarīkoja lielu pieņemšanu visiem saviem padotajiem, visiem saviem ģimenes cilvēkiem un visiem Mēdijas un Persijas augstmaņiem,

2 arī visiem satrapiem, karavadoņiem un viņa pakļautības vietvalžiem simt divdesmit satrapijās no Indijas līdz Etiopijai.

3 Viņi ēda un dzēra un pamielojušies devās projām, bet ķēniņš Dārijs devās uz guļamistabām un aizmiga, tad piecēlās.

4 Tajā laikā trīs jaunekļi, ķēniņa miesassargi, savā starpā sarunāja:

5 “Pateiksim katrs vienu vārdu, kurš šķiet visvarenākais! Un kura minētais vārds izrādīsies visvarenākais, tam ķēniņš Dārijs piešķirs lielas dāvanas un uzvaras veltes,

6 arī purpura drānas un zelta dzeramtraukus, guļvietu zeltā un zeltgrožu ratus, bisona galvasrotu un kaklarotu,

7 tas savas gudrības dēļ varēs sēdēt kā otrais aiz Dārija un saukties par viņa tuvinieku.”

8 Un, uzrakstījuši katrs savu sakāmo, viņi nolika to ķēniņa Dārija galvgalī un norunāja -

9 kad ķēniņš pamodīsies, tie iedos viņam rakstīto, un, kura vārdus ķēniņš un trīs Persijas augstmaņi atzīs par gudrākajiem, tam tiks uzvara, kā rakstīts.

10 Viens uzrakstīja: visvarenākais ir vīns.

11 Otrs uzrakstīja: visvarenākais ir ķēniņš.

12 Trešais uzrakstīja: visvarenākās ir sievietes, bet par visu varenāka - patiesība.

13 Kad ķēniņš pamodās, tie paņēma rakstīto un iedeva viņam, un viņš izlasīja.

14 Tad ķēniņš sūtīja pēc visiem Persijas un Mēdijas augstmaņiem, satrapiem un karavadoņiem, vietvalžiem un padomniekiem, apsēdās sēžu zālē un izlasīja tiem rakstīto.

15 Ķēniņš sacīja: “Paaiciniet jaunekļus, un lai viņi paskaidro savus vārdus!” Un tie tika aicināti un ienāca.

16 Un klātesošie tos uzrunāja: “Stāstiet mums, ko esat uzrakstījuši!”

17 Iesāka pirmais, kas bija minējis vīna varu. Viņš sacīja tā:

18 “Ak, vīri, cik varens ir vīns! Visiem cilvēkiem, kuri to dzer, tas maldina prātu.

19 Tas dara vienādu ķēniņa un bāreņa, verga un brīva cilvēka, nabaga un bagātnieka saprašanu.

20 Ikvienu prātu tas pievērš labsajūtai un priekam, nepiemin rūpes un trūkumu,

21 ikvienu sirdi tas dara bagātu un neizceļ ne ķēniņu, ne satrapu un katram liek runāt par tā talantiem.

22 Vīnu dzerot, ļaudīm piemirstas viņu saiknes ar draugiem un brāļiem, un pēc laiciņa tie ķeras pie dunčiem,

23 bet, atguvušies no vīna, viņi neatceras darīto.

24 Ak, vīri, vai gan vīns nav visvarenākais, ja tā tas liek rīkoties?” Un, to teicis, viņš apklusa.

4.nodaļa

Tad runāja otrais, kas bija minējis ķēniņa varu.

2 “Ak, vīri, vai gan nav vareni cilvēki, kas valda pār zemi un jūru, un visu, kas tajā?

3 Bet ķēniņš ir visvarenākais un pārākais pār cilvēkiem un valda pār tiem, un visā, ko viņš ļaudīm liek, viņi tam pakļaujas.

4 Ja viņš liek tiem sākt karu pret citiem, tie karo; ja viņš sūta tos pretī ienaidniekam, tie iet un pārvar kalnus, mūrus un torņus.

5 Viņi nogalina un tiek nogalināti, tomēr nenodod ķēniņa vārdu; uzvaras gadījumā tie visu guvumu nes ķēniņam un arī visu pārējo.

6 Tāpat arī tie, kas nav karaspēkā un nekaro, tie apstrādā zemi un iesēj sēklu, bet ražu atdod ķēniņam; cits citu mudīdami, tie nes meslus ķēniņam.

7 Tā ķēniņš ir viens vienīgais: ja teicis nogalināt, ļaudis nogalina, ja teicis atlaist - atlaiž,

8 teicis sist - novico, teicis nopostīt - noposta, teicis celt no jauna - ceļ,

9 teicis izcirst - izcērt, teicis iestādīt -iestāda.

10 Un visi tā ļaudis un spēki viņu paklausa.

11 Turklāt ķēniņš dzīro, ēd un dzer, un guļ, bet citi aprūpē viņu un sarga, neviens nedrīkst to pamest un darīt savas lietas, visi viņu paklausa.

12 Ak, vīri, kā gan ķēniņš nav visvarenākais, ja viņam tā pakļaujas?” Un runātājs apklusa.

13 Trešais, kas bija teicis par sievietēm un patiesību - tas bija Zerubābels -, iesāka tā:

14 “Vīri, vai gan nav varens ķēniņš un daudzi cilvēki, un vai vīns nav spēcīgs? Bet kurš gan valda pār tiem un ir pavēlnieks? Vai tās nav sievietes?

15 Sievietes ir dzemdējušas ķēniņu un visus ļaudis, kas valda pār jūru un zemi.

16 No sievietēm tie dzimuši, viņas izaudzinājušas to vīnogulāju stādītājus, no kuriem top vīns.

17 Un viņas darina cilvēkiem drānas un rotas, un vīri nevar iztikt bez sievām.

18 Sadabūjuši zeltu un sudrabu, jebkuru skaistu lietu, vīri, kad ierauga sejā un skatā daiļu sievieti,

19 visu to pamet un pievēršas tai, un vaļā mutēm tajā noraugās, un visi viņu augstāk tur par zeltu, sudrabu un jebkuru skaistu lietu.

20 Cilvēks pamet savu tēvu, kas viņu audzinājis, savu zemi un piesaistās savai sievai,

21 ar sievu viņš aizlaiž dvēseli un neatminas ne tēvu, ne māti, ne dzimto zemi.

22 Un tādēļ jums jāzina, ka sievas pār jums valda.

23 Un cilvēks tver savu zobenu un dodas ceļu ceļos laupīt un zagt, un jūrā braukt, un upēs kuģot;

24 un lauvam viņš uzglūn, un pa tumsu klaiņo, un nozagto vai nolaupīto nes mīļotajai.

25 Tā savu sievu vīrs mīl vairāk nekā savu tēvu un māti.

26 Un daudzi zaudējuši prātu sievu dēļ un par vergiem pārtapuši viņu dēļ,

27 daudzi gājuši bojā, satriekti un kļūdījušies sievu dēļ.

28 Vai nu jūs man neticat? Vai gan dižs savā varā nav ķēniņš? Vai gan visas zemes nebīstas to aizskart?

29 Esmu vērojis arī Apami, slavenā Bartaka meitu, ķēniņa mīļāko, kā vina sēž pie kēnina labās rokas

30 un nonem no kēnina galvas diadēmu, un liek to sev galvā, un iesit ķēniņam ar kreiso roku.

31 Bet ķēniņš tik, muti pavēris, viņā noraugās; ja tā uzsmaida viņam, viņš smaida, ja tā sadusmojas uz viņu, viņš piemilinās tai, lai samierinātu.

32 Ak, vīri, kā gan visvarenākās nav sievietes, ja viņas tā rīkojas?”

33 Un tad ķēniņš un augstmaņi saskatījās.

34 Bet trešais jauneklis sāka runāt par patiesību: “Vīri, vai gan sievietes nav visspēcīgas? Zeme ir plaša, un augstas ir debesis, ātra savā ceļā saule, kad griežas debesu lokā, atkal atgriežoties savā vietā dienas gājumā.

35 Vai gan visvarens nav tas, kurš to rada? Un patiesība ir diža un varenāka par visu.

36 Visa zeme piesauc patiesību, un debesis to slavina, un visi darbi trīc un dreb, un nekas viņā nav nepatiess.

37 Netaisns ir vīns, netaisns ir ķēniņš, netaisnas sievietes, visi cilvēku dēli netaisni, viņu darbi netaisni un viss pārējais.

38 Viņos nav patiesības, un tie iet bojā savā nepatiesumā.

39 Un nav iespējams tvert patiesību pēc skata vai atšķirības, bet tā rada taisnīgumu no visa netaisnā un nekrietnā.

40 Un tajā ir spēks un ķēnišķums, un vara, un diženums laiku laikos. Slavēts ir patiesības Dievs.”

41 Un viņš apklusa. Un visi klātesošie tad sauca un daudzināja dižo patiesību un tās visspēcību.

42 Tad ķēniņš viņam teica: “Prasi, ko vēlies, vairāk par minēto, un es došu tev par to, ka izrādījies visgudrākais; tu sēdēsi man līdzās un tapsi saukts par tuvinieku.”

43 Tad viņš atbildēja ķēniņam: “Atceries solījumu, kuru devi dienā, kad saņēmi savu ķēniņa varu, -atjaunot Jeruzālemi,

44 atdot visas Jeruzālemē sagrābtās mantas, kuras izveda Kīrs, solījies nopostīt Bābeli un aizvest tās uz turieni.

45 Un tu devi solījumu uzcelt templi, ko nodedzināja jūdi, kad kaldieši izpostīja Jūdeju.

46 Un te nu ir tas, ko es tev prasu, kungs ķēniņ, un ko lūdzu, un tas ir tavs diženums. Man vajag, lai tu īsteno savu solījumu, kuru savām lūpām apsolīji debesu Valdniekam.”

47 Tad ķēniņš Dārijs piecēlies noskūpstīja viņu un uzrakstīja viņam vēstules, ko iedot visiem pārvaldniekiem un vietvalžiem, karavadoņiem un satrapiem, lai tie ielaiž viņu un visus, kas dosies viņam līdzi celt Jeruzālemi.

48 Tāpat visiem vietvalžiem Lejassīrijā un Foinīkijā, kā arī Libānā ķēniņš uzrakstīja vēstules, lai tie aizved no Libānas uz Jeruzālemi ciedru kokmateriālus un lai kopīgi atjauno pilsētu.

49 Un viņš uzrakstīja par brīvību visiem jūdiem, kuri devās no ķēniņvalsts uz Jūdeju, lai neviens amatvīrs, satraps vai vietvaldis, vai pārvaldnieks netuvotos viņu durvīm,

50 un visa zeme, kas tiem pieder, lai ir brīva no nodevām, lai idūmejieši atstāj jūdu ciemus, kurus pārvalda,

51 un lai tempļa celtniecībai top piešķirti divdesmit talanti gadā līdz pat tā pabeigšanai

52 un altāra vajadzībām pilnai sadedzināšanai ik dienas pie septiņpadsmit noliktajiem klāt vēl desmit talantus ik gadus,

53 arī visiem, kuri ierodas no Bābeles, brīvi celt pilsētu, gan pašiem, gan viņu bērniem un visiem klātpienākušajiem priesteriem.

54 Viņš rakstīja arī par uzturēšanu un kalpotāju drānām, kurās kalpo.

55 Viņš uzrakstīja arī, ka Levītiem jādod uzturēšana līdz dienai, kad taps gatavs templis Jeruzālemē,

56 arī visiem pilsētas sargiem, viņš rakstīja, jādod daļa un pārtika.

57 Viņš nosūtīja atpakaļ visus priekšmetus, kurus Kīrs izveda no Bābeles, un visu, ko bija licis darīt Kīrs, arī viņš lika darīt un nosūtīt uz Jeruzālemi.

58 Un, kad jauneklis izgāja laukā, pacēlis seju pret debesīm uz Jeruzālemes pusi, viņš slavēja debesu Valdnieku ar vārdiem:

59 “Tava ir uzvara un tava gudrība, tava ir godība un es - tavs kalps.

60 Esi slavēts, tu, kas devi man gudrību, es pateicos tev, tēvu Dievs.”

61 Un viņš ņēma vēstules un gāja uz Bābeli un izstāstīja visu saviem brāļiem.

62 Un viņi slavēja savu tēvu Dievu, ka viņš tiem devis iespēju un ļāvis

63 doties un celt Jeruzālemi un templi, kuram dots viņa vārds, un viņi vadīja līksmībā un mūzikā septiņas dienas.

5. nodaļa

Pēc  tam  ceļam  uz  Jeruzālemi  tika  izvēlēti  ģimeņu  galvas  no  tēvu  dzimtām,  arī  viņu  sievas  un  dēli, meitas  un  vergi,  arī verdzenes  un  lopi.

2 Un  Dārijs  sūtīja tiem  līdzi  tūkstoš  jātnieku,  lai  tie  nogādā  tos  līdz  Jeru-zālemei  mierīgi,  ar  mūziku,  timpāniem  un  stabulēm.

3 Visi  viņu  brāļi  rotāja  ar  viņiem,  un  ķēniņš  atļāva  tiemdoties līdzi.

4 Un, redzi, to vīru vārdi, kuri devās kā pārstāvji no savu tēvu ciltīm, atbilstoši kārtām:

5 priesteri, Finēsa, Ārona dēla, dēli: Jozua, Josedeka, Serāja dēla, dēls, Joakims, Zerubābels, Salatiēla dēla, dēls no Dāvida ģimenes, no Faresa dzimtas un Jūdas cilts,

6 tas, kurš teica persiešu ķēniņam Dārijam gudrus vārdus otrajā viņa valdīšanas gadā, pirmā mēneša nīsāna mēnesī.

Jūdi, kas atgriezās Jeruzālemē

7 Tie bija jūdi, tikuši prom no gūsta svešumā; tie, kurus Bābeles ķēniņš Nebūkadnecars bija pārvietojis uz Bābeli,

8 nu atgriezās Jeruzālemē un citur Jūdejā katrs savā pilsētā, iedami kopā ar Zerubābelu un Jozua, Nehemiju, Zaraju, Rēsaju, Enēniju, Mordohaju, Bēlsaru, Asfarasu, Boroliju, Roimu, Baanu - saviem vadoņiem.

9 Viņu cilts un to vadoņi skaitā bija: Fora dēli - divi tūkstoši simt septiņdesmit divi, ,Šāfāta dēli - četri tūkstoši septiņdesmit divi, Area dēli - septiņi simti piecdesmit seši, JFātmoaba dēli līdz ar Jozuas un Joaba dēliem - divi tūkstoši astoņi simti divpadsmit,

20 Hama dēli - tūkstoš divi simti piecdesmit četri, Zata dēli -deviņi simti četrdesmit pieci, Horves dēli - septiņi simti pieci, Bani dēli - seši simti četrdesmit astoņi,

13 Bēbaja dēli - seši simti divdesmit trīs, Asgada dēli - tūkstoš trīs simti divdesmit divi,

14 Adonikama dēli - seši simti sešdesmit septiņi, Bagoja dēli - divi tūkstoši sešdesmit seši, Adina dēli - četri simti piecdesmit četri, I5Atēra Ezekija dēli - deviņdesmit divi, Kilana un Āzētas dēli -sešdesmit septiņi, Azēra dēli - četri simti četrdesmit divi,

16 Anniasa dēli - simt viens, Aroma dēli, Basja dēli - trīs simti divdesmit trīs, Arifa dēli - simt divpadsmit,

17 Baitērusa dēli - trīs tūkstoši pieci, Baitlomona dēli - simt divdesmit trīs;

18 no Netebas - piecdesmit pieci, no Enatas - simt piecdesmit astoņi, no Baitas-monas - četri simti divi,

19 no Kariatiariosas - divdesmit pieci, no Kapirasas un Bērotas - septiņi simti četrdesmit trīs,

20 hadiasieši un ammidiji - četri simti divdesmit divi, no Kiramas un Gabēsas - seši simti divdesmit viens

21 un no Makalonas - simt divdesmit divi, no Baitolijas -piecdesmit divi, Nifisa dēli - simt piecdesmit seši,

22 Kalamolala un Onusa dēli - septiņi simti divdesmit pieci, Jereha dēli - trīs simti četrdesmit pieci,

23 Sanāsa dēli - trīs tūkstoši trīs simti trīsdesmit,

24 priesteri, Jedda, Jozuas dēla, dēli kopā ar Anasiba dēliem - deviņi simti septiņdesmit divi, Emmēra dēli - tūkstoš piecdesmit divi,

25 Fasura dēli - tūkstoš divi simti četrdesmit septiņi, Harmē dēli - tūkstoš septiņpadsmit,

26 Levīti, Jozuas un Kadmiēla dēli, Banna un Sudija dēli -septiņdesmit četri,

27 svētie psalmotāji, Āsāfa dēli - simt divdesmit astoņi,

28 durvju sargi, Saluma dēli, Atara dēli, Tolmana dēli, Akuba dēli, Atēta dēli, Sobaja dēli - visi kopā simt trīsdesmit deviņi,

29 tempļa kalpotāji - Ēsava dēli, Asifa dēli, Tavaota dēli, Kērasa dēli, Suvas dēli, Fadaja dēli, Lābana dēli, Agaba dēli,

30 Akuda dēli, Uta dēli, Kētaba dēli, Agaba dēli, Sibaja dēli, Anana dēli, Katuva dēli, Gedura dēli,

31 Iaira dēli, Daisana dēli, Noeba dēli, Haseba dēli, Gazēra dēli, Ozija dēli, Finoe dēli, Asara dēli, Bastaja dēli, Asana dēli, Māni dēli, Nafisi dēli, Akufa dēli, Ahiba dēli, Asura dēli, Farakima dēli, Basalota dēli,

32 Mēda dēli, Kūta dēli, Harea dēli, Barhusa dēli, Serara dēli, Tomoja dēli, Nasi dēli, Atifa dēli,

33 Sālamana vergu dēli: Asafiota dēli, Farida dēli, Jeēli dēli, Lozona dēli, Izdaēla dēli, Safiti dēli,

34 Agija dēli, Fakareta dēli, Sarotie dēli, Masija dēli, Gasa dēli, Adusa dēli, Subas dēli, Aferra dēli, Barodisa dēli, Safota dēli, Amona dēli,

35 visi tempļa kalpotāji un Sālamana vergu dēli trīssimt septiņdesmit divi.

36 Vēl arī šie devās ceļā no Termeletas un Telersas, un tos vadīja Harāts, Adans un Amars,

37 un tie nevarēja norādīt savas ģimenes un dzimtas un to, ka viņi ir no Israēla cilts: Dalana, Tubana dēla, dēli, Nekodana dēli - seši simti piecdesmit divi.

38 Un bija tādi priesteri, kas izrīkoja svēto kalpošanu, to vārdi netika atrasti sarakstos: Obija dēli, Akosa dēli, Jodūsa dēli - tā, kurš apņēma par sievu Augiju no Farzellaja meitām un tika saukts viņa vārdā.

39 Un, tā kā viņu dzimtas dati tika meklēti sarakstos, bet nebija atrasti, tie tika izslēgti no priesteru kārtas.

40 Tad Nehemija un Atarija viņiem sacīja, lai tie nepiedalās kalpošanā, kamēr nepiecelsies safīrā un savā tērpā ģērbts virspriesteris.

41 Visu kopīgais skaits bija: israēlieši no divpadsmit gadu vecuma, bez vergiem un verdzenēm -četrdesmit divi tūkstoši trīs simti sešdesmit, to vergi un verdzenes septiņi tūkstoši trīs simti trīsdesmit septiņi, dziedātāji un psalmotāji - divi simti četrdesmit pieci.

42 Četri simti trīsdesmit pieci kamieļi, septiņi tūkstoši trīsdesmit seši zirgi, divi simti četrdesmit pieci mūļi, pieci tūkstoši pieci simti divdesmit pieci jūga lopi.

43 Daži ģimeņu vadoņi pēc ierašanās Jeruzālemē pie Dieva tempļa vietas deva svētu solījumu uzcelt šo mitekli, cik vien ir viņu spēkos,

44 un tempļa celšanas dārgumu krātuvē ziedot tūkstoti zelta un piecus tūkstošus sudraba minu, kā arī simtu svēto drānu.

45 Tā priesteri un Levīti, un parastie ļaudis apmetās uz dzīvi Jeruzālemē un šajā zemē, bet psalmotāji un durvju sargi, un israēlieši visi pa saviem ciemiem.

46 Kad pienāca septītais mēnesis un Israēla dēli bija katrs savā daļā, tie visi vienprātīgi sapulcējās plašā laukumā pie pirmajiem austrumu puses vārtiem.

Tempļa celtniecības sākums

47 Tad piecēlās Jozua, Josedeka dēls, un viņa brāļi priesteri, un Zerubābels, Salatiēla dēls, ar saviem brāļiem; viņi sagatavoja altāri Israēla Dievam,

48 lai liktu tajā pastāvīgus upura ziedojumus, pēc Mozus, Dieva cilvēka, grāmatā teiktā.

49 Un piepulcējās viņiem arī ļaudis no citām tās zemes ciltīm. Tā kā tie bija naidā ar viņiem un pret tiem vardarbīgi izturējās visas šīs zemes ciltis, tie uzcēla altāri netālu no tās vietas un veica ziedojumus pēc savas kārtas, kā arī upurēja Kungam par godu rītos un vakaros.

50 Un viņi svinēja Būdiņu svētkus, kā bauslībā norādīts, un ikdienas ziedošanas, kā pienācās,

51 un pēc tam nepārtrauktos pienesumus un sabatu, un jaunā mēneša, un visu svētku svētīšanas ziedojumus.

52 Un visi tie, kuri deva solījumus Dievam,

sāka ziedojumus viņam no jaunā mēneša septītajā mēnesī, Dieva templim vēl neesot pabeigtam.

53 Un viņi maksāja naudu akmeņkaļiem un amatniekiem, deva ēdamo un dzeramo un visu vajadzīgo sidoniešiem un tīriešiem, lai tie gādātu no Libānas ciedru kokus, pārvestu tos ar plostiem uz Jopes ostu, kā bija pavēlēts persiešu ķēniņa Ķīra vēstulē.

54 Un, otrajā gadā ieradušies pie Dieva tempļa Jeruzālemē, Zerubābels, Salatiēla dēls, un Jozua, Josedeka dēls, viņu brāļi un priesteri Levīti, un visi pārnākušie Jeruzālemē no gūsta sāka

55 likt pamatus Dieva templim otrā gada otrā mēneša jaunā mēnesī pēc ierašanās Jūdejā un Jeruzālemē.

56 Un viņi nozīmēja Levītus no divdesmit gadu vecuma pie Dievam veltītiem darbiem, un Jozua un viņa dēli, un brāļi, arī Kadmiēla brālis un Jozua Ēmadabuna dēli, un Jodas Iliaduna dēli ar saviem dēliem un brāļiem - visi Levīti vienprātībā mudināja un virzīja darbus pie Dieva mitekļa.

57 Un celtnieki cēla Kunga templi, saposušies priesteri stājās līdz ar muzicētājiem un pūtējiem, arī Levīti, Āsāfa dēli, ar cimbolēm, dziedot par godu Dievam un slavējot viņu pēc Israēla ķēniņa Dāvida likuma,

58 un dziesmās viņi piesauca savu uzticību Kungam par to, ka vina labums un slava ir visam Israēlam uz laiku laikiem.

59 Un ļaudis pūta taures un, skaļās balsīs dziedot, piesauca Kungu par viņa nama uzcelšanu.

60 Un, skaļi kliedzot un raudot, sanāca vecākie no priesteriem un Levītiem, un tēvu dzimtu priekšstāvjiem, kuri bija skatījuši iepriekšējo templi,

61 arī daudzi, kas pūta tauri un skaļi priecājās,

62 tā ka taurēšana nebija dzirdama skaļo raudu dēļ, lai gan pūlis vareni taurēja un tas bija tālu dzirdams.

63 Un Jūdas, kā arī Benjāmina cilts ienaidnieki, to izdzirduši, ieradās uzzināt, kas tās par tauru skaņām.

64 Tad viņi uzzināja, ka pārnākušie no gūsta atjauno templi Israēla Dievam Kungam;

65 un viņi tuvojās Zerubābelam un Jozuam, un tēvu dzimtu vadoņiem, sacīdami: “Arī mēs celsim kopā ar jums,

66 jo, tāpat kā jūs, mēs paklausām jūsu Kungam un ziedojam viņam kopš dienām, kad Asbasarets, asīriešu ķēniņš, atvedis mūs šurp.”

67 Tad Zerubābels un Jozua, un Israēla tēvu dzimtu vadoņi sacīja: “Jums nebūs celt ar mums kopā mūsu Dievam Kungam namu.

68 Mēs vieni to celsim Israēla Kungam pēc persiešu ķēniņa Ķīra mums dotajiem norādījumiem.”

69 Tad šīs zemes ciltis, uzbrūkot Jūdejas iedzīvotājiem un aplencot tos, traucēja celšanas darbus;

70 rīkojot sazvērestības, mānot un musinot tautu, tie ļaudis traucēja pabeigt celtniecību visu ķēniņa Ķīra dzīves laiku

71 un apstādināja celšanu divus gadus pirms Dārija valdīšanas.

6.nodaļa Tempļa pabeigšana

Dārija valdīšanas otrajā gadā pravieši Agajs un Zaharija, Edi dēli, pravietoja Jūdejas un Jeruzāle- mes jūdiem viņu Kunga, Israēla Dieva, vārdā.

2 Tad Zerubābels, Salatiēla dēls, un Jozua, Josedeka dēls, stājās pie Kunga mājokļa celtniecības Jeruzālemē, Kunga praviešiem klātesot un tiem palīdzot.

3 Tajā laikā pie viņiem ieradās Sisinns, Sīrijas un Foinīkijas vietvaldis, arī Satrabuzans ar līdzgaitniekiem un sacīja viņiem:

4 “kas pavēlējis jums celt šo mājokli un darīt pārējo? Kas ir šo darbu veicēji?”

5 Un Kunga labvēlība nāca pār jūdu vecajiem, gūstekņus uzraugot,

6 un tie palika netraucēti celšanas darbos, līdz Dārijam tika nodota ziņa un saņemta atbilde.

7 Redzi, vēstules noraksts, kuru rakstīja un Dārijam nosūtīja Sisinns, Foinīkijas un Sīrijas vietvaldis, Satrabuzans un līdzgaitnieki: “Sīrijas un Foinīkijas vadoņi

8 sveicina ķēniņu dāriju. Lai viss top zināms mūsu kungam un ķēniņam: mēs, atrazdamies Jūdejas zemē un ieradušies Jeruzālemes pilsētā, sastapām no gūsta atgriezušos jūdu vecajos, kuri Jeruzālemes pilsētā ceļ Kungam jaunu varenu mājokli no tēstiem akmeņiem un dārgas koksnes sienām,

9 un šie darbi top cītībā un sekmējas viņu rokās, un tiek veikti visā diženumā un rūpībā.

10 Tad mēs izjautājām šos vecajos, sacīdami: “Kas pavēlējis jums celt šo mājokli un sākt šos darbus?”

11 Tā mēs jautājām viņiem, lai darītu zināmu un uzrakstītu tev par viņu vadītājiem, un prasījām tiem priekš-

stāvju sarakstu.

12 Bet viņi atbildēja mums šādi: “Mēs esam tā Kunga bērni, kas radījis debesis un zemi.

13 Un šo celtni slējis pirms daudziem gadiem un pabeidzis dižs un varens Israēla ķēniņš.

14 Un, tā kā mūsu tēvi grēkoja, sadusmojot Israēla ķēniņu, debesu Valdnieku, tad viņš tos nodeva Bābeles kaldiešu kēnina Nebūkadnecara rokās.

15 Tie šo mitekli nopostīja un nodedzināja un ļaudis aizveda gūstā uz Bābeli.

16 Bet pirmajā Ķīra valdīšanas gadā Bābelē valdnieks rakstiski vēlējis uzcelt šo mājokli.

17 Un zelta un sudraba svētos priekšmetus, kurus Nebūkadnecars iznesa no tempļa Jeruzālemē un novietoja savā templī, valdnieks Kīrs atkal iznesa no Bābeles tempļa un nodeva vietvaldim Zerubābelam Sa-nabasaram.

18 Un tam bija novēlēts aiznest visus šos priekšmetus un novietot templī Jeruzālemē, un šo Kunga templi celt no jauna tā vecajā vietā.

19 Tad šis Sanabasars ieradās un lika Kunga mājokļa pamatus Jeruzālemē, un celtne tika celta, bet netapa pabeigta.”

20 Ja nu tev, valdniek, labpatīk, pārbaudi Bābeles ķēniņu valdīšanas grāmatu krātuvēs.

21 Ja izrādīsies, ka ar ķēniņa Ķīra ziņu notiek Kunga mājokļa celtniecība Jeruzālemē, un mūsu valdniekam labpatiksies, lai mums to paziņo.”

22 Tad ķēniņš Dārijs lika meklēt ķēniņu grāmatu krātuvē Bābelē, un Ekbatanā, Mēdijas apgabala izcilajā pilsētā, tika atrasts kāds sējums, kurā minēts -

23 Ķīra valdīšanas pirmajā gadā ķēniņš Kīrs licis celt Jeruzālemē Kunga mājokli, kur tiek veikti ziedojumi nedziestošā ugunī.

24 Tā augstums sešdesmit pēhiju, platums - sešdesmit pēhiju, tas veidots no trim tēsta akmens ēkām un vienas jaunas, celtas no vietējā koka, un izdevumi tiks segti no ķēniņa Ķīra ģimenes līdzekļiem.

25 Un zelta un sudraba svētie priekšmeti no Kunga mājokļa, kurus Nebūkadnecars iznesis no Kunga tempļa Jeruzālemē un aizgādājis uz Bābeli, lai tiek atgādāti atpakaļ uz Jeruzālemes templi, lai tos noliktu to īstajā vietā.

26 Un viņš licis Sisinnam, Sīrijas un Foi-nīkijas vietvaldim, un Satrabuzanam ar līdzgaitniekiem, pārvaldītājiem Sīrijā un Foinīkijā, neapdraudēt šo vietu

un ļaut Zerubābela vergam, Jūdejas vietvaldim, kā ari jūdu vecajiem celt Kunga mājokli šajā vietā.

27 “Un es pavēlēju to uzcelt un raudzīt, lai sniegtu palīdzību no gūsta pārnākušajiem jūdiem līdz pat Kunga mājokļa galīgai pabeigšanai;

28 kā arī, lai rūpīgi šiem ļaudīm tiek piegādāta daļa no Lejassīrijas un Foinīkijas nodevām, lai ziedotu Kungam, dotu vietvaldim Zerubābelam, gādātu vēršus, kazlēnus, jērus.

29 Tāpat arī nepārtraukta un bez iebildumiem lai ir kviešu, sāls, vīna un eļļas piegāde - tik, cik priesteri Jeruzālemē dienā patērēs un prasīs,

30 lai nestu ziedojumus augstajam Dievam no ķēniņa un viņa pēcnācējiem un lai lūgtu par viņu dzīvi.”

31 Un vēl viņš pavēlēja - ka to, kurš pārkāps teikto vai rakstīto vai arī to atcels, lai sagaida paša koks, kurā viņš tiek pakārts, un visa tā manta pāriet ķēniņam.

32 Par to Kungs, kura vārds templī tiek piesaukts, lai pazudina ikvienu valdnieku vai tautu, kas cels roku, lai aizskartu Kunga mājokli Jeruzālemē vai kaitētu tam.

33 Es, ķēniņš Dārijs, rūpīgi nospriedu, ka tā būs būt.

7.nodaļa

Tad Sisinns, Lejassīrijas un Foinīkijas vietvaldis, un Satrabuzans ar saviem līdzgaitniekiem, ķēniņa Dārija norādītajam paklausīdami,

2 cītīgi ķērās pie svētajiem darbiem, palīdzēdami jūdu vecajiem un svētajiem priekšstāvjiem.

3 Un svētie darbi virzījās veiksmīgi ar praviešu Agaja un Zaharijas pravietojumiem,

4 un viņi tos pabeidza, kā licis Israēla Dievs Kungs,

5 un ar Ķīra un Dārija, un Artakserksa, persiešu ķēniņa, ziņu svētais nams tika uzcelts līdz adāra mēneša divdesmit trešajai dienai Dārija valdīšanas sestajā gadā.

6 Un Israēla dēli un priesteri, un Levīti līdz ar pārējiem no gūsta pārnākušajiem to paveica pēc Mozus grāmatā norādītā.

7 Un par godu Kunga tempļa atjaunošanai viņi ziedoja simts vēršus, divus simtus aunu, četrus simtus jēru,

8 par visiem Israēla grēkiem divpadsmit āžus, pēc Israēla cilšu priekšstāvju skaita.

9 Un priesteri un Levīti bija saposušies un stājušies pēc ciltīm Israēla Dieva Kunga darbu priekšā, pēc Mozus grāmatas, un arī durvju sargi pie katras ieejas.

10 tā no gūsta atgriezušies Israēla dēli ziedoja Pashā pirmā mēneša četrpadsmitajā dienā; tā kā šķīstījās priesteri kopā ar Levītiem,

11 visi gūsta dēli netika šķīstīti; tā kā Levīti visi kopā šķīstījās,

12 viņi ziedoja Pashu visiem gūsta dēliem un saviem brāļiem, priesteriem un paši sev.

13 un no gūsta pārnākušie Israēla dēli ēda, visi, kas atrāvušies no zemes ļaužu nekrietnībām un piesauc Dievu.

14 Un septiņas dienas viņi svinēja Neraudzētās maizes svētkus, priecādamies Kunga priekšā par to,

15 ka viņš pievērsis viņiem asīriešu valdnieka gribu, spēcinot viņu rokas Israēla Dieva Kunga darbiem.

8.nodaļa Ezras ierašanās un darbība

Pēc tam, nākamā persiešu ķēniņa Artakserksa valdīšanas laikā, ieradās Ezra, Serāja, Ezerija dēla, dēls, tā senču Helkija, Salēma,

2 Sadūka, Ahitoba,

Amarija, Ozija, Boka, Abisue, Finēsa, Elāzāra un virspriestera Ārona pēcnācējs.

3 Šis Ezra ieradās no Bābeles kā Israēla Dieva liktajā Mozus bauslībā mācīts rakstvedis.

4 Un ķēniņš deva viņam godu, jo viņš baudīja tā labvēlību visos savos lūgumos.

5 Un kopā ar viņu Jeruzālemē Artakserksa valdīšanas septītā gada piektajā mēnesī (tas bija ķēniņa septītais gads) ieradās Israēla dēli un priesteri, un Levīti, un svētie psalmotāji, un durvju sargi, un kalpotāji.

6 Jo viņi devās prom no Bābeles pirmā mēneša jaunā mēnesī un nonāca Jeruzālemē piektā mēneša jaunā mēnesī, saņemot šim gājumam Kunga svētību.

7 Un Ezram bija daudz zināšanu, lai visā ieturētu Kunga bauslību un visu Israēlu mācītu viņa padomu baušļos un spriedumos.

8 tad pienāca ķēniņa Artakserksa rakstiska pavēle priesterim un Dieva bauslības skaidrotājam Ezram, tās noraksts ir šāds:

9 “Ķēniņš Artakserkss sveicina Ezru, priesteri un Dieva bauslības skaidrotāju.

10 Cilvēkmīlestībā esmu nolēmis un lieku, lai tie no jūdu cilts, kuri labprātīgi vēlas, priesteri un Levīti, un mūsu ķēniņvalsts iedzīvotāji, dodas tev līdzi uz Jeruzālemi.

11 Tie, kuri vēlas, lai pievienojas un iet,

tā esmu nolēmis es un septiņi man draudzīgi padomdevēji,

12 lai tie apmeklē Jūdeju un Jeruzālemi pēc Kunga bauslības,

13 lai tie aiznes manis un manu draugu novēlētās veltes Israēla Kungam Jeruzālemē, tāpat zeltu un sudrabu no Bābeles zemes līdz ar ļaužu dāvinājumiem uz Kunga templi Jeruzālemē,

14 lai līdzi vēršiem, auniem un jēriem tiek vests citām lietām paredzētais zelts un sudrabs

15 ziedojumu veikšanai viņu Kunga templī Jeruzālemē.

16 Un visu, ko tu ar saviem brāļiem nolemsi darīt par šo zeltu un sudrabu, dari pēc sava Dieva gribas;

17 arī Kungam svētos priekšmetus, kas tev doti tava Jeruzalemes Dieva tempļa vajadzībām,

18 arī pārējo, kas būtu nepieciešams tava Dieva tempļa vajadzībām, dod no ķēniņa kases.

19 Tā es, ķēniņš Artakserkss, esmu noteicis Sīrijas un Foinīkijas kases pārzinātājiem, lai tie rūpīgi izsniedz pat simts sudraba talantu apmērā visu, ko prasīs Ezra, priesteris un augstākā Kunga bauslības skaidrotājs,

20 arī kviešus līdz simts koriem, vīnu līdz simts litriem un papilnam sāli.

21 Un viss lai rūpīgi tiek darīts pēc Kunga bauslības visaugstākajam Dievam, tā, lai nerastos viņa dusmas pret ķēniņa valsti un tā pēcnācējiem.

22 Un vēl jums tiek noteikts, lai nekādi nodokļi, nedz citādas prasības netiek piemērotas visiem priesteriem un Levītiem, un psalmotājiem, un durvju sargiem, un kalpotājiem, un šajā templī nodarbinātiem, lai nav nekādas varas, kas tiem ko uzspiež.

23 Un tu, Ezra, Dieva gudrībā nozīmē šķīrējus un tiesnešus, kas spriestu tiesu visā Sīrijā un Foinīkijā pār visiem tava Dieva bauslības zinātājiem, bet nezinātājus gan izmāci.

24 Un visi, kuri pārkāpj tava Dieva bauslību un ķēniņa likumu, lai taptu rūpīgi sodīti -vai ar nāvi, vai miesassodu, vai naudassodu, vai arī izraidīšanu.”

25 Uz to Ezra sacīja: “Lai slavēts Kungs, kas vadījis ķēniņa sirdi, lai tas slavētu viņa Jeruzālemes templi

26 un arī mani pagodinājis ķēniņa, viņa padomnieku, visu draugu un viņa augstmaņu priekšā.

27 Un es tapu drošināts, manam Dievam Kungam palīdzot, un sapulcināju Israēla vīrus nākt man līdzi.”

28 Un šie ir vadoņi, pēc tēvu dzimtām un kārtām, kuri devušies kopā ar mani prom no Bābeles ķēniņa Artakserksa valdīšanas laikā:

29 no Finēsa dēliem - Garsoms, no Jetamāra dēliem - Gamēls, no Dāvida dēliem - Atūs, Sehenija dēls,

30 no Forosa dēliem - Zaharija un viņa simt piecdesmit cilvēki sarakstā,

31 no Fātmoaba dēliem - Eliaonija, Zaharijas dēls, un ar viņu divi simti vīru,

32 no Zatoja dēliem - Sehenija, Jezēla dēls, un ar viņu trīs simti vīru, no Adina dēliem - Obēts, Jonāta dēls, un ar viņu trīs simti piecdesmit vīru,

33 no Ēlama dēliem Jesija, Gotolijas dēls, un ar viņu septiņdesmit vīru,

34 no Safatijas dēliem - Zaraja, Mihaēla dēls, un ar viņu septiņdesmit vīru,

35 no Joaba dēliem Abadija, Jezēla dēls, un ar viņu divi simti divpadsmit vīru,

36 no Bani dēliem - Asalimots, Josafija dēls, un ar viņu simt sešdesmit vīru,

37 no Babi dēliem - Zaharija, Bēbaja dēls, un ar viņu divdesmit astoņi vīri,

38 no Asgata dēliem - Joans, Akatana dēls, un ar viņu simt desmit vīru,

39 no Adonikama dēliem pēdējie, redzi, viņu vārdi: Elifalats, Jeuēls un Samaja, ar viņiem septiņdesmit vīru,

40 no Bago dēliem - Ūti, Istalkūra dēls, un ar viņu septiņdesmit vīru.

41 Es savācu kopā viņus pie upes, ko sauca Tēra, mēs pie tās sabijām trīs dienas, un es iepazinos ar viņiem.

42 Neatradis starp šiem dēliem ne priesterus, ne Levītus,

43 es sūtīju pie Elāzāra, Iduēla, Māsmana, Elnatana, Samajas, Joribona, Natana, Ennatana, Zaharijas, Mesolamona - vadoņiem un gudriem vīriem -

44 un teicu, lai tie dodas pie Adaja, vadoņa, uz vietu, kur atradās dārgumu krātuve,

45 un lai sarunā ar Adaju un viņa brāļiem, krātuves sargiem, ka tie atsūta mums priesterus mūsu Kunga namam.

46 Un viņi, mūsu Kunga varenās rokas vadīti, atveda mums gudrus vīrus no Israēla dēla Levī dēla Moli dēliem -Asebēbiju ar viņa dēliem un brāļiem, kopskaitā astoņpadsmit.

47 Arī Asebiju un Annūnu, un Osaju, brāli no Hanūnaja dēliem, un viņu dēlus - divpadsmit vīrus.

48 Un kalpotāji, kurus piešķīra Dāvids, un vadoņi Levītu darbiem - divdesmit divi kalpotāji; tie visi atzīmēti sarakstā.

49 Un kalpiem tur izziņoju gavēni mūsu Kunga priekšā,

50 lai no viņa izlūgtos mums, mūsu bērniem un līdzņemamiem lopiem labu ceļu.

51 Jo man bija neērti lūgt ķēniņam pavadītājus kājniekus un jātniekus drošībai pret ceļā sastaptajiem ļaudīm.

52 Mēs pateicām ķēniņam, ka mūsu Kunga spēks būs ar viņa lūdzējiem jebkurā pasākumā.

53 Tā mēs atkal lūdzām mūsu Kungu par šo lietu un saņēmām lielu žēlastību.

54 Un es izvēlējos divpadsmit cilvēkus no priesteriem, cilšu vecajiem, Serebiju un Asabiju, un no viņu brāļiem vēl klāt desmit vīrus.

55 Un es nosvēru viņu klātbūtnē sudrabu un zeltu, un mūsu Kunga nama svētos priekšmetus, ko dāvājis pats ķēniņš, viņa padomdevēji un augstmaņi, un visi Israēla ļaudis.

56 Un nosvēris nodevu viņiem seši simti piecdesmit talantus sudraba un simt talantu sudraba priekšmetu, un simt talantu zelta, un divdesmit zelta traukus, un divpadsmit izcila vara priekšmetus, kuri mirdzēja kā zelts.

57 Tad es viņiem teicu: “Un jūs esat svētīti Kungam, un arī priekšmeti, sudrabs un zelts ir svēts novēlējums mūsu tēvu Kungam.

58 Esiet nomodā par tiem un uzmaniet, līdz tos nodosiet priesteru un Levītu cilšu vecajiem un Israēla tēvu dzimtu priekšstāv-jiem Jeruzālemē mūsu Kunga nama krātuvēs.”

59 Tad priesteri un Levīti, saņēmuši Jeruzālemes sudrabu, zeltu un priekšmetus, ienesa to visu Kunga namā.

60 Tā mēs, no Tēras upes pirmā mēneša divpadsmitajā dienā devušies ceļā, nonācām Jeruzālemē, Kunga pār mums turētās rokas spēcīgā vadībā - ceļā viņš mūs pasargāja no jebkāda ienaidnieka, un mēs nonācām Jeruzālemē.

61 Un šeit trešajā dienā viss nosvērtais sudrabs un zelts tika nodots - viss pēc svara tajā laikā tika pierakstīts mūsu Kunga namā priesterim Marmotam, Ūrijas dēlam;

62 kopā ar viņu bija Elāzārs, Finēsa dēls, un ar viņiem bija Levīti - Josabds, Jozuas dēls, un Moets, Sabanna dēls.

63 Tad no gūsta pārnākušie nesa ziedojumus Dievam, Israēla Kungam, - divpadsmit vēršus par visiem Israēla ļaudīm, deviņdesmit sešus kazlēnus, septiņdesmit divus jērus, divpadsmit āžus par glābiņu - visu ziedoja

Dievam.

64 Un viņi nodeva ķēniņa rīkojumus tā pārvaldniekiem un Lejassīrijas un Foinīkijas vietvalžiem, un tie godināja tautu un Kunga svētnīcu.

65 Un, kad tas bija paveikts, pie manis pienāca vadoņi un sacīja:

66 “Israēla tauta un vadoņi, priesteri un Levīti nav nošķīrušies no šīszemes cittautiešiem un to nešķīstībām, no kanaāniešiem un hetiešiem, periziešiem un jebūsie-šiem, no moābiešiem, ēģiptiešiem un idūmejiešiem.

67 Jo viņi vadījuši kopdzīvi ar to meitām, gan paši, gan viņu dēli, un svētā sēkla iejaukusies šīs zemes cittautiešos, un vadoņi un augstmaņi pretlikumībās piedalījušies no paša sākuma.”

68 Tiklīdz to izdzirdēju, es saplēsu apmetni un svētās drānas, plosīju matus un bārdu, sēdēju pārdomās un raizēs.

69 Un, tā raizējoties par pretlikumību, pie manis sanāca visi, kurus jebkad virzījis Israēla Kunga vārds, un es sēdēju noraizējies līdz pat krēslas ziedojuma laikam.

70 Tad, cēlies no sava gavēņa, saplēstajās svētajās drānās un apmetnī nometies ceļos un pastiepis rokas uz Kungu, es sacīju:

71 “Kungs, es esmu kaunā un mulsumā tavā priekšā,

72 jo mūsu grēki ir savairojušies pār mūsu galvām un mūsu neprāts pieaudzis līdz debesīm,

73 kopš mūsu tēvu laikiem un līdz pat šai dienai mēs grimstam lielā grēkā.

74 Un mūsu un tēvu grēku dēļ mēs kopā ar mūsu brāļiem, mūsu ķēniņiem un mūsu priesteriem tikām nodoti zem citzemju valdnieku zobena kaunpilnai gūstīšanai un laupīšanai līdz pat šai dienai.

75 Un tagad, Kungs, tik nozīmīga žēlastība nākusi no tevis, ka atstāji mums sakni un vārdu tavā svētvietā un

76 atklāji mums gaismekli mūsu Kunga namā, un devi iztiku mūsu verdzības laikos.

77 Un mūsu verdzības laikos mūsu Kungs nebija mūs pametis, bet gan ievedis mūs persiešu ķēniņu labvēlībā,

78 lai tie dotu mums iztiku un celtu godā mūsu Kunga templi, lai celtos tukšā Ciāna un Jūdejā un Jeruzālemē mums būtu atvēlēts atbalsts.

79 Un nu, Kungs, ko mēs teiksim, kad mums tas viss ir? Mēs pārkāpām tavus nolikumus, kurus tu devi savu kalpu, praviešu, rokās, teikdams:

80 zeme, kurā ienākat un kuru mantojat, ir cittautiešu bezgodību apgānīta, viņi to pildījuši ar savu nekrietnumu.

81 Tagad nu nedodiet savas meitas kopdzīvei ar viņu dēliem un viņu meitas neņemiet savējiem.

82 Un jūs nemeklēsiet miera ar tiem laiku laikos, lai spēkā baudītu šīs zemes labumus un nodotu to mantojumā saviem dēliem uz mūžu.

83 Un viss, kas ar mums notiek, ir mūsu nekrietno darbu un mūsu lielo grēku dēļ.

84 Jo tu, Kungs, atviegloji mūsu grēkus un devi mums tādu sakni; tomēr mēs no jauna ņēmāmies pārkāpt tavu bauslību par norobežošanos no pasaules tautu nekrietnības.

85 Vai neesi sadusmots uz mums tā, lai iznīdētu, neatstājot mums ne sakni, ne sēklu, ne vārdu?

86 Israēla Kungs, tu esi patiess, jo mums šodien sakne ir atstāta.

87 Bet nu, redzi, mēs esam tavā priekšā mūsu pretlikumībās: nevajag gan vairs tavā priekšā tajās stāvēt.”

88 Un, kad Ezra, kritis pie zemes tempļa priekšā, lūdzās un raudāja, milzum daudz ļaužu no Jeruzālemes sastājās ap viņu, vīri un sievas, un jaunieši: pūli pārņēma lielas raudas.

89 Un Jehonija, Jeēla dēls, skaļi saukdams, sacīja: “Ezra, esam grēkojuši Kunga priekšā un laidušies kopdzīvē ar svešām sievām no citām tautām; taču vēl ir cerība Israēla tautai.

90 Lai Kunga priekšā top mūsu zvērests - mēs aizraidīsim visas mūsu cittautiešu sievas ar viņu bērniem, kā to atbalsti tu un Kunga bauslībai paklausīgie.

91 Celies un dari to: tā lieta ir tava, un mums ar tevi ir spēks to paveikt.”

92 Tad Ezra piecēlās un zvērināja visa Israēla Levītu un priesteru vadītājus, lai viņi tā rīkojas, un viņi zvērēja.

9.nodaļa

Tad Ezra, piecēlies no tempļa priekšas, devās uz Joanana, Eliasiba dēla, mitekli;

2 tur uzturēdamies, viņš nedz maizi baudīja, nedz ūdeni dzēra žēlabās par tautas milzu nekrietnībām.

3 Un visā Jūdejas zemē un Jeruzālemē tika izziņots, ka visiem no gūsta pārnākušajiem jāsapulcējas Jeruzālemē;

4 tiem, kuri divās vai trīs dienās neatsauksies, pēc vecajo priekšsēžu lēmuma tiks atsavināti īpašumi un viņi paši vairs neskaitīsies gūstekņu pulkā.

5 Tā Jeruzālemē trīs dienās sanāca

ļaudis no Jūdas un Benjāmina cilts (tas notika devītā mēneša divdesmitajā dienā),

6 un viss pūlis sēdēja laukumā pie tempļa, drebēdami ziemas aukstumā.

7 Tad Ezra piecēlās un viņiem teica: “Jūs esat rīkojušies pret bauslību un ņēmuši kopdzīvei cittautiešu sievas, uzliekot grēku Israēlam.

8 Nu rādiet atzīšanu un godu Kungam, mūsu tēvu Dievam,

9 un īstenojiet viņa gribu - nošķirieties no pārējām pasaules tautām un cittautiešu sievām.”

10 Un viss pūlis atsaucās un skaļā balsī teica: “Mēs darīsim, kā tu sacīji.

11 Tomēr pūlis ir liels, un ir ziemas laiks, mēs nespējam stāvēt zem klajas debess, sameklēšana nav nedz vienas, nedz divu dienu darbs, jo mūsu grēki ir visnotaļ lieli.

12 Lai ļaudīm tiek nozīmēti vadītāji un lai visi mūsu apmetņu iedzīvotāji, kuriem ir cittautiešu sievas, ierodas savā laikā

13 kopā ar katras vietas vecajiem un tiesnešiem, līdz Kunga dusmas par šo lietu taps kliedētas.”

14 To uzņēmās Jonata, Azaēla dēls, un Jezija, Tokana dēls, arī Mosollams un Levis, un Saba-tajs līdzēja viņiem.

15 Un tie, kas no gūsta atgriezušies, to visu paveica.

16 Un priesteris Ezra izvēlējās tēvu dzimtu vadītājus, katru minot vārdā, un viņi sanāca uz apspriedi desmitā mēneša jaunā mēnesī, lai lietu novērtētu.

17 Un šī lieta par vīriem, kuriem bija cittautiešu sievas, bija galā līdz pirmā mēneša jaunam mēnesim. ISUn arī starp priesteriem bija tādi, kuriem bija cittautiešu sievas:

19 no Jozuas, Josedeka dēla, dēliem un no vina brāļiem Masēa un Elāzārs, Joribs un Jodans -

20 tie deva rokas savu sievu aizraidīšanai un kazlēnu ziedošanai, lai savu bezprātu izpirktu.

21 No Emmēra dēliem - Hananja un Zabdajs, Mans un Samajs, Iēls un Azarja.

22 Un no Faisūra dēliem Elionajs, Masija, Ismaēls un Natanaēls, Okidēls un Salta.

23 No Levītiem -Jozabds un Semeijs, Kolijs (viņš arī Kalita) un Patajs, Oūda un Joana.

24 No svēto psalmu izpildītājiem -Eliasibs, Bakhūrs.

25 No durvju sargiem - Šallūms un Tolbans.

26 No israēliešiem: no Fora dēliem - Jerma un Jezija, Melhija un Miamins, Elāzārs un Asibija, un Banaja.

27 No Ēlama dēliem - Matanija un Zaharija, Jezriēls un Obadijs, Jeremots un Elija.

28 Un no Zamota dēliem - Eliada, Eliasims, Otonija, Jarimots un Zabats, un Serdaja.

29 Un no Bēbaja dēliem - Joans un Hananja, Zabds un Ematis.

30 Un no Mani dēliem -Olams, Mamuhs, Jedajs, Jasubs un Asaēls, un Jeremots.

31 Un no Adi dēliem - Nats un Mosija, Lakūns un Naids, Beskaspazmijs un Sestēls, Balnūs un Mana-sēa.

32 No Anana dēliem - Eliona un Asaja, Melhija un Sabaja, un Simons Hosamajs.

33 No Asoma dēliem -Maltannajs un Matatija, Sabanajūs un Elifalats, Manass un Semejs.

34 No Bānija dēliem - Jeremija, Momdijs, Maērs, Juēls, Mamdajs un Pedija, Anoss, Karabasions un Eliasibs, Mamnitanaims, Eliasis, Bannūs, Elialis, Somejs, Selemija, Natanija. No Ezora dēliem - Sesis, Ezrils, Azaēls, Samats, Zambris, Josēps.

35 Un no Noma dēliem - Mazitija, Zabadaja, Ēdājs, Juēls, Banaja.

36 Šie visi dzīvoja ar cittautiešu sievām un aizraidīja tās kopā ar bērniem.

37 Tā Israēla priesteri un Levīti, un Israēla dēli apmetās Jeruzālemē un tās apkārtnē septītā mēneša jaunā mēnesī katrs savā dzīves vietā.

38 Un visi ļaudis vienprātībā sanāca tempļa austrumu puses ieejas priekšā

39 un sacīja Ezram, virspriesterim un Dieva Vārda skaidrotājam, lai tas atnes Israēla Dieva Kunga doto Mozus bauslību.

40 Un priesteris Ezra atnesa ļaudīm bauslību, katram vīram, katrai sievai un visiem priesteriem ko klausīties septītā mēneša jaunā mēnesī.

41 Un viņš lasīja laukumā pie tempļa ieejas no rīta līdz pusdienlaikam vīriem un sievām, un pūlis ieklausījās bauslības vārdā.

42 Priesteris un Dieva bauslības lasītājs Ezra nostājās uz izveidota koka paaugstinājuma,

43 un ar viņu kopā tur bija: labajā pusē - Matatija, Sammūs, Hananja, Azarja, Ūrija, Ezekija, Bālsams,

44 kreisajā -Fadajs, Misaēls, Melhija, Lotasūbs, Nabarija, Zaharija.

45 Ezram pūļa priekšā rokās bija bauslības grāmata, viņš cienīgi sēdēja visiem iepretim,

46 bet visi pārējie bauslības skaidrojuma brīdī stāvēja kājās. Ezra pateicās Kungam, visaugstajam Dievam, Pulku Kungam, Visuma Valdītājam,

47 un viss pūlis sauca āmen, un visi, rokas augšup celdami un pie zemes krizdami, zemojās Kungam.

48 Jozua un Anniūts, Sarabija, Jadins, Jakūbs, Sabatajs, Autaja, Majanna un Kalita, Azarja un Jozabds, Hananja, Falija un Levīti mācīja Kunga bauslību un vienlaikus skaidroja lasījumu.

49 Tad Atarats sacīja Ezram, virspriesterim un Dieva Vārda lasītājam, un Levītiem, Dieva bauslības mācītājiem, visiem:

50 “Šī diena ir svēta Kungam - un visi raudāja, bauslību klausoties, -

51 ejiet un ēdiet treknu, un dzeriet saldu, un dodiet devumu trūcīgajiem,

52 jo šī diena ir svēta Kungam; un neskumstiet, jo Kungs cels jūs godā!”

53 Arī Levīti uzmundrināja tautu, sacīdami: “Svēta ir šī diena, neskumstiet!”

54 Un visi devās ēst un dzert, un priecāties, un dot devumu trūcīgajiem, un līksmība bija liela,

55 jo tie uzņēma vārdus, kas viņiem tika mācīti, un tapa vienoti.

Content

Deiterokanoniskās grāmatas-14 . Otrā Ezras grāmata

1. nodaļa. JOSIJA SVIN PASHU

2.nodaļa. Kīrs atļauj atgriezties Jeruzālemē

3.nodaļa Trīs jaunekļi miesassargi pie Dārija

4.nodaļa

5. nodaļa

6.nodaļa Tempļa pabeigšana

7.nodaļa

8.nodaļa Ezras ierašanās un darbība

9.nodaļa