Broks Aloizijs

Apostolu vestules+

Dr. Th. Aloizijs Broks.

Apostolu vēstules un apokalipsis.

Īvodam.

A p o s t o l u v ē s t u l e s.

Pi Jaunō Īstodejuma Svātajim Rokstim pīdar kai Evangeliji un Apostolu dorbi, tai arī 21 Apostolu vēstule un sv. Jōņa Apostola pravītojumu grōmota — Apokalipsis.

Vysvairok vēstuļu ir syutejis sv. Apostols Pōvuls. Sv. Pōvuls ir dzimis Tarsā apm. 3. godā pēc Kristus dzimšonas. Jys ir tureigu Benjamina ciļts dzymdynōtōju dāls. Jauneibā jys ir baudejis izgleiteibu greku skūlōs un garōku laiku mocejīs Jeruzalemā pi pazeistamō lykuma mōceitōja Gamalieļa. Blokus tam jys īsamōcējis arī teļtu audumu pagatavōšonas omotu.

Sōkumā jys ir bejis korsts jūdu ticeibas aizstōvis un Kristus Bazneicas vojōtōjs, bet, ceļā uz Damasku atgrīzts pi Kristus, jys palīk par Kristus ticeibas vysdedzeigōkū sludynōtōju pogōnu tautom, koleidz 67. godā Romā mērst par Kristus ticeibu mūcekļa nōvē.

Nu sv. Pōvula vēstulēm ir uzaglobōjis 14 vēstuļu.

V ē s t u l e r o m ī š i m ir saraksteita 58. g. Korintā. Te sv. Pōvuls pamūdynoj Kristus ticeigūs uz iztureibu ticeibā, jo tei ir Dīva dūtō žēlesteiba.

I. V ē s t u l e k o r i n t ī š i m ir saraksteita 57. g. Efezā kai atbiļde uz korintīšu jautojumim. Lai gon Korinta draudze beja stypra ticeibā, tūmār izacēle dažaidi pōrprotumi un nasaskaņas un īsazoga šaubas par dažim ticeibas gobolim. Vēstulē sv. Pōvuls atbiļd uz jautōjumim, izklaidoj šaubas, izbeidz streidus un snādz ticeigajim vajadzeigōs pamōceibas.

II. V ē s t u l e k o r i n t ī š i m ir saraksteita 57. g. beigōs vai 58. g. sōkumā. Sv. Pōvuls sajēmis ziņas par pyrmōs vēstules svēteigū īspaidu korintišu draudzē un izzynōjis, ka daži judaisma pīkritēji Korintā izplota par jū dažaidas baumas un ļauni iztulkoj jō centeibu, ar ūtrū vēstuli izklaidoj napamatōtōs baumas un dūd ticeigajim svēteigus aizrōdejumus.

V ē s t u l e g a l a t ī š i m . Lai gon galatīši sv. Pōvulu sajēme ar prīceigu sirdi kai Dīva engeli un labprōt pījēme Kristus ticeibu, tūmār tur cēlēs daži judaisma pīkritēji, kas centēs īgolvōt, ka pesteišonu sasnēgs tik tys, kas pījamūt Kristus ticeibu, pījims arī jūdu rituala lykumus. Šū maļdeigū īskotu sv. Pōvuls vēstulē atspākoj un nūskaidroj kai Kristus ticeibas atteiceibu pret jūdu ticeibu, tai arī žēlesteibas atteiceibu pret dobu.

E f e z ī š i m. Efezā sv. Pōvuls nūdybynōja draudzi apm. 54. godā un vālōk tur nūdzeivōja pats vairōk kai divi godi. Izceļōdams jys saceja: „Es zynu, ka pēc munas prūjomaizīšonas jyusūs īsalauzs plēseigī vylki, kas gonamō pulka nataupeis.“ Un patīši vālōk nōce dažaidas moldu moceibas. Navarādams īsarast personeigi Apostols 63. godo caur vēstuli atspākoj moldus un paskaidroj eistū Kristus mōceibu par žēlesteibu un atpesteišonu, un aicynoj uz vīneibu ticeibā.

V ē s t u l ē f i l i p ī š i m sv. Pōvuls, byudams apcītynots Romā, izsoka pateiceibu par dōvonom, kuras jī ar Epafroditu jam beja atsyutejuši un dūd aizrōdejumus par kristticeigū mīlesteibu un pazemeibu.

V ē s t u l ē k o l os s ī š i m sv. Pōvuls uzslavej jūs styprū ticeibu un pōrsorgoj pret judaisma un gnosticisma moldu mōceibom.

T e s s a l o n i k ī š i m ir saraksteitas divas vēstules. Lai gon Tessaloniku draudze ticeibā beja uzrōdejuse sevišķu centeibu, tūmār vēļōk beja īsazoguši daži tryukumi un īsasakņojuse pōrlīceiba, ka dreiži byus pasauļa beigas. Sv. Pōvuls sovōs vēstulēs nūsūda natykumeigūs un atspākoj maļdeigū īskotu par pasauļa beigom.

D i v ē j ō s v ē s t u l ē s T i m o t e j a m sv. Pōvuls dūd jam kai sovam uzticeigōkajam mōcekļam un Efezas veiskupam tēvišķus aizrōdejumus.

V ē s t u l e T i t a m. Titu sv. Pōvuls beja īcēlis par veiskupu Kretā. Lai Titam byutu uz kō baļsteitīs sovā apostoliskajā darbeibā, sv. Pōvuls vēstulē dūd jam tēvišķus aizrōdejumus.

F i 1 e m o n a m sv. Pōvuls īteic pījimt atpakaļ aizbāgušū vērgu un dōvōt tam breiveibu. Šei vēstule teik uzskateita kai vērdzeibas atceļšonas roksts, kur vērdzeiba teik atcalta na ar spāku, bet gon caur kristticeigū mīlesteibu.

E b r e j i m. Palestinā dzeivojūšī Kristus ticeigī beja apdraudāti nu judaismā palykušajim ciļtsbrōlim. Lai tad Kristus ticeigī napagurtu vojōšonōs un naatsoltu ticeibā, sv. Pōvuls jūs pamūdynoj uz iztureibu ticeibā un aizrōda uz Kristus ticeibas pōrōkumu par jūdu ticeibu. Šei vēstule ir saraksteita 63. vai 64. godā Romā.

S v. J ā k u b a v ē s t u l e.

Sv. Jākubs Alfeja (Kleofasa) dols, Kristus Kunga radinīks, Jeruzalemas veiskups, radzādams, ka Kristus ticeigī jūdi, kas dzeivoj ōrpus Palestinas rūbežom, sōc atsaļt ticeibā un pagrimt tykumeibā un, nūvārōdams, ka jūs ticeiba ir bez lobim dorbim, ka jī nūsadūd daudzruneibai un vīglprōteigi zvērej, apspīž nabogus un atsaļ lyugšonā, tūs pamūdynoj, pōrsorgoj un dūd pamōceibas kristeigōs piļneibas sasnēgšonai.

S v. P ī t e r a A p o s t o l a v ē s t u l e s.

Sv. Pīters, Kefas, Jonas dāls beja Galilejas azara zvejnīks. Kunga Jezus paaicynōts jys pamat vysu un palīk par apostolu. K. Jezus jū īceļ par sovas Bazneicas golvu.

Pyrmō sv. Pītera Apostola vēstule ir raksteita Mozazijas kristticeigajim, kurim beja jōpōrcīš dažaidas vojōšonas un spaidi. Apostols jūs pastyprynoj ticeibā un pamūdynoj uz iztureibu lobā. Šei vēstule ir saraksteita 63. vai 64. godā. Ū t r o v ē s t u l e Mozazijas kristticeigajim ir kai pādejais Apostola pōrsorgōjums, kuru jys nūsyuta teiši pyrms sovas mūcekļa nōves — 66. g. beigōs vai 67. g. sokumā.

S v. J u d a s A p o s t o l a v ē s t u l e.

Sv. Judas apostols ir sv. Jākuba, Jeruzalemas veiskupa brōļs. Sovā vēstulē jys Mozazijas un Palestinas kristticeigūs pōrsorgoj pret moldu mōceibom un pamūdynoj byut styprim Kristus ticeibā, cereibā un mīlesteibā.

Sv. J o ņ a A p o s t o l a v ē s t u l e s.

Pyrmo godusimteņa beigōs ir saraksteitas trejs sv. Jōņa Apostola vēstules. P y r m ō v ē s t u l e ir saraksteita Mozazijas draudzēm, kur sōkušas pasarōdeit dažaidas moldu mōceibas. Apostols pōrsorgoj ticeigūs pret moldu mōceibu sludynōtōjim un uzaicynoj tūs uz Dīva un tyvōkō mīlesteibu.

Ū t r a j ā v ē s t u l ē Apostols uzaicynoj ticeigūs, lai tī nasadraudzātu ar taidim, kas Kunga Jezus naatzeist kai Dīva un Cylvāka. T r e š a j ā v ē s t u l ē cyldynoj Gaja vīsmīleibu un īteic byut vīsmīleigim sevišķi pret Evangelija sludynōtōjim, lai caur vīsmīleibu arī poši kļyutu par taisneibas leidzstrōdnīkim.

A p o k a l i p s i s.

Pyrmō godusimteņa beigōs ir saraksteita pravītōjumu grōmota — Apokalipsis. Tamo sv. Jōņa Apostols byudams uz Patmos solas redzejumu veidā attāloj Mozazijas draudžu un vyspōri Bazneicas likteni vērs zemes.

Lai gon Apostolu vēstules un Apokalipsis ir saraksteitas pyrmajā godu simteņā un ir adresētas atseviškom draudzēm, vai arī atseviškom personom, tūmār jūs saturā ir ītvarts daudz patīseibu, aizrōdejumu, breidynōjumu, pamōceibu un pamūdynōjumu, kuri atsateic na tik vin uz tim, kam jōs beja adresātas, bet arī uz mums pošim un uz myusu laikim.

Svātō Pōvula Apostola vēstule romīšim.

Ī v o d s.

I. 1 Pōvuls, Jezus Kristus kolps, paaicynotais apos tols, izvālātais Dīva Evangelijam, 2 kuru (Dīvs) caur sovim pravīšim svotajūs Rokstūs īprīkš apsūleja, 3 par sovu Dālu, kas pēc misas nōk nu Davida ciļts, 4 bet, pēc svātō Gora, caur sovu augšamceļšonūs nu myrūnim pīrōdeja, ka ir vareigais Dīva Dāls — myusu Kungs Jezus Kristus. 5 Caur Jū mes sajēmem apostolatu un žēlesteibu, lai Jō vōrda deļ ticeibai pakļautu vysas tautas. 6 Pi tom pīdarat arī jyus, Jezus Kristus aicynōtī.

7 Vysim Dīva nūmīļōtajim un aicynōtajim svātajim Romā.

Žēlesteiba jums un mīrs nu Dīva, myusu Tāva un nu Kunga Jezus Kristus.

8 Vyspyrms es pasateicu sovam Dīvam caur Jezu Kristu par jums vysim, ka jyusu ticeiba gūdam teik cyldynōta vysā pasaulī. 9 Man līcinīks ir Dīvs, kuram es nu vysas sovas sirds kolpoju, sludynōdams Jō Dāla Evangeliju, ka es sovōs lyugšonōs vysod jyusus pīmiņu, 10 lyugdams, lai man beidzūt, saskaņā ar Dīva grybu, pasaškērtu uz jums ceļš. 11 Jo es ilgojūs jyusus redzēt, lai jyusu pastyprynōšonai snogtu jums kaut kaidu goreigu žēlesteibas dōvonu. 12 Un it sevišķi, lai mes vīns ūtru īprīcynōtu myusu ticeibā, kura ir kai muna, tai arī jyusu. 13 Brōļi, es nagrybu nu jums slēpt, ka jau daudz reižu es gribēju pi jums aizīt, bet leidz šam es beju aizkavāts, — lai arī nu jums man byutu kaids nūpalns, kai ir nu pōrejom tautom. 14Man ir pīnokums

3      p ē c m ī s a s kai cylvāks.

4      p ē c Svāto Gora kai Dīvs. Paīšona nu Davida ciļts pīrōda, ka Kungs Jezus ir eistyns cylvāks; augšamceļšonōs nu myrūnim, - ka Jys ir eistyns Dīvs.

sludynot Evangeliju kai grekim, tai arī tim, kas pi grekim napīdar, mōceitim un namōceitim, 15 un, par cik tys nu manis ir atkōreigs, arī jums, kas dzeivojit Romā. 16 Es Evangelija nasakauneju. Tys ir Dīva spāks pesteišonai ikvīnam ticeigajam, pyrmōk jūdam, tad arī pogōnam. 17 Jymā atsaklōj Dīva taisneiba nu ticeibas ticēšonai, kai stōv raksteits: Taisneigais dzeivoj nu ticeibas.

P o g ō n i a t s t ō j u š i e i s t ū D ī v u u n n ū g r y m u š i g r ā k ū s.

18Tai tad atsaklōj nu dabasim Dīva dusme par ikvīnu tūs cylvāku nataisneibu un bezdīveibu, kuri nataisneibā nūmōc patīseibu, 19 jo tys, kas par Dīvu ir jōzyna, jim ir labi zynoms, jo Dīvs jim tū ir atklōjis. 20 Tys, kas Jymā ir naradzams, kai Jō myužeigō vareiba un dīveiba, Jō dorbūs ar prōtu ir skaidri uztverams jau nu pasauļa radeišonas. Tōpēc jī nav attaisnojami.

21 Lai gon jī Dīvu pazyna, tūmār Jō kai Dīva nagūdynōja un napasateice, bet gon sovā prōtōšonā palyka nīceigi un jūs nasaprateigō sirds aptymsa. 22 Dižōdamīs, ka šī asūt gudri, jī palyka par muļķim, 23 un namērsteigō Dīva gūdeibu jī atvītōja ar mērsteigō cylvāka, pat putnu, četrkōjaiņu, vai rōpuļu attālu.

24 Tōpēc Dīvs jūs atdeve jūs pošu sirds kōreibom — naceisteibai, un jī sovstarpeigi apgāneja sovas mīsas. 25 Dīva taisneibu jī atvītōja ar malim, radeibu gūdynōja un pīlyudze vairōk nakai Radeitōju, kas lai ir slaveits myužeigi. Amen.

26 Tōpēc Dīvs jūs atstōja naceistūs kōreibu varā: jūs sīvītes dabyskū sadzeivi atvītōja ar pretdabyskū;

17       n u t i c e i b a s t i c ē š o n a i — Nu pasludynōtūs patīseibu pazeišonas pi jūs atzeišonos.

d z e i v o j — nu ticeibas īsasōc žēlesteibas dzeive un šei dzeive sasnādz piļneibu dzeivajo ticeibā, kas uz ōrīni pasarōda taisneibas dorbūs.

18      n ū m ō c p a t ī s e i b u — pretojās atzeitai patīseibai.

26 tai pat arī veiri atstoja dabyskū sadzeivi ar sīvom un īsadaga naceistā kōreibā vīns pret ūtru, veirīši, pīkūpdami bezkauneibu ar veirīšim, par sovim moldim sajēme sovu nūpeļneitū strōpi.

28 Un tōpēc, ka jī Dīva atzeišonu nauzskateja par vajadzeigu, Dīvs jūs atstōja naprōteigā pōrlīceibā: dareit tū, kas napīdar. 29 Jī ir pylni vysaidas nataisneibas, ļaunuma, montkōreibas, ļauneibas, pylni skaudeibas, slapkaveibas, kiļdu, viļteibas un ļaundareibas; jī ir apmalōtōji, 30 aprunōtōji, Dīva naīradzātōji, pasmōdātōji, lepneigī, ļaunumā veiklī, dzymdynōtōjim napaklauseigī, 31 naprōteigī, nauzticeigī, cītsirdeigī, nažēleigī. 32 Lai gon jī Dīva lyukumu zyna ka tī, kas taidas lītas dora, ir nūdūdami nōvei, tūmār na tik vin poši tū dora, bet arī pīkreit tim, kas tū dora.

A r ī j ū d i i r ī k r y t u š i g r ā k ū s.

II. 1 Topēc tu, cylvoks, kas tīsoj, lai arī tu byutu kas byudams, naesi attaisnojams; kamā tu cytus tīsoj, tamā nūtīsoj pats sevi; jo tu tīsōdams cytus pats dori tū, kū nūtīsoj. 2 Mes zynom, ka Dīvs tūs, kas tū dora, nūtīsos pēc taisneibas. 3 Vai tu, cylvāks, dūmoj, ka tu cytus par taidim dorbim tīsodams, bet pats tūs dareidams, nu Dīva tīsas izmuksi? 4 Vai arī tu pasmōdej Jō labvēleibas, pacīteibas un lānproteibas bogōteibu? Vai tu nasaprūt, ka Dīva labvēleiba tevi grib pīvest pi grāku vaidēšonas?

5 Sovā aizacērsšonā un cītsirdeibā tu krōj sev dusmes un taisneigos Dīva tīsas pasarōdeišonas dīnai dusmi. 6 Jys atmoksos ikvīnam saskaņā ar jō dorbim. 7 Tim, kas uzticeigi dora lobu un steidzās uz svātlaimeibu, gūdu un naiznīceibu, — ar myužeigū dzeivi; 8 bet tim,

32 Vulg. Lai gon jī Dīva taisneibu zynōja, tūmār naatzyna, ka tī, kas tū dora ir nūdūdami novei, un na tik vin tī, kas tū dora ,bet arī tī, kas tim, kas tū dora, pīkreit.

1       c y l v ā k s — jūds, kas pogōnus pasmōdej.

kas dora preti, pretojās taisneibai un pīkreit nataisneibai — ar dusmi un borgumu. 9 Vōrgi un bādas byus ikvīna cylvāka dvēselei, kas dora ļaunu, pyrmōk jūdam, tad arī pogōnam, 10 bet gūds, slava un mīrs byus tim, kas dora lobu, pyrmōk jūdam, tad arī pogōnam. 11 Dīvs personas naīvāroj.

12 Tī, kas bez lykuma sagrākōja, bez lykuma īs pazusšonā; tī, kas pret lykumu sagrākōja, caur lykumu tiks nūtīsōti. 13 Na lykuma dzērdātōji Dīva prīškā byus taisneigi, bet gon lykuma piļdeitōji byus attaisnoti. 14 Jo pogōni, kam lykuma nava, dabyski izpylda tū, kū lykums pīsoka, tad jī ir tī, kas bez lykuma poši sev ir lykums, 15 jo jī dorbūs roda, ka lykums ir īraksteits jūs sirdīs. Jūs sirdsapziņa dūs līceibu un jūs dūmas cyta cytu apsyudzēs vai arī aizstōvēs 16 tamā dīnā, kad Dīvs caur Jezu Kristu tīsōs cylvāku nūslāptōs lītas saskaņā ar munu Evangeliju.

17 Un jo tu skaitīs jūds, atsasauc uz lykuma, lapnojīs ar Dīvu, 18 zyni Jō grybu un, lykuma īmōceits, spēj atškērt lobū nu ļauna, 19 īdūmoj, ka esi oklūs vodūņs, esi gaisma tim, kas mit tymsumā, 20 esi nasaprateigūs audzynōtōjs un mozeņūs skūlotojs, esi tys, kam lykumā ir saprasšonas un patīseibas māraukla, 21 tad kas tev nu tō, ka tu cytus mōci, bet pats sevis namōci, jo tu cytim sludynoj, ka nadreikst zagt, bet pats zūdz, 22 jo tu soki: Tev nabyus lauleibas pōrlauzt, bet pats lauleibu lauz; jo tu pret dīvaklim izatur ar rībumu, bet pīkūp svātzagleibu? 23 Tu gon lapnojīs ar lykumu, bet caur lykuma pōrkōpšonu apkaitynoj Dīvu? 24 Stōv raksteits: Jyusu dēļ teik saimōts Dīva vōrds storp pogōnim.

12      b e z l y k u m a — Bez Moizeša Iykuma. Jī īs pazusšonā dabiskō lykuma dēj.

17      j ū d s — pīdareigs pi izvālātōs tautas.

25 Jo tu lykumu piļdi, tad apgraizeišona ir dereiga, bet jo tu esi lykuma lauzējs, tad arī jūds byudams esi pogōnam leidzeigs. 26 Bet jo pogōns lykuma bauslei bas izpiļdeitu, vai tad jys, lai gon pogōns, nabyutu īvārots tai pat kai jūds? 27 Tys, kas pēc dzimšonas ir pogōns, tūmār lykumu izpylda, tevi nūtīsōs, ka tu, na saskotūt uz Rokstim un apgraizeišonu, pōrkōp lykumu, 28 jo na tys ir jūds, kas taids ir tikai ōreigi, un na tei ir apgraizeišona, kas tikai ōreigi mīsai teik izdareita, 29 nē, jūds ir tys, kas taids ir īkšeigi un (apgraizeišona) ir sirds apgraizeišona ikš Gora, bet na pēc būrta. Taidu slavej na ļaudis, bet Dīvs.

III. 1 Kas tad jūdim ir pōrōks un kaida ir apgraizeišonas prīkšrūceiba?— 2 Daudz ikvinā nūzeimē! Vyspyrms, jim tyka uztycāta Dīva apsūleišona. 3 Un kas par tū, ka daži naīticēja. Vai tad jūs nauzticeiba Dīva uzticeibu iznycynōs? 4 Nē, Dīvs palīk uzticeigs, jo pat vysi ļaudis malōtu. Stōv raksteits: Ka Tu palyktu taisneigs sovūs vōrdūs, un uzvarātu, kad Tevi tīsoj.

5 Jo myusu nataisneibas deļ skaidri pasarōda Dīva taisneiba, kū tad lai sokom? Vai tad Dīvs, ciļvēceigi runojūt, nav nataisneigs, kad uzlīk strōpi? 6 Nimoz nē! Bet kai gon cytaiž Dīvs lai tīsoj pasauli? 7 Un jo caur munim malim skaidrōk pasarōda Dīva patīseigums Jō poša uzslavēšonai, kōpēc tad mani nūtīsoj kai grēcinīku? 8 Un nav tai, kai daži saimōdami mums pōr mat, itkai mes mōceitu, ka varūt dareit ļaunu, lai nu tō iznōktu lobs. Taidu nūtīsōšona ir taisneiga.

27      t e v i n ū t ī s ō s postora dīnā.

28      j ū d s — pīdareigais pi izvālātōs Dīva tautas.

29      i k š G o r a — caur svātō Gora žēlesteibu.

1      i r pōrōks par pogōnim.

6      Jo Dīvs nadreikstātu tīšōt jūdu tōpēc, ka jūs grāku dēļ pasavairoj Dīva gūds, kai tad Jys lai tīsoj pōrejū, grākūs īgrymušū pasauli. Caur tū, ka Dīvs ļaunu izmontoj lobam, ļaunais napōrstōj byut par ļaunu, un ļauna dareitōjs nu strōpes naizbāg.

8      t a i d u — kas tai dūmoj un tai dora.

9 Kas tad nu tō? Vai mums ir kaidas prīkšrūceibas? — Nimoz nē. Jau īprīkš nūskaidrōjom, ka grāka varai ir padūti vysi: kai jūdi, tai arī pogōni. 10 Stōv raksteits: Taisneiga nav ni vīna, pat ni vīna vīneigō. 11 Nivīna nav saprateiga, nivīna nav, kas maklotu Dīva. 12 Vysi ir nūsamaļdejuši un nalīteigi palykuši, jo nav ni vīna, kas dareitu lobu, pat ni vīna vīneigō. 13 Jūs reikle ir kai atvārtais kops, ar sovu mēli jī dora viļteibu, uz jūs lyupom ir ūdžu inde; 14 jūs mute ir pylna lōstu un ryugtuma, 15 jūs kōjas steidzās lai izlītu asni. 16 Iznīceiba un nalaime staigoj pa jūs ceļim, 17 bet mīra ceļa jī napazeist, 18 Dīva baile jim ir sveša.

19 Mes zynom, ka tys, kū soka lykums, atsateic uz tim, kas lykumam ir padūti. Tai tad, ikvīnai mutei ir jōnūklust un vysam pasauļam Dīva prīškā jōatsazeist par vaineigu. 20 Caur lykuma dorbim Jō prīškā natiks attaisnots nivins cylvāks. Caur lykumu nōk grāka pazeišona.

J ē z u s K r i s t u s i r c i l v ē c e s P e s t e i t o j s.

21 Bet tagad attaisnōšona (kas nōk) nu Dīva, uz kuru nūrōdeja lykums un pravīši, atsaklōja bez lykuma. 22 Attaisnōšona nu Dīva nōk caur ticeibu ikš Jezus Kristus deļ vysim un pi vysim, kas (Jam) tic; te nav nikaidas izškireibas. 23 Vysi ir sagrākōjuši un Dīva gūdeibu pazaudējuši, 24 Un jī tiks attaisnoti bez nūpalnim caur Jō žēlesteibu, pateicūt atpērkšonai, kas nōce caur Jezu Kristu. 25 Caur ticeibu Dīvs Jū

18      burtiski: Dīva baile nav pret jūs acim.

20      Kai ōrsts slymajam nūrōda uz jō draudūšū veseleibas stōvūkli, lai slymais veseleibas atgyušonai centeigok pīlītōtu zōles, tai Dīvs ciļvēcei caur Moizešu deve lykumu, lai tei pazeidama sovu pūstu steigtūs pi Pesteitōja.

22      i z š k i r e i b a s storp pogōnim un jūdim.

24      Attaisnōšona ir Dīva dōvona, kas cylvākam teik dūta na cylvāka poša, bet gon Jezus Kristus nūpalnu dēļ.

nūlyka kai asneigū izleigšonas upuri, lai parōdeitu sovu taisneigumu. 26 Sovā dīviškā pacīteibā Jys šymā laikā pīdeve agrok padareitūs grākus, lai parōdeitu sovu taisneigumu un aplīcynotu, ka Jys pats ir taisneigs un taisneigu dora tū, kas tic ikš Jezus (Kristus).

27 Kur tad nyu ir tei līleiba? — Tei ir izslāgta. Caur kuru lykumu? Vai caur dorbu? — Nē, bet gon caur ticeibas lykumu. 28 Mes asom pōrlīcynōti, ka cylvāks teik attaisnōts caur ticeibu bez lykuma dorbim. 29 Vai tad Dīvs ir tikai jūdim un pogōnim nē? — Jā, arī pogōnim; 30 ir tik vīns un tys pats Dīvs, kas apgraizeitūs attaisnōja ticeibas dēļ un naapgraizeitūs caur ticeibu. 31 Vai tad caur ticeibu mes atceļam lykumu? Nimoz nē, mes lykumu apstyprynojam.

IV 1 Kū tad lai sokom? Kū panōce myusu mīsei gais tāvs Abraams? 2 Jo Abraams tyka attaisnōts dorbu deļ, tad jys var lepnōtīs, bet na Dīva prīškā. 3 Kū tad soka Roksti? — Abraams īticēja Dīvom un tys jam tyka īskaiteits taisneigumā. 4 Kas uzrōda dorbus, tam atmoksa teik aprēķinōta na nu žēlesteibas, bet pēc nūpeļneitō. 5 Turpretim tam, kas dorbu nauzrōda, bet gon tic Tam, kas grēcinīkus padora taisneigus, tam attaisnōšonā teik īskaiteita jō ticeiba (saskaņā ar Dīva žēlesteibas lāmumu). 6 Davids arī sauc par svēteigu tū cylvāku, kū Dīvs attaisnoj bez dorbim: 7 Svēteigi, kam

1      K ū t a d l a i s o k o m? — vai Abraams panōce taisneigumu caur ticeibu ,vai arī caur lykuma dorbim.

2      v a r l e p n ō t ī s, b e t n a D ī v a p r ī š k ā, jo bez ticeibas caur lykuma dorbim attaisnōšona nav panōcama.

5      Lykuma dorbus apostols nūstōda pretim ticeibai, jo caur lykuma dorbim bez ticeibas attaisnōšonu centēs sasnēgt farizeji, bet nasasnēdze.

7      a i z k l ō t i — nūcalti; ikvins grāks ir nataisneiba un nataisneiba — grāks.

nataisneibas ir pīdūtas un grāki ir aizklōti. 8 Svēteigs ir cylvāks, kam Kungs jō grāku naīskaita.

9 Vai šei svēteiba atsateic tikai uz apgraizeitajim, vai arī uz naapgraizeitajim? Mes sokam: Abraamam taisneigumā tyka īskaiteita ticeiba. 10 Bet kai jam tyka īskaiteita? Vai tys nūtyka pyrms apgraizeišonas, vai arī pēc apgraizeišonas? — Na pēc apgraizeišonas, bet pyrms apgraizeišonas. 11 Apgraizeišonas zeimi jys sajēme attaisnōšonas apzeimūgōšonai, kura jam beja caur ticeibu jau pyrms apgraizeišonas. Tai jam vajadzēja byut par vysu naapgraizeitūs ticeigūs tāvu, lai arī tim attaisnōšona tyktu īskaiteita. 12 Jam vajadzēja byut par tāvu arī tim apgraizeitajim, kuri na tik vin beja apgraizeiti, bet arī gōja pa tōs ticeibas stygu, kura beja myusu tāvam Abraamam pyrms apgraizeišonas.

13 Na caur lykumu Abraamam un jō pēcnōcējim beja apsūleits, ka jī byus pasauļa mantinīki, bet gon caur attaisnōšonu nu ticeibas. 14 Jo mantinīki byutu tī, kas pīdar pi lykuma, tad ticeiba byutu bezvērteiga un apsūleišona nīceiga. 15 Lykums sakrōj dusmi; kur nav lykuma, tur arī nav pōrkōpuma. 16 Topēc „nu ticeibas,“ tys ir „nu žēlesteibas,“ lai ar tū apsūlejums byutu nūdrūšynōts vysim pēcnōcējim, na tik vin tim, kas pīdar pi lykuma, bet arī tim, kas atzeist Abraama ticeibu, kurs ir myusu vysu tāvs, 17 kai stov raksteits: Es asmu izredzējis tevi par daudzejūs ciļšu tāvu, jo ticēji Dīvom, kas myrušūs padora dzeivus un naasūšū izsauc asameibā.

8      Caur attaisnōšonu cylvāks nu grāka stovūkļa teik pōr nasts taisneiguma stōvūklī; caur attaisnōšonu teik pīdūti grāki un īdūts taisneigums.

n a ī s k a i t a — ir pīdevis, atlaidis.

15      s a k r ō j d u s m i —- cylvāka vōjumam dūd apstōkļus lykuma pōrkōpšonai, un ar tū pīsauc dusmi.

16      vysim pēcnōcējim — vysim tim, kas caur ticeibu gorā ir Abraama pēcnōcēji.

18 Pret cereibu jys cerēja tycādams, ka byus par daudzejūs tautu tāvu, kai ir saceits: Taids byus tovu pēcnōcēju (skaits). 19 Ticeibā jys napagura, lai gon, pats ap symts godim vacs byudams, redzēja, ka jō poša mīsa un Saras mōtes mīsa jau beja pamyrušas. 20 Par Dīva apsūlejumu jys bezticeigi nasašaubeja, bet styprynōjōs ticeibā, gūdynoja Dīvu 21 un piļneigi beja pōrlīcynōts, ka Dīvs ir vareigs izpiļdeit apsūlejumus. 22 Topēc arī beja jam īskaiteits taisneigumā.

23 Bet na jō vin dēļ stōv raksteits: jam beja īskaiteits taisneigumā, 24 bet arī myusu dēļ. Tai tad, arī mums ir jōīskaita, jo mes tycam Tam, kas myusu Kungu Jezu pīcēle nu myrūnim. 25 Myusu nūzīgumu dēļ Jys tyka nūdūts un myusu attaisnōšonas dēļ augšamcēlēs.

I z l e i g š o n a a r D ī v u.

V 1 Tai tad, mums, caur ticeibu attaisnōtim, ir mīrs pi Dīva caur myusu Kungu Jezu Kristu. 2 Pateicūt ticeibai caur Jū mes sajēmem īeju tamā žēlesteibā, kuro asom un līksmojam par cereibu uz Dīva (bārnu) gūdu. 3 Bet na tikai par tū, mes līksmojam arī par apspīsšonom, jo mes zynom, ka apspīsšonā rūdos pacīteiba, 4 pacīteibā iztureiba, iztureibā cereiba, 5 bet cereiba myusu napīviļ; jo myusu sirdīs ir īlīta Dīva mīlesteiba caur Svātu Goru, kas mums ir dūts. Un kōleidz mes vēļ bejom bezspēceigi Kristus sovā laikā par grēcinīkim nūmyra. 7 Reši kod kaids mērst taisneigō dēļ. Labdara dēļ veļ kaids varbyut īsadrūšynos mērt, bet Dīvs sovu mīlesteibu uz mums parōda caur tū, ka Kristus par mums

24       Kas natic, ka Kungs Jezus ir augšamcēlīs, tys natic, ka Kungs Jezus ir Dīvs un tōpēc jō ticeiba ir bezvērteiga.

2      Kai caur durovom, kas ir mōjas sastōvdaļa, mes īejam mojā, tai caur ticeibu, kas ir attaisnōšonas īsōkums, mes nūkļyustam pi vysom taisneiguma žēlesteibom.

6      b e z s p ē c e i g i — vēļ napastyprynōti ar K. Jezus žēlesteibu.

nūmyra tod, kod mes bejom vēļ grēciniki. 9 Un jo mes tagad caur Jō asni asom attaisnōti, tū vairōk caur Jū nu dusmes byusim pasorgōti. 10 Jo tad mes īnaidnīki byudami, caur Jō Dāla nōvi ar Dīvu izleigom, tū vairōk izleiguši, caur Jō dzeivi byusim izpesteiti. 11 Un na tik vin tys, bet mes arī līksmojam ikš Dīva caur myusu Kungu Jezu Kristu, caur kū mes tagad asom sajāmuši izleigšonu.

O d u m s u n K r i s t u s.

12 Tōpēc, kai caur vīnu cylvāku pasauli nōce grāks un caur grāku nōve, tai nōve pōrgōja uz vysim cylvākim, jo jymo vysi sagrākōja. 13 Arī pyrms lykuma pasaulī beja grāks, tik grāks natyka īskaiteits, jo nabeja nikaida lykuma. 14 Nu Oduma leidz Moizešam nōve vaļdeja arī par tim, kas caur pōrkōpumu nabeja sagrākō juši, kai Odums, kurs ir nōkūšō (Pesteitōja) tips.

15 Ar žēlesteibu tūmār nav tai, kai ar pōrkōpumu. Jo vīna sagrākōšonas dēļ nōvei ir padūti vysi, tū vairōk un bogōteigok vīna cylvāka — Jezus Kristus dēļ nōce par vysim Dīva žēlesteiba un žēlesteibas dōvona. 16 Ar žēlesteibu nav tai, kai ar vīna grāku. Vīna (grāka) dēļ tīsa nūtīsoj, bet žēlesteiba attaisnoj nu daudzim grākim. ir 17 Jo vīna grāka dēļ, caur tū vīnu vaļdēja nōve, tū vairōk tī, kas sajam žēlesteibas pōrpiļneibu, pīdūšonu un attaisnōšonu, caur vīnu Jezus Kristus, vaļdeis dzeivē.

18 Tai tad, kai caur vīna grākā krisšonu vysim ļaudim nōce pazusšona, tai caur vīna taisneigū dorbu vysim ļaudim nōce attaisnōšona, kas dūd dzeivi. 19 Kai vīna cylvāka napaklauseibas dēļ daudzejī palyka grēcinīki, tai vīna paklauseibas dēļ daudzejī byus attaisnoti.

12       v ī n u c y 1 v ā k u — Odumu.

grāks — īdzymtais grāks.

14      n ō k ū š ō t i p s — nōkūšō Oduma — Jezus Kristus.

15      v ī n a — Oduma.

Lykums ir nōcis, lai vairōtus grāks. Un kur vairōjōs grāks, tur vēļ bogōteigok pōrspēja žēlesteiba, 21 lai, kai grāks vaļdeja nōvē, tai žēlesteiba caur myusu Kungu Jezu Kristu vaļdeitu caur attaisnōšonu uz myužeigu dzeivi.

A t b r e i v ō š o n a n u g r ā k a v ē r d z e i b a s.

VI 1 Kū tad lai sokom? Vai paliksim grākā, lai pasavairōtu žēlesteiba? 2 Nimoz nē! Mes, kas grākam asom myruši, vai tad varam jymā tōļōk dzeivōt? 3 Vai tad jyus nazynot, ka mes vysi, kas ikš Jezus Kristus asom kristeiti, ikš Jō nōves asom kristeiti? 4 Tai tad, mes caur kristeibu īkš Jō nōves asom paglobōti, lai, kai Kristus caur Tāva gūdeibu pīsacēle nu myrūnim, tai arī mes dzeivōtu vysā jaunu dzeivi. 5 Un jo mes ar Jū asom saauguši Jō nōvē, tad byusim arī augšamceļšonā. 6 Mes zynom, ka myusu vacais cylvāks ir pīkolts krystā, lai iznyktu grēceigo mīsa, ka grākam mes vairs nakalpōtu. 7 Un tys, kas ir nūmiris, nu grāka ir attaisnōts.

8 Jo ar Kristu asam nūmyruši, mes tycam, ka ar Jū dzeivōsim. 9 Mes zynam, ka Kristus pīcalts nu myrūnim vairs namērst, nōve par Jū vairs navolda. 10 Kad myra, Jys deļ grāka nūmyra pavysam, un ka Jys dzei- voj — dzeivoj Dīvam. 11 Arī jyus sevi īskaitat taidūs, kas grākam ir nūmyruši, bet ikš Jezus Kristus (myusu Kunga) dzeivojat Dīvam.

12 Todēļ jyusu mērsteigajā mīsā grāks nadreikst vaļdeit tai, ka jyus pīkrystu jōs kōreibom. 13 Nadūdit sovu lūcekļu grākam par īrūčim, bet gon veļtejit sevi Dīvom kai taidus, kas nu myrūnim asat nōkuši dzeivē

3      Caur Jezus nōvi kristeibā teik nūcalti grāki un grēceigais cylvāks paglobōts.

4      v y s ā j a u n u d z e i v i — svātu, navaineigu dzeivi.

6      v a c a i s c y l v ā k s — grākim padūtais cylvāks.

g r ē c e i g ō m ī s a — mīsas grēceigōs kōreibaās.

7      a t t a i s n o t s — nu grāka atbreivots.

un jyusu lūcekli lai ir Dīvam taisneibas īrūči. 14 Grāks par jums lai navolda, jo jyus naasot padūti lykumam, bet gon žēlesteibai.

15 Kas tad nu tō? Vai tad mes tōpēc dreikstam grākot, ka na lykumam asam padūti, bet žēlesteibai? Nimoz nē. 16 Vai tad jyus nazynat, ka jyus asat tō kolpi, kam jyus paklauseibā kolpōt apsūlat? vai tys byutu grākam uz nōvi, vai arī paklauseibai uz attaisnōšonu? Paļdis Dīvam, ka jyus, kas bejot grāka vērgi, nu vysas sirds pīsakļōvet mōceibai, kurā jyus asat īvadeiti. 18 Nu grāka atbreivōti, jyus asat īstōjuši kolpōšonā taisneibai. 19 Jyusu mīseigōs vōjeibas dēļ, es runoju tū, kas ir ciļvēceigi: Kai jyus agrōk sovus lūcekļus nūdevet naceisteibas kalpeibā un natykumeibai, lai dzeivōtu bezdīveigi, tai tagad nūdūdit sovus lūcekļus taisneibas paklauseibā, lai dzeivotu svātumam. 20 Koleidz jyus bejot grāka vērgi, taisneiba jyusu naskōre. 21 Bet kaidi tad tūlaik jums beja augli nu taidim dorbim, nu kurim jyus tagad kaunejatēs? Un tūs gols ir nōve. 22 Bet tagad, kad jyus nu grāka asat atbreivōti un palykuši par Dīva kolpim, jums kai (dorba) auglis ir svātums un gola mērķis — myužeigo dzeive. 23 Grāka atmoksa ir nōve, bet Dīva dōvona ir myužeigō dzeive ikš myusu Kunga Jezus Kristus.

A t b r e i v o š o n a n u M o i z e š a l y k u m a.

VII. 1 Broļi, vai jyus nazynot, — es runoju lykuma zynōtojim, — ka lykums par cylvāku volda tik iļgi koleidz tys ir dzeivs? 2 Tai pracāta sīvīte ar lykumu ir saisteita koleidz veirs ir dzeivs. Ar veira nōvi jei ir breiva nu tō lykuma, kas jū saisteja ar veiru. 3 Jo veiram dzeivam asūt, ītu pi cyta veira, jei byutu lauleibas lauzēja. Bet jo veirs nūmērst, tod jei nu lykuma ir breiva, un, jo īt

20      t a i s n e i b a j y u s u n a s k ō r e — jums nabeja leidzdaleibas ni taisneibā ni svātumā.

3      n u l y k u m a — nu lauleibas saiška.

pi cyta veira, nav nikaida lauleibas lauzēja. 4 Arī jyus, muni brōļi, caur Kristus mīsu lykumam asat nūmyruši un pīdarat vīnam cytam, tys ir tam, kas ir pīsacēlis nu myrūnim, lai nastu augļus Dīvam, 5 Koleidz mes dzeivōjom mīsai, myusu lūcekļūs dorbōjōs caur lykumu izsauktōs grēceigōs kōreibas tai, ka mes nōvei nesem augļus. 6 Bet tagad nu lykuma mes asam atbreivōti, un myruši tam, kas myusus kalpynōja. Tōpēc mes tagad kolpojam jaunā gorā, bet na pēc nūvacōjušō lykuma burta.

7 Kū tad lai sokom? Vai lykums ir grāks? Nimoz nē. Bet gon tikai caur lykumu es pazynu grāku. Par kōreibu es nikō nazynōtu, jo lykums nasaceitu: Tev nabyus īkōrōt! 8 Caur lykumu rodōs grākam izdeveiba un manī uzmūdynōja dažaidas kaisleibas. Bez lykuma grāks ir miris. 9 Agrok es dzeivōju bez lykuma, kad nōce bausleiba, grāks atsadzeivynōja, 10 bet es nūmyru. Un tai iznōce, ka bausleiba, kas beja dūta dzeivei, mani vede uz nōvi. 11 Pēc tam grāks, caur bausleibu atradis izdeveibu, mani apmōneja un caur tū nūdeve nōvei. 12 Tai tad, kai svāts ir lykums, tai svāta, taisneiga un loba ir bausleiba. 13 Vai tad lobais man ir palicis par nōvi? Nikod nē! Bet gon grāks, lai jys pasarōdeitu kai grāks, caur lobu man nese nōvi. Un caur lykumu jys pasarōdeja sovā brīsmeigajā grēceibā.

14 Kai mes zynom, lykums ir goreigs, bet es asmu mīseigs, padūts grākam. 15 To, kū doru, es nasaprūtu;

4       k a s i r p ī s a c ē l ī s n u m y r ū n i m — Kristus.

5       m ī s a i — kai mīseigī Oduma pēcnōcēji īdzymtō grāka stōvūklī.

d o r b ō j ō s...k ō r e i b a s — Kōreibas steidzās pēc apmīrynōšonas, bet jūs apmīrynōšona ir saisteita ar grāku un grāka panōkums ir myužeigō nōve.

6       n u l y k u m a — vulg. nu nōves lykuma.

8       m i r i s — nūslāpts, nazynoms.

9       b e z l y k u m a — bērneibā.

10       b e t e s n ū m y r u — es pazaudēju navaineibu.

es nadoru tō, kū grybu, bet gon doru tū (ļaunu), kū nairadzu. 16 Bet jo es doru tū, kō nagrybu, tod ar tū es pīkreitu, ka lykums ir lobs. 17 Tai tad, na es vairs dorbojūs, bet gon grāks, kas manī dzeivoj. 18 Es zynu, ka manī, tys ir mūnā mīsā, lobais nadzeivoj; lobu gribēt man veicās vīgli, bet tū. dareit es naspēju. 19 Es nadoru loba, ko es grybu, bet gon doru ļaunu, kō es nagrybu. 20 Un jo es doru tū, ko nagrybu, tod doru jau na es, bet gon manī asūšais grāks. 21 Tai tad, es atrūnu lykumu: Jo es grybu dareit lobu, arī ļaunais man ir klōtu. 22 Pēc sovas īkšejōs porlīceibas es pīkreitu Dīva lykumam, 23 bet sovūs lūcekļūs es monu cytu lykumu, kas muna prōta lykumam nūsastōj pretim un mani pa kļaun zam grāka lykuma, kas mit munūs lūcekļūs.

24 Es nalaimeigais cylvāks! Kas mani atbreivōs nu šōs nōvi nasūšōs mīsas? 25— Dīva žēlesteiba caur myusu Kungu Jezu Kristu. Tai tad, es ar prōtu kolpoju Dīva lykumam, bet ar mīsu — grāka lykumam.

D z e i v e i k š g o r a.

VIII. 1 Tai tad, tagad nav nikō nūtīsojama pi tim, kas ir ikš Jezus Kristus (un vairs pēc mīsas nadzeivoj). 2 Un gora lykums, kas atdzeivynoj ikš Jezus Kristus mani atbreivōja nu grāka un nōves lykuma. 3 Ko nava rēja panōkt lykums, jo jys deļ mīsas beja bezspēceigs, tū padareja Dīvs, grāka dēļ syutūt sovu poša Dālu grēceigos mīsas izskotā un jō mīsā groku nūtīsojūt, 4 lai mes, kas pēc gora, bet na pēc mīsas dzeivojam, izpiļdeitu lykuma pīsacejumus, 5 jo tī, kas dzeivoj pēc mīsas, tīkoj pēc tō, kas ir mīseigs; bet tī, kas dzeivoj pēc gora — pēc tō, kas ir goreigs. 6 Mīseigo steigsme

23      c y t u l y k u m u — kaisleibas, kas vad uz ļaunu.

1      n a v n ū t ī s o j a m a — jo tī ir vīneibo ar Kristu un pēc mīsas kōreibom nadzeivoj.

2      Kai dvēsele mīsai dūd dabyskū dzeivi tai Svātais Gors cylvākam dūd pōrdabiskū dzeivi.

nas nōvi, bet gora steigsme — dzeivi un mīru. 7 Tōpēc misas steigsme Dīvam ir preteiga, jo jei napasakļaun Dīva lykumam un tō jei arī navar. 8 Kas dzeivoj pēc misas,tys navar byut pateikams Dīvam. 9 Jyus na mīsai, bet gorām dzeivojat, jo tik jyusūs mit Dīva gors. Kam Kristus gora nava, tys pi Jō napīdar. 10 Bet jo jyusūs ir Kristus, tad, lai gon mīsa grāka dēļ ir padūta nōvei, tūmār gors dzeivoj attaisnōšonas dēļ. 11 Jo jyusūs dzeivoj Tō gors, kas Jezu pīcēle nu myrūnim, tad Tys, kas Jezu Kristu picēle nu myrūnim, atdzeivynōs arī jyusu mērsteigū mīsu caur sovu goru, kas jyusūs mit.

T ī s e i b a s u z s v ā t l a i m e i b u.

12 Tai tad, broīi, pret mīsu mums nav pīnōkuma dzeivōt mīseigi. 13 Jo jyus dzeivosit pēc mīsas, jyus nūmērsit,bet jo jyus caur goru mīsas kaisleibas nūmērdēsit, jyus dzeivōsit. 14 Vysi, kas Dīva gorām pasadūd, ir Dīva bārni. 15 Jyus asat sajāmuši na vērdzeibas goru, ka jums otkon byutu josabeist, bet gon bārnu (tīseibu) goru, kas mums ļaun saukt: Abba — Tāvs! 16 Tys Gors pats myusu goram līcynoj, ka mes asom Dīva bārni. 17 Bet jo asom bārni, tad arī mantinīki, — Dīva mantinīki un Kristus leidzmantinīki; mums gon ar Jū jōcīš, lai ar Jū byut izslavātim.

18 Es asmu porlīcynots, ka šo pasauļa cīsšonas ir nīks saleidzynojūt ar nōkamū gūdeibu, kas pi mums pasarōdeis. 19 Pat radeibas ar ilgōšonūs gaida uz Dīva bārnu pasarōdeišonu. 20 Arī radeiba ir padūta iznīceibai, lai gon na labprōt, bet caur tū, kas jū pakļōve un jamā īdvēse cereibu, 21 ka arī posa radeiba nu iznīceibas vērdzeibas byus izglōbta Dīva bārnu jaukajai breiveibai. 22 Mes zynom, ka vysa radeiba leidza vaimaņoj un žālo

11      G o r s T ō — Dīva.

19       r a d e i b a s ... g a i d a lai cylvākim atnōktu myužeigō svātlaimeiba, jo radeibu uzdavums ir paleidzēt cylvākim svātlaimeibas sasnēgšonā.

lojās leidz pat šai dīnai. 23 Un na tik vin jei, bet arī mes poši, kam ir gora prīkšrūceibas, sevī vaižam gaideidami (Dīva) bārnu tīseibas, myusu mīsas izpesteišonu, 24 jo mes asom izglōbti caur cereibu. Bet cereiba, kas acimradzama, nav nikaida cereiba. Jo kū tad veļ lai cer tys, kas tū jau redz (izapyldam)? 25 Bet jo mes cerejam uz tū, kō mes veļ naradzam, tod mes tō gaidom ar pacīteibu.

26 Arī Gors tai pat nōk myusu vōjeibai paleigā. Mes nazynam kō lyugt kai pīnōkās, bet Gors pats par mums aizastōj ar naizsokamu vaidēšonu. 27 Un tys, kas caurlyukoj sirdis, zyna uz kū Gors steidzās, un ka Jys svātūs aizstāv tai, kai tū grib Dīvs.

28 Un mes zynom, ka tim, kas mīļoj Dīvu, vyss nōk par lobu, tys ir tim, kas pēc Jō lāmuma ir paaicynōti (lai byutu svāti), 29 jo tūs, kurus kai taidus īprīkš pazyna, tūs īprīkš arī pazeimōja byut leidzeigim sova Dāla attālam, lai Tys byutu pyrmdzymtais storp daudzim brōļim. 30 Un kurus Jys īprīkš pazeimōja, tūs arī paaicynōja; kurus paaicynōja, tūs padareja taisneigus, kurūs Jys padareja taisneigus, tūs arī uzslavēja.

31 Kū tad mes par tū lai sokom? Jo Dīvs ir ar mums, kas tad var byut pret mums? 32 Jo Jys nasaudzēja sova vīneigō Dāla, bet gon myusu vysu dēļ Jū nūdeve, kai tad lai nadōvynōtu mums leidz ar Jū vysa cyta? 33 Kas tad lai apsyudz Dīva izlaseitūs? Vai Dīvs, kas jūs padareja taisneigus? 34 Un kas tad lai nūtīsoj? Vai Jezus Kristus, kas nūmyra un ir augšamcēlīs, kas sēd pa Dīva lobajai (rūkai) un par mums aizbiļd?

35 Kas tad myusus lai atraun nu Kristus mīlesteibas? Vai vērgi, vai tryukums, vai vojōšonas, vai bods,

26      t a i p a t a r ī G o r s — Kai radeibas tai Sv. Gors mums paleidz svātlaimeibas sasnēgšonas dorbā.

27      s v ā t ū s — apdōvynōtūs ar svātdorūšū žēlesteibu.

31      k a s v a r b y u t p r e t m u m s — kas spēs mums kaitēt.

vai plykums, vai brīsmas, vai zūbyns? 36 Stāv gon raksteits: Tevis dēļ mes teikam nōvāti ikdīnas, myusus īskaita leidzeigus kaunamom vuškom. 37 Bet vysā samā mes uzvaram caur tū, kas myusus ir nūmīļojis. 38 Un es asmu pōrlīcynōts, ka ni nōve, ni dzeive, ni engeļi, ni vareibas, (ni spāki), ni tagadējōs, ni nōkamōs (lītas), 39 ni augstums, ni dziļums un ni kaida cyta radeiba myusu naspēs atraut nu Dīva mīlesteibas, kura ir ikš myusu Kunga Jezus Kristus.

IX. 1 Ikš Kristus es soku patīseibu, es namaloju un ikš Svātō Gora tū aplīcynoj muna sirdsapziņa, 2 ka es ļūti skumstu un bez pōrstōšonas man sōp sirds. 3 Es lobōk grybātu pats nu Kristus byut atskērts, na kai muni brōļi, kas pēc mīsas ir muni radinīki. 4 Jī ir izraelīši un jim pīdar bārnu tīseibas, gūdeiba, dereiba, lykumdūšona, Dīvam kolpōšona un apsūlejumi. Jim pīdar ciļtstāvi un nu jim pēc mīsas nōk Kristus, kas ir pōrōks par vysu, myužeigi slaveits Dīvs. Amen.

6 Un nav tai itkai Dīva vōrds byutu kritis. Na vysi, kas nu Izraeļa paīt, ir izraelīši; 7 un tōdēļ na vysi, kas ir Abraama pēcnōcēji, ir jō bārni, bet gon: Nu Izaaka tev tiks saukti pēcnōcēji. 8 Tys ir: Na mīseigī pēcnōcēji ir Dīva bārni, bet gon apsūleišonas bārni ir īskaiteiti pēcnōcējus. 9 Un apsūleišonas vōrds ir šaids: Ap šū laiku es otkon atnōkšu un Sarai byus dāls. 10 Un tai beja na tik vin ar jū, bet arī ar Rebekku, kurai nu tō poša veira myusu tāva Izaaka beja bārni. 11 Un ko- leidz vēļ jōs dāli nabeja dzymuši un ni loba, ni ļauna darejuši, — lai Dīva lāmums, kas atsateic uz izlaseišonu palyktu namaineits: na pēc dorbim, bet pēc izvālātōja (grybas), — 12 jai pasaceja: Vacōkais kolpōs

1      i k š S v. G o r a apgaismōta.

4      b ā r n u t ī s e i b a s — tīseibas byut par Dīva bārnim.

5      c i ļ t s t ā v i — Abraams, Izaaks un Jākubs.

6      k r i t i s — Dīva apsūlejumi zaudējuši sovu spāku.

jaunōkajam, 13 kai stōv raksteits: Es mīļōju Jākubu un Ezavu īneidu.

14 Kū tad lai sokom? Vai pi Dīva ir nataisneiba? Nimoz nē! 15 Jys Moizešam soka: Par kū es apsažāloju, tū es apžāloju kam leidzjust grybu, tam es leidz jyutu. 16 Tai tad, navys poša gribēšona un skrīšona ir nu svora, bet gon Dīva apsažālōšona. 17 Arī Faraonam Roksti soka: Es tevi īceļu tōdēļ, lai caur tevi parōdeitu sovu vareibu un lai muns vōrds byutu izsludynōts pa vysu pasauli, 18 Tai tad, par kū grib, par tū Jys apsažāloj, un, kū grib, pamat aizacērsšonā.

19 Bet tu man ībilssi: Kōpēc tad Jys pasmōdej? Kas tad Jō grybai var pretōtīs? 20 Ak, cylvāks, kas tu esi, ka Dīvām gribi uzstōdeit praseibas! Vai tad tāls tēlnīkam dreikst saceit: Kōpēc tu mani taidu esi veidōjis? 21 Vai tad pūdnīkam nav varas par mōlu, lai nu tōs pošas massas gūdam vai arī nagūdam taiseit trauku? 22 Un kas tad nu tō, ka Dīvs pret iznīceibai padūtajim dusmeibas traukim, pret kurim sovas lelōs lānprōteibas dēļ beja īcīteigs, beidzūt grib parōdeit sovu dusmi un dareit zynomu sovu vareibu? 23 Un pret apžālōšonas traukim, kurus pazeimōja gūdeibai, grib parōdeit sovas gūdeibas bogōteibu?

24 Arī myusus, na tik vin nu jūdim, bet arī nu pogōnim, Jys paaicynōja, 25 kai pi Ozeja soka: Tautu, kas nav muna, Es saukšu par sovu tautu, un tū, kas nabeja nūmīļōtō, par nūmīļōtū (un tū, kas nabeja apvelteita ar žēlesteibu, par apveļteitu ar žēlesteibu). 26 Un tamā vītā, kur jim saceja: Jyus asot na muna tauta, tur saceis: Jyus asot dzeivō Dīva bārni. 27 Bet Izajas par Izraeli soka: Jo izraelīšu byutu tik daudz, kai jyuras smiļšu, tikai atlīkas tiks izglōbtas. 28 Un

13      ī n e i d u — mozok mīļoju, naīvaroju.

26      t a m ā v ī t ā, kur dzeivoja pogōni.

Kungs sovu vārdu izpiļdeis piļneigi (un ōtri pēc taisneibas; jā, ōtri Jys tū izpiļdeis) vērs zemes.

29 Izajas tai pat īprīkš pasaceja: Jo Karapulku Dīvs nabyutu mums pōri pametis sāklas, tad mes byutu kai Sodoma un byutu leidzeigi Gomorai.

J ū d u t a u t a i r v a i n e i g a p o š a.

30 Kū tad lai sokom? Pogōni, kas pēc taisneiguma nasasteidze, taisneigumu sasnēdze, — taisneigumu, kas nōk nu ticeibas; 31 Izraeļs, turpretim, pēc lykuma attaisnōšonōs steigdamīs, tō nasasnēdze. 32 Kōpēc? Tōpēc, ka gribēja sasnīgt tū na caur ticeibu, bet gon caur dorbim. 33 Jī paklupa uz pīdauzeibas akmiņa, kai stōv raksteits: Raug, Es Sionā nūlikšu pīdauzeibas akmini un pakrisšonas klinti, un kas jam ticēs, tys kaunā napaliks.

X. 1 Brōļi, munas sirds vēlēšonōs un munas lyugšonas īt uz Dīvu par jūs pesteišonu. 2 Es jums aplīcynoju, ka jim ir centeiba uz Dīvu, bet nav saprasšonas. 3 Pōrprozdami taisneibu, kas ir nu Dīva, un grybādami jōs vītā īstateit sovu pošu, jī napasadeve taisneibai, kas nōk nu Dīva. 4 Bet lykuma mērķis ir Kristus, kas ikvīnam ticeigajam nas taisneigumu. 5 Moizešs roksta par taisneigumu, kas nōk caur lykumu:

29      k a i S o d o m a — byutu piļneigi iznykuši.

32      c a u r d o r b i m — caur lykuma dorbim, kurim nabeja

vērsdabyskōs vērteibas.

33      Kristus pazemeigō uzastōšona nasaskanēja ar jūdu cereibom, jo tī gaideja pesteitōja, kas byutu kai pasauleigs valdinīks, un jūs atbreivotu nu romīšu vērskundzeibas. Nōve uz krysta jūdim beja par īļaunōšonu.

Tōpēc, ka naticeigī īs pazusšonā, K. Jezus Kristus teik saukts par pīdauzeibas akmini un pakrisšonas klinti. Patīseibā K. Jezus ikvīnam ir kai pamats un atbolsts, lai nivins, kas Jam tic, napalyktu kaunā.

2      j i m — jūdim.

5      d z e i v ō s natik vin laiceigi, bet arī myužeigi.

Un kurs cylvāks šytū ir piļdejis, tys jymā dzeivōs. 6 Un par taisneigumu, kas ir caur ticeibu, soka: Nasoki sovā sirdī: Kas kōps dabasūs, tys ir nūjimt zemē Kristu; vai arī: Kas kōps dziļumūs, tys ir, Kristu izvest nu myrūnim. 7 Kai arī jys soka: Tys vōrds ir tyvu tovā mutē un tovā sirdī, un tys ir ticeibas vōrds, kuru mes sludynojam. 9 Jo tu ar sovu muti aplīcynoj, ka Jezus ir Kungs un sovā sirdī tici, ka Dīvs Jū pīcēle nu myrūņim, tad tu byusi izpesteits, 10 Jo sirdī tycam, lai sasnāgtu taisneigumu, un ar muti aplīcynojam, lai byutu izpesteiti. 11 Roksti soka: Nivins, kas Jam tic, kaunā napaliks. 12 Te storp jūdim un pogōnim nav nikaidas starpeibas. Vīns un tys pats ir Kungs par vysim, kas sovu bogōteibu dola vysim tim, kas Jū pīsauc. 13 Un ikvins, kas Kunga vōrdu pīsauc, byus izpesteits. 14 Bet kai lai pīsauc tū, kam jī natic. 15 Un kai lai tic tam, par kuru nav dzērdējuši? Un kai lai dzērd bez sludynōtōja? Un kai lai sludynoj, jo nav syuteiti? Kai ir raksteits: Cik cyldonas kōjas ir tūs, kas sludynoj lobu (kas sludynoj mīru).

16 Bet Evangēlijam na vysi ir paklauseigi, jo Izajas soka: Kungs, kas myusu sludynōšonai īticēja? 17 Tai tad, ticeiba ir nu sludynōšonas, bet sludynōšona uz Kristus pavēles.

18 Un es vaicoju: Vai tad, laikam, nav dzērdējuši? - Bez šaubom!, Jo jūs bolss izplyuda pa vysu zemi, un jūs vōrds leidz zemes rūbežom. 19 Un es vaicoju tōļōk: Vai tad Izraeļs tō nasaprota? Moizešs jau pyrmais soka: Es jyusūs saceļšu skaudeibu caur tim, kas napīdar pi tautas. Caur nasaprateigū tautu es jyusus sanyknōšu. 20 Un Izajas atklōti soka: Es beju atrūnams tim, kas manis nameklēja, es beju pasarōdejis tim, kas manis navaicoja. 21 Bet Izraeļam sa-

13      p ī s a u c ar dzeivu ticeibu.

ceja: Vysu dīnu es stīpu sovas rukas uz tautu, kas ir napaklauseiga un speiteiga.

B e i g ō s a r ī j ū d u t a u t a t i k s i z g l ō b t a.

XI. 1 Tai tad, es vaicoju: Vai Dīvs sovu tautu ir atmetis? — Nimoz nē! Arī es asmu izraelīts, Abraama pēcnōcējs, Benjamina ciļts. 2 Sovas tautas Dīvs nav atmetis, kuru Jys agrōk beja izvēlējis. Un vai tad jyus nazynat, kū soka Roksti par Eliju, ka jys Dīvam žālōjos par Izraeli: 3 Kungs, jī nūnōvēja tovus pravīšus un izjauce tovus oltorus. Pōri palyku tikai es vīns pats, un jī tīkoj arī pēc munas dzeiveibas. 4 Un kū jam atbiļd Dīvs? — Es pamešu septeņas tyukstūšas veiru, kas sovu ceļu Baala prīškā nav lūcejuši. 5 Tai arī tagad, pōri palykuši ir tī, kurus izvēlēja sev žēlesteiba. 6 Bet jo caur žēlesteibu, tod jau na dorbu dēļ, cytaiž žēlesteiba nabyutu vairs žēlesteiba.

7 Bet kas tad iznōk? Izraeļs nasasnēdze tā, pēc kō centēs? Tū gon sasnēdze, bet tikai izlaseitī, un pōrējī palyka aizacērtuši, 8 kai stōv raksteits: Dīvs jim deve sastynguma goru, — acis lai naradzātu, ausis lai nadzērdātu leidz pat šai dīnai. 9 Arī Dāvids soka: Jūs golds lai jim palīk par cylpu, par volgu, krisšonu un atmoksu. 10 Jūs acis lai aptymst, lai vairs naradzātu un jūs mugora lai vīnmār ir saleikuse.

11 Es tagad vaicoju: Vai tad jī tai ir paklupuši, lai pakrystu? Nimoz nē! Bet gon lai caur jūs krisšonu nōktu pesteišona pi pogōnim un tī ar jim sasa-

4      s e p t e ņ a s — daudz tyukstūšu.

B a a 1 s — fenikīšu saules dīvs.

9      g o l d s — Dīva lykums, Svātī Roksti.

10      Dīvs nadūs jim sovas gaismas un jī vairs navarēs saprast lykuma. Pats lykums jim paliks par tik gryutu nostu, ka jī zam jō gryutuma saleiks un navarēs vairs taišni izastīpt.

11      T ī a r j i m — jūdi ar pogōnim.

canstu. 12 Un jo jūs krisšona bogōtu dora pasauli, un jūs pōripalykums bogōtus dora pogōnus, tod tū vairōk jūs pylnais skaits.

13 Bet jums, pogōnim, es soku: Uz cik es asmu pogōnu apostols, es sovu omotu slavēju, 14 porlīceibā, ka sovus ciļts pīdareigūs pamūdynōšu uz leidzsacenseibu un, možōkais, dažus nu jim izglōbšu. 15 Jo jūs atmesšona atnese pasauļam izleigšonu, kū tad cytu dūs jūs uzjemšona, jo na atdzeivynōšonu nu myrūnim? 16 Jo pyrmais kukuļs ir svāts, tad arī vyss ījovs; jo sakne ir svāta, tad arī zori.

17 Jo tad daži zori teik nūlauzti un tu izaugi storp jim kai meža eleja kūka atvase un tai izmontoj eleja kūka saknes un sulu, 18 tad naizaceļ pōrōks par cytim zorim. Un jo tu gribi lepnōtīs, (tad zini) ka na tu uzturi saknes, bet saknes uztur tevi.

19 Bet tu saceisi: Zorus izlauzeja, lai mani īpūtātu. 20 Pareizi! Naticeibas dēļ jūs izlauzeja, un ticeibas dēļ tevi īpūtēja. Naesi tad lepneigs, bet gon pastōv bailē. 21 Jo Dīvs nasaudzēja dabyskūs zoru, tad arī tevis nasaudzēs. 22 Tōpēc Dīva labsirdeibu un styngreibu īvāroj labi, — styngreibu pret pakrytušajim un labsirdeibu pret tevi, jo tu byusi uzticeigs lobā; cytaiž arī tevi izcērss, 23 bet tūs, jo jī sovā naticeibā napaliks, otkon īpūtēs, jo Dīvs var jūs otkon īpūtēt. 24 Tai tad, jo tevi pēc dobas meža eleju kūkam izgrīstū pret dobu īpūtēja augļu eleju kūkam, tū vairōk jūs, kai dabyskūs īpūtēs atpakaļ tamā pošā eleju kūkā.

12.      Jo nadaudzī jūdi, kas Kristus mōceibu pījēme nas pogōnim bogōteigū pesteišonu, tad tū vairōk nastu, jo pi Kristus byutu atsagrīzuši vysi.

16      Jo jūdu tautas patriarchi ir svāti, tad taida var byut arī vysa tauta.

18      Na jūdi nu pogōnim, bet gon pogōni nu jūdim sajam pesteišonu.

25 Brōļi, es nagrybu, ka jyus, par šaidu nūslāpumu nazynōdami, sevī naproteigi īdūmōtu. Aizacērsšona ir īsavīsuse vinā Izraeļa daļā, koleidz šeit īīs pogōnu vysums. 26 Un tod vyss Izraeļs tiks izglōbts, kai stōv raksteits: Nu Siona nōks Glōbējs un izskauzs bezdīveibu nu Jākuba. 27 Un muna dereiba ar jim ir tei, ka es nūceļšu jūs grākus.

28 Atteiceibā uz Evangeliju jyusu dēļ ji gon ir Jō īnaidnīki, bet pēc izvēlēšonas, ciļtstāvu dēļ ji ir Jō nūmīļōtī, 29 jo Dīva žēlesteibas dōvonas un paaicynōjums ir naatsaucamas. 30 Kai agrōk jyus Dīvam bejot napaklauseigi, bet tagad jūs napaklauseibas dēļ, atrodot žālsirdeibu, 31 tai tagad jī ir napaklauseigi, lai jyusu apžālōšonas dēļ arī poši sajimtu apžālōšonu. 32 Jo Dīvs vysus atstōja napaklauseibai, lai par vysim apsažālotu.

33 Ak, Dīva bogōteibu, gudreibas un saprasšonas dziļums! Cik naizpētejami ir Jō lāmumi un cik naizdybynojami Jō celi! 34 Kas ir pazinis Kunga nūdūmus un kas ir bejis padūmdevējs? 35 Kas Jam ir kū īprīkšīdevi, ka byutu jōatdūd atpakaļ? Jo nu Jō, caur Jū un dēļ Jō ir vyss; Jam lai ir gūds myužam. Amen.

P ī n o k u m i p r e t D ī v u.

XII. 1 Brōli, Dīva žāļsirdeibas dēļ es jyusus pōrsorgoju, lai jyus sovu mīsu uzupurātu (Dīvam) kai dzeivu, svātu un Dīvam pateikainu upuri: un tei lai ir jyusu saprateigō Dīvām kolpōšana. 2 Napīsamārojit šam pasauļam, bet gon veidojit sevi caur gora atjaunōšonu un cenšatēs pazeit tū, kas ir Dīva gryba, kas ir lobs, pateikams un piļneigs.

3 Ar man dūtōs žēlesteibas spāku ikvīnam jums soku, ka jyus nadūmōtu par sevi augšok, kai dreikst

1      S a p r a t e i g s — kas nūteik piļneigi apzineigi un breivprōteigi.

3      A r m a n — kai apostolam.

dūmot: ka dūmotu ar kautreibu pēc ticeibas māra, kai DIvs jam ir devis. 4 Kai myusu mīsai ir daudz lūcekļu, bet vysi lūcekli dora vīnu un tū pošu, 5 tai vysi kūpā mes asom vīna misa ikš Kristus, bet atsevišķi vins pret ūtru mes asam kai lūcekļi. 6 apveļteiti ar dažaidom dōvonom, saskaņā ar žēlesteibu, kas mums ir dūta. Pravītōjuma dōvona lai teik izlītōta saskaņā ar ticeibu; 7 kam ir omots, tys sovā omotā lai ir centeigs; kam ir mōceišonas dōvona, tys lai mōca, 8 kam ir samīrynōšonas dōvona, tys lai samīrynoj; kas dōvonas dola, tys lai tū dora vīntīseibā; kas ir prīkšnīks, tys sovu omotu lai izpylda ryupeigi, kas dora žālsirdeibas dorbus, lai ir prīceigs.

P ī n o k u m i p r e t t y v ō k ū.

9 Mīlesteiba lai ir bez līkuleibas. Ļaunums lai jums ir rībeigs, lobā esit pastoveigi. 10 Brōliski mīļojit vins ūtru un gūdbejeibā pret ūtru vīns ūtru pōr steidzit. 11 Naatdzīstit centeibā, esit dedzeigi gorā un 12 kolpojit Kungam; cereibā esit priceigi, nūskumšonōs pacīteigi, lyugšonā iztureigi. 13 Svātajim vajadzeibōs esit izpaleidzeigi, pyulejitēs par vīsmīleibu; 14 lobu vēlejit tim, kas jyusus vojoj, vēlejit jim lobu un jūs nalōdit. 15 Prīcojitēs leidz ar prīceigajim, raudit leidz ar raudūšajim. 16 Sovstarpeigi esit saticeigi; naesit īdūmeigi, bet gon palīcit pi pazemeigajim. Naīskaitit sevis pi gudrajim.

17 Nivīnam par ļaunu naatmoksojit ar ļaunu. Pyulejitēs dareit lobu (na tik vin pret Dīvu bet arī) pret vysim ļaudim. 18 Par cik tys nu jums ir atkareigs, pēc īspējas dzeivojit mīrā ar vysim ļaudim. 19 Nūmiļōtī, naatsarībit poši, bet gon dūdit vītu dusmei, par kuru

5      v ī n a m ī s a — vīna bazneica.

15      Tū, kas nūteik myusu tyvōkajam, mums jōuzskota itkai tys nūtyktu mums pošim.

19      d u s m e i pādejōs tīsas dīnā.

ir raksteits: Man pīdar atrībeiba, Es atmoksošu, soka Kungs. 20 Jo tovs īnaidnīks olkst, pabaroj jū, jo slōpst, padzirdi, un jo tu tū dareisi, tad uz jō golvas sakrausi gailūšōs ūgles. 21 Naļaun, ka tevi pōrvarātu ļaunums, bet gon caur lobu pōrvari ļaunu.

XIII 1 Ikvīnam jopasadūd prīkšnīceibas varai. Nav varas, kas napaītu nu Dīva; kur tik jei pastōv, jei paīt nu Dīva. 2 Tai tad, kas pretojās vērseibai, tys pretojās Dīva nūlykumam, bet pretinīki poši sev pīsauc strōpi. 3 Lobā lītā vērsiniki nav beistami, bet gon ļaunā. Jo gribi, lai tev vērseibas navajadzātu beitīs, tod dori lobu un tu nu jōs sajimsi uzslavu, 4 Jo jī tev ir Dīva paleigi lobā. Bet jo tu dori ļaunu, tod beistīs, jī na par veļti nosoj zūbynu. Jī ir Dīva kolpi un izpylda dusmes tīsu pret tim, kas dora ļaunu. 5 Tōpēc jim jōpasadūd na tikai strōpes dēļ, bet arī sirdsapziņas dēļ, 6 todēļ jyus arī nūdūkļus moksojat, ka jī, kas tū omotu pylda, ir Dīva īredni. 7 Atdūdit ikvīnam tū, kas tam pīnokās: kam nūdūklis, — nūdūkli, kam muita— muitu, kam baile — baili, kam gūds — gūdu.

8 Napalīcit nikam niko porodā, izjamūt sovstarpejū mīlesteibu, jo ikvīns, kas mīļoj tyvōkū, izpylda lykumu. 9 Tev nabyus lauleibas pārlauzt; tev nabyus nūkaut; tev nabyus zagt (tev nabyus napatīši līcynōt); tev nabyus īkōrōt, kai arī vysas cytas bausleibas ir ītvartas šytamūs vārdūs: Tev byus mīļot sovu tyvōkū kai sevi pošu. 10 Mīlesteiba tyvōkajam nikō ļauna nadora; mīlesteiba ir lykuma pīpiļdejums

P ī n ō k u m i p r e t s e v i p o š u.

11 Un tū jyus dorot saprosdami laiku, ka mums jau ir laiks nu mīga ceļtīs, jo pesteišona ir tyvōk, kai

6      D ī v a ī r e d n i lai apsorgōtu lobūs un strōpātu ļaunūs.

tod, kad mes īticējom. 19 Nakts jau ir pagōjuse, dīna ir atnōkuse. Lai tad matam nūst tymseibas dorbus, un lai gērbamēs gaismas īrūčūs, lai mes gūdam staigojam kai dīnā: na maļteitēs un dzeršonōs, na izprīcōs un nakauneibā, na bōršonā un kildā, 15 bet gon apsagērbit Kungā Jezū Kristū, un naļutynojit mīsas kaisleibu apmīrynōšonai.

J ō a t s a t u r n u v ī g 1 p r ō t e i g a s t ī s ō-

š o n a s.

IV. 1 Pījemit (labsirdeigi) tū, kas ir nūvojējis ticeibā, nasakildojūt par īskotu dažaideibu. 2 Vīns ir porlicynōts, ka jam ir atļauts ēst vysu, vōjais, turpretim, ād tikai augļu bareibu. 3 Ādōjs lai napasmōdej tō, kas naād; naādōjs lai natīsoj tō, kas ād vysu, jo Dīvs jū ir pījēmis. 4 Un kas tu taids esi, ka tīsoj sveša kolpu? Jys tok šovam kungam stōv un kreit. Un jys stōvēs, jo kungs ir spējeigs jū taišni nūstōdeit. 5 Jo vīns īvāroj vīnu dinu vairōk na ūtru, ūtram vysas dīnas ir vīnaidas, tad lai kotrs turīs pi sova īskota. 6 Kas dīnu īvāroj, tys jū īvāroj Kunga dēļ. Un kas ād,

12      n a k t s — nazynōšonas laiks.

d ī n a — Kristus Evangelija laiks, žēlesteibas laiks.

T y m s e i b a s d o r b u s — grākus.

g a i s m a s ī r ū č ū s — Apsabrūņojam ar Svātō Gora žēlesteibu un dōvonom, lai varātu uzvarēt ļauno kārdynōjumus un gūdeigi dzeivot.

1      ī s k o t u d a ž a i d e i b u . Kristticeigūs draudzē Romā beja gon taidi, kas atsagrīzuši nu jūdim, gon arī nu pogōnim. Daži nu jūdim (nūvōjējušī) atsaturēja nu gaļas, lai naapāstu kaida gobola, kas byutu upurāts dīvaklim.

4      Kolpus var tīšōt tikai pats kungs, bet na leidzkolpi.

6      Tys, kas nu kaida ēdīņa atsatur, atsatur tōpēc, ka ir pōrlīcynots, ka taida ir Dīva gryba, un ar tū jys izpylda Dīva grybu. Tys, kas kaidu ēdīni ād, ir pōrlīcynots, ka Dīvs jam tū ēst atļaun, cytaiž jys par tū ēdīni, caur kuru lauž Dīva bausleibu, Dīvam paļdis nasaceitu.

tys ād Kunga dēļ un pasateic Dīvam. Kas naād, tys naād Kunga dēļ un arī pasateic Dīvam, 7 jo nivīns nu mums sevis dēļ nadzeivoj un nivīns sevis dēļ namērst. 8 Tai tad, jo mes dzeivojam, tod dzeivojam Kunga dēļ, jo mērstam, tod mes mērstam dēļ Kunga. Vai mes dzeivojam, vai mērstam, mes pīdaram Kungam. 9 Tōpēc arī Kristus nūmyra un otkon ir atsadzeivynōjīs, lai Jys vaļdeitu par dzeivajim un nūmyrušim. 10 Un kōpēc tu tīsoj sovu brōli? Kōpēc tu sovu broli pasmōdej? Mes vysi kūpā nūsastōsim pret Dīva tīsas krāslu. 11 Stōv arī raksteits: Kai patīši es dzeivoju, soka Kungs, pret mani nūsalīks ikvīns ceļš un ikvīna mēle slavēs Dīvu. 12 Tai tad, ikvīnam nu mums byus reizi jonūdūd Dīvam par sevi nūrēkins.

J ō s a s o r g o j n u ī ļ a u n ō š o n a s.

13 Vīns ūtra lai natīsojam, bet gon sorgojitēs, ka nivīns sovam broļam nabyutu par pīdauzeibu un īļaunōšonu. 14 Es zynu un ikš Kunga Jezus asmu pōrlīcynōts, ka pats par sevi nikas nav nateirs; tikai tam tys ir nateirs, kas kū par nateiru uzskota. 15 Tai tad, jo tovs brōļs kaida ēdīņa dēļ ir apkaitynōts, tod tu naesi darejis saskaņā ar mīlesteibu. Ar sovu ēdīni naved pazusšonā tō, par kuru ir nūmiris Kristus. 16 Jyusu lobums lai nateik saimōts. 17 Dīva vaļsteiba napastōv ēsšonā un dzeršonā, bet gon taisneigumā, mīrā un Svātō Gora prīkā. 18 Kas tamā kolpoj Kristum, tys Dīvam ir pateikams un cylvākim pījamams. 19 Tai tad, ryupejamēs par tū, kas nūdar mīram un sovstarpejai pamūdynōšonai uz lobu. 20 Vīna ēdīņa dēļ najauc Dīva lītas. Lai gon vyss ir teirs, tūmār cylvākam ir grāks, jo jys caur sovu ēsšonu īļaunoj cy-

11      s l a v ē s D ī v u kai vysaugstokū Kungu.

14      n a v n a t e i r s. Jo dažus ēdīņus jūdi uzskateja par nateirim.

tus. 21 Lobok ir atsaturēt nu gaļas ēsšonas, un veina dzeršonas, vai nu cyta ko, jo cytaiž tovs brōļs tyktu apkaitynōts (un īļaunōts un palyktu vōjs). 22 Porlīceibu, kas tev ir, patur sev Dīva prīškā. Svēteigs tys, kam nav sev jōpōrmat par tū, kū jys uzskota par lobu. 23 Bet tys, kas ādūt šaubās, ir nūtīsōts, jo jys nadora tā nu pōrlīceibas. Vyss, kas napaīt nu pārlīceibas, ir grāks.

P r e t c y t a v ō j u m i m j ō i r ī c ī t e i g a m.

XV. 1 Mums styprajim ir pīnōkums byut īcīteigim pret nastyprūs vōjumim un mes nadreikstam dareit pēc sovas īgrybas. 2 Ikvīns nu mums sovam tyvōkajam lai ir pateikams un lai pamūdynoj uz lobu. 3 Arī Kristus pats nadareja pēc sovas īgrybas, bet gon kai stōv raksteits: Uz manis kreit tūs pasmōdēšonas, kas pasmōdej Tevi, 4 jo tys, kas stōv vacajūs Rokstūs, ir raksteits myusu pamōcēšonai, lai mums caur iztureibu un Rokstu īprīcynōjumu byutu cereiba. 5 Lai Dīvs, kas syuta iztureibu un īprīcynōšonu, dūd jums sovstarpejū sadareibu saskaņā ar Jezu Kristu, 6 lai jyus reizē vīnā bolsā gūdynōtu Dīvu, myusu Kunga Jezus Kristus Tāvu.

7 Tōpēc pījemit vīns ūtru Dīvam par gūdu tai, kai jyusus ir pījēmis Kristus, 8 jo es soku: Kristus ir palicis par apgraizeišonas kolpu Dīva patīseiguma dēļ, lai izpiļdeitu tū sūlejumu, kas tāvim beja dūts. 9 Un pogōni lai slavej Dīvu Jō žālsirdeibas dēļ, jo tai stōv raksteits: Tōpēc es Tevi (Kungs) slavēšu storp pogōnim un augsti teikšu tovu vōrdu. 10 Un otkon: Prīcojitēs jyus, tautas, reizē ar Jō tautu. 11 Un cytā

1      s t y p r a j i m — kas asom nūsastyprynōjuši Evangelija, moceibā un tykumūs.

5      saskaņā ar Jezus Kristus grybu un pīmāru.

8      a p g r a i z e i š o n a s k o l p u — ir izpiļdejis Vacō Istōdejuma lykumu.

vītā: Teicit Kungu vysas pogōnu tautas un augsti slavejit Jū vysi ļaudis. 12 Arī Izajas soka: Nu Jesses nōks atauga, pasaceļs un pōrvaļdeis tautas. Uz Jū cerēs tautas. 13 Dīvs, nu ko nōk cereiba, lai pīpylda jyusus ar prīcu un mīru ikš ticeibas, lai jums Svātō Gora spākā byutu cereibas pōrpiļneiba.

A p o s t o l a n ū d ū m i u n s v e i c ī n i.

14 Muni brōli, es nu sovas puses asmu pōrlīcynōts, ka jums ir lobs nūskaņōjums, ka asot bogōti ar ikvīnu zineibu un spējeigi cyts cytam dūt aizrōdejumus. 15 Vītom es jums, brōli, raksteju pōrdrūši, lai jums atgōdynōtu caur tū žēlesteibu, kuru Dīvs man ir devis. 16 Man jōir par Jezus Kristus omota kolpu dēļ pogōnim un kai presbyteram jōsludynoj Dīva Evangelijs, lai pogōni pōrsvēteiti caur Svātu Goru, toptu par pateikamu upura dōvonu. 17 Es varu dīžōtīs ikš Jezus Kristus par Dīva lītu, 18 jo es naīsadrūšynōtu kaut kō runōt, kō Kristus caur mani nabyutu darejis vōrdūs un dorbūs, lai pogōnus pīvastu pi paklauseibas 19 caur zeimu spāku, breinumim un Dīva Gora spāku. Tai es sludynōju Kristus Evangeliju sōcūt nu Jeruzalemas vysapleik leidz pat Illyrijai. 20 Pi tam es sev pīskaiteju kai gūdu nasludynōt Evangelija tur, kur Kristus vōrds jau beja pazeistams, jo es nagribēju ceļt uz svešas dryvas, 21 bet gon kai stōv raksteits: Tī, kam par Jū vēļ nabeja sludynōts, tī jū īraudzeis un tī, kas par Jū veļ nabeja dzērdējuši, tī ju pazeis 22 Šytō dēļ daudzreiz beju aizkavāts aizīt pi jums. 23 Bet tagad, kad šymūs apvydūs man nav vairs vītas, un gryba pi jums īsarast man ir jau nu daudz godim, 24 tad es ceļōdams uz Spāniju pi jums īsarasšu. Es ceru, ka garum ceļojūt jyusus redzēšu un pēc tam, kad jyusu vydā byušu

16      K r i s t u s o m o t a k o l p u —Kristus apostolu.

18      p i p a k l a u s e i b a s K. Jezus Evangelijam.

mozlīt atsapyutīs, uz turīni man nu jums byus jyusu pavodūņi.

25 Bet tagad es ceļoju uz Jeruzalemu, paleidzādams svātajim, 26 jo Makedonija un Achaja nūlēme savōkt dōvonas dēļ tim nabogim, kas ir storp svātajim Jeruzalemā. 27 Jī tū nūlēme, jim arī ir pīnōkums tū dareit. Jo pogōni ir par tūs goreigūs lobumu daleibnīkim, tad jim ir jōpaleidz tim ar sovim laiceigajim lobumim. 28 Kad es tū nūkōrtōšu, un salaseitū tim nūdūšu, tad es braucūt uz Spaniju isarasšu pi jums. 29 Un es zynu, ka nūnōkūt pi jums, atnesšu Kristus (Evangelija) svēteibas pōrpiļneibu.

30 Brōli, es jyusus lyudzu caur myusu Kungu Jezu Kristu un caur (Svātō) Gora mīlesteibu, ka jyus man paleidzātu sovōs lyugšonōs uz Dīvu par mani. 31 lai mani izglōbtu nu Jūdejas naticeigajim un lai muns pakolpōjums svātajim Jeruzalemā nōktu par lobu. 32 Tad es, jo Dīvs tai gribēs, ar prīcu nōkšu pi jums un pi jums atsapyusšu.

33 Mīra Dīvs lai ir ar jums vysim! Atnen.

XVI. 1 Es jums īteicu myusu mōsu Febu, kas kolpoj Kanchrejas bazneicā. 2 Pījemit jū ikš Kunga, kai svātajim pīdar un jai vysur paleidzit, kur jai jyusu paleigs byus vajadzeigs; jei daudzejim, — arī man pošam ir paleidzējuse.

3 Sveicynojit Prisku un Akvili, munus leidzstrōdnīkus ikš Jezus Kristus, 4 kuri munas dzeiveibas dēļ lyka sovu golvu. Par tū jim na tik vin es asmu pateiceibu porōdā, bet arī vysas pogōnu draudzes. 5 Sveicynojit draudzi jūs mōjōs. Sveicynojit munu nūmīļōtū Epenetu; jys nu Azijas pi Kristus ir nōcis kai pyrmais. 6 Sveicynojit Mariju, kas par jums daudzi ir ryupējusēs. 7 Sveicynojit Androniku un Juniju; tī ir muni tautīši un cītuma leidzbīdri. Apostoli jūs augsti vērtēj; jī jau pyrms manis beja kristticeigi. 8 Sveicynojit munu īkš Kunga nūmīļōtū Ampliatu. 9 Sveicynojit munu leidzstrōdnīku ikš Kristus Urbanu un munu nūmīļōtū Stachiju. 10 Sveicynojit ikš Kristus uzti ceigū Apellu. Sveicynojit tūs (kristticeigūs), kas ir nu Aristobuļa. 11 Sveicynojit munu tautīti Herodionu. Sveicynojit tūs, kas ir ikš Kunga nu Narcissa. 12 Sveicynojit Trifenu un Trifozu, kas strōdoj ikš Kunga. Sveicynojit nūmīļōtū Persidu,kas jau daudz ir strodōjuse ikš Kunga, 13 Sveicynojit izlaseitū ikš Kunga Rufu un jo mōti, kas arī man ir kai mōte. 14 Sveicynojit Asinkritu, Flegonu, Hermeju, Patrobu, Hermaju un cytus brōļus, kas ir pi jums. 15 Sveicynojit Filologu un Juliju, Nereju un jō mōsu, Olimpiju un vysus svātūs, kas pi jim ir. 16 Sveicynojit vīns ūtru ar svātu skupstu, Jyusus sveicynoj vysas Kristus draudzes.

17 Brōli, es jyusus lyudzu, uzmonit tūs, kuri ceļ īļaunōšonu un škeļšonūs pret tū mōceibu, kuru jyus pisovynōjot. Sorgojitēs nu jim. 18 Taidi ļaudis Kristum myusu Kungam nakolpoj, bet gon sovam vādaram. Ar glaimojūšom un skaistom runom jī maldynoj vintīseigūs sirdis. 19 Jyusu paklauseiba ir vysur zynoma un tōpēc es par jums prīcojūs. Es grybu, ka jyus byutu apkēreigi lobā un vintīseigi ļaunā. 20 Mīra Dīvs dreizumā zam jyusu kōjom satrīks satanu. Ar jums lai ir myusu Kunga Jezus Kristus žēlesteiba!

27 Jyusus sveicynoj muns leidzstrōdnīks Timotejs un muni ciļtsbrōli Lūcijs, Jazons un Sosipatrs. 22 Un es šōs vēstules saraksteitōjs Tercijs sveicynoju jyusus ikš Kunga. 23 Jyusus sveicynoj Gajus, muns un vysas draudzes vīsis. 24 Jyusus sveicynoj piļsātas monta pōrzinis Erasts un jō brōļs Kvarts.

16      s v ā t u s k u p s t u kai teiras un navyltōtas mīlesteibas zeimi.

(Myusu Kunga Jezus Kristus želesteiba lai ir ar jums vysim! Amen).

25 Bet Tam, kas ir spēceigs jyusus styprynōt munā Evangelijā — mōceibā par Jezu Kristu un nūslapuma atklōšonā, kurs nu myuža laikim tyka turāts slāpumā, 26 bet tagad atklōts un caur pravīšu rokstim uz myužeigō Dīva pavēles ir pasludynōts vysom tautom atsagrisšonai uz ticeibu,

27 Tam vīneigi gudrajam Dīvam lai ir caur Jezu Kristu (gūds un) slave myužeigi myužam. Amen.

25      m u n ā E v a n g e l i j ā — Jezus Kristus mōceibā, kuru es sludynoju.

Svātō Pōvula Apostola I vēstule korintīšim.

Ī v o d s.

1 Pōvuls caur Dīva grybu paaicynōtais Jezus Kristus Apostols un brōļs Sostens.

2 Dīva draudzei Korintā un tim, kas ikš Jezus Kristus ir svāttopuši, paaicynōtim svātajim reizē ar vysim tim, kas myusu Kunga Jezus Kristus vōrdu pīsauc ikvīnā, kai jūs tai arī myusu molā.

3 Žēlesteiba jums un mīrs nu Dīva myusu Tāva un nu Kunga Jezus Kristus.

4 Es vysod par jums pasateicu munam Dīvām, par Dīva žēlesteibu, kura jums ir dūta ikš Jezus Kristus. 5 Jymā jyus asot palykuši bogōti ar ikvīnu mōceibu un ikvīnu zynōšonu, 6 jo līceiba par Kristu jyusūs ir nūsastyprynōjuse, 7 lai jums, kas myusu Kunga Jezus Kristus pasarōdeišonōs gaidot, natryuktu nivīnas žēlesteibas dōvonas. 8 Jys jums dūs arī iztureibu leidz golam tai, ka jyus myusu Kunga Jezus Kristus (atnōkšonas) dīnā byusit bez vainas. 9 Dīvs, kas jyusus īaicynōja sova Dāla Jezus Kristus myusu Kunga vīneibā, ir uzticeigs.

S t r e i d i p r e t o j ā s k r i s t e i b a s u n m ō c e i b a s v ī n e i b a i.

10 Brōli, Kunga Jezus Kristus vōrdā es jyusus breidynoju, ka jyus vysi vīnu un tū pošu runōtu, ka pi jums nabyutu škeļšonōs, bet gon, ka pi jums byutu vinprōteiba un vīnaidas dūmas. 11 Muni brōli, Kloesa

1      ī a i c y n o j a ... v ī n e i b ā lai jyus byutu leidzdaleibnīki kai ticeibā tai arī žēlesteibā.

ļaudis man par jums ziņoja, ka storp jums ir streidi. 12 Tai kai daži nu jums soka: Es pīkreitu Pōvulam, es Apollonam, es Pīteram, es turūs pi Kristus, tad es vaicoju: 13 Vai tad Kristus ir sadaleits? Vai tad Pōvuls par jums ir krystā pīkolts? Vai Pōvula vōrdā jyus asot nūkristeiti? 14 Paļdis Dīvam, ka izjamūt Krispu un Gāju es nivīna nu jums naasmu kristejis. 15 Tai tad, nivīns navar saceit, ka munā vordā ir nūkristeits. 16 Es gon vēļ nūkristeju Stefana saimi, bet vairs napīmiņu, ka byutu kū kristejis.

17 Kristus manis nasyuteja kristeitu, bet gon Evangelija sludynōtu, tūmār na daiļruneibā, lai naneiktu Kristus krysts.

18 Tim, kas īt uz pazusšonu, mōceiba par krystu ir muļkeiba, bet mums, kas byusim izpesteiti — Dīva spāks. 19 Stōv raksteits: Es iznycynōšu gudrinīku gudreibu un atmesšu saprateigūs sajāgu. 20 Kur tad palīk gudrais, kur Rokstim mōceitais, kur šō pasauļa pētnīks? Vai tad šō pasauļa gudreibas Dīvs napasludynōja par muļkeibu? 21 Tai kai pasauļs ar sovu gudreibu Dīva, Jō dīviškajā gudreibā, napazyna, caur sludynōšonas muļkeibu Dīvam labpatyka izglōbt tūs, kas īticēja.

12      Storp kristticeigajim Korintā beja streidi tōdēļ, ka vīnim beja īpatykuse vairōk Pōvula uzastāšona, ūtrim Apollona, trešim — Pītera, cyti otkon saceja, ka jī ir Kristus izzinēji naatkoreigi nu tō, kas jim Kristus mōceibu sludynōja.

17      n a n e i k t u K r i s t u s k r y s t s —lai ļaudis, kurim Evangelijs teik sludynōts, napīsakartu pošai sludynāšonai, sludynōšonas mōkslai un tū apbreinōdami pi tōs napalyktu, naīvārojūt satura. Lai nasaceitu: Es tycu tōpēc, ka moceibas sludynōtōjs skaisti runoj, bet na tōpēc, ka saprūtu jōs saturu — pesteišonu, kas nōk nu Kunga Jezus caur jō cīsšonom un nōvi uz krysta.

19—21      Ka Dīvs ciļvēces pesteišonā šō pasauļa gudreibu atstōja nūvōrtā, skaidri radzam nu tō, ka nivīns pogōnu filozofs vai pētnīks, nivīns jūdu Rokstim mōceitais pesteišonu nasūšōs gudreibas namōca.

22 Lai gon jūdi pīprosa breinumzeimu un greki meklej gudreibas, 23 mes tūmār sludynojam krystā pīkoltū Kristus, kas jūdim ir īļaunōšona, pogōnim muļkeiba, 24 bet tim, kas ir paaicynōti, lai tī byutu jūdi vai arī pogōni, Kristus ir Dīva spāks un Dīva gudreiba.

25 Un tys, kas izalīk muļkeigs, bet paīt nu Dīva, par cylvākim ir gudrōks, un kas izalīk vōjs, bet paīt nu Dīva, par cylvākim ir styprōks.

26 Brōli, raugatēs uz jyusu paaicynōjuma, ka storp jums nav daudz gudrinīku pēc mīsas, nav daudz vareigūs, nav daudzi dīžciļteigūs; 27 bet gon tūs, kas pēc pasauļa īskotim ir muļķi, Dīvs izvēlēja, lai aizkaunātu gudrinīkus; un, kurus pasauļs īskaiteja par vōjim, tūs Dīvs izvēlēja, lai aizkaunātu styprū. 28 Un, kas deļ pasauļa ir zami un pat nadereigi, šytūs Dīvs izlaseja, lai palyktu nalīteigi tī, kas kaut kū ir vērteigi, 29 lai Dīva prīškā nasalapnōtu nivins vērszemes cylvāks. 30 Caur Jū jyus asot ikš Jezus Kristus, kas nu Dīva mums ir klivis par gudreibu, taisneigumu, svāttopšonu un pesteišonu. 31 Kas grib līleitīs, soka Roksti, lai līlejās ikš Kunga.

II 1 Kad pi jums, brōli, atgōju, es naatgōju Dīva līceibas sludynōtu pōrlīcynojūšā runā vai arī gudreibā, 2 jo es sevī beju nūlēmis cyta nikō jums prīškā nalikt, kai tik Jezu Kristu un tū pošu veļ krystā pīkoltu. 3 Es pi jums nōču ar vōjumu, lelu baili un drebēšonu, 4 un muna mōceiba un sludynōšona nabeja ītvarta daiļruneigūs (cylvāka) gudreibas vōrdūs, bet gon gora un spāka uzrōdeišonā, 5 lai jyusu ticeiba nasabaļsteitu uz cylvāku gudreibas, bet gon uz Dīva spāka.

6 Storp piļneigajim gon mes sludynojam gudreibu, bet tei nav šō pasauļa, ni arī šō pasauļa valdinīku

25      k a s i z a l ī k — kas pasauļa acīs ir muļkeigs un vōjs.

gudreiba, kas izneikst. 7 Mes sludynojam nūslāpumu pylnū un nūslāptū Dīva gudreibu, kuru Dīvs nu myužim pazeimoja myusu uzslavēšonai. 8 Nivins šō pasauļa vaļdinīks tōs napazyna. Jo ji byutu pazynuši, tod Slavas Kunga nabyutu pīkoluši krystā. 9 Tai ir, kai stōv raksteits: Kō nivīna acs nav redzējuse un nivīna auss nav dzērdējuse, kas nav īnōcis nivīna cylvāka sirdī, tū Dīvs sagatavōja tim, kas Jū mīļoj. 10 Un Dīvs caur sovu Goru mums tū atklōja. Gors caurskota vysu, pat Dīva dziļumus. 11 Kas tad zyna tū, kas mit cylvākā, jo na cylvākā asūšais gors? Tai pat arī nikas nazyna, kas ir Dīvā, kai tik Dīva Gors. 12 Na pasauļa goru mes sajēmem, bet gon nu Dīva paejūšū goru, lai mes pazeitu, kas mums nu Dīva ir dōvynōts. 13 Par tū mes arī runojam, tik na moceitūs ciļvēceigōs gudreibas vōrdūs, bet gon kai Gors tū mōca, lai goreigū paskaidrōtu tim, kas ir goreigi. 14 Mīseigs cylvāks nasaprūt tō, kas nōk nu Dīva Gora, jo jam tys izalīk par muļkeibu un jys tō navar saprast, jo tys ir saprūtams goreigi.

15 Turpretim goreigais cylvāks saprūt vysu, bet jō poša nasaprūt nivins. 16 Kas gon var izprast Kunga prōtu, lai Jū pamōceitu? Bet mums ir Kristus prōts.

III 1 Un jums, broli, es navarēju runōt kai goreigajim, bet gon kai mīseigajim, vēļ kai bārnim ikš Kristus. 2 Es jyusus baroju ar pīnu, bet na ar cītu bareibu, jo jyus tōs veļ navarējot izturēt. Pat tagad jyus tō veļ navarat, 3 jo jyus vēļ mīseigi asot nūska-

7      n ū s 1 ā p t ū — tū, kas dabyskim cylvāka spākim nav izpētāma, kas zynoma tikai caur Dīva atklōšonu.

10      D ī v a d z i ļ u m s — Dīva nūslāpums.

12      m e s — Apostoli.

14      m ī s e i g s c y l v ā k s — kas atzeist tikai tū, kas ir materials un sekoj sovas mīsas īgrybom.

15      n i v i n s — kas ir mīseigs.

1      m ī s e i g a j i m — kas sekoj mīsas īgrybom.

2      p ī n u — vīnkoršu un vīgli saprūtamu mōceibu.

ņoti. Koleidz jyusūs volda naids un škeļšonōs, vai tad jyus naasot mīseigi nūskaņōti un vai nadorat pēc cylvāku īroduma? 4 Jo vins soka: Es pīkreitu Pōvulam, cyts otkon: Es Apollonam, vai tad jyus te naasot teiri mīseigi?

S t r e i d i i r p r e t e i g i v ī n e i g a j a m K u n g a m.

5 Kas tad ir Apollo? Kas Pōvuls? — Tikai kolpi, kas jums paleidzēja ticeibā tai, kai kuram kotram Dīvs ir īdevis. 6 Es dēsteju, Apollo aplaisteja, bet Dīvs deve augšonu. 7 Tōpēc ni dēsteitojs ni laisteitōjs ir kaut kas, bet gon Dīvs, kas dūd augšonu. 8 Dēsteitōjs ar laisteitōju ir leidzvērteigi, bet kotrs pēc sova dorba sajam atolgōjumu. 9 Mes asom Dīva leidzstrōdnīki, jyus asot Dīva dryva, Dīva ceļtne.

10 Kai apkēreigs namdaris ar žēlesteibas paleidzeibu, kuru Dīvs man deve, es īlyku pamatu, bet cyts uz tō tūrpynoj noma ceļšonu. 11 Tūmār, lai ikvīns uzmonōs, kai ceļšona jōtūrpynoj. Nivins navar likt kaida cyta pamata, kai tū, kas ir īlykts: Jezu Kristu. 12 Bet nu kō kurs uz šytō pamata tōļōk ceļ: nu zalta, sudobra, dōrgakminim, vai arī nu kūka, sīna vai solmim, 13 tys pasarodeis ikvīnā dorbā. (Kunga) dīna tū atklōs. Jei pasarōdeis gunī. Un guns pōrbaudeis tū, kas kura kotra dorbā ir. 14 Jo kura dorbs izturēs, tys sajims atolgōjumu; 15 jo kura dorbs sadegs, tam byus zaudējums, un lai gon pats byus izglōbts, tūmār tai kai caur guni.

16 Vai tad jyus nazynat, ka jyus asot Dīva svētneica un ka jyusūs mōjoj Dīva Gors? 17 Bet jo kurs iznycynōtu Dīva svētneicu, tad tū pati iznycynōs Dīvs, jo Dīva svētneica ir svāta un tei asot jyus.

13      K u n g a d ī n a — tīsas dīna.

15      k a i c a u r g u n i — caur škeisteišonas guni.

18 Nivins pats sevis lai namōnej. Jo kas nu jums dūmōtu, ka šys šamā pasaulī asūt gudrs, tad tam, lai topt gudram, jōpalīk par muļķi, 19 jo šō pasauļa gudreiba Dīva prīškā ir muļkeiba. Ir arī raksteits: Jys saķer gudrinīkus jūs pošu gudreibā, 20 un tōļōk: Kungs zyna, ka gudrinīku dūmas ir nīceigas. 21 Tōpēc nivins nu cylvākim lai nasalīlej. Jums pīdar vyss: Pōvuls, Apollo un Kefas (Pīters), pasauļs, dzeive un nōve, tagadne un nōkūtne: vyss šytys pīdar jums, bet jyus pīdarat Kristum un Kristus — Dīvam.

IV. 1 Tai tad, ikvins myusus lai atzeist par Kristus kolpim un Dīva nūslāpumu pōrvaļdnīkim. 2 Nu pōrvaļdnīka nikas cyts nateik praseits, kai tik tys, lai ikvins byutu uzticeigs. 3 Man ir vīna olga vai jyus mani tīsojat, vai arī cyta kaida cylvāku tīsa; bet es pats sevis natīsoju. 4 Un lai gon es nikō sevī naapzynu, tūmār ar tū es veļ naasmu attaisnōts. Muns tīsōtōjs ir Kungs. 5 Tai tad, prīkšlaiceigi natisojit, koleidz Kungs atnōks. Jys ceļš gaismā arī tū, kas tymsumā ir nūglobōts un atklōs sirds nūdūmus. Tad ikvins nu Dīva sajims teikšonu.

6 Brōli, tū es atteicynoju uz sevi un Apollonu jyusu dēļ, lai jyus nu mums mōceitūs (nūlykumain): Na vairōk par tū, kai stōv raksteits. Nivins nu jums lai nav uzpyuteigs kam par lobu uz ūtra rēķina. 7 Un kas tad tev dūd prikšrūceibu? Un kas tev ir, kō tu naesi sajēmis? Bet jo tu esi sajēmis, kō tad tu dīžojis itkai nabyutu sajēmis?

8 Jyus jau asot seiti, jau bogōti palykuši, bez mums pi vaļdeišonas tykuši? Ak, kaut jyus byutu pi vaļdeišonas tykuši, tad arī mes ar jums reizē vaļdeitu! 9 Mums apostolim, kai līkās, Dīvs ir īrōdejis pādejū

3      M a n v ī n a o l g a — kū ļaudis par mani runoj: vai jī mani pasmōdej, vai arī slavej, arī es pats par sevi sprīst nasajamu. Un lai gon man sirdsapziņa nikaida pōrkōpuma napōr mat, tūmār ar tū es vēļ naasmu attaisnōts.

vītu, kai ļaundarim, kas ir nūtīsōti uz nōvi, jo mes pasauļam, engelim un cylvākim asom nūstōdeiti kai uz skotuves. 10 Kristus dēļ mes asom muļķi, bet jyus ikš Kristus gudri; mes asom vōji, jyus asot stipri; jyus asot īcīnāti, mes pasmōdāti. 11 Leidz pat šai stundei mes cīšam bodu, slōpes, plykumu un teikam šausteiti, un mums nav nūmetnes. 12 Mes pyulejamēs un strōdojam poši ar sovom rūkom. Myusus lōd, bet mes slavējam, myusus vojoj, bet mes tū pacīteigi panasam. 13 Myusus saimoj, bet mes prīcynojam. Mes asom pa- lykuši kai pasauļa māsli, kai vysu atkrytums leidz pat šam.

14 Es šytū rokstu na tōpēc, lai jyusus aizkaunātu, bet gon, lai jyusus kai sovus nūmīļōtūs bārnus pōrsorgōtu. 15 Lai gon jums ikš Kristus byutu daudzi tyukstūšu mōceitoju, tūmār nav daudz tāvu, jo ikš Jezus Kristus caur Evangeliju es jyusus dzemdēju. 16 Tai tad, es jyusus uzaicynoju: Sekojit munam pīmāram (kai es Kristus pīmāram sekoju).

17 Es pi jums syuteju Timoteju, sovu nūmīļōtū un uzticeigū ikš Kunga dālu, lai jys ikš Jezus Kristus jums atgōdynotu munu mōceibu, kas ir ikš Kristus, kai es jū vysur, kotrā draudzē sludynoju. 18 Daži dižojās itkai es pi jums naīsarasšūt; 19 bet, jo Dīvam labpatiks, es pi jums dreizā laikā aizīšu un pazeišu na uzpyuteigū vōrdus, bet jūs spāku, 20 jo Dīva vaļsteiba napastov vordūs, bet gon spākā. 21 Kō jyus grybat? Vai lai es pi jums eju ar reiksti, vai arī mīlesteibas un mīrmīleibas gorā?

G r ā k i n a v s a u d z e j a m i.

V 1 Pi jums vyspor dzērdīs par bezkauneibu un par taidu bezkauneibu, kas ni storp pogōnim nav sastūpama, ka vīns pat ar sova tāva sīvu dzeivojūt. 2 Un

11      Mes atsateicam pat nu tō, kas ir napīcīšams dzeivei.

1      t ā v a s ī v u — pamōti.

te jyus, vītā skumēs grimt, veļ dīžojatēs. Taids, kas tū dareja, nu jyusu vyda lai teik izslāgts. 3 Lai gon ar mīsu es nu jums asmu tōli, gorā, tūmār, asmu storp jums un kai pats klōtu byudams tū ļaundari nūtīsoju: 4 Koleidz jyus Kunga Jezus (Kristus) vōrdā ar mani; gorā asot sasalasejuši kūpā, tū cylvāku uz myusu Kunga Jezus Kristus pylnvaras pamata 5 nūdūdit satanam mīsas iznycynōšonai, lai Kunga Jezus (Kristus) dīnā byutu izglōbta jō dvēsele.

6 Jyusu pašlapnums ir navītā. Vai tad jyus nazynat, ka nadaudz rauga saraudzej vysu ījovu? 7 Metit nūst vacū raugu, lai jyus byutu jauns ījovs. Jyus asot naraudzāti , jo Kristus, myusu Lēldines jārs ir nūkauts. 8Tai tad, na ar vacū raugu mums jōsvin, na ar dusmeibas un ļaunuma raugu, bet gon ar skaidreibas un patīseiguma naraudzātū maizi.

9 Tamā vēstulē es jums raksteju: Ar bezkauneigajim nikaidu sakaru napaturit! 10 Na ar šō pasauļa bezkauneigajim, vai montkōreigajim, vai zaglim, vai elku kolpim vyspōri, — cytaiž jums byutu jōīt prūjom nu šā pasauļa, -— 11 bet gon, kai es jums raksteju: Napaturit nikaidu sakaru ar taidu, kas sevi sauc par brōli, bet ir bezkauneigs, vai mōns, vai dīvaklu kolps, vai Dīva saimōtōjs, vai dzārōjs, vai laupeitōjs; ar taidu jyus nadreikstat kūpā pat ēst. 12 Un kas tad man par daļu ōrpusē asūšūs tīsōt? Bet vai jyus natīsojit tūs,

3      n ū t ī s o j u — izslādzu nu draudzes, ekskomunikeju. Sv. Pōvuls tū dora pats, draudzei līk tikai izpiļdeit.

6      n a d a u d z r a u g a — Vīns pats grēcinīks, jo nu cytim nav nūrūbežōts, ar sovu ļaunu dzeivi var īvest grākā vysus cytus draudzes lūcekļus.

8      a r v a c ū r a u g u — grēceigū dzeivi.

n a r a u d z ā t u m a i z i — eistu, navyltōtu, tykumeigu dzeivi.

12      ō r p u s ē a s ū š ū s—ōrpusē ir tī, kas napīdar pi Kristus bazneicas.

k a s ī k š ā i r — kas pīdar pi Kristus bazneicas.

kas ir ar mums? 13 Dīvs tīsos tūs, kas ir ōrpusē. Un ļaundari nu sova vyda jyus metit ōrā.

N a s a t ī s ō t p o g ō n u p r i š k ā.

VI 1 Un kai tad tys nu jums, kam ir kaida syudzeiba pret ūtru, isadrūšynoj taisneibas meklēt pi nataisneigajim, bet nameklej tōs pi svātajim? 2 Vai tad jyus nazynot, ka svātī tīsōs pasauli? Un jo jyus tīsōsit pasauli, kai tad jyus naasot cīneigi iztīsōt pavysam mozas lītas? 3 Vai tad jyus nazynot, ka mes tīsōsim pat engeļus? — Un tū vairōk ikdīniškōs lītas. 4 Jo jums ir syudzeiba par ikdīniškōs dzeives lītom, tad nu draudzes īcelit par tīsnešim tūs, kas ir pasmōdejami. 5 Šytū es jums soku, lai jyusus aizkaunatu. Vai tad pi jums nava nivīna gudra, kuru varātu īceļt storp brōlim par tīsnesi? 6 Nē, brōļs tīsojās ar brōli un klōt pi tō veļ naticeigūs prīškā!

7 Vyspōri deļ jums tys ir pazamynōjums, ka vīns ar ūtru streidatēs. Kōpēc jyus nataisneibas napacīšat? 8 Jā, jyus poši dorat nataisneibu un pōresteibu cytim, pat brōlim. 9 Vai tad jyus nazynot, ka nataisneigī Dīva vaļsteibas naīmontōs? Poši sevis namaldynojit! Ni bezkauneigī, ni elku kolpi, ni lauleibas lauzēji, ni baudkōreigī, ni izvyrtuļi, 10 ni zagli, ni montkōreigī, ni dzārōji, ni saimōtōji, ni laupeitōji Dīva vaļsteibas naīmontōs! 11 Un taidi beja daži nu jums; tagad tū mār jyus asat nūteireiti, jyus asat svātdareiti, jyus asat attaisnōti caur (myusu) Dīva Goru myusu Kunga Jezus Kristus vōrdā.

J ō i z a s o r g o j nu g r ā k i m.

12 Man atļauts ir vyss, bet na vyss ir nudereigs. Man atļauts ir vyss, bet es naļaušu, ka mani kas kalpynōtu. 13 Ēdīņi ir deļ mōgas un mōga deļ ēdīņim, bet

1      n a t a i s n e i g a j i m — pogōnim.

s v ā t a j i m — kristticeigajim.

12       v y s s, kas ar lykumu nav nūlīgts.

Dīvs reizi iznycynōs obejus. Mīsa, turpretim, nav deļ bezkauneibas, bet gon deļ Kunga un Kungs deļ mīsas. 14 Dīvs picēle nu myrūnim Kungu un caur sovu spāku Jys arī myusus pīceļs. 15 Vai tad jyus nazynot, ka jyusu mīsas ir Kristus lūcekļi? Un vai tad es dreikstu jimt Kristus lūcekļus un padareit jūs par palaidneibas lūcekļim? — Nikod nē! 16 Vai tad jyus nazynat, ka tys, kas ar palaidni saīt, ar jū ir vīna mīsa? Ir saceits: Jī obi divi byus vīna mīsa. 17 Bet tys, kas ir vīnōts ar Kungu (ar Jū) ir vīns gors. 18 Sorgojitēs nu bezkauneibas! Ikvins cyts grāks, kū cylvāks padora, palīk ōrpus mīsas, bet kas dora naceisteibu, tys grākoj pret sovu mīsu. 19 Vai tad jyus nazynot, ka jyusu mīsa ir jyusūs mytūšō Svāto Gora, kū sajēmet nu Dīva, svētneica un ka jyus poši sev napīdarat? 20 Jyus asot atpērkti ar dōrgu moksu. Tai tad, sovā mīsā slavejit (un paturit) Dīvu.

L a u l e i b a s s a i š k s i r n a š k i r a m s.

VII 1 Un par tū, kū jyus man rakstejot (jōsoka): Labi ir cylvākam sīvītes naaizskart, 2 bet lai nabyutu bezkauneibas, ikvīnam lai ir sova sīva un ikvīnai lai ir sovs veirs. 3 Veirs pret sīvu lai izpylda pīnokumu, tai pat arī sīva pret veiru. 4 Sīvai pošai par sovu mīsu nav varas, bet gon veiram. Tai pat arī veiram pošam par sovu mīsu nav varas, bet gon sīvai, 5 Nasaškirit vīns nu ūtra, kai tikai tod, kod sovstarpeji nūrunojat un uz kaida laika, lai nūsadūtu lyugšonai. Bet tad otkon ejit kūpā, ka satans jyusus naīvastu kārdynōšonā jyusu naattureibas dēļ. 6 Šytū es jums soku atvālādams, bet na pīsaceidams, 7 Es gon grybātu, lai vysi ļaudis dzeivotu tai, kai es. Ikvīns, tūmār, nu Dīva ir sajēmis atsevišķu žēlesteibas dōvonu, vīns šaidu, ūtrs cytaidu.

20      d ō r g u m o k s u — ar Kunga Jezus Kristus asni.

7       k a i e s — ceisteibā.

8 Napracātajim un atraitnem es soku sekūšu: Labi byus, jo jī paliks (nasaprecējuši), kai es. 9 Bet jo ji dūmoj, ka naspēs attureigi dzeivōt, lai precejās. Jo lobōk ir precētīs, na kai kaisleibā degt.

10 Pracātajim pavēļu na es, bet gon Kungs jim pavēl: Sīva nadreikst nu veira škērtīs; 11 bet jo jei atsaškeire, tad lai vairs nasaprecej, vai arī izleigst otkon ar veiru. Tai pat arī veirs nadreikst atstōt sīvas. 12 Tad cytim na Kungs, bet es soku: Jo kaidam brōļam ir naticeiga sīva un jei labprōt grib ar jū kūpā dzeivōt, tad jys jōs lai naatstōj. 13 Un jo kaidai (ticeigai) sīvai ir naticeigs veirs, kas ar jū labprōt grib kūpā dzeivōt, tad jei veira lai naatstōj. 14 Naticeigais veirs caur sīvu teik svēteits, tai pat arī naticeigō sīva caur brōli teik svēteita; cytaiž jūs bārni byutu nateiri, bet jī ir svāti. 15 Bet jo naticeigō puse grib škērtīs, tad jei lai škyrās. Taidā gadejumā brōļs vai mōsa jau vairs nav saisteiti; jo Dīvs myusus ir paaicynōjis uz mīru. 16 Sīvīt, vai gon tu zini, ka tu veiru varēsi izglōbt? Veirs, vai gon tu zini, ka tu sīvu varēsi izglōbt?

17 Ikvins lai dzeivoj tai, kai Kungs jam ir devis, kai Dīvs jū ir paaicynōjis. Šytaidu nūrōdejumu es dūdu vysās draudzēs. 18 Jo kas ir paaicynōts kai apgraizeitais, tad jys sev prīkšōdas lai nalīk. Jo kas ir paaicynōts kai naapgraizeitais, tys lai nalīk sevis apgraizeit. 19 Nakreit svorā ni apgraizeišona, ni naapgreizeišona, bet gon Dīva bausleibu izpiļdeišona. 20 Ikvins lai palīk tamā pasaukumā, kurā jys ir paaicynōts. 21 Jo tu esi paaicynōts kai vērgs, tad nu tō nasakautrej, bet jo tu vari kļyut breivs, tad tū vairāk šytū izlītoj. 22 Un tys, kas kai vērgs ikš Kristus ir paaicynōts, ir Kunga atbreivōtais, tai pat kai tys, kas kai breivs beja paaicynōts, ir Kristus vērgs. 23 Jyus asot atpērkti par dōrgu moksu, topēc napalīcit par cyl-

15      b r ō ļ s v a i m ō s a — kaids Kirstus ticeigais.

vāku vērgim. 24 Brōli, palīcit pi Dīva ikvins tamā omotā kurā esit paaicynōti.

J a u n a v e i b a.

25 Kas atsateic uz jaunovom, tad man nu Kunga nikaida pīsacejuma nav, bet kai taids, kas caur Kunga žēlesteibu uzticeibas cīneigs, es dūdu jums padūmu: 26 Es dūmoju, ka pašreizejūs spaidu dēļ, cylvākam ir labi byut taidam, kai ir. 27 Jo tu esi pracāts ar sīvīti, tad nameklej šķēršonōs; jo esi napracāts, nameklej sīvas. 28 Bet jo tu precēsīs, nagrākōsi; un, jo jaunova īs pi veira, nagrākōs. Taidi gon mīsas dēļ nūnōks spaidūs, bet nu tim es jyusus grybu pōrsorgōt. 29 Un es jums, brōli, soku: Laiks ir eiss. Tōpēc pracāti lai dzeivoj tai, itkai nabyutu precējušīs; 30 raudūši, itkai nabyutu raudōjuši; prīceigī, itkai nabyutu prīceigi; īgivēji, itkai jim nikas napīdarātu; 31 tī, kas dzeivoj šymā pasaulī, itkai tur nadzeivōtu, jo šō pasauļa īkōrta izneikst. 32 Es grybātu, lai jyus byutu bez ryupem. Nasaprecējušais ryupejās par lītom, kas pīdar Kungam, kai jys varātu īpatikt Kungam, 33 bet tys, kas ir apsaprecējis ryupejās par pasauleigom lītom, kai jys varātu īpatikt sīvai, 34 un tai jys ir sadaleits. Napracātō sīvīte un jaunova ryupejās par lītom, kas pīdar Kungam; jei grib byut svāta ar mīsu un dvēseli, appracātō, turpretim, ryupejās par pasauleigajom lītom, kai īpatikt veiram. 35 Es jums šytū soku jyusu loba dēļ un na tōpēc lai jums apmastu cylpu, bet gon, lai jyus bez traucējumim, labi un Kungam uzticeigi dzeivotu.

36 Jo kas dūmoj, ka jys sovas jaunaveigōs meitas dēļ cīss kaunu, ka tei palīk vacōka, un tam tai byutu jōir, tad lai jys dora tai, kai jam pateik; jo jys izdūd

29      l a i k s — vērs zemes dzeive.

35      a p m a s t u c y l p u — īrūbežōtu breiveibu.

pi veira, — nagrākoj. 37 Bet kas sovā sirdi ir nūlēmis, un nava padūts nikaidai napīcīšameibai, un sovu grybu var izpiļdeit, un ir nūlēmis sovu meitu paturēt jaunoveibā, tys labi dora. 38 Kas sovu meitu izdūd pi veira, tys dora labi, bet kas jās pi veira naizdūd, tys dora lobōk.

39 Sīvīte ir saisteita, koleidz jōs veirs ir dzeivs. Kad jōs veirs nūmērst, tad jei ir breiva un, jo grib, var precētīs; tikai tam jōnūteik ikš Kunga. 40 Bet jei ir svēteigōka, ,jo palīk kaida bejuse. Šytys ir muns padūms un es asmu porlīcynōts, ka manī mit Dīva Gors.

D ī v a k l i m u p u r ā t ō s g a ļ a s ē s š o n a.

VIII 1 Par dīvaklim upurātū gaļu mes zynom, ka mums vysim ir pareizas atziņas. Zynōšonas, tūmār, dora uzpyuteigus, bet mīlesteiba uzceļ. 2 Jo kas ir pōrlīcynōts, ka kaut kū ir pazinis, tad jys pat veļ nazyna, kai jam byutu jōpazeist. 3 Bet jo kas mīļoj Dīvu, tod Jys (Dīvs) tū atzeist. Kas atsateic uz 4 dīvaklim upurātōs gaļas ēsšonu, tod mes zynom, ka dīvakli pasaulī nav nikas un izjamūt vīnu Dīvu, cyta nava. 5 Lai gon teik runōts par dīvim debesīs un vērs zemes, kai arī par tū, ka asūt daudz dīvu un daudz kungu, 6 mums, tūmār, ir tikai vīns Dīvs, — Tāvs nu kura paīt vysas lītas un kura dēļ mes asom radeiti, un ir vīns Kungs Jezus Kristus, caur kuru ir vysas lītas un arī mes.

7 Eistōs zynōšonas vysim tūmār nava. Daži, kas pi dīvaklim beja pīroduši, ād tū gaļu, kai dīvaklim

1      Pogōni dūmoja, ka dīvaklim upurātō dzeivinīka daļas, kuras upurātōjs sajēme atpakaļ, ir dīvaklu dōvonas. Šos daļas upurātōjs vai nyu apēde pats, vai pōrdeve, vai arī atdeve nabogim. Daži kristticeigī tūs dzeivinīku gaļu ēde bez kaidas šaubeišonōs, jo zynōja, ka dīvakli ir nīks. Daži tūmār (vōjī) jōs ēsšonu uzskateja par grāku un radzādami, ka cyti ād, jī īsaļaunōja.

1      m ī l e s t e i b a u z c e ļ — nūstyprynoj ticeibā un padīveibā.

upurātū, un jūs sirdsapziņa vōja byudama teik satraipeita. 8 Ēdīņs myusu vērteibas Dīva prīškā napaceļ; mes naasom vērteigōki tod, kod mes ādam, kai tod, kod mes naādam. 9 Uzmonit, tūmār, ka šitei jyusu breiveiba vōjajim nabyutu par pīdauzeibu. 10 Jo kas tevi ar tovu zynōšonu redzēs kaida dīvakla svētneicā ādūt, vai tad caur tū jō sirdsapziņa, kas vēļ ir vōja, nabyus pamūdynōta ēst dīvaklim upurātū gaļu? 11 Un tai caur tovu zynōšonu vōjais īs pazusšonā, — brōļs, par kuru ir nūmiris Kristus. 12 Un jo jyus grākojat pret sovu brōli un īvaiņojat jō vōjū sirdsapziņu, tad jyus grākojat pret Kristu, 13 Un tōpēc, jo munu brōli kaids ēdīņs īļaunoj, lobōk es vairs myužam gaļas naādu, lai sova brōļa naīļaunōtu.

S v. P ō v u l s — p a š a i z l ī d z e i b a s p ī m ā r s.

IX 1 Vai tad es naasmu breivs? Vai tad es naasmu apostols? Vai tad es myusu Kunga Jezus (Kristus) naasmu redzējis? Vai tad jyus naasot ikš Kunga muns dorbs? 2 Jo arī deļ cytim es nabyutu apostols, deļ jums, tūmār, es asmu. Un jyus asot ikš Kunga muna apostolata zeimūgs. 3 Šitei ir muna atsataisnōšona pret tim, kas man uzbryuk.

4 Un vai mums nav tīseibu ēst un dzert? Vai tad mums nav tīseibu pajimt leidza paleigā sīvīti — mōsu, kai cyti apostoli, Kunga brōli un Kefas (-Pīters). 6 Un vai tad tikai man un Barnabai nav tīseibu byut breivim nu rūku dorbim? 7 Kas tad karaklauseibā byudams pats sevi uztur? Kas tad dēsta veina dōrzu un naād tō augļu? Kas tad gona gonompulku nabaudūt gonompulka pīna? 8 Šytū es soku pēc cyl-

7      v y s i m n a v a — jo daži dūmoj, ka dīvaklim upurātō gaļa ir kaut kas cyts, na kai parostō.

10      p a m ū d y n ō t a ē s t —pastōvūt porlīceibā, ka dīvaklim upurātōs gaļas nadreikst ēst.

5      K u n g a b r ō l i — skot. Mt. XIII. 55.

vāku prōta, bet vai tō poša nasoka arī lykums? 9 Jā, Moizešā lykumā stōv raksteits: Vēršam, kas kuļ, naaizsīn mutes. Bet vai tad Dīvam vairōk ryup vērši, 10 vai arī Jys tū soka vyspōri, arī myusu dēļ? — Myusu dēļ tys ir raksteits, Jo orōjs ar cereibā un kyulejs (kuļ) cereibā, ka sovu daļu sajims. 11 Un jo mes jums sējam goreigū saklu, vai tad tys ir kas sevišks, ka mes pļaunam jyusu materialūs augļus? 12 Jo cytim uz jums ir tīseibas, kōpēc tad na tū vairōk mums? Mes gon šytūs tīseibu naizmontojam bet vysu jamam poši uz sevis, lai gadīnī nalyktu šķēršļu Kristus Evangelijam, 13 Vai tad jyus nazynot, ka tī, kas svētneicā ir nūdarbynōti, nu svētneicas īnōkumim teik uzturāti? Ka tī, kas oltoru apkolpoj, nu oltora sajam sovu daļu? 14 Arī Kungs pavēlēja: ka Evangelija sludynōtōji nu Evangelija varātu pōrtikt.

15 Es pats gon tō naizmontōju. Arī šytō es narokstu ar tū nūdūmu, lai nu šō breiža mani uzturātu. Es lobōk grybātu nūmērt, na ļaut kaidatn atjimt munu dīžonumu. 16 Ar tū, ka es sludynoju Evangeliju, man nav kō dīžōtīs; jo tys ir muns pīnōkums. Un bāda man, jo es Evangelija nasludynōtu. 17 Un atolgōjums man ir tik tūreiz, jo es tū labprōteigi doru, bet jo na labprōteigi, tod es strōdoju tikai kai īrednis. 18 Un jo es sludynoju Evangeliju nasadzeidams pēc olgas un naizlītōdams sovu tīseibu nu Evangelija pōrtikt, kaida tad man ir atmoksa?

19 Lai gon es vyscauri asmu breivs, tūmār es sevi padareju vysim par kolpu, lai īspējami vairōkūs īmontōtu. 20 Jūdim es asmu klivis kai jūds, lai īmontōtu jūdus. Tim, kas ir padūti lykumam, es asmu klivis kai taids, kas ir padūts lykumam, lai īmontōtu tūs,

9      Palestinā labeibu kuļ ar vēršim dzonojūt tūs pa klōjīni.

15      d ī ž o n u m s — nūpalns.

20      I y k u m a m — Moizeša lykumam.

kas lykumam ir padūti, lai gon es pats vairs lykumam padūts naasmu. 21 Tim, kas ir bez lykuma, es klivu taids, kai tys, kam lykuma nav, — lai gon nu Dīva lykuma es naasmu atraiseits un tū vairōk asmu sasīts ar Kristus lykumu, — lai īmontōtu tūs, kas ir bez lykuma. 22 Vōjajim es beju vōjs, lai vōjūs īmontōtu. Vysim es beju vyss, lai kotrā ziņā dažus izglōbtu. 23 Evangelija dēļ es doru vysu, lai arī man patim jymā byutu leidzdaleiba.

24 Vai tad jyus nazynat, ka tī, kas sacīkstēs skrīnās, lai gon vysi skrīn, tūmār bolvu sajam tikai vins. Skrīnit tai, lai jyus tū sajimtu. 25 Ikvins sacīkšu daleibnīks vysā kamā ir attureigs; jī tū dora lai sajimtu izneiķstūšū vaiņuku, bet mes — naizneikstūšū. 26 Es arī skrīnu, bet na kai uz nanūteiktū, tai pat arī es ceinūs, bet gon na kai gaisu kuldams. 27 Es sovu mīsu vyngrynoju un doru jū sev paklauseigu, lai man pēc sludynōšonas cytim, patim natopt atmastam.

X 1 Brōli, es nagrybu jyusus atstōt nazynōšonā: Myusu tāvi zam mōkūņa beja vysi, arī vysi gōja pōri par jyuru, 2 un vysi mōkūnī un jyurā pījēme kristeibu ikš Moizeša. 3 Un vysi ēde tū pošu goreigū bareibu, 4 un vysi dzēre tū pošu goreigū dzērini, jī dzēre nu goreigōs klints, kas jim sekōja, un tei klints beja Kristus. 5 Tūmār daudzejī nu jim nabeja Dīvam pateikami, un tur pat tuksnesī tī nūmyra.

6 Bet tys nūtyka mums deļ pīmāra, lai mes nakōrōtu pēc ļauna tai, kai jī kōrōja. 7 Jyus napalīcit par dīvaklu kolpim, kai daži nu jim. Stōv raksteits:

21      k a s i r b e z 1 y k u m a — pogōni, kas Moizeša lykumam nabeja pakļauti.

1      z a m m ō k ū ņ a — tuksnesī izejūt nu Ēģiptes.

3      g o r e i g ū b a r e i b u — mannu, kas jim tyka dūta vērsdabyskā ceļā.

7      sk. II. Moiz. XXXII. 6.

Tei tauta atsasāda lai āstu un dzartu un jei cēlēs augšā lai doncōtu. 8 Nanūsadūsim bezkauneibai, kai daži nu jim tū dareja, bet pēc tam vīnā dinā kryta divdesmit trejs tyukstūšas. .9 Nakārdynōsim Kunga, kai daži nu jim kārdynōja, un tī iznyka nu čyuskom. 10 Nakūrnit, kai daži nu jim kūrnēja, un tī iznyka iznycynōtōja. 11 Vyss tys, kas jūs satyka, ir pīmārs deļ mums. Tys ir saraksteits deļ pōrsorgōšonas mums. kas sagaidejam laika izapiļdeišonu. 12 Tai tad, kas dūmoj, ka stōv, lai skotōs, ka nakrystu. 13 Kārdynōjums, kas jyusus sateik, nav pōroks par cylvāka spākim. Dīvs ir uzticeigs, Jys naļaus jyusu kārdynōt pōri par jyusu spākim, bet gon reizē ar kārdynōšonu sagōdōs lobu iznōkumu, lai jyus varātu izturēt.

14 Tōdēļ, nūmiļōtī, nu kolpōšonas dīvaklim bēdzit prūjom. 15 Es runoju saprateigajim, un apdūmojit poši, kū soku. 16 Vai tad svēteibas biķeris, kuru mes svētejam, nava daleibas jimšona Kristus asnī? Maize, kuru mes laužam, vai nav daleibas jimšona Kristus mīsā? 17 Jo kai ir vīna maize, tai mes daudzejī asam vīna mīsa, jo mes vysi asam tos pošas vīnas maizes daleibnīki. 18 Raugatēs uz vērszemes Izraeli! Vai tad tī, kas ād upuru, pi upuru oltora daleibas najam?

19 Kū tad es ar šytū grybu pasaceit? Vai, ka dīvaklu upurs ir kaut kas? Vai arī — ka dīvaklu tāls ir kaut kas? 20 Nē, bet gon, — ka tū, kū pogōni upu rej, jī upurej ļaunajim gorim, bet na Dīvam. Un es nagrybu, ka jyus byutu par ļaunūs goru daleibnīkim. 21 Jyus navarat dzert Kunga biķera un ļaunūs goru biķera, taipat navarat jimt daleibas pi Dīva golda un ļaunūs goru golda. 22 Bet varbyut mes grybam pōrspēt Kungu? Bet vai tad mes asom par Jū styprōki?

12      Kas ir tykumeigs, lai skotōs, ka naīkrystu grakā.

18      v ē r s z e m e s i z r a e ļ s — jūdu tauta.

23 Vyss gon man ir atjauts, bet na vyss nūdereigs, vyss gon ir atļauts, bet na vyss ceļ. 24 Nivīns lai nameklej sova lobuma, bet gon tyvōkō lobuma.

25 Ēdit vysu, kū uz tērga pōrdūd, bez pōrbaudeišonas sirdsapziņas dēļ. 26 Jo Kungam pīdar zeme un vyss, kas jū pylda. 27 Jo jyusus kaids bezticeigais īaicynōtu un jyus grybātu aizīt, to ēdit vysu, kū līk prīškā, bez kaut kaidas pōrbaudeišonas, sirdsapziņas dēļ. 28 Bet jo kas jums saceitu: Tei ir upurāto gaļa, tad tōs naēdit jō dēļ, kas tū aizrōdeja un jō sirdsapziņas dēļ. 29 Es nadūmoju par tovu poša sirdsapziņu, bet gon par tō cyta. Bet kōpēc man cyta sirdsapziņas dēļ ļaut īrūbežōt sovu breiveibu? 30 Jo es kaut kū ar pateiceibu ījamu, kōpēc tad man jōsakaunej par tū, par kū es skaitu pateiceibas lyugšonu?

31      Vai jyus ādat, vai dzerat, vai cytu kū dorat, vysu dorat Dīvam par gūdu. 32 Naīļaunojit ni jūdu, ni pogōnu, ni Dīva bazneicas, 33 tai, kai es, kas vysim vysā kamā īpatyku un nameklēju sova lobuma, bet gon vysu lobuma, lai tī byutu izglobti.

XI. 1 Sekojit man pakaļ tai, kai es Kristum.

K a i j o i z a t u r D ī v a k o l p o j u m ū s.

2 (Brōļi), tys ir teicami, ka jyus vysā kamā mani pīminit un īvārojit tūs aizrōdejumus, kurus es jums devu. 3 Es grybu, lai jyus zynotu tū, ka ikvīna veirīša golva ir Kristus un sīvas golva ir veirs, bet Kristus golva ir Dīvs. 4 Ikvins veirīts, kas apsagtu golvu lyudzās vai pravītoj, sovu golvu apkaunej. s Ikvina sīvite, kas naapsagtu golvu lyudzās vai pravītoj, sovu

27      b e z p o r b a u d e i š o n a s — vai tys ir dīvaklim upurāts vai nē.

5—6      Bazneicā sīvītem jōbyun ar apsagtu golvu. Tū pīprosa kristticeigō pīklōjeiba. Motus nūcērpa īlas meitom, kai arī tom, kas lauleibas lauzšonā beja pīkartas. Tōpēc apostols soka, ka sīvītem motu cērpšona ir kauna līta.

golvu apkaunej, jo jei tad ir īskaitama leidzeiga apcērptajai. 6 Jo sīvite sevis naapsadz, tad lai jei līk sev nūcērpt motus. Bet motus nūcērpt vai nūskust sīvītei ir kauna līta, tōdēļ jei sevi lai apsadz.

7 Veirīšam sova golva nav jōapsadz, jo jys ir Dīva gūds un attāls, bet sīvīte ir veirīša gūds. 8 Veirīts nu sīvītes napaīt, bet gon sīvīte nu veirīša. 9 Veirīts nav sīvītes dēļ radeits, bet gon sīvīte veirīša dēļ. 10 Tōpēc engeļu dēļ sīvītei jōnosoj uz golvas varas zeime.

11 Cytaidi ikš Kunga nav ni sīvīte bez veirīša ni veirīts bez sīvītes. 12 Un kai sīvīte ir nu veirīša, tai veirīts nu sīvītes, bet vyss nu Dīva.

13 Sprīdīt poši: Vai tad pīkreit naapsagtai sīvītei Dīva lyugt? 14 Vai tad doba poša namōca, ka veirīšam garī moti dora nagūdu, 15 bet sīvīti gari moti puškoj? Jo gari moti jai ir dūti kai saga. 16 Bet jo kas grybātu šytū apstreidēt, tad lai zyna, ka taida īroduma nava ni pi mums ni Dīva bazneicā.

17 Šytū nūrodeidams, es tūmār jyusu sanōksmu uzslavēt navaru, jo tōs navad uz lobu, bet gon uz ļaunu. 18 Vyspyrms es dzēržu, ka, sanokūt kūpā, jums bazneicā izaceļ škeļšonōs, un pa daļai es tam tycu. 19 Sasaškeļšonom gon vajaga izaceļt, lai nūskaidrōtu, kas palīk uzticeigs. 20 Un kad jyus kūpā sasalosot, tad tys vairs nav Kunga vakariņu svīnēšona, 21 jo ikvins pi vakariņom jam sev nūst sovu pōrtyku, un tai vins palīk olkons, bet ūtrs jau pīdzēris. 22 Vaj tad jums

17      Pēc pādejūs vakariņu parauga, nūteiktōs dīnōs kristticeigī jēme daleibu kūpējā maļteitē, kur golvonū vītu ījēme Vyssv. Sakramenta pījimšona.

22      Bazneicā ir bogōti un nabogi. Dīva prīškā jī ir vinleidzeigi. Jo bogōtais nu kūpejom lyugšonom atsaraun un nabadzeigūs pasmōdej, ar tū pošu jys pasmōdej Dīva Bazneicu.

ēsšonai un dzeršonai nav mōju? Vai arī jyus nycynojat Dīva bazneicu un pasmōdejat nabadzeigūs? Un kas man jums sokams? Vai lai es jyusus teicu? Šamā gon es jyusu nateicu.

23 Un kū nu Kunga sajēmu, tū es jums pastōsteju, ka Kungs tamā naktī, kad Jū nūdeve, pajēme maizi, 24 pasateice, lauze tū un saceja: Jemīt un ēdit: Šitei ir muna mīsa, kas par jums (tiks nūdūta). Šytū dorit manis pīmiņai. 25 Tai pat pēc vakareņom Jys (pajēme) biķeri un saceja: Šytys bikers ir jaunais īstōdejums munā asnī; šytū dorit cik reižu jyus dzersit manis pīmiņai. 26 Un cik reižu jyus šytū maizi ādat un biķeri dzerat, jyus sludynojat Kunga nōvi, koleidz Jys ot kon atnōks.

27 Tōpēc, kas nacīneigi ād šū maizi, vai dzer Kunga biķeri, tys ir atbiļdeigs par Kunga mīsu un asni. 28 Tōpēc cylvāks sevi lai pārbauda un tad tik nu maizes lai ād un nu biķera lai dzer. 29 Un ikvins, kas (nacīneigi) ād un dzer, tys sev ād un dzer tīsu, jo jys (Kunga) mīsas naatškyr. 30 Tōpēc storp jums ir tik daudzi vōju un slymu, un tōpēc tik daudzejī īmīg. 31 Bet jo mes poši sevi tīsōtu, tad mes tīsōti natyktu. 32 Kad Kungs myusus tīsoj, tad Jys myusus pōrmōca, lai mes natyktu pazudynōti reizē ar pasauli.

33 Tai tad, brōli, kad jyus sasalosot uz mīlasti, tad cyts cyta pagaidit. 34 Jo kas ir izaļcis, tys lai pa- ād sātā, lai jyus nasanōktu sev uz tīsu. Pōrejōs lītas nūkōrtōšu, kad atnōkšu.

Ž ē l e s t e i b a s d ō v o n a s i r d a ž a i d a s.

XII 1 Brōli, arī atteiceibā uz Gora dōvonom, es jyusu nagrybu pamest nazynāšonā. 2 Jyus zynat

26      koleidz Jys otkon atnōks postora dīnā.

27      s e v i p ō r b a u d a — vai ir cīneigs (vai ir teirs nu grākim) pījimt Kunga Jezus mīsu un asni un tad tikai lai pījam.

29      n a a t š k y r — nu parostos maizes.

poši; koleidz bejot pogōni, jyus bez pretōšonōs ļōvet sevi vest pi māmajim dīvaklim. 3 Tōpēc es jums aizrōdu, lai nivins, kas Dīva Gorā runoj, Jezum napasmōdej; un nivins navar pasaceit: Jezus ir Kungs, kai tik Svātajā Gorā.

4 Žēlesteibas dōvonas gon ir dažaidas, bet Gors ir vins un tys pats. 5 Arī omoti ir dažaidi, bet vins un tys pat Kungs, 6 Un spāka darbeibas ir dažaidas, bet tik vins vīneigais Dīvs, kas vysu vysā kamā dora. 7 Gors pasarōda ikvīnam, lai nastu lobumu. 8 Vīnam caur Goru teik dūta gudreibas dōvona, cytam caur tū pošu Goru saprōta dōvona, 9 cytam otkon caur tū pošu Goru ticeiba, 10 cytam caur tū pošu Goru dzīdynōšonas dōvona, cytam breinumdareišonas dōvona, cytam pravītōšonas, cytam goru atškēršonas, cytam volūdu dōvona, cytam otkon volūdu iztulkōšona. 11 Tū vysu dora vīns un tys pats Gors, kas ikvīnam tōs izdola, kai grib.

12 Kai mīsa ir vīna, lai gon jai daudz ir lūcekļu, un vysi lūcekļi nasaskotūt uz daudzuma, sastōda tikai vīnu mīsu, tai pat arī Kristus, 13 Kai mes vysi: jūdi un pogōni, vērgi un breivī caur vīnu Goru vīnā mīsā asom nūkristeiti, tai pat mes vysi ar vīnu Goru asom dzirdeiti. 14 Arī mīsa nu vīna vin lūcekļa nasastov, bet gon nu daudzejim. 15 Lai gon kōja saceitu: Jo es naasmu rūka, es pī mīsas napīdaru, tūmār jei pi misas pīdar. 16 Lai gon auss saceitu: Jo es naasmu acs, es pi mīsas napīdaru, tūmār jei pi misas pīdar. 17 Un jo vysa mīsa byutu tikai acs, kur tad byutu dzērde? Jo jei vysa byutu tikai auss, kur tad byutu ūža? 18 Tai tad, Dīvs nūrōdeja ikvīnam lūcekļam mīsā vītu, kai

9      p r a v ī t ō š o n a s — nōkūšūs lītu īprīkšpasludynōšonas.

g o r u a t š k ē r š o n a s — nūteikšonas vai gors paīt nu Dīva vai arī nē.

v o l ū d u d ō v o n a — runōt taidōs volūdōs, kas runōtōjam leidz tam beja piļneigi svešas.

pats gribēja. 19 Un jo vysi kūpā byutu tikai lūcekli, kur tad byutu mīsa? 20 Bet tai, lai gon daudz ir lūcekļu, tūmār vīna vīneigo mīsa.

21 Tai tad, acss rūkai nadreikst saceit: Man tevis navajaga, ni arī golva kōjom: Man jyusu navajaga. 22 Turpretim, kas redzīs kai vōjokī mīsas lūcekli, tī ir tī vajadzeigōkī. 23 Un ar tin mīsas lūceklim, kurus īskaitam par mozōk pīklojeigim, mes apsaejam ar lelōku kautreibu, un mozōk pīklojeigūs mes pīklōjeigōk ģērbam. 24 myusu pīklojeigajim tys nava va jadzeigs. Myusu mīsu Dīvs tai ir īkōrtōjis, ka vōjōka jim lūceklim ir īdevis lelōkas prīkšrūceibas. 25 lai mīsā nasacaltu nakōrteibas, bet gon, lai lūcekli vīns par ūtru kūpeigi ryupātūs. 26 Jo cīš vīns lūceklis, tad reizē ar jū cīš vysi lūcekļi; jo vins lūceklis teik gūdynōts, tad leidza prīcojās vysi lūcekļi.

27 Jyus asot Kristus mīsa un, atsevišķi jimti, Jō lūcekli. 28 Vīnus Dīva bazneicā pazeimōja par apostolim, cytus par pravīšim, cytus otkon par mōceitōjim, cytus par breinumdareitōjim, par sliminīku dzīdynōtōjim, par paleidzātōjim un pōrvaļdnīkim, par dažaidu volūdu (pratējim un volūdu tulkotōjim). 29 Bet vai tad vysi ir apostoli? vai vysi pravīši? vai vysi mōceitōji? vai vysi breinumdareitōji? 30 Vai tad vysim ir breineigōs izdzīdynōšonas dōvonas? Vai vysi runoj volūdōs? Vai tad vysim ir tulkōšonas dōvona?

31 Jyus gon kōrojit pēc lelōkajom žēlesteibas dōvonom, bet es jums parōdeišu pōrōku ceļu:

M ī l e s t e i b a s h i m n s.

XIII. 1 Jo es runōtu cylvāku un engeļu volūdōs,

bet mīlesteibas man nabyutu,

tad es byutu kai dōrdūšais vars

un kai skanūšais zvōrgulis.

2 Jo man arī byutu pravītōšonas dōvona

un es zynotu vysus nūslāpumus un vysas zineibas īgyutu,

un jo man byutu piļneiga ticeiba,

ka es pat kolnus pōrcaltu,

bet mīlesteibas man nabyutu,

tad es nabyutu nikas.

3 Un jo es nabogim izdaleitu vysu sovu manteibu,

un sovu mīsu atdūtu dadzynōšonai,

bet mīlesteibas man nabyutu,

tad tys man naleidzātu nikō.

4 Mīlesteiba ir lānproteiga un pacīteiga,

mīlesteiba ir labvēleiga,

mīlesteiba nav skaudeiga, nav uzpyuteiga un na salepnoj.

5 Jei nav gūdkoreiga,

jei nasadzan pēc sova,

nasaryugtynoj un nadūmoj ļauna.

6 Nu nataisneibas jei nasaprīcoj,

bet gon prīcojās par patīseibu.

7 Jei vysu panas,

jei vysam tic,

jei vysu cerej,

un vysu pacīš.

8 Mīlesteiba naizneikst nikod,

lai arī pravītojumi izabeigtu,

volūdas byut pōrstōtu,

un zynōšonas izgaistu.

9 Myusu zynōšonas ir īrūbežotas,

myusu pravītōšona ir īrūbežōta,

10 un kad atnōk piļneiba,

2      e s n a b y u t u n i k a s — Dīva prīškā man nabyutu vērteibas.

8      n a i z n e i k s t n i k o d — jei palīk arī pēc nōves myužeigajā dzeivē.

tad īrūbežotais izabeidz.

11 Kad es veļ beju bārns,

tad es runōju kai bārns,

es dūmōju kai bārns,

es sprīžu kai bārns.

Bet kad es topu veirs,

tad es atmešu tū, kas ir bērnišks.

12 Tagad veļ mes skotamēs kai caur spūguli attālā,

bet tad vaigs vaigā;

tagad es veļ pazeistu napiļneigi,

bet tad es pazeišu vysā piļneigi,

kai arī pats vvsā asmu pazeits;

13 Tagadnei palīk šytos trejs:

ticeiba, cereiba, mīlesteiba,

bet nu.jom lelōka ir mīlesteiba.

XIV. 1 Kōrojit pēc mīlesteibas.

P r a v ī t e i b a s u n r u n a s d ō v o n a s.

Steidzitēs arī pēc gora dōvonom, sevišķi pēc pravītōšonas. 2 Volūdā runōtōjs narunoj tik daudz cylvākim, kai Dīvam, un nivins jo nasaklausa, jo jys ikš Gora runoj nūslāpumus. 3 Bet kas pravītoj, tys runoj ļaužu uzlobōšonai, pamūdynōšonai un īprīcynōšonai. 4 Kas runoj kaidā volūdā, tys uzloboj pats sevi, bet kas pravītoj, tys ceļ (Dīva) draudzi, 5 Es gon grybātu, lai jyus runōtu volūdōs, bet vēļ vairōk, lai jyus pravītōtu; jo tys, kas pravītoj, stōv augšōk na kai tys, kas volūdōs runoj. Bez tam vēļ ir vajadzeigs kas iztulkōtu, lai draudze tyktu pamūdynōta uz lobu.

12      t a g a d — laiceigos dzeives laikā.

b e t t a d — myužeibā.

13      Laiceigajā dzeivē ticeibas, cereibas un mīlesteibas dēļ mes sasnādzam attaisnōšonu un svātumu. Myužeibā mīlesteibas dēļ — svātlaimeibu.

2      v ō 1 ū d u dōvona ir dōvona runōt svešōs volūdōs.

6 Brōli, jo es pi jums aizgōjis, runōtu volūdōs, kaids tad nu manis jums lobums, jo es jums nanastu ni pasludynōšonas, ni zineibas, ni pravītōšonas, ni pamōceišonas. 7 Jo nadzeivi instrumenti fleita un citara skaņu dūtu, bet tona skaidri naatškērtu, kai tad varātu saprast, kas jymos teik spālāts? 8 Un jo trompete dūtu tikai naskaidru skaņu, kas tad brūņōtūs kaujai? 9 Tai pat ir arī ar jums. Jo runojūt jyus naizsaceitu saprūtamu vōrdu, kai tad izsaceitū lai saprūt? Tad jyus runōtu vējā. 10 Pasaulī ir tik daudz volūdu, bet nivīna nav bez skaņas. 11 Un jo es skaņas nūzeimes nasaprūtu, tad es runōtōjam asmu svešs un runōtōjs man ir svešs.

12 Jo jyus steidzatēs pēc Gora dōvonom, tad ryupejitēs par tū, lai sajimtu piļneibā taidas, kas nūdar draudzes paceļšonai. 13 Tōpēc tys, kas kaidā volūdā jau runoj, lai lyudz iztulkōšonas dōvonas. 14 Jo es kaidā volūdā lyudzūs, tad muns gors gon lyudzās, bet muns prōts palīk bez auglim. 15 Kas tad iznōk? Es grybu na tikvin ar goru,bet arī ar saprasšonu lyugtīs; es grybu dzīdōt na tik vin ar goru, bet arī ar saprōtu. 16 Un jo tu pateiceibas lyugšonu skaiti tikai gorā, kai tad tys, kas ījam nasapratēja vītu, tovai pateiceibas lyugšonai var pasaceit amen? Jys tō, kū tu soki, nasaprūt. 17 Tova pateiceibas lyugšona var gon byut eista, bet cyta caur jū tu napaceļ. 18 Man, paļ dis Dīvam, volūdu dōvonu ir vairok par jums vysim, bet sapuļcē es lobōk grybātu pīcus vōrdus pasaceit ar saprasšonu, lai cytus pamōceitu, na kai desmit tyukstūšas vōrdu volūdā.

20 Brōli, naesit bārni saprasšonā, bet gon esit kai mozi bārni ļaunumā; saprasšonā, turpretim, esit kai pīauguši. 21 Lykumā ir saceits: Šytai tautai es

12      Tys, kas nūdar patim vin, nav tik vērteigs, kai tys, kas nūdar arī tyvōkajam.

grybu runōt caur svešom mēlēm un svešom lyupom, bet arī tod jei manis naklauseis, soka Kungs. 22 Tōpēc volūdu dōvona ir zeime na ticeigajim, bet gon naticeigajim, un pravītōjumu dōvona ir zeime na bezticeigajim, bet gon ticeigajim. 23 Jo tad vysa draudze saītu kūpā un vysi sōktu runōt volūdos un kad īkšā īītu nasaprateigī vai naticeigī, vai tad jī napasaceitu, ka jyus asat ōrprōtā? 24 Bet jo vysim pravitojūt īnōktu ikšā kaids naticeigais vai arī nasaprateigais, un jo vysi jam pōrmastu, vysi jū pōrbaudeitu un 25 jō sirds nūslāpumus atklōtu, tad tys nū krystu uz sova vaiga, pagūdynōtu Dīvu un izzeitu: Patīši, storp jums ir Dīvs!

26 Brōli, kas nu to iznōk? Kad jyus sasapuļcejat un ikvinam nu jums ir vai dzīsme, mōceiba, atklōjums, volūdas runa, vai arī iztulkōšona, tad tys vyss lai nūteik uzceļšonai. 27 Jo kas grib runōt volūdās, tad tū lai dora tikai divi, vai, lelōkais, trejs pēc kōrtas, un vins lai iztulkoj. 28 Bet jo nav nivīna iztulkōtōja, tad tī sapulcē lai klus; tī var runōt tikai poši ar sevi un ar Dīvu. 29 Arī pravīši lai runoj tikai divi vai trejs, cyti lai pārbauda. 30 Bet jo kam nu klōtasūšajim nōk atklōjums, tod pyrmais lai nūklust. 31 Pravītōt jyus varat vysi, vins pēc ūtra, lai vysim byutu pamōceišona un pamūdynōjums. 32 Pravīšu gori pravīšim ir pakļōveigi, 33 jo Dīvs nav kildu, bet mīra.

Kai vysōs svātūs draudzēs, 34 tai arī (pi jums) sapuļcēs sīvītem ir jōklus. Jom napīdīn runōt, bet gon byut paklauseigom, kai tū- pīsoka lykums. 35 Un jo jōs grib kaut kū izzynōt, tad lai jautoj nu sovim veirim mōjōs. Nabyutu pīklōjeigi, kad sapulcē runātu sīvīte. 36 Vai tad Dīva vōrds nu jums ir izgōjis, vai arī uz jums vin ir nōcis?

23      k a j y u s a s o t ō r p r ō t ā tōpēc, ka jys nikō nasaprass.

28      t a d t a i d s, kam ir volūdu dōvona.

36      n u j u m s — korintīšim.

37 Jo kas dūmoj, ka jam ir pravītōšonas, vai arī kaida cyta dōvona, tad jam ir jōatsazeist, ka tys, kū es rokstu, ir Kunga pīsacejumi. 38 Jo jys tō naatzeitu, tad arī jys pats natiks atzeits. 39 Tai tad, brōli, steīdzatēs pēc pravītōšonas, bet arī nalīcit šķēršļu runōt volūdōs. 40 Vyss, tūmār, lai nūteik pīklōjeigi un kōrteigi.

A u g š a m c e ļ š o n ō s n u m y r ū n i m.

XV 1 Brōli, es jums atgōdynoju tikai tū Evangeliju, kū es jums sludynōju. Tai kai jyus tū asot pījāmuši, tad pastōvit jymā drūši 2 un rūnit tur sev pesteišonu. Turitēs pi jō tik cīši, kai es jums sludynōju; cytaidi jyus veļteigi byutu pījāmuši ticeibu.

3 Vyspyrms es jyusus mōceju tū, kū pats sajēmu, ka Kristus saskaņā ar Rokstim par myusu grākim ir nūmiris, paglobōts, un saskaņā ar Rokstim trešajā dīnā pīsacēlīs augšam, 5 un pasarodejis Kefam (-Pīteram), pēc tam tim divpadsmit. 6 Tōlōk Jys pasarōdeja reizē vairōk kai pīcim simtim brōļu, nu kurim vairōkums vēļ šudin dzeivoj un tikai daži ir aizmyguši. 7 Tad jys pasarōdeja Jākubam, pēc tam arī vysim apostolim. Pēdeigi Jys pasarōdeja arī man, kai kaidam nalaikā dzymušajam. 9 Jo es asmu storp apostolim tys mozōkais, pat nacīneigs par apostolu sauktīs, jo es vojōju Dīva bazneicu. 10 Bet caur Dīva žēlesteibu es asmu tys, kas asmu, un Jō žēlesteiba manī nabeja bez panōkumim. Es strōdōju vairōk, na kai vysi citi, (tys ir), na es, bet gon ar mani Dīva žēlesteiba. 11 Kai es, tai arī cyti sludynoj, un caur tū jyus asot īticējuši.

12 Un jo teik sludynōts, ka Kristus nu myrūnim ir pīsacēlīs, kai tad daži nu jums var apgolvōt, ka augšamceļšonōs nu myrūnim naasūt? 13 Jo augšamceļšo-

5      d i v p a d s m i t — Vulg. vinpadsmit.

6      i r a i z m y g u š i — ir nūmyruši.

8      m a n — ceļā uz Damasku, Arabijā.

nōs nu myrūnim nabyutu, tad arī Kristus nav augšāmcēlis. 14 Bet jo Kristus nu myrūnim nav augšamcēlis, tad veļteiga ir myusu sludynōšona un tukša ir jyusu ticeiba. 15 Tad mes byutu uzskotami kai vyltus līcinīki Dīvam, jo mes pret Dīvu līcynōtu, ka Jys Kristu ir pīcēlis nu myrūnim, bet pīcēlis nabyutu, jo myrūni vyspōr natiks augšamcalti. 16 Jo myrūni natiks augšamcalti, tad arī Kristus nav augšamcēlīs. 17 Un jo Kristus nav augšamcēlīs, tad jyusu ticeiba ir veļteiga; jo jyus veļ asot sovūs grākūs, 18 un tī, kas ikš Kristus aizmyga, ir pazuduši. 19 Un jo mes šamā dzeivē asam cerējuši ikš Kristus, tad mes asam tī nūžālojamōkī storp vysim ļaudim.

20 Bet nyu Kristus ir pīsacēlis augšam kai pyrmais storp aizmygušajim. 21 Un kai caur vīnu cylvāku nōce nōve, tai caur vīnu cylvāku nōk arī augšamceļšonōs nu myrūnim. 22 Kai Odumā vysi nūmērst, tai ikš Kristus vysi atsadzeivynōs, 23 un ikvīns, kad uz jū nōks kōrta: kai pyrmais —Kristus, tad, Jō atnōkšonas breidī arī tī, kas Jam pīkreit. 24 Kad Jys Dīva vaļsteibu atdūs Dīvām un Tāvam un iznycynōs ikvīnu vaļdeišonu, ikvīnu spāku un varu, tad nōks beigas. 25 Un tad Jam byus jōvolda, koleidz zam Jō kōjom nūliks vysus īnaidnīkus. 26 Un kai pādejais īnaidnīks tiks iznycynōta nōve. 27 Zam Jo kojom ir pakļauts vyss. Un jo Jys soka, ka vyss ir pakļauts, tad tys piļneigi tai ir, izjamut Tū, kas Jam vysu pakļōve. 28 Bet jo Jam byus pakļauts vyss, tad arī Dāls sevi pakļaus Tam, kas Jam vysu ir pakļōvis, lai vysā vyss byutu Dīvs. 29 Kū tad lai dora tī, kas par nūmyrušajim teik kristeiti, jo nūmyrušī nimoz nasacaltu augšam? Kōpēc tad par jim teik kristeiti? 30 Un kōpēc mes ikstundes sevi nūstōdam brīsmōs? 31 Dīn

27      z a m J ō k ō j o m — Dīva Tāva kōjom.

28      D ā l s — Jezus Kristus kai Dīvs-Cylvāks.

dīnā es asmu nōves brīsmōs tai, kai patīsai jyus, brōli, asot muns lapnums, kas man ir ikš Jezus Kristus myusu Kunga. 32 Lai gon es Efezā, kai ļaudis soka, ar plēseigajim zvērim ceinātūs, kū tad tys man paleidzātu? Jo nūmyrušī augšam nasaceļ, tad ēssim un dzersim, jo reit taipat nūmērsim. 33 Bet naļaunit sevis maldynōt! Ļaunas sarunas maitoj lobūs īrodumus! 34 Nōcit vaļsirdeigi pi apziņas un vairs nagrākojit! Dažim veļ tryukst atziņas par Dīvu. Šytū es jums soku, lai jyus saprostu kaunu.

A u g š a m p ī s a c ā l u š ō m ī s a.

35 Bet varbyut kaids jautos: Kai tad nūmyrušī pīsaceļs? Kaidā tad mīsā tī nōks? 36 Muļķis! Tys, kū tu īsēj, uz dzeivi naīt, jo īprīkš nav nūmiris. 37 Un tys, kū tu īsēj, nav nōkamais augs, bet gon kvīšu vai arī cytas labeibas gryuds. 38 Un Dīvs jam dūd augumu pēc sovas labpatykas, un klōt pi tō ikvīnai sāklai sovu atsevišķu augumu.

39 Arī vysas mīsas nava vīnaidas, bet gon cylvā kam ir sovaida mīsa, četrkājainim dzeivinīkim sovaida, putnim sovaida un zivim sovaida. 40 Ir kērmini debesīs ir arī kērmini vērs zemes, bet sovaidōks ir debess kērmiņu un zemes kērmiņu spūdrums. 41 Sovaidōks ir saules spūdrums, sovaidōks mēneša spūdrums, sovaidōks ir zvaigžņu spūdrums; pat zvaigzne nu zvaigznes atsaškir spūdrumā.

42 Tai ir arī ar augšamceļšonūs nu myrūnim. Teik sāts iznīceibā, augšampīcalts naiznīceibā; 43 sāts nagūdā, augšampīcalts gūdeibā; sāts vōjumā, augšampīcalts spākā; 44 sāts mīseigā mīsā, augšampīcalts goreigā mīsā. Un jo ir mīseiga mīsa, tad ir arī goreiga;

38       Kai zemē īsāto sākla izneikstūt deigst, tai pēc nōves myusu mīsa izneiks un tad pīsace]s nu myrūnim jaunai dzeivei.

44      g o r e i g ā m ī s ā — augšamcālušai mīsai nabyus vairs dzeivnīcysku īpašeibu, bet gon slaveigas īpašeibas.

45 jo ir raksteits: Pyrmais cylvāks Odums kliva par byutni, kas mīseigi dzeivoj, pādejais Odums kliva par atdzeivynojūšū goru. 46 Pyrms, tūmār, nanōk goreigō, bet gon mīseigō un tad tikai goreigō. 47 Pyr mais cylvāks nōk nu zemes un ir zemysks, ūtrais nōk nu dabasim (un ir debeseigs). 48 Kaids zemyskais, taidi arī tī, kas vērs zemes ir; kaids debeseigais, taidi arī tī, kas ir debesīs. 49 Kai mes nosojam zemiskō tālu, tai sevī nosōsim debeseigo tālu. 50 Brōli, es jums golvoju, ka mīsa un asnis dabasu vaļsteibas īmontōt navar, ni arī iznīceibai padūtais naiznīceibas.

51 Raug, es jums pastāstu nūslāpumu: Mes vysi naīmigsim, bet vysi tiksim pārveidōti, 52 un pi tam umai, ocu mirklī, leidz kū beidzamū reizi atskanēs taure. Taure atskanēs un nūmyrušī pīsaceļs naiznīceigi un mes tiksim pōrveidōti, 53 jo šytam iznīceibai padūtajam jōīsatērp naiznīceibā, un šytam mērsteigajam — namērsteibā.

U z v a r a p a r n ō v i.

54 Bet jo šytys iznīceibai padūtais teik īgārbts naiznīceibā un šytys mērsteigais namērsteibā, tad izapylda Rokstu vōrdi: Uzvarā ir apreita nōve. 55 Nōve, kur ir tova uzvara? Nōve, kur ir tovs dzalūņs? 56 Nōves dzaļūns ir grāks un grāka vara ir lykums. 57 Paļdis Dīvam, ka Jys mums deve uzvaru caur myusu Kungu Jezu Kristu, 58 Esit tad jyus, muni nūmīļōtī brāli, stipri, esit nasatrycynojami, esit vysod Kunga lītā centeigi byudami porlīcynōti, ka jyusu pyules ikš Kunga nabyus veļteigas.

50      m ī s a u n a s n i s — mērsteigo cylvāka doba.

51      n a v y s i — pazudynōtūs mīsas nu myrūnim gon pisaceļs, bet jom nabyus slaveigūs īpašeibu.

Vulg. Mes augšamcelsimēs gon vysi, bet na vysi tiksim pōrveidōti.

56      g r ā k s — īdzymtais grāks.

N ū s l ā g u m s.

XVI 1 Ar zīdōjumu vōkšonu dēļ svātajim dorit tai pat, kai es pavēlēju Galatijas draudzem. 2 Ikvīnā pyrmajā nedeļas dīnā, lai ikvins atlīk pi sevis atsevišķi, cik jam pateik, lai navajadzātu vākt tod, kad es pi jums isarasšu. 3 Un kad es jau byušu tur, tad es jyusu uztycameibas veirus ar īteikšonas rokstu nūsyuteišu, lai jī jyusu dōvonu atnastu uz Jeruzalemu. 4 Bet jo byus vērts braukt man patim, tad jī aizbrauks reizē ar mani.

5 Kai tik pabeigšu ceļējumu pa Makedoniju, es aizīšu pi jums. 6 Makedoniju es grybu pārbraukt tikai cauri, bet pi jums es grybu pasakavēt ilgōk, varbyut pat vysu zīmu. Tōlōkajam ceļōjumam jyus man īdūsit pavodūņus. 7 Jo Kungs tū atļaus, es grybu jyusus na tik vin garumbraucūt redzēt, bet gon pi jums kaidu laiku pasakavēt. 8 Efezā es palikšu leidz Vosoras svātkim, 9 jo darbeibai man atsadareja plaši vōrti; bet arī pretinīku ir daudz.

10 Kad pi jums aizīs Timotejs, skotatēs, lai jys pi jums varātu palikt bez bailēm; jys dora Kunga dorbu tai pat kai es.

11 Nivins lai naīsadrūšynoj jō pasmōdēt; pavodit jū ikš mīra, lai jys atnāk pi manis; es jō gaidu reizē ar brālim, 12 Kas atsateic uz brōli Apollo, tad es jō ļūti lyudžu, lai jys reizē ar brōlim dūtūs pi jums;, bet jys nikaidā ziņā tagad ceļōt napīkryta. Jys gon atnōks, tikleidz jam byus īspējams.

13 Esit nūmūdā, pastōvit stipri ticeibā, esit veirīškeigi un stipri! 14 Vyss pi jums lai nūteik mīlesteibā. 15 Brōli, es dūšu jums vēļ pōrsorgōjumu. Jyus zynot, ka Stefanas (Fortunata un Achaika) saime nu Achajas

1      d e ļ s v ā t a j i m — tryuceigajim Kristus ticeigajim Jeruzalemā.

2      p y r m a j ā n e d e ļ a s d ī n ā — svātdin.

ir pyrmo un kai jei sevi veļtēja pakolpōšonai svātajim.

16 Esit arī jyus nu sovas puses jim un vyspōri ikvīnam, kas cīteigi leidza strōdoj, gotovi pakolpōt. 17 Es prīcojūs par tū, ka Stefanas Fortunats un Achaikus ir atgōjuši, jo jī man atvītōja jyusus. 18 Jī atspērdzynoja kai munu tai arī jyusu goru. Taidus jums ir jōīvāroj.

19 Jums syuta sovus sveicīņus Azijas draudzes. Jyusus daudzkōrt sveicynoj ikš Kunga Akvila un Priscilla reizē ar daudzejim nu sovom mōjom (kuri mani vīsmīleigi ir uzjāmuši). 20 Jyusus sveicynoj vysi brōli. Sveicynojit cyts cytu ar svātu skupstu.

21 Šytys ir muns, Pāvula pašrūceigs sveiciņs.

22 Kas Kunga (Jezus Kristus) namīļoj, tys lai ir nūlādāts! Maran ata.

23 Ar jums lai ir Kunga Jezus (Kristus) žēlesteiba. 24 Muna mīlesteiba lai ir ar jums vysim ikš Jezus Kristus. (Amen).

22      M a r a n a t a — Myusu Kungs ir atnōcis. Sasasveicynōšonōs izteicīns, Jū lītōja arī dīvakolpōjumūs Jeruzalemas bazneicā, kai pi mums lītoj amen vai alleluja.

Svātō Pōvula Apostola ūtrō vēstule korintīšim.

I 1 Pōvuls, caur Dīva vaļu Jezus Kristus paaicynotais apostols un brōļs Timotejs Dīva draudzei Korintā reizē ar vysim svātajim, kuri ir vysā Achaijā.

2 Žēlesteiba jums un mīrs lai ir nu Dīva myusu Tāva un nu Kunga Jezus Kristus.

3 Lai ir slaveits Dīvs, myusu Kunga Jezus Kristus Tāvs un apsažālōšonōs Tāvs un ikvīnas īprīcynōšonas Dīvs.

4 Jys myusus īprīcynoj ikvīnūs spaidūs un tai mes varam arī cytus īprīcynōt ikvīnūs spaidūs ar tū īprīcynōšonu, ar kuru myusus pošus īprīcynoj Dīvs. 5 Kai mes montōjam pōrpiļneibā Kristus cīsšonas, tai pat pōrpiļneibā caur Kristus montōsim īprīcynōšonu. 6 Jo mes asam spaidūs, tod tys ir jyusu īprīcynōšonai un pesteišonai, un jo mes asam īprīcynōti, tad arī tys ir jyusu pesteigai iprīcynōšonai. (Jo mes byusim paskubynōti, tad tys ir jyusu pamūdynōšonai un izlobōšonai). Caur tū jyus varat pacīteigi panest tōs pošas cīsšonas, kuras mes cīšam. 7 Par jums myusu cereiba ir stypra, jo mes zinim, ka jyus byusit kai cīsšonu, tai arī īprīcynōšonas leidzdaleibnīki.

8 Brōli, mes nagrybam, ka jyus byutu nazynōšonā par tim spaidim, kas mums beja jōpōrcīš Azijā. Jī myusus tik stipri pōri par spākim apmīdze, ka mes pat par dzeiveibu krytom izmysumā, 9 un poši sevī

1      s v ā t a j i m — Kristus ticeigajim.

8      p a r d z e i v e i b u k r y t o m i z m y s u m ā — dūmōjam, ka byus jōmērst.

n ō v e s s p r ī d u m u — īprīkšnūjautu par nōvi.

jau nosōjam nōves sprīdumu. Mums beja jōīsamōca pasaļaut na pošim uz sevis, bet gon uz Dīva, kas ceļ augšam nūmyrušūs. 10 Un Jys myusus izglōbe nu tik lelom brīsmem, glōb myusus tagad un, kai mes ceram, glōbs arī turpmōk. 11 Arī jyus vīnojitēs lyugšonā par mums, lai par mums uzrōdeitū žēlesteibu nu dau- dzejū lyupom myusu vōrdā nōktu daudzkōrteiga pateiceiba.

K a v ē š o n ō s ī m e s l i.

12 Myusu dīžonums pastōv myusu sirdsapziņas līceibā, ka mes svātumā un attureibā Dīva prīškā, na mīseigā gudreibā, bet gon Dīva žēlesteibas spākā pa pasauli staigojam, un it sevišķi storp jums. 13 Mes nikō cyta jums narokstam, kai tik tū, kū jyus losat un saprūtat. Un es ceru, ka jyus saprassit piļneigi, 14 kai jyus jau pa daļai asat myusus saprotuši, ka mes asam jyusu dīžonums, kai arī jyus byusit myusejais (dižonums) myusu Kunga Jezus (Kristus) dīnā.

15 Šytamā pōrlīceibā es jau gribēju pi jums aizīt pyrmōk, lai jyus žēlesteibu sajimtu divkōrš. 16 Un nu jums es gribēju dūtīs uz Makedoniju un nu Makedonijas grīstīs pi jums atpakaļ un nu jums sev pajimt pavodūņus uz Judeju. 17 Bet vai es šytamā nūdūmā beju vīglproteigs? Vai arī sovūs nūdūmūs es asmu atkareigs nu īgrybas tai, ka man jā, jā ir nē, nē? 18 Kai Dīvs ir uzticeigs, tai myusu runa jums nav reizē jā un nē. 19 Jo Dīva Dāls Jezus Kristus, kuru mes: es, Silvans un Timotejs jums sludynōjom, nabeja reizē jā un nē, bet gon jymā izapiļdeja jā. 20 Vysas Dīva apsūleišonas caur jū palyka par jā; un Jymā ir Amen Dīvam par gūdu caur mums. 21 Bet tys, kas myusus reizē ar jums ikš Kristus nūstyprynōja, ir Dīvs. 22 Jys

17      jā, j ā ir n ē, nē — tū, kū reizi apgolvojam, ūtrrreiz nūlīdzam.

myusus apzeimūgoja un īlyka myusu sirdīs Goru kaī īprīkšgolvōjumu.

23 Pi sovas dzeiveibas es pīsaucu Dīvu par līcinīku, ka es uz Korintu nagoju, lai jyusus saudzātu; 24 un na tōpēc, ka mes jyusu ticeibu grybātu pōrvaļdeit, bet gon tōpēc, ka mes gribējom leidzstrōdōt jyusu prīcā, jo jyus ticeibā asot stipri.

II 1 Es pats sevī asmu nūlēmis pi jums ar skumi ūtrreiz naīt. 2 Un jo es jyusus skumdynōtu, kas tad mani prīcynōs, jo na tys, kam es pats asmu skumi sagōdōjis? 3 Es šytū jums rokstu tāpēc, lai es pi jums atnōkūt naskumtu par tim, nu kurim man vajadzātu prīcōtīs; es asmu pārlīcynōts par jums visim, ka muns prīks ir jyusu vysu prīks. 4 Es gon jums raksteju daudz osorōs un daudz spaidūs un sirds bailēs na tōpēc, lai jyus skumtu, bet gon, lai jyus saprostu, cik stipri es jyusus mīļoju.

5 Jo kas izsauce kaidu skumi, tad tys na tik stipri mani, bet gon, mozōkais pa daļai, — lai napōrspeilātu, — jyusus vysus skumdynōja. 6 Un jam ir pīteikūša vairōkuma uzlyktō strōpe. 7 Pīdūdit jam tū vairōk tagad un jū īprīcynojit, ka jys pōrōk lelas skumes dēļ nakrystu izmysumā. 8 Tōpēc es jyusus uzaicynoju, lai jyus parōdeitu pret jū mīlesteibu. 9 Šymā eisti nūlyukā es jums raksteju, lai jyusus pōrbaudeitu, vai jyus vysā kamā asot paklauseigi. 10 Kam jyus atlaižat, tam arī es atlaižu. Un jo es atlaižu, jo man ir kas atlaižams, tad es Kristus prīškā atlaižu jyusu dēļ. 11 Lai satans myusu napīviļ, jo jō nūdūmi mums ir labi zynomi.

1      Lobōk, jo grēcinīks caur sirsneigu žālumu nu grākim atsagrīž un sovu ļaunu dzeivi izloboj, na kai grāku dēļ kreit izmysumā.

10      K r i s t u s p r ī š k ā —Kristus vītā, Kristus vōrdā un pylnvarā.

12 Kad es atgoju Troadē lai sludynōtu Kristus Evangeliju, man atsadareja ikš Kunga vōrti, 13 bet tūmār sirdī nabeja mīra, jo es naatrodu sova brōļa Tita. Tad es nu jim atsavadeju un aizgōju uz Makedoniju.

14 Un paļdis Dīvam, kas mums dūd vysod ikš (Jezus) Kristus uzvaru un ļaun caur mums sevis pazeišonas smaržai izaplateit vysur. 15 Mes asom Kristus pateikamo smarža Dīva gūdam storp tim, kas byus izpesteiti, kai arī storp tim, kas īt pazusšonā; 16 deļ vīnim mes asam nōves smarža, kas nas nōvi, deļ cytim dzeives smarža, kas nas dzeivi. Un kas tam ir pīmārōts? 17 Mes Dīva vōrda navyltojam, kai daudzejī cyti, bet gon runojam atklōti nu Dīva ikš Kristus Dīva prīškā.

A p o s t o l a p ī d ū d ū š ō m ī l e s t e i b a.

III 1 Vai tad mes otkon sōcam poši sevi īteikt? Vai tad mums ir vajadzeigi nu jums vai arī deļ jums, kai dažim ļaudim, īteikšonas roksti? 2 Nē, jyus poši asot myusu īteikšonas roksts, kas īraksteits myusu sirdīs un kas saprūtams un salosams vysim ļaudim, 3 jo jyus pasarōdot kai pīraksteito nu mums Jezus Kristus vēstule, kas na ar tinti, bet gon ar dzeivō Dīva goru ir pīraksteita, un na uz akmiņa tabelem, bet gon uz mīseigūs siržu tabelem.

4 Šytaida cereiba mums ir uz Dīvu caur Kristus na tōpēc, 5 ka mes poši byutu spējeigi nu sevis ar sovim spākim kaut kū dūmōt, bet gon, ka mums spēja nōk nu Dīva, 6 kas myusus padareja spējeigus byut par

16      d ē ļ v ī n i m — dēļ aizacērtušajim grēcinīkim.

6      Vacais Īstōdejums pīdraudēja ar nōvi tam, kas jo pīsacejumus naizpiļdeja, bet izpiļdeišonai paleiga nadeve. Jaunais īstodejums sovu pīsacejumu izpiļdeišonā styprynoi ar myužeigōs dzeives apsūlejumim un caur žēlesteibu dūd vērsdabysku dzeivi.

Jaunō īstōdejuma kolpim, kas pastōv na burtā, bet gon Gorā. Burts nōvej, bet Gors atdzeivynoj.

7 Un jo nōves kolpōšonai, kas ar būrtim beja īkolta akminī, beja taids spūžums, ka Izraeļa bārni navarēja vērtīs Moizešam vaigā jō izneikstūšā spūžuma dēļ, 8 vai tad gora kolpōšona nabyus daudz spūžōka? 9 Un jo pazusšonas kolpōšonai beja taids spūžums, tū lelōks spūžums byus taisneibas kolpōšonai. 10 Jā, tur asūšais spūžums nūbōļ pavysam pret šytū pōrmēreigū spūžumu. 11 Un jo pōrejūšais beja tik spūžs, tad palīkūšais byus daudz spūžōks.

12 Šamā cereibā pastōvūt, mes uzastōjam vysā breivi, 13 un na tai kai Moizešs, kas ar sagu aizsedze sovu vaigu, lai Izraeļa bārni naradzātu pōrejūšō spū- žuma, 14 Bet jūs saprōts palyka aizcītynōts leidz pat šai dīnai. Un pi Vacō Īstōdejuma laseišonas palīk tei poša saga, un jim nateik atsagts, ka ar Kristu jys izabeidz. 15 Jā, leidz šai dīnai Moizešu losūt uz sirds jim palīk tei saga. 16 Un jo jys grīžās pi Kunga, saga teik nūjimta. 17 Kungs ir Gors, bet kur ir Kunga Gors, tur ir breiveiba. 18 Mes visi atklōtu vaigu skotamēs uz Kunga spūžuma un caur tū mes pōrsaveidōsim tamā pošā tālā, speidūt arvīnu lelōkā spūžumā, kas nōk nu Kunga Gora.

IV 1 Un tōdēļ, ka mums šitei kolpōšona ir nu Dīva žālsirdeibas, mes napagurstam; 2 bet gon, atsateikuši nu slāptōs bailes, mes nastaigojam viļteibā, arī Dīva vōrda nakrūpļojam. Mes sevi atvēļejam ikvīna cylvāka sirdsapziņai, jo mes atklōti Dīva prīškā sludynojam patīseibu. 3 Jo myusu sludynōšona izalīk aizklōta, tod jei ir aizklōta tikai 4 naticeigajim, kas

14      jūs — jūdu.

s a g a — Nazynōšona, ka Jezus Kristus ir pasauļa Pesteitōjs.

4      z e m e s d ī v s — ļaunais gors.

īt pazusšonā, kuru prōtu šo pasauļa zemes dīvs ir apstulbojis, lai jim naspeidātu Evangelija gaisma par Kristus gūdeibu, kurs ir Dīva attāls, 5 Na poši sevi, bet gon Jezu Kristu mes sludynojam par Kungu, un sevi pošus — kai jyusu kolpus Jezus dēļ. 6 Jo Dīvs, kas saceja: Nu tymsuma lai speid gaisma, myusu sirdīs īspeidēja, lai speidātu Dīva gūdeibas pazeišona Jezus Kristus personā.

D ī v a s p ā k s c y l v ā k a n a s p ā k ā.

7 Bet šytū krōjumu mes nosojam trauslūs traukus, lai pōrmēreigais spāks pasarōdeitu nu Dīva asam, bet na nu mums. 8 Mes vysā kamā asam gon spaidūs, bet na strupceļā; tryukumā, bet na izmysumā; 9 vojōti, bet na atstōti; apspīsti, bet na iznycynōti. 10 Mes vysod sovā mīsā nosojam Jezus nōves cīsšonas, lai myusu mīsā pasarōdeitu Jezus dzeive. 11 Lai gon mes dzeivojam, Jezus dēļ vīnmār asam padūti nōvei, lai caur tū myusu mērsteigajā mīsā pasarōdeitu Jezus dzeive.

12 Tai tad, myusūs dorbojās nōve, bet jyusūs dzeiveiba. 13 Un tai kai mums visim ir tys pats ticeibas gors, kai stōv raksteits: Es asmu īticējis un tōpēc es runoju, tad mes tycam un tōpēc arī runojam. 14 Mes zynom, ka Tys, kas Kungu Jezu pīcēle, arī myusus ar Jezu pīceļs un reizē ar jums nūstōdeis sev prīškā. 15 Tai tad, vyss nūteik jyusu dēļ, lai arvīnu bogōtōk pasarōdeitu žēlesteiba un nu daudzejim jū bogōta pateiceiba nōktu Dīvām par gūdu.

16 Tōpēc arī mes napagurstam. Lai gon myusu ōrejais cylvāks izneikst, īkšejais, tūmār, dīn dīnā

6      Apostoli sajēme gaismu, lai cytu sirdis apskaidrynōtu ar Dīva gūdeibas pazeišonu.

7      k r ō j u m s — Evangelija gaisma.

t r a u s l ī t r a u k i — myusu mīsa, kas otri var iznīkt.

14      T y s — Dīvs Tāvs.

16      ō r e j a i s c y 1 v ā k s — mīsa; ī k š e j a i s — dvēsele.

palīk jauns, 17 Un šitī ocumirkleigī, vīglī spaidi dūd mums pōrmēreigu, myužeigu, vysu atsvērušu gūdeibu. 18 Tikai mums myusu skotu jogrīž na uz radzamū, bet gon uz naradzamū; jo radzamais pastōv tikai eisu laiceņu, bet naradzamais myužeigi.

V 1 Mes gon zynom, ka mums, leidz kū myusu laiceigais miteklis byus nūjaukts, Dīvs uzceļs dabasūs myužeigū mitekli, kas nabyus calts ar cylvāku rūkom. 2 Tagadējā miteklī ilgom pōrpiļdeiti mes vaižam, lai mums vērsā tyktu uzgārbts debeseigais miteklis. 3 Un jo mes tamā byusim īgārbti, tad mes plyki nabyusim. 4 Koleidz asom šymā miteklī, mes byudami stipri apgryutynōti vaižam, jo mes nagrybam nūsavilkt, bet gon grybam vērsā uzvilkt, lai mērsteigū uzjimtu dzeive. 5 Un tys, kas myusus uz tū pazeimōja, ir Dīvs, kas mums kai īprīkšgōlvojumu īdeve Goru. 6 Mes asam pōrlīcynoti un vīnmār zynam, ka mes, koleidz šytamā mīsā dzeivojam, nu Kunga asam tōli, 7 jo mes veļ pastōvam ticeibā, bet na (Dīva) redzēšonā. 8 Tai tad, pōrlīceibas un gribēšonas dzeiti, lobōk byut tōli nu mīsas un dzeivōt pi Kunga, 9 mes cenšamēs vai mōjōs asūt, vai arī svešumā, byut Jam pateikami. 10 Mums visim byus jōīsarūn Kristus tīsas krāsla prīškā, lai ikvins sajimtu atmoksu par tū, kū jys vērszemes dzeivē lobu vai ļaunu ir darejis.

A p o s t o l a p a š a i z l ī d z e i b a.

11 Tai tad, Kunga bailes pōrjimti mes cenšamēs pōrlīcynōt cylvākus. Dīvs myusus zyna skaidri, un kai es ceru, arī jyusu sirdsapziņas myusus skaidri pazeist. 12 Mes jums sevis ūtrreiz naīteicam, bet gon jums dūdam izdeveibu par mums lepnōtīs, lai jums

1      l a i c e i g a i s m i t e k l i s — myusu mīsa.

byutu kū pasaceit pret tim, kas dzanās pēc ōrējōs slavas, bet na pēc īkšejōs. 13 Jo mes bejom ōrprōtā, tad tys beja Dīva dēļ; jo mes asam prōteigi, tad tys ir jyusu dēļ. 14 Kristus mīlesteiba myusus pōrjam vysā, jo mēs apdūmojam sekūšū: Jo vins nūmyra vysu dēļ, tad visi ir myruši. 15 Jā, Jys nūmyra vysu dēļ, lai tī, kas ir dzeivi, nadzeivotu sevis poša dēļ, bet gon Tō dēļ, kas par jim ir nūmiris un augšamcēlīs.

16 Tōpēc mes nu šō laika nikā vairs pēc mīsas natīsojam, un, jo mes pēc mīsas asam nūtīsōjuši Kristu, tad lai tagad Jō vairs tai natisojam. 17 Jo kas ir ikš Kristus, tys ir jauna radeiba; vacō ir iznykuse un, raug, jauna klivuse! 18 Tys vyss nōk nu Dīva, kas caur Kristu myusus ar sevi samīrynōja un mums uzticēja samīrynōšonas omotu. 19 Dīvs caur Kristu sasamīrynōja ar pasauli un jam vairs grāku naīskaita, un mums uzticēja samīrynōšonas mōceibu. 20 Mes asam Kristus syutni un caur mums runoj Dīvs. Kristus vītā mes jyusus lyudzam: Izleigstit ar Dīvu! 21 Jys Tū, kas nikaida grāka nazynōja, nūdeve izleigšonas upuram, lai mes caur Jū Dīva prīškā byutu attaisnōti.

VI 1 Kai Jō leidzstrōdnīki, mes jyusus breidy nojam, lai jyus Dīva žēlesteibas par veļti najimtu. 2 Ir saceits: Žēlesteibas laikā es tevi asmu izklausejis, pesteišonas dīnā es tev asmu paleidzējis. Raug, tagad ir žēlesteibas laiks, raug, tagad ir pesteišonas dīna.

14      K r i s t u s m ī l e s t e i b a pret cylvākim.

18      m u m s — apostolim.

21      i z l e i g š o n a s u p u r a m — par myusu grākim.

burtiski: Tū, kas nazynōja grāka, myusu deļ padareja par grāku, lai mēs Jymā palyktu par Dīva taisneigumu.

1      p a r v e ļ t i n a j i m t u — Par veļti jam tys,kas žēlesteibu sajēmis nikō loba nadora un žēlesteibai leidza nastrōdoj, kas žēlesteibas naizmontoj loba dareišonai un svāttopšonai.

2      Raug, tagad ir atnōcis tys žēlesteibas laiks, kuru pravīši īprīkš pasludynōja.

3 Mes nivīna nikai naīļaunojam, lai myusu omots nabyutu pasmōdāts, 4 bet gon vysur pasarōdam kai Dīva kolpi: ar lelu pacīteibu spaidūs, tryukumā un bailēs, 5 šausteišonā, cītumā, sasaceļšonā, pyulēs, nakts nūmūdā, gavēnī, 6 ceisteibā, zynōšonā, lānprōteibā, labsirdeibā, Svātajā Gorā, nalīkuļōtā mīlesteibā, 7 patīseibas sludynōšonā, Dīva spākā ar taisneibas īrūčim pa lobajai un pa kreisajai; 8 gūdā un nagūdā, pasmōdēšonā un teikšonā; par mōnim īskaiteiti, tūmār patīseigi; 9 napazeistami, tūmār labi zynomi; it kai mērstūši, bet, raug, mes dzeivojam; nūšausteiti tūmār, nanūnōvāti; 10 nūskumdynōti, tūmār vysod prīceigi; tryukumā, tūmār daudzejūs dorūši bogōtus; kai taidi, kam nikō nava, bet tūmār kam ir vyss.

11 Pret jums, korintīši, myusu mute atsavēre un sirds palyka plašōka. 12 Myusūs jyus aizjamat daudzi vītas, bet jyusu sirdīs ir moz vītas, 13 Atmoksojit ar leidzeigu moksu, — kai bārnim es jums soku, — paplašynojit arī jyus sovas sirdis. 14 Nadorit tai, kai naticeigī. Kas tad taisneibai ir kūpejs ar nataisneibu? Vai arī, kas gaismai kūpejs ar tymsumu? 15 Kaida tad Kristum ir īspējama saskaņa ar Beliali? Kas tad ticeigajam kūpejs ar bezticeigū? 16 Kaids tad Dīva svētneicai sakars ar dīvaklim? Mes asam dzeivō Dīva svētneica. Jo Dīvs saceja: Es storp jums dzeivošu un staigōšu; Es grybu byut jyusu Dīvs un jums jōir munai tautai. 17 Tōpēc nu jūs vyda ejat ōrā un sevi nūrūbežojit, soka Kungs, un nikō nateira naaizskarit. Tad es jyusus pījimšu 18 un byušu jums par tāvu

7      p a l o b a j a i u n p a k r e i s a j a i —- uzbrukšonai un aizsorgōšonai. Karaveirim uzbrukšonai lobajā rūkā beja īrūcis un aizsorgošonai kreisajā rūkā vairūgs.

10      Laiceigō monta tryukumā byudami apostoli daudzejūs dora bogōtus Dīva žēlesteibā.

15      Ebreju vōrds Belials apzeimoj ļaunumu vai arī ļaunuma tāvu valnu.

un jums joir man par dālim un meitom, soka Kungs, tys Vysvareigais.

VII. 1 Tai kai mums, nūmīļōtī, ir taidas apsūleišonas, tad lai nūteirejam sevi teirus nu ikvīna mīsas un dvēseles traipa un Dīva bailē lai eenšamēs arvīnu uz lelōku svātumu.

S k u m e n a s l o b u.

2 Pījemit myusus. Mes nivīnam naasom izdarejuši nataisneibas, nivīnam pōresteibas, nivīnam prīkšrūceibas. 3 Un es šytū soku na tōpēc, lai nūtīsōtu, bet gon, kai jums saceju, ka jyus myusu sirdī ar mums asat saisteiti uz dzeivi un nōvi. 4 Man uz jums ir lela paļōveiba, lels ir man par jums lapnums. Nasaskotūt uz visim myusu spaidim, es asmu pylns īprīcynōšonas un pōrpiļdeits ar prīcu.

5 Kad aizgōjom uz Makedoniju, myusu mīsai nabeja mīra, bet gon vysur spaidi: ap mums vysapkōrt ceiņas, bet myusūs baile. 6 Bet Dīvs kas nūmōktūs īprīcynoj, īprīcynōja arī myusus ar Tita atnōkšonu. 7 un na tik vīn ar jō atnōkšonu, bet arī ar tū īprīcynōšonu, kuru jys pi jums atroda. Jys mums ziņōja par jyusu ilgom, skumem un gōdeibu par mani un tys munu prīcu vēļ pavairoja, 8 Un jo ar sovu vēstuli jums byutu sagodojis skumes, tad es to nanūžāloju. Un jo es nūžālotu, — es radzu, ka tei vēstule uz nagara laika gon jyusus padareja skumeigus, — 9 tad tagad es prīcojūs na tōdēļ ka es jums dareju skumes, bet gon, ka skumes dēļ jyus apsadūmōjot. Jyus bejot nūskumuši Dīvām pateikamā veidā, lai jyus caur

1      Nu ikvīna grāka vōrdūs, dorbūs un dūmōs.

3      u z d z e i v i u n n ō v i —lai dzeivotu un mērtu par jums.

9      D ī v ā m p a t e i k a m ā v e i d ā — Jyus bejot nūskumuši Dīva dēļ, jo jyus nōcet pi apziņas, ka ar sovim nadorbim asot apkaitynōjuši Dīvu vyslobōkū tāvu.

mums nikaidā ziņā nacīstu zaudējumu, jo Dīvam pateikamō skume izsauce pesteigu žālumu, kura nūžālōt navajag; šō pasauļa skume, turpretim, izsauc nōvi. 11 Raug, kai tei Dīvam pateikamō skume jyusūs izsauce tik lelu nūpitneibu, pat atsavaiņōšonu, nūžālōšonu, baili, ilgas, centeibu, nūsūdeišonu. Kotrā ziņā jyus pīrōdejot, ka jyus tamā lītā asat navaineigi. 12 Un jo es jums raksteju, tad tys nūtyka na dēļ tō, kas nataisneibu padareja un na dēļ tō, kas nataisneibu pacīte, bet gon, lai jyusu atsauceiba pret mums pasarōdeitu jyusūs Dīva prīškā. 13 Tōpēc ar tū mes asam īprīcynōti.

Klōt pi myusu prīcas, mes prīcojamēs par Tita īprīcynōšonu tōpēc, ka jō dvēseli jyus visi atspērdzynōjot. 14 Un jo es pret jū par jums lepnōjūs, tad es kaunā naasmu palicis. Kai vyss tys, kū mes jums sludynōjom, ir eista patīseiba, tai arī lepnōšonōs pret Titu izarōdeja patīsa. 15 Un jō sirds jums ir vēļ vairōk pīsakļōvuse, pīmynūt par jyusu vysu paklauseibu, kai jyus jū ar baili un drebēšonu pijēmet. 16 Es prīcojūs, ka es vysā kamā uz jums varu pasaļaut.

P a m ū d y n ō j u m s u z l a b d a r e i b u.

VIII 1 Es grybu jums, brōli, pastōsteit par tū žēlesteibu, kuru sajēme Makedonijas draudze. 2 Kai daudzejū spaidu pōrbaudejumūs jim ir prīcas pōrpiļneiba, tai dziļā nabadzeibā pasarōdeja vīnkōršeibas pōrpiļneiba. 3 Pa vareibai, es varu aplicynōt, pōrōk

10      š ō p a s a u ļ a s k u m e — Skume, kas izaceļ laiceigō monta pazaudēšonas dēļ, pīrōda, ka tō cylvāka sirds ir piļneigi pīsīta pi laiceigom lītom, un ka tōpēc jys myužeigos svātlaimeibas īmontōšonai ir miris.

12      vulg. — bet gon lai atsaklōtu myusu ryupes par jums.

1      Na tik vīn atsevišķi ticeigī, bet arī atsevišķōs draudzes ir kai lūcekli Kristus mīsā —Bazneicā tik stipri vīns ar ūtru saisteiti, ka jim ir na tik vin kūpejōs bādas un prīki, bet arī tys, ka vīna lobais pīmārs pamūdynoj uz lobu vysus cytus.

par vareibu, ji beja labdeveigi, 4 un nu mums ļūti lyudze žēlesteibas, ka jim atļautu pīsadaleit pi svātūs pabaļsteišonas; 5 un na tik vin šytū, bet arī jī poši sevi, kai mes cerējom, sōkumā nūdeve Kungam un tad, saskaņā ar Dīva grybu, arī mums. 6 Un Titam mes pīsacejam, ka jys tū mīlesteibas dorbu pi jums izvastu leidz golam, kai jys jau agrōk beja īsōcis. 7 Un kai jyus sevi atzeimējot vysā kamā: ticeibā, mōceibā, zynōšonā, ikvīnā centeibā un mīlesteibā, kuru mes jyusūs uzmūdynōjom, tai atzeimejit sevi arī šytamā mīlesteibas dorbā. 8 Bet es šyto nasoku kai pavēles, bet tikai, lai caur tū centeibu pōrbaudeit jyusu mīlesteibu. 9 Jums ir zynoma myusu Kunga Jezus Kristus mīlesteiba, kai Jys bogōts byudams, jyusu dēļ palyka nabadzeigs, lai jyus caur Jō nabadzeibu palyktu bogōti. 10 Šamā lītā es jums dūdu tikai vīnu padūmu un tys jums byus nūdereigs, jo jyus na tikai pošu lītu, bet arī gribēšonu īsōcet jau pagājušajā godā. 11 Izpiļdit tad tagad tū dorbūs, lai gataveibai kas beja nūdūmā, atbylstu, skotūtīs pēc monta, izpiļdeišona. 12 Un labdeveiba ir teicama, jo tei nūteik manteibas rūbežōs un nav pōrōka par montu. 13 Bet jums nav jānūnōk tryukumā, lai citi byutu pōrpiļneibā; te jōītur leidzsvors. 14 Šymā laikā jyusu pōrpiļneigums lai paleidz jūs tryuceigumam, ka, nu ūtras puses, jūs pōrpiļneigums paleidzātu jyusu tryuceigumam. 15 Tai lai īsastōj leidzsvors, kai stōv raksteits: Kas savōce daudzi, tam pōrpiļneibas nabeja un kas nadaudzi savāce arī tys tryukuma nacīte.

7      vulg. — ... un jyusu mīlesteibā uz mums...

10      c a u r J ō n a b a d z e i b u p a 1 y k t u b o g ō t i — Palykdams dīveibas pōrpiļneibā Kristus pījēme nabadzeigū ciļvēceibu, lai mes caur Jū byutu dīviškōs bogōteibas daleibnīki. Jys palyka nabogs, lai mes byutu bogōti. Jys nūkōpe zemē, lai mums atdareitu dabasu vaļsteibu.

16 Paļdis Dīvam, ka Jys Titam sirdī īlēja šytū centeibu, 17 lai jys munu pīsacejumu labprāt uzajemtu; jā, centeibas pylns pats nu sevis jys uzajēme braukt pi jums. 18 Reizē ar jū mes syutam brōli, kura slava caur Evangelija sludynōšonu izaplota pa vysom draudzēm. 19 Un na tys vin, jys nu draudzēm ir izlaseits par myusu leidzceļōtōju mīlesteibas dorbā, kuru mes Kunga gūdam un myusu lobōs grybas pīrōdeišonai uzajēmem. 20 Mes nagrybātu, ka sakarā ar bogōteigajom dōvonom, uz mums krystu kaidas aizdūmas; 21 jo mums jōsaryupej na tikai par tū, kas ir lobs Kunga prīškā, bet arī par tū, kas ļaužu prīškā 22 Mes syutam leidza sovu brōli, kurs daudzkōrteigi un dažaidi sovu centeibu ir pīrōdejis un lelajā paļōveibā uz jums ir vēļ centeigōks. 23 Kas atsateic uz Titu, tad jys ir muns leidzgōjējs un leidzstrōdnīks pi jums. Kas atsateic uz myusu brōlim, tad jī ir draudžu apostoli un Kristus gūds. 24 Jim tad draudzes prīškā parōdit sovu mīlesteibu un attaisnojit jyusu nu mums cyldynōšonu.

IX. 1 Par svātūs pabaļsteišonu jums vairōk raksteit, man līkās, nav vajadzeigs. 2 Jyusu labvēleiba man ir zynoma un ar tū es dīžōjūs makedonīšim. Arī Achaja jau nu pagājušō goda uz tū gatavōjās, jo jyusu centeiba daudzejūs ir pamūdynōjuse. 3Tūmār es syutu brōļus, lai myusu dīžošonōs par jums šamā lītā nabyutu veļteiga, ka jyus, kai es saceju, byutu sagatavōti. 4 Cytaiž makedonīši reizē ar mani atgōjuši, atrostu jyusus nasagatavōtus, un mēs — lai nasaceit: jyus — šamā lītā byutu aizkaunāti. 5 Tōpēc man lykās napīcīšams uzaicynōt brōļus, lai ti pī jums nūītu īprīkš un jyusu agrōk sūleitōs dōvonas sakōrtōtu, lai tōs byutu sagatavōtas kai labvēleibas dōvonas, bet na kai skūpuma.

L a b d a r e i b a n a s s v ē t e i b u.

6 Īvārojit sekūšu: kas taupeigi sēj, tys taupeigi pļaus; kas bogōteigi sēj, tys bogōteigi pļaus. 7 Lai ikvīns dūd tai, kai sovā sirdī ir apsūlejis, un na nagrybādams, vai arī spīsts, jo Dīvam pateik tys, kas ar prīcu dūd. 8 Un Dīvs var jums ikvīnu dōvonu atdūt piļneibā, lai jums vysod un vysōs lītos byutu pīticeiba un vēļ vērs tō byutu dēļ dažaidim lobim dorbim, 9 kai stov raksteits: Jys ir izbōrstejis un īdevis nabogim, Jō taisneigums pastōv myužam.

10 Un Tys, kas sējējam dūd sāklu un ēsšonai maizi, dūs arī jums bogōteigi sējamu un audzēs jyusu taisneiguma augļus, 11 Un jums, kas caur mums Dīvam sagōdojat gūdu, byus vysa ko pīteikūši dēļ ikvīnas labsirdeibas dōvonas. 12 Un šitei izpaleidzēšona na tik vin svātūs vajadzeibas apmīrynōs, bet arī snēgs Dīvam pōrpiļneigu pateiceibu. 13 Šytōs laipnōs izpaleidzēšonas dēļ, jī slavēs Dīvu, ka jyus Kristus Evangelija izzeišonai asot pasadavuši un kai jim, tai arī visim citim izrōdat sovu labvēleibu. 14 Jī par jums sirsneigi lyugsīs, jo jyusūs tik pōrmēreigi pasarōda Dīva žēlesteiba. 15 Dīvam lai ir pateiceiba par Jō naizsokami lelū dōvonu.

S v. P o v u l a a p o s t o l i s k ō v a r a.

X. 1 Un es, Pōvuls, pats jyusus aicynoju caur Kristus lānprōteibu un pīmīleibu, es, kas acīs pret jums asmu kautreigs, bet nu tōlīnes byudams, pret jums asmu drūšsirdeigs. 2 Es jyusus lyudzu, ka man pi jums asūt navajadzātu drūšsirdeigi un pašapzineigi uzastot, kai es asmu nūdūmōjis uzastot pret dažim

7      Montkōreigais dōvonu dūd nagrybādams, jo jys dūdamū uzskota par pazudušu.

8      Tam, kas dora žālsirdeibas dorbus, nav jōsabeist, ka caur tū pats nūnōks tryukumā. Dīvs gōdōs, lai jam byutu pīticeiba.

14      j o j y u s ū s, kas agrōk bejot pogōni.

15      l e l ū d ō v o n u — Kristus ticeibu.

cylvākim, kas dūmoj, ka mes dzeivojūt mīseigi. 3 Mes gon mīsā dzeivojam, bet mes pēc mīsas nakarojam. 4 Jo īrūči, ar kurim mes karojam, nav mīseigi bet gon ikš Dīva eistyn spēceigi, lai sagrautu nūstyprynōjumu: 5 mes iznycynojam tūs padūmus un ikvīnu lepneibu, kas sevi augstynoj pret Dīva pazeišonu, un aplancam ikvīnu dūmu, lai tei byutu Kristum paklauseiga, 6 un asam gotovi nūstrōpēt ikvīnu napaklauseibu, leidz kū jyusu paklauseiba byus piļneiga.

7 Raugatēs uz Tō, kas stōv pret acim. Jo kas pats sevi īskaita pi tim, kas pīdar Kristum, tad lai jys tū vairōk padūmoj par tū, ka mes Kristum pīdaram tai pat, kai jys. 8 Un jo es grybātu pylnvaras dēļ, kuru mums Kungs jyusu uzceļšonai, bet na nūjaukšonai, ir īdevis, vairok dīžōtīs, arī tad es natikšu aizkaunāts. 9 Bet lai naizaskota tai, itkai es ar sovom vēstulēm grybātu jyusus baidēt. 10 Jo soka: Vēstules gon ir uzstōjeigas un spēceigas, bet jō personeigō uzastōšona ir kautreiga un jo runai nav īspaida. 11 Kas tai runoj, tys lai īgaumej, ka mes byudami klōtu tai pat parōdeisim dorbūs, kai nu tōlīnes vēstules vōrdūs rōdam.

12 Mes gon naīsadrūšynōjam sevis īskaiteit pi taidim, vai arī sevis pīleidzynōt taidim, kas poši sevi īteic. Jī sevi mērej poši ar sevi un jī sevi saleidzynoj poši ar sevi un caur tū parōda sovu naprōteibu. 13 Mes bezmēreigi nasadižojam, bet gon pēc tō apgobola māra, kuru Dīvs mums ir nūrōdejis un tys snādzās pat leidz jums. 14 Mes pōrōk tōli nasasnādzam, itkai mes na-

3      p ē c m ī s a s n a k a r o j a m — nadzeivojam tai, lai apmīrynōtu mīsas kōreibas.

10      s o k a t ī, kas apostolam ir nūsastōjuši pretim.

11      Jo naizalobōsit, tad mes aizgōjuši Korintā tik pat drūši napaklauseigūs nūstrōpēsim, kai vēstulēs breidynojam.

12      vulg .. .bet mes sevi mērejam ar tū pošu, kas mes sevī asom un ar sevi poši sevi saleidzynojam.

byutu pi jums atgōjuši, jo mes Kristus Evangeliju sludynōdami leidz jums nūnōcem. 15 Mes cyta dorbu dēļ pōrōk nasadīžojam, bet mums ir cereiba, ka leidz kū jyusu ticeiba pasalelynōs sovas darbeibas apgobolā, mes arī pi jums nūkļyusim lelokā atzineibā. 16 Tad mes varēsim Evangeliju nest pōri par jyusu apgobolu, nimoz nasadīžojūt nu dorbim, kas veikti svešā apgobolā. 17 Kas grib dižōtīs, lai dižojās ikš Kunga. 18 Jo na tys ir eists, kas pats sevi īteic, bet gon tys, kū Kungs īteic.

S v. P ō v u l a p a š a i z l ī d z e i b a.

XI. 1 Ak, ka jyus kaut drusku grybātu pījimt munu naprōteibu. Jā, pījemit nu manis. 2 Es asmu pōrjimts par jums ar dīvišku centeibu; es jyusus sadarynōju vīnam veiram, lai jyusus, kai teiru jaunovu, stōdeitu prīškā Kristum 3 Es beistūs, ka kai čyuska ar sovu viļteibu pīvyla Īvu, tai arī jyusu dūmu nasabūjōtu un nu Kristum pīnōceigōs vinkōršeibas un navaineibas naatrautu. 4 Un jo kas pi jums atgōjis kaidu cytu Jezu sludynōtu, na kai mes sludynojam, vai jyus cytu goru sajimtu, na asot sajāmuši, vai arī cytu Evangeliju dzērdātu, na kai jyus nu manis dzērdējot, tad varit sev pasaklauseit. 5 Bet es dūmoju, ka es par tū „dīžapostolu“ zamāks naasmu. 6 Lai arī es byutu naveikls runā, tad tūmār na atziņā, jo tū mes vysā un vysur skaidri asam pīrōdejuši.

7 Vai tad es asmu sagrākōjis? ka es, lai jyusus

17      Bez Dīva žēlesteibas cylvāks naspēj nikō loba padareit tōpēc jys pats ar sevi nadreikst lepnōtīs.

1      Ikvīna sevis slavēšona ir naprōteiba, jo gūds un slava pīdar Dīvam.

2      a r d ī v i š k u c e n t e i b u — namaklādams sev gūda.

5      d i ž a p o s t o l u — vyltus apostolu.

7      Vyltus apostoli ībylda, ka taids evangelijs, kura sludynōtoji strodoj fizisku dorbu kai vērgi, ir pasmōdejams, bet apostols Pōvuls ar tū dīžojās un sūlās arī uz prīšku tai pat dareit.

paaugstynōtu, sevi pazamynōju un bez atleidzeibas jums sludynōju Dīva Evangeliju? 8 Sajimdams nu jom pabolstu, cytas draudzes es asmu aplaupejis, lai varātu kolpōt jums. 9 Un kad es storp jums beju un tryukumu cīšu, es nivīna naapgryutynōju, un munam tryukumam paleidzēja brōli, kas nōce nu Makedonijas. Un tai es sorgōjūs, lai jyusu naapgryutynōtu, un arī uz prīšku es nu tō sorgōšūs. 10 Kai Kristus patīseiba ir manī, tai šytys dīžonums Achajas apgobolā man natiks nūslōpāts. 11 Kōpēc? Vai tōpēc, ka es jyusu namīļoju? — Tū zyna Dīvs. 12 Kū es doru, tū es dareišu arī uz prīšku, lai tim, kas mums dīžonumā grib leidzynōtīs, atjimtu ikvīnu izdeveibu. 13 Un tī cylvāki, kas izalīk par Kristus apostolim, ir vyltus apostoli, mōnu strodnīki. 14 Un nav ko breinōtīs. Jo pats satans izalīk par gaismas engeli. 15 Un nav nikas sevišķs, ka arī jō kolpi izalīk par taisneibas kolpim. Jūs gols tūmār byus taids, kai jūs dorbi.

16 Un es atkōrtoju: Lai nivīns manis naskaita par muļķi. Uu jo tūmār, tad skaitit mani par muļķi tai, ka es ar sevi kaut par kū varātu dīžōtīs. 17 Kū es šymā gadejumā par dīžonumu soku, tō es nasoku Kristus gorā, bet gon kai nasaprosdams. 18 Jo tik daudzejī dižojās par mīseigajom (lītom), tad arī es grybu dīžōtīs. 19 Jyus gon muļķus labprōt īcīšat, jo poši asot gudri. 20 Jyus pacīšat, jo kaids jyusus kalpynoj, izmontoj, jums pōresteibu dora, jyusus pōrspēj, jo kas jums par vaigu syt. 21 Sev par kaunu man ir jōatsazeist, ka mes šytō naspējam. Tūmār,

16      k a u t d r u s k u v a r ā t u d ī ž ō t ī s — kai dižojās vyltus apostoli.

18      m ī s e i g o m l ī t o m — augsta dzymuma, vai arī cytu laiceigūs lobumu dēļ.

19      Jo vyltus mōceitoji jyusus sovā lobā izmontoj, jyusus pazamynoj un aizkaunej, tad jyus tū vysu pacīteigi panasat. Es ar jums tai nadareju un tōpēc man patim jōsakaunej.

kū kaids cyts īsadrūšynoj, — es runoju nasaprasšonā, — tū īsadrūšynoju arī es. 22 Jo jī ir ebreji, — arī es. Jo jī ir izraelīši, — arī es. Jo jī ir Abraama pēcnōcēji,— arī es. 23 Jo jī ir Kristus kolpi, — nasaprasšonā runoju — tū vairok es: pōrmēreigajōs pyulēs, daudz vairōk īslūdzeišonā cītumūs, bezmēreigajā šausteišonā, pat bīži nōves brīsmōs, 24 nu jūdim es sajēmu pīcas reizes četrudesmit sitīņu atjamūt vīnu. 25 Trejskōrteigi mani syta ar reikstem, reizi mātōja ar akminim, trejskōrteigi es pōrcīšu kuģa avariju, vīnu dīnnakti es tyku plūseits jyurā. 26 Es daudzkōrt beju ceļojumūs, upu yudiņu brīsmōs, slapkovu brīsmōs, nu ciļtsbrōlim brīsmōs, tuksnesī brīsmōs, nu pogōnim brīsmos, piļsātā brīsmōs, uz jyuras brīsmōs, nu vyltus brōlim brīsmōs. 27 Es izcīšu pyules un tryukumu, bīži nūmūdā naktis, izolkumu un slopes, daudz gavēņu, soltumu un plykumu. 28 Bez šyto vysa vēļ nōk klōtu ikdīniškōs ryupes un ryupes par vysom draudzēm.

29 Kas tad palīk vōjs, man reizē vōjam napalīkūt? Kas īsaļaunoj, man naīsadagūt? 30 Jo ir josadīžoj, tad es dīžojūs par sovu vōjumu. 31 Dīvs, Kunga Jezus Tāvs zyna, ka es namaloju. Jys lai ir slaveits myužam!

32 Damaskas ķēniņa Aretas pōrvaldnīks pavēlēja apsorgōt piļsātu, lai mani sakartu. 33 Bet mani caur lūgu pōri par myuru nūlaide peitinī un tai es nu jō rūkom izmuku.

S v. P ō v u l a r e d z ē j u m i.

XII. 1Jo vajaga dīžōtīs, lai gon tys nav atteiceigi, tad es pōreju uz Kunga atklōjumim un redzējumim.

26      ciļtsbrōlim — jūdim.

2 Es zynu kaidu cylvāku ikš Kristus, kas pyrms četrupadsmit godim, — vai mīsā vai ōrpus mīsas, es nazynu, Dīvs zyna, — tyka pajimts trešajūs dabasūs. 3 Es zynu, ka tys cylvāks, vai mīsā vai orpus mīsas, es nazynu, Dīvs zyna, — 4 beja pajimts paradīzē un dzērdēja naizpaužamus vōrdus, kuru nivīns cylvāks nadreikst izsaceit. 5 Par šytom es grybu dīžōtīs, bet na pats par sevi, tys lai ir muna vōjuma dēļ. 6 Un jo es arī par sevi gribēšu dīžōtīs, arī tad es nabyušu muļķis; jo es runōšu tikai patīseibu. Tūmār es nu tō atsaturu, lai nivīns par mani nadūmotu vairōk, kai pi manis redz un par mani dzērd. 7 Bet lai es atklōšonu pōrmēreiguma dēļ pōrōk sevis naizcaltu, man dēļ mīsas ir īdūts īsms, satana engeļs, kas mani ar dyurem syt. 8 Par šytū es jau trejs reizes lyudžu Kunga, ka tys nu manis atsastotu nūst, 9 bet Jys man saceja: Tev pītiks munas žēlesteibas, jo vōjumā pīsajam spāks. Tōpēc ar prīcu es dīžojūs par sovim vōjumim, lai manī arvīnu mytātu Kristus spāks. 10 Un Kristus dēļ man pateik (muni) vōjumi, nīvōšonas, spaidi, vojōšonas, apspīsšonas; jo naspēceigs byudams, es asmu styprs.

11 Es asmu bejis par muļķi un jyus mani pi tā nūvedet. Eistineibā vajadzātu, lai jyus mani īteiktu, jo es, lai gon byudams nīks, tim „dižapostolim“ nikamā naasmu īpakaļ palicis. 12 Munas apostoliskōs syutnīceibas pīrōdejumi jums ir calti priškā vysā pacīteibā caur zeimem, breinumim un vareibas dorbim. 13 Un nikamā cytā jyus pret cytom draudzēm īpakaļ naasot pamasti, jo tikai tamā, ka es jyusu naasmu apgryutynōjis. Bet šytū pōresteibu man pīdūdit.

2      t r e š a j ū s d a b a s ū s — Seņōk beja īskots, ka ir treju dabasu: gaisa, zvaigžņu un dabasi, kur mīt svēteigī gori. Sv. Pōvuls beja pajimts trešajūs, t. ir dabasūs, kur mit gori.

7      a r d y u r e m s y t — pazamynoj, vōrdzynoj.

9      Ar Dīva žēlesteibas paleigu vysus kārdynōjumus un gryuteibas varēsi pōrvarēt. Jū lelōks kārdynōjums vai vōjums, tū lelōka byus dūta žēlesteiba.

14 Raug, es asmu gotovs nōkt pi jums trešu reizi un tūmār es jyusu naapgryutynōšu; jo es jyusejō namekleju, bet gon jyusu. Un na bārni deļ dzymdynōtōjim vōc krōjumus, bet gon dzymdynōtōji deļ bārnim. 15 Jyusu dvēseļu dēļ es ar prīcu grybu upurus nest, pat pats sevi uzupurēt. Un jo jyusus ōrkōrteigi mīļoju, vai tad tōpēc mani mozōk jōmīļoj?

16 Nu labi, es pats jyusu naasmu apgryutynōjis, bet es asūt tik veikls, ka jyusus ar vyltim īgivis. 17 Bet vai tad es caur kaidu nu tim, kurus pi jums syuteju, jyusus izmontōju? 18 Es nūzeimōju Titu un leidza nūsyuteju brōli. Vai tad Titus jyusus izmontōja? Vai tad mes visi tamā pošā gorā un tamōs pošōs pādōs nastaigojam?

D a ž a i d i p ō r s o r g ō j u m i.

19 Jyus jau sen dūmojat, ka mes jyusu prīškā grybam atsataisnōt. Nē, mes runojam ikš Kristus Dīva prīškā, un šytys vyss, nūmīļōtī, nūteik jyusu uzceļšonai. 20 Es tūmār beistūs, ka es pi jums aizejūt naatrasšu tai, kai es grybātu, un arī pats nabyušu taids, kaida jyus grybātu; jo ķildas, berzšonōs, dusmes, dažaidi nūgrupējumi, naidōšona, glaimi, pōrspeilēšona un nakōrteibas vel grybātu pastōvēt; 21 lai tad Dīvs, kad es pi jums aizīšu, jyusu prīškā manis napazamynoj un lai man nabyutu jōskumst par daudzejim, kas agrōk ir grākōjuši un nav atsagrīzuši nu naškeisteibas, bezkauneibas un izlaideibas, kū beja darījuši.

XIII. 1 Tai tad, es pi jums eju trešū reizi. Uz divēju vai treju līcinīku līceibas pamata jōizškir ik-

15      Vulg. ... pats sevi uzupurēt par jyusu dvēselem, lai gon jū vairōk es jyusus mīļoju, tū mozōk nu jums teiku mīļōts.

16      e s a s ū t t i k v e i k l s — kai muni pretinīki tū apgolvoj.

17      Vai tad jī tai pat pret jums uzaturēja kai es?

vīns streidu jautōjums. 2 Tim, kas agrōk beja grākōjuši un visim cytim byudams tur es īprīkš pasludynōju un tagad prūjom byudams atkōrtoju: Kad es otkon aizīšu, nabyus nikaidas saudzēšonas.. 3 Jyus pīprosot pīrōdejumu, ka manī runoj Kristus, kas jyusu prīškā nav naspēceigs, bet gon storp jums parōda sovu vareibu. 4 Lai gon jū bezspākā pīkola krystā, tūmār Jys dzeivoj Dīva spākā. Jo arī mes Jymā asom bezspēceigi, tūmār reizē ar Jū jyusu prīškā nu Dīva spāka byusim atdzeivynōti.

5 Pōrbaudit poši sevi, vai jyus asot ticeibā, jā, pārbaudit poši. Vai tad jyus tō nazinit, ka jyusūs ir Jezus Kristus? Jo nē, tad jyus asot naiztureigi. 6 Es ceru, ka jyus atzeistit, ka mes asom apzineigi. 7 Mes lyudzam Dīva na tōpēc, lai mes izarodeitu iztureigi, bet gon, lai jyus nikō ļauna nadareitu un tōpēc, lai jyus dareitu lobu, lai gon mes izarōdeitu naiztureigi. 8 Mes pret patīseibu asam bezspēceigi, bet gon — par patīseibu. 9 Mes prīcojamēs par tū, ka, mums bezspē- ceigim asūt, jyus asot stipri. Tōpēc arī lyudzamēs, lai jyus toptu piļneigōki.

10 Prūjom byudams es šytū rokstu tōpēc, lai klōtbyudamam man navajadzātu styngri uzastōt saskaņā ar pylnvaru, kuru man Kungs uzceļšonai, bet na nū jaukšonai ir devis.

11 Beidzūt, brōli, pricojitēs, esit piļneigi, sovstarpeigi cyts cytu pamūdynojit, esit sadareigi un mīrmīleigi un ar jums lai ir mīlesteibas un mīra Dīvs.

12 Sveicynojit cyts cytu ar svātu skupstu. Jyusus sveicynoj visi svātī.

15 Kunga Jezus Kristus žēlesteiba, Dīva mīlesteiba un Svātō Gora draudzeiba lai ir ar jums visim. (Amen).

2      v y s i m c y t i m — kas ir īgrymuši taidūs pat grākūs.

4      b e z s p ā k ā — kai vōju cylvāku.

5      v a i j y u s a s a t t i c e i b ā — vai jyus pēc ticeibas nūrōdejumim dzeivojat, vai jums ir dzeiva ticeiba, kas pasaroda lobūs dorbūs?

Svātō Pōvula Apostola vēstule

galatīšim.

I. 1                              Pōvuls,

na nu cylvākim un na caur kaidu cylvāku, bet gon caur Jezu Kristu un Dīvu Tāvu, kas Jū pīcēle nu myrūnim,

apostols

2 kūpā ar visim brōlim, kas ir ar mani,

Galatijas draudzēm.

3 Lai jums ir žēlesteiba un mīrs nu Dīva myusu Tāva un Kunga Jezus Kristus.

4 Jys par myusu grākim sevi uzupurēja, lai myusus saskaņā ar Dīva, myusu Tāva grybu izglōbt nu tagadējō ļaunō pasauļa. 5 Jam lai ir gūds myužam. Amen.

6 Es breinojūs, ka jyus ļaunit tik ōtri sevi atrunōt nu tō, kas jyusus Kristus žēlesteibā paaicynōja, un pīsakļōvet cytam „evangelijam,“ 7 bet cyta nava, ir tikai daži cylvāki, kas jyusus grib samulsynōt un sagrūzeit Kristus Evangeliju. 8 Bet jo mes poši, vai pat engeļs nu dabasim jums sludynātu cytu Evangeliju, na kai mes asam sludynōjuši, lai ir nūlōdāts. 9 Kai mes agrōk asam sacejuši, tai es atkōrtoju tagad: Jo kas jums cytu Evangeliju sludynōtu, na kai jyus asat pījāmuši, tys lai ir nūlōdāts.

10 Vai es tagad cenšūs īgyut cylvāku, vai arī Dīva labvēleibu? Vai tad es tagad grybu īpatikt cylvākim?

1      Lai ticeigūs pōrsōrgotu nu judaizma pīkritēju moldim, Sv. Pōvuls aizrōda uz sovu apostoliskū autoritati un uz tū, ka caur Moizeša lykumu attaisnōšona nav sasnādzama.

4      ļ a u n ō p a s a u ļ a — ļaunim cylvākim.

6      n u T ō — nu Dīva Tāva.

Nē, jo es canstus īpatikt cylvākim, tad es nabyutu Kristus kolps.

A p o s t o l a t s u n E v a n g e l i j s p a ī t n u D ī v a.

11 Brōli, es jums golvoju, ka Evangelijs, kuru es sludynōju, napaīt nu cylvākim; 12 es jo nasajēmu nu kaida cylvāka, ni arī īsamōceju, bet gon sajēmu caur Jezus Kristus atklōšonu.

13 Jyus laikam asot dzērdējuši par munu dzeivi judaizmā, kai es bezmēreigi vojōju Dīva Bazneicu un gribēju jū iznycynōt; 14 kai es judaizmā pōrspēju sovā tautā daudzejūs sova vacuma bīdrus, jo es beju centeigōks prīkšteču tradīcijās, na kai jī visi.

15 Bet kad lapbatyka Divām, kas mani izvēlēja jau nu mōtes mīsas un caur sovu žēlesteibu mani paaicynōja, 16 parōdeit manī sovu Dālu, lai es Jū sludynōtu storp pogōnim, tad es tyuleņ, un pēc padūma nagōju pi mīsas un ašņa, 17 nagōju arī uz Jeruzalemu pi tim, kas pyrms manis beja par apostolim, bet gon aizgōju uz Arabiju un nu turīnes atsagrīžu atpakaļ uz Damasku. 18 Tikai vēļōk, pēc trejim godim es aizgōju uz Jeruzalemu, lai apsarunōtu ar Kefas (Pīteri) un pi jō es nūbeju pīcpadsmit dīnu. 19 Nu citim apostolim es redzēju tikai Jākubu, Kunga brōli. 20 Ka tys, kū jums rokstu, nav mali, raug, Dīva prīškā (apgolvoju). 21 Pēc tam es devūs uz Sirijas un Kilikijas apvydim. 22 Kristticeigūs draudzem Jūdejā es personeigi palyku napazeistams. 23 Jī tikai dzērdēja, ka jūs agrākais vojōtōjs tagad sludynoj tū pošu ticeibu, kuru agrōk grōve. 24 Un manis dēļ jī slavēja Dīvu.

11      Skot. 1. Kor. XV. 1; Efez. III. 3.

16      m ī s a u n a s n i s — cylvāks. Dīva paaicynōts byut par apostolu, Sv. Pōvuls pi cylvākim pēc padūma nagōja.

20      D ī v a p r ī š k ā — Dīvu pīsaucūt par līcinīku.

II. 1 Pēc četrupadsmit godini es reizē ar Barnabu devūs otkon uz Jeruzalemu un leidza pajēmu arī Titu. 2 Es aizgōju vīnas parōdeibas dēļ un lyku jim, sevišķi īvārojamim prīškā tū Evangeliju, kuru es storp pogōnim sludynōju, (lai pōrsalīcynōt) vai es veļteigi naskrīnu un vai naasmu skrējis. 3 Un pat muns leidzgōjējs Titus, kas beja pogōns, natyka spīsts pījimt apgraizeišonu. 4 Te īleida un īsazoga daži vyltus brōli, lai izlyukōtu myusu breiveibu, kas mums ir ikš Jezus Kristus, un myusus pošus kalpynōtu. 5 Tūmār mes tim paklauseibā napasadevem ni vīnas stundes, lai tik Evangelija patīseiba palyktu pi jums.

6 Kas atsateic uz īvārojamajim, — kas tī beja, man ir vīna olga, jo Dīvs uz cylvāka personas nasaskota, - tad īvārojamī man nikō vairōk nauzlyka. 7 Pat preteji, jī īvāroja tū, ka man ir uztycāts Evangelijs dēļ naapgraizeitajim tai, kai Pīteram tys ir deļ apgraizeitajim, 8 un tys, kas Pīteram dorbōjōs leidz apostoliskajā dorbā storp apgraizeitajim, leidzdorbōjōs arī man storp pogōnim. 9 Un kad jī pazyna tū žēlesteibu, kura man ir dūta, Jākubs, Pīters un Joņs, kuri ir arī bolsti, snēdze man un Barnabai lobū (rūku) sadareibai: lai mes strōdojam pi pogōnim un jī pi apgraizeitajim. 10 Tikai mums jōsaryupej par tryukumcītējim, un par tim es centeigi ryupejūs.

11 Kad uz Antiochiju atnōce Kefas (Pīters), es uzastoju pret jū atklōti, jo jys beja vaineigs. 12 Un cikom nabeja atgōjuši daži nu Jākuba, jys ēde reizē ar pogōnim, bet pēc jūs atīšonas, jys nu tim atsarōve nūst un sevi nūrūbežōja, beidamīs nu apgraizeitajim. 13 Reizē ar jū līkuļōja arī jūdi, pat Barnaba caur jūs līkuļōšonu ļōve sevi pīdabōt.

3      ī v ā r o j a m ī —- Jākubs, Pīters, Jōņs un cyti apostoli.

10      Sk. I. Kor. II. 8.

14 Un kad īraudzeju, ka jī nadora saskaņā ar Evangelija patīseibu, es Pīteram pasaceju atklōti vysu priškā: Jo tu jūds byudams dzeivoj pēc pogōnu īroduma, bet na pēc jūdu, kai tad tu varī pogōnus spīst, lai tī dzeivotu pēc jūdu īroduma?

15 Mes pēc dzimšonas asam jūdi, bet na nu pogōnim (paejūšī) grēcinīki. 16 Bet tai kai mes zynom, ka nivins cylvāks nateik attaisnots caur lykuma dorbim, bet gon caur ticeibu Jezum Kristum, tad arī mes asom īticējuši Jezum Kristum, lai caur ticeibu ikš Kristus, bet na caur lykuma dorbim sasnāgtu attaisnōšonu, jo caur lykuma dorbim natiks attaisnōts nivins cylvāks. 17 Bet jo mes, kas cenšamēs byut attaisnoti ikš Kristus, tūmār byutu atrosti kai grēcinīki, vai tad Kristus nabyutu bejis grāka kolps? Nikaidā ziņā. 18 Un jo es otkon ceļu tū, kū pats agrok nūjauču, tad es pats sevi nūstōdu par pārkōpēju. 19 Caur lykumu es asmu lykumam miris, lai dzeivōtu Dīvam. Ar Kristu es asmu pīkolts krystā. 20 Tai tad, dzeivoju vairs na es, bet gon manī dzeivoj Kristus. Un cik tōli vel tagad es mīsā dzeivoju, muna dzeive ir ticeibā ikš Dīva Dāla, kas mani ir nūmīļōjis un pats sevi manis dēļ atdevis. 21 Dīva žēlesteibas es naatstumu. Jo jau attaisnōšona nōktu caur lykumu, tad veļteigi byutu nūmiris Kristus.

A t t a i s n ō š o n a c a u r t i c e i b u.

III. 1 Ak jyus, nasaprateigī galatīši! Kas tad jyusus ir apstulbōjis (ka jyus nabyutu paklauseigi patīseibai), jyusus, kurim ocu prīškā tyka tālōts Jezus

14      p ē c p o g ō n u ī r o d u m a — naīvārodami Moizeša lykuma atteiceibā uz ceremonijom un ēdīņim.

p ē c j ū d u ī r o d u m a — pi ēdīņim un ceremonijom īvārōdami Moizeša lykumu.

17      a t t a i s n o t i i k š K r i s t u s — naīvārōdami Moizeša lykuma ceremoniala.

20      m ī s ā d z e i v o j u — dzeivoju laiceigū dzeivi.

Kristus pi krysta? 2 Nu jums es grybātu zynōt tikai šytū: Vai jyus Goru sajēmet caur lykuma dorbim, vai arī caur ticeibas klauseišonu. 3 Cik jyus asat nasaprateigi: Jyus īsōcet Gorā, bet pabeigt grybat mīsā! 4 Vai tad tū vysu jyus veļti asot cituši? Ka tikai par veļti nabyutu! 5 Vai tad tys, kas jums īdeve Goru un storp jums dora breinumus, dora tūs lykuma dorbu dēļ, vai arī ticeibas klauseišonas dēļ?

6 Te ir taipat kai Abraamam: Jys ticēja Dīvam un tys jam tyka iskaiteits taisneigumā. 7 Tai tad zinit, ka tī, kas dzeivoj nu ticeibas, ir Abraama pēcnōcēji. 8 Īprīkšparadzūt, ka Dīvs tautas attaisnōs caur ticeibu, Abraamam tyka pasludynōts: Tevī tiks svēteitas vysas tautas. 9 Tai tad, ticeigī tiks svēteiti reizē ar ticeigū Abraamu. 10 Bet visi, kas bolstōs uz lykuma dorbim, ir zam lōsta. Stōv raksteits: Lai ir nūlōdāts ikvins, kas uzcīteigi naīvāroj vysa, kas ir raksteits lykuma grōmotā. 11 Tūmār tys, ka nivins caur lykumu Dīva prīškā nateik attaisnōts, ir skaidrs; jo taisneigais dzeivōs nu ticeibas. 12 Un lykums ticeibā napastōv, bet gon: Kas tū dora, tys caur tū dzeivos. 13 Nu lykuma lōsta myusus atpērka Kristus, myusu dēļ palykdams par lōstu, kai stōv raksteits: Kas pi kūka korōjōs, tys lai ir nūlōdāts. 14 Taidā kōrtā Abraama svēteiba caur Jezus Kristus nōks uz tautom, lai mes caur ticeibu sajimtu apsūleitū Goru.

15 Brōli, es runoju pēc ļaužu īroduma: Kaida cylvāka lykumeigā spākā īgōjušū testamentu navar ni vīns ni atceļt, ni arī jū papyldynōt. 16 Bet Abraamam un jō pēcnōcējim beja pasludynōti apsūlejumi. Un tys nava teikts par daudzim: jō pēcnōcējim, bet gon par vīnu: jō pēcnōcējam, un tys ir Kristus, 17 Ar šytū

2      G o r u — Svātū Goru.

3      m ī s a caur apgraizeišonu.

11. T a i s n e i g a i s — ticeigais, kas dzeivoj tai, kai ticeiba pīsoka.

es grybu pasaceit sekūšū: Lykums, kas četri simti trejsdesmit godu vēļōk nōce, navar nu Dīva īprīkš lykumeigi nūstateitō testamenta atceļt, un taidejaidi apsūleišonu iznycynōt. 18 Jo montōjums byutu atkareigs nu lykuma, tad jys nabyutu atkareigs nu apsūleišonas. Bet Dīvs Abraamam tū nūdrūšynōja caur apsūleišonu, kai dōvonu.

19 Kam tad ir lykums? — Jys nōce pōrkōpumu dēļ, koleidz nōks pēcnōcējs, kam ir apsūleišona. Jys tyka nūzeimōts caur engelim un nōce caur starpnīka rūku. 20 Bet vīnam starpnīks nav vajadzeigs. Un Dīvs ir tikai vins. 21 Vai tad lykums nūsastōj Dīva apsūleišonom pretim? Nimoz nē. Un tikai tūreiz, jo lykums byutu dūts ar dzeivi nasūšu spāku, nu lykuma eisti nōktu attaisnošona. 22 Bet lykums vysu īslēdze zam grāka, lai ticeigī apsūleišonu montōtu nu ticeibas ikš Jezus Kristus.

23 Tamā laikā, koleidz nabeja atnōkuse ticeiba, mes bejom īslāgti un zam lykuma turāti paklauseibā deļ ticeibas, kurai vajadzēja pasarōdeit. 24 Tai lykums beja myusu pamōceitōjs pyrms Kristus, lai mes jū vairōk caur ticeibu byutu attaisnōti. 25 Nu to laika, kai atnōce ticeiba, mes pamōceitōjam vairs padūti naasom. 26 Caur ticeibu ikš Jezus Kristus jyus visi asot Dīva bārni. 27 Jyus visi, kas ikš Kristus asot nū kristeiti, asot sevi apgārbuši Kristū. 28 Te vairs na kreit svorā ni jūds, ni pogōns, ni vērgs, ni breivais, ni veirīts, ni sīvīte. Ikš Kristus jyus visi asot vīns. 29 Bet jo jyus pīdarat Kristum, tad jyus asot Abraama pēcnōcēji un apsūleišonas mantinīki.

18      n u l y k u m a — Moizeša lykuma.

19      p ō r k ō p u m u d ē ļ — lai cylvāki pazeitu sovus pōrkōpumus un nūnōktu pi apziņas par sovu naspāku.

s t a r p n ī k a r ū k u — Moizešu.

25      Kai pīaugušajam nav vajadzeigs, kas jū kōjom īt mōceitu, tai tim, kas ir pījāmuši Kristus ticeibu, nav vajadzeigs īvārot Moizeša lykuma ceremoniju.

IV. 1 Bet es soku: Koleidz mantinīks veļ ir mozgadeigs, jys nikamā naatsaškir nu vērga, lai gon jys ir vysa kō Kungs. 2 Jys ir.padūts aizbiļdnim un pōrvaļdnikim leidz tain laikam, kuru Tāvs ir nūlicis. 3 Tai ir arī ar mums. Koleidz mes veļ bejom mozgadeigi, myusus kalpynōja šo pasauļa elementi. 4 Bet kad nōce laika pīsapiļdejums, Dīvs atsyuteja sovu Dālu, kas pīdzimis nu sīvītes beja padūts lykumam, 5 lai tūs, kas lykumam beja padūti, atpērktu un lai mes byutu pījimti kai bārni. 6 Un tai, kai jyus tagad asot bārni, Dīvs myusu sirdīs atsyuteja sova Dāla Goru, kurs te sauc: Abba, Tāvs! 7 Tai tad, tu vairs naesi vērgs, bet gon dāls; un jo dāls, tad caur Dīvu arī mantinīks.

D a ž a i d i p ō r s o r g ō j u m i.

8 Tūlaik gon, kad Dīva vēļ napazynot, jyus kai vērgi kolpōjot dīvaklim, kuru patīseibā nimoz nava. 9 Bet tagad jyus Dīvu pazeistat, pat vairōk, — nu Dīva asot atzeiti. Kai tad jyus otkon grīžatēs atpakaļ pi tim bezspēceigajim un nūžālojamajim elementim un nu jauna gribit tim verdziski kolpōt? 10 Jyus īvārojat nūteikti dīnas, mēnešus, laikus un godus, 11 un es beistūs, ka munas pvules par jums nabvutu veļteigas.

12 Esit taidi kai es, jo es asmu taids kai jyus. Brōli, es jyusus lyudzu.

Jyus gon man naasot nikaidas pōresteibas darejuši. 13 Jyus vel atcerit, kai es pyrmū reizi jums sludynōju Evangeliju byudams mīseigi vōjs; 14 bet munas misas stōvūkļa, kas jums beja kai pōrbaude-

3      a r m u m s — pi Kristus ticeibas atsagrīzušajim jūdim.

4      n u s ī v ī t e s — Jaunovas Marijas.

6      s o v a D ā l a G o r u — Dīva Svātū Goru.

9      n u D ī v a a s o t a t z e i t i — Dīvs pats jyusus mōca un ar Sv. Gora žēlesteibu apskaidrynoj.

10      n ū t e i k t i — pēc jūdu īroduma.

jums, jyus napasmōdējot un nanycynōjot; nē, bet gon mani pījēmet kai Dīva, kai Jezus Kristus syuteitū. 15 Un kur tad tagad palyka jyusu svēteigums? Es varu jums golvōt, ka jyus, jo tys byutu īspējams, byutu izlaupejuši sev acis un jōs atdavuši man. 16 Vai tad caur tū asmu palicis jyusu īnaidnīks, ka es jums sludynōju patīseibu?

17 Tī par jums ryupejās, bet na lobā nūdūmā, - nē, tī grib jyusus īslēgt, lai tad jyus ryupātūs par jim. 18 Ryupētīs par lobu ir labi vysod, un na tik vin tod, kod es pi jums asmu. 19 Muni bārni, es otkon par jums cīšu dzemdēšonas sōpes, koleidz jyusūs atsatālōs Kristus tāls. 20 Es gon grybātu tagad byut pi jums un sovu bolsu maineit, jo es par jums asmu nasaprasšonā.

21 Sokat man jyus, kas grybat lykumam byut padūti, vai tad jyus lykuma nadzēržat? 22 Stōv raksteits: Abraamam beja divi dāli: vins nu kolpyunes un vins nu breivōs. 23 Tys, kas beja nu kolpyunes, pīdzyma pēc mīsas, bet tys, kas nu breivōs — saskaņā ar apsūleišonu. Šytys ir pasaceits allegorijā. Tōs divejas nūzeimoj obejus īstōdejumus: Tys vins nu Siona kolna, kas dzemdej vērdzeibai, tei ir Agar. 25 Un vōrds Agar nūzeimoj Siona kolnu Arabijā; tys stōv uz vīnas pakōpes ar tagadeju Jeruzalemu, kurs kūpā ar sovim bārnim dzeivoj vērdzeibā, 26 bet tei debeseigō Jeruzalema, myusu mōte, ir breiva, 27 kai stōv raksteits: Prīcojīs tu, kas esi naaugleiga, kas nadzemdej, prīcojīs un līgsmoj, kas napazeisti sōpes. Un leloks

18      Pyulejitēs vysod dareit lobu un lobu dorit lobā nūdūmā.

19      a t s a t ā l o s K r i s t u s t ā l s — koleidz jyus sāksit dūmōt un dareit tai kai Kristus.

25      Vulg. Sinai ir kolns Arabijā.

26      d e b e s e i g ō J e r u z a l e m a — Kristus Bazneica. Sk. Mt. V. 18. J. IV. 23.

pulks bārnu byus vintuleigajai, na kai salaulōtajai ar veiru.

28 Un jyus, brōli, asot apsūleišonas bārni tai pat, kai Izaaks. 29 Un kai tūreiz mīseigi dzymušais vojōja tū, kas dzimis pēc gora, tai arī tagad, 30 Tūmār, kū soka Roksti? — Atlaid kolpyuni kūpā ar jōs dālu, jo kolpyunes dālam napīkreit byut mantinīkam reizē ar breivōs dālu. 31 Tai tad, brōļi, mes naasom kolpyunes, bet gon breivōs bārni.

V. 1 Kristus myusus atbreivōja breiveibai. Esit tad pastōveigi un naļaunit sevis otkon īvest vērdzeibas jyugā. 2 Raug, es, Pōvuls, jums soku: Jo jyus liksit sevi apgraizeit, jums nikō naleidzēs Kristus. 3 Un ikvīnam, kas sevi līk apgraizeit, es atkārtoju vēļ reizi: Tam ir pīnōkums izpiļdeit vysu lykumu. 4 Jyus, kas lykumā meklejat attaisnōšonas, nu Kristus asot atškērti un žēlesteibai asot zuduši. 5 Bet mes carātū attaisnōšonu sagaidam nu ticeibas caur Goru. 6 Un Jezus Kristus priškā nav nūzeimes ni apgraizeišonai, ni naapgraizeišonai, bet gon ticeibai, kas dorbojās caur mīlesteibu.

N ū s l ā g u m s.

7 Jyus steidzatēs vysā labi. Bet kas tad jyusus ir aizturējis, ka patīseibai naasot vairs paklauseigi?

31      b e t g o n b r e i v ō s b ā r n i — Vulg. pībylst: pasateicūt tai breiveibai, ar kuru myusus atbreivōja Kristus.

3      v y s u l y k u m u — vysus Moizeša lykuma pīsacejumus.

6      t i c e i b a i — dzeivajai ticeibai ir nūzeime, ticeibai, kas pasarōda lobūs dorbūs — mīlesteibā. Sk I. Kor. VII. 19; I. Kor. XIII.

7.       steidzatēs v y s ā l a b i —• jyus bejot uz pareiza ceļa un kristticeigō dzeive pi jums plauka.

8      n u T ō — nu Dīva.

9      Kai nadaudz rauga saraudzej vysu ījovu, tai nadaudz moldu mōceitōji īvad apjukumā vysu draudzi.

8 Tei pōrlīceiba nanōk nu Tō, kas jyusus paaicynōja. 9 Nadaudz rauga saraudzej vysu ījovu. 10 Man ir ikš Kunga uz jums cereiba, ka jyus nikō cyta nadūmōsit. Tys, kas jyusus musynoj, sovu strōpi sajims, lai jys byutu kas byudams.

11 Brōli, jo es sludynōtu apgraizeišonu, vai arī tad es tyktu vojōts? Krysta īļaunōšona gon nu pasauļa byutu padzeita. 12 Ak, kaut tī, kas jyusus musynoj, tyktu izravāti.

13 Tai, brōli, jyus asot paaicynōti uz breiveibu- Naizlītojit šū breiveibu kai izdeveibu deļ mīsas kōreibom, bet gon kolpojit vins ūtram mīlesteibas dēļ, 14 jo vīnā pošā bausleibā teik izpiļdeits vyss lykums: Tev byus sovu tyvōkū miļōt kai pošu sevi. 15 Bet jo jyus cyts cytam kūžat un ādat, to raugit, ka cyts cyta naapreitu. 16 Es jums soku: Staigojit gorā un napiļdit mīsas īgrybu. 17 Tadei mīsas īgrybas goram pretojās un gors mīsai. Jōs vīna ūtru apkaro], lai jyus dareitu tū, kō nagrybat. 18 Jo jyus dareisit pēc gora, tad jyus vairs lykumam padūti nabyusit. 19 Mīsas dorbi ir zynomi: lauleibas lauzšona, bezkauneiba (naceisteiba), baudkōreiba, 20 elkdīveiba, būršona, naids, nasadareiba, skaudeiba, dusme, kildas, škeļšonōs, dumpi, 21 skaudeiba, (slapkaveiba), dzeršona, rīšonoōs, un tom leidzeigas lītas. Es jums jau agrok saceju un tagad atkōrtoju: Kas tamleidzeigu dora, tys Dīva vaļsteibas naīmontōs. 22 Bet gora augli ir: mīlesteiba, prīca, mīrs, pacīteiba, mīrmīleiba, laipneiba, uzticeiba, 23 lānproteiba (pīticeiba), attureiba, (ceisteiba); pret šom nasapretoj nivins lykums. 24 Kas pīdar pi Jezus Kristus, tī sovu mīsu reizē ar kōreibom un īgrybom ir pīkoluši krystā. 25 Jo mes caur Goru dzeivo-

10      Ka jyus pōrlasejuši munu vēstuli man pikrisset un pīsa turēset pi Jezus Kristus mōceibas, kuru es jums sludynoju.

16      Sk. I. Pt.- II. 11.

jam, tad mums ir Gorā jostaigoj. 26 Lai tad mes nasadzanam pēc niceigōs slavas, cyts cyta nauzbūdynojam un cyts cytam naskaužam!

VI. 1 Brōli, jo kaids nu jums naapdūmeigs cylvāks byutu kaidā pōrkōpumā sakarts, tad jyus, kas asot goreigi, pōrsorgojit jū lānproteibas gorā; tūmār uzmoni, ka arī tu pats natyktu kārdynōts. 2 Cyts cyta nostu nesit, un tai izpiļdeisit Kristus lykumu. 3 Jo kas byudams nīks īdūmoj, ka šys kaut kas asūt, tys pats sevi mōnej. 4 Ikvins pats sovu darbeibu lai pārbauda, tad pats pret sevi, bet na pret cytim lai dīžojās. 5 Ikvins lai nas sovu nostu.

6 Kas sajam mōceibas pasnēgšonu, tys ar pasnēdzēju, lai dolōs vysūs lobumūs.

7 Namaldynojit posi sevis; Dīvs sevis saimōt naļaus. Kū cylvāks sēj, tū jys arī pļaus, 8 Kas sēj sovā mīsā, tys nu mīsas pļaus iznīceibu; kas sēj gorā, tys nu gora pļaus myužeigū dzeivi. 9 Lai tad mes loba dareišonā napagurstam, un jo mes napagursim, tad mes sovā laikā pļausim. 10 Koleidz mums veļ ir laiks, dareisim lobu ikvīnam, sevišķi pīdareigajim pi myusu ticeibas.

11 Raugit cik lelim būrtim es jums pašrūceigi rokstu! 12 Tī, kas grib īpatikt mīsai, jums uzspīž apgraizeišonu, lai caur tū, Kristus krysta dēļ natyktu vojōti. 13 Bet apgraizeitī poši lykuma napylda, jī tikai grib ka jyus ļautu sevi apgraizeit, lai jī varātu dīžōtīs par jyusu mīsom. 14 Bet nu manis lai ir tōli dīžōtīs par kū cytu, kai tik par myusu Kunga Jezus Kristus krystu. Caur Jū man pasauļs ir pīkolts krystā un es pasauļam. 15 Un nav nūzeimes (ikš Kristus) ni apgraizeišonai ni

1      k a s a s o t g o r e i g i — kas stōvat augšōk tykumūs.

2      c y t s c y t a n o s t u — vōjumus.

15      j a u n a i r a d e i b a i — cylvāka atdzimšonai caur kristeibu un ticeibu ikš Jezus Kristus.

naapgraizeišonai, bet gon jaunai radeibai. 16 Par visim, kas šytōs mārauklas pīsaturēs, lai nōk mīrs un žālsirdeiba, kai par eistajim Dīva izraelīšim!

17 Uz prīšku es nikō vairs naapgryutynōšu; jo es uz sovas misas nosoju (Kunga) Jezus stigmatus.

18 Brōli, ar jyusu goru lai ir myusu Kunga Jezus Kristus žēlesteiba!

Amen.

Svāto Apostola Pōvula vēstule efezīšim.

I. 1 Pōvuls, caur Dīva grybu Jezus Kristus apostols, svātajim (Efezā) un ikš Jezus Kristus ticeigajim.

2 Žēlesteiba un mīrs lai ir jums nu Dīva myusu Tāva un nu Kunga Jezus Kristus.

P a t e i c e i b a p a r a t p ē r k š o n u.

3 Lai ir slaveits Dīvs, myusu Kunga Jezus Kristus Tāvs, kas myusus ikš Kristus debeseigajōs lītōs ar ikvīnu goreigu svēteibu ir svētejis, 4 un myusus Jymā izlasejis jau nu pasauļa radeišonas, lai mes Jō prīškā byutu svāti un navaiņojami. 5 Jys myusus saskaņā ar sovu breivū vēlēšonūs mīlesteibā iprīkšpazeimōja, lai mes caur Jezu Kristu toptu Jō bārni. 6 Un tei ir Jō žēlesteibas skaistuma uzslava, kuru Jys mums sovā nūmīļōtajā (Dālā) atklōja.

7 Pateicūt Jō žēlesteibas bogōteibai mums ir pesteišona un grāku pīdūšona nu Jō un caur Jō asni, 8 kuru Jys par mums izlēja reizē ar gudreibu un saprōtu. 9 Jys atklōja mums sovas grybas nūslāpumu. Un tys ir Jō nūdūms, kuru Jys beja nūdūmōjis izpiļdeit, 10 leidzkū pīsapiļdeis laiks, vysu, kas ir dabasūs un vērs zemes (atjaunōt un kūpā savōkt). 11 Jymā mes asom topuši par montōjuma leidzdaleibnīkim, kai mes īprīkš uz tū bejom pazeimoti, saskaņā ar Tō lāmumu, kas vysu izdora pēc sovas grybas sprīdumim. 12 Tai tad, mums, kas sovu cereibu lykom ikš Kristus, jōsasnādz Jī gūdeiba.

4      J y m ā — Jezū Kristū.

9      Sk. Mt. XIII; II; Rom. XVI. 25.

12      1 y k o m pateicūt Vacō Istōdejurna apsūlejumim. Sk. Lk. II. 38; Mt. XI. 13.

13 Jymā asot jyus, kas jyus patīseibas vōrdu, sovas pesteišonas Evangeliju asot dzērdējuši un īticējuši, ar apsūlejuma Svātū Goru apzeimūgōti. 14 Jys ir myusu montōjuma īprīkšgolvōjums, lai sovas gūdeibas uzslavēšonai izpērktu sovu īpašumu.

15 Tōpēc arī es, leidzkū izdzērdu par jyusu ticeibu ikš Kunga Jezus un jyusu mīlesteibu uz vysim svātajim, 16 napōrtraukti par jums pasateicu un jyusus sovōs lyugšonōs pīmiņu. 17 Myusu Kunga Jezus Kristus Dīvs, gūdeibas Tāvs sevis pazeišonai lai dūd jums gudreibas un atklōšonas Goru. 18 Lai Jys jyusu siržu acis apskaidrynoj, lai jyus saprostu kaidā cereibā jyus asot aicynōti un cik bogōta ir montōjuma gūdeiba storp svātajim, 19 un cik pōrmēreigi lela ir Jō vara, kuru Jys pi mums ticeigajim parōdēja; tei ir tei poša Jō spāka un varas spēja, 20 kuru Jys pi Kristus parōdēja, kad Jū nu myrūnim pīcēle un nūvītōja pa sovai lobajai dabasu vajsteibā, 21 paaugstynōdams pōri par vysom vaļdeibom un spākim, vērsnīceibom un vareibom, kai arī pōri par ikvīnu, lai kaidā vōrdā tys arī sauktūs, kuri ir šytamā un nōkūšajā pasaulī. 22 Jys vysu nūlyka zam Jō kōjom un jū īcēle par vysu pōrspējūšū golvu Bazneicai, kas ir Jō mīsa un Tō pīpiļdejums, kas vysu pylda vysā.

K r i s t u s t i c e i g ū s g ū d s.

II 1 Arī jyusus, kas bejot myruši sovūs nūzīgumūs un grākūs, 2 kurajūs jyus agrāk dzeivōjot saskaņā ar šo pasauļa goru un ar gaisa vaļsteibas vērsinīka grybu, un ar goru, kurs tagad veļ ir darbeigs storp napaklauseibas bārnim. 3 Kaidreiz zam jō mes

14      ī p r ī k š g o l v o j u m s — kīla, kas nūdrūšynoj myužeigōs svātlaimeibas īmontōšonu.

1      a r ī j y u s u s — atdzeivynōja un ikš Kristus paaicynōja byut par vysu žēlesteibu daleibnīkim.

2      goru — ļaunū goru.

dzeivōjom visi sovōs mīseigajōs kōreibōs. Mes darejom tū, ko mīsa un īgrybas pīprosa, un pēc dobas bejom dusmes bārni tai pat, kai pōrejī. 4 Bet Dīvs, kas apsažālōšonā ir bogōts, sovas lelōs uz mums, ar kuru Jys myusus beja nūmiļōjis, mīlesteibas dēļ, 5 lai gon mes sovu nūzīgumu dēļ bejom myruši, myusus reizē ar Kristu atdzeivynōja, — jyus asot izglōbti caur žēlesteibu, — 6 ikš Jezus Kristus reizē pīcēle augšam un nūvītoja dabasu vaļsteibā, 7 lai nōkūšajūs myužūs parōdeitu pōrmēreigū sovas žēlesteibas bogōteibu, kas mums nāk caur Jō labsirdeibu ikš Jezus Kristus. 8 Jā, jyus asot caur žēlesteibu ticeibas dēļ izglōbti. Un tys nanōk nu jums, bet gon ir Dīva dōvona. 9 Tys nav arī dorbu dēļ, lai nivīns navarātu dīžōtīs. 10 Un mes asom Jō veidōjums ikš Jezus Kristus radeiti lobim dorbim, kurus Dīvs jau īprīkšsagatavōja, lai mes jymūs dzeivōtu.

11 Tōpēc pīminit: Agrōk jyus bejot pēc mīsas pogōni un jyusus sauce par naapgraizeitajim tī apgraizeitī, kuru mīsas beja apgraizejuse cylvāka rūka. 12 Tamā laikā jyus bejot nu Kristus škērti, nu Izraeļa vaļsts leidzdaleibas izslāgti un jums nabeja daļas pi apsūleišonu dereibas; jyus pasaulī dzeivōjot bez cereibas un bez Dīva. 13 Tagad jyus, kas agrōk bejot tōli, ikš Jezus Kristus caur Kristus asni asot klōtu. 14 Jys ir myusu mīrs. Jys obejus savīnōja vīnā un škyrūšū storpsīnu nūjauce; Jys iznycynōja īnaidu 15 atcaldams lykumu ar jō pīsacejumim un nūteikumim caur sovu mīsu, lai, obejus sevī savīnojūt vīnā jaunā cylvākā,dareitu mīru. 16 Obejus vīnā mīsā caur krystu Jys samīrynōja ar Dīvu, un sevī nūnōvēja īnaidu.

5      m y u s u s — pogōnu tautas.

6      n ū v ī t ō j a — īdeve tīseibas.

11.      a p g r a i z e i t ī — jūdi.

14      o b e j u s — jūdus un pogōnus.

17 Tad Jys nōce un sludynōja mīru jums tōlumā un mīru tim, kas tyvumā. 18 Caur Jū mums obejim ikš vīna Gora ir pīeja pi Tāva.

19 Tai tad, jyus vairs naasot svešinīki un īgōjēji, bet gon asot svātūs leidzpiļsōni un Dīva saimes lūcekli. 20 kas uzcalti uz apostolu un pravīšu pamata, kur styura akmiņs ir pats Jezus Kristus. 21 Jymā vysa ceļtne ir kūpā sastyprynōta un aug par svētneicu, kas īkš Kunga ir svāta. 22 Uz Jō arī jyus byusit ikš Gora uzcalti Dīva mitekļam.

P o g ō n u p e s t e i š o n a.

III. 1 Tōpēc es, Pōvuls, asmu deļ jums pogōnim Jezus Kristus gyusteknis. 2 Jyus dzērdējot par Dīva žēlesteibas pōrzynōšonu, kura man dēļ jums ir dūta. 3 Šytys nūslāpums man vīnā redzējumā tyka pasludynōts, kai es nasen eisumā jums raksteju. 4 Kad jyus tū losot, tad jyus varat munu īskotu Kristus nūslāpumā saprast. 5 Agrokūs laikūs šytys cylvāka bārnim tai sludynōts natyka, kai tagad caur Jō svātim apostolim un pravīšim ikš Gora teik atklōts: 6 Pogōni ir īkš Jezus Kristus leidzmantinīki caur Evangeliju, 7 par kura kolpu es asmu klivis caur Dīva žēlesteibu, kura man ir dūta caur Jō spāka vareibu. 8 Man, tam nu visim svātajim mozōkajam ir dūta tei žēlesteiba, lai sludynōtu pogōnim naizpētamōs Kristus bogōteibas 9 un skaidri apgaismotu, kai nu myužim pi Dīva, vysu lītu Radeitōja, nūslāptais nūslāpums teik izpiļdeits. 10 Tagad caur Bazneicu jōpasludynoj vērseibom un vareibom dabasūs daudzejaidō Dīva gudreiba. 11 Tys ir Dīva pyrmsmyužeigais lāmums, kuru Jys ikš myusu Kunga Jezus Kristus izpiļdeja. 12 Jymā mums ir drūšeiba un pilni cereibas mes varam tyvōtīs

17      j u m s t ō l u m ā — pogōnim.

t i m k a s t y v u m ā — jūdim.

(Dīvām), caur ticeibu ikš Jō. 13 Tōpēc es lyudzu: Napagurstit munūs spaidūs jyusu dēļ, jo tei ir jyusu slava.

14 Topēc es kreitu ceļūs pret (myusu Kunga Jezus Kristus) Tāvu, 15 nu kura jam sev nūsaukumu ikvīna saime dabasūs un vērs zemes. 16 Lai Jys dūd jums pēc sovas gūdeibas bogōteibas, ka jyus caur Jō Goru, kas atsateic uz īkšejū cylvāku, byutu stipri un spēceigi, 17 lai jyusu sirdis caur ticeibu dzeivōtu Kristus, lai jyus byutu stipri īsasakņōjuši un nūsastyprynōjuši mīlesteibā, 18 lai jyus byutu spējeigi reizē ar visim svātajim saprast jōs plotumu, garumu, augstumu un dziļumu, 19 un pazeit ikvīnu saprasšonu pōrspējūšū Kristus mīlesteibu, lai caur tū byutu piļdeiti ar ikvīnu Dīva piļneibu.

20 Bet Jam, kas caur tū spāku, kurs myusūs dorbojās, spēj padareit daudz vairōk, na kai mes varam lyugt un īdūmōt, 21 Jam lai ir gūds Bazneicā un ikš Jezus Kristus nu paaudžu uz paaudzēm, nu myužu uz myužim. Amen.

M ī r m ī 1 e i b a u n m ī l e s t e i b a.

IV. 1 Es, kai gyusteknis ikš Kunga, jyusus pōrsorgoju, lai jyus tō aicynōjuma cīneigi dzeivōtu, kurā asot pasaukti, 2 lai byutu vysā pazemeigi, lānproteigi un pacīteigi un vins pret ūtru ar mīlesteibu īcīteigi. 3 Centeigi ryupejitēs īturēt gora vīneibu caur mīra saitem, 4 (Jo jyus asot) vīna mīsa un vins gors, kai arī jyusu aicynōjumā asot paaicynōti uz vīnu cereibu. 5 Vins Kungs, vīna ticeiba, vīna kristeiba.

15      i k v ī n a s a i m e — Dīvs ir vysu engeļu un cylvāku tāvs.

4      Ōreigi jyus asot vīna Kristus mistyskō mīsa, ikšeigi jyus asot atdzeivynōti caur vīnu un tū pošu Sv. Goru un paaicynōti uz vīnu un tū pošu mērķi — Dīva īmontōšonu — svātlaimeibu.

v ī n a m ī s a — Kristus Bazneica. Šei ir Kristus Bazneicas ōrejō vīneiba.

v ī n s g o r s — Kristus Bazneicas īkšejō vīneiba: mōceibā, sakramentūs un īkōrtā.

6 Vīns Dīvs un vysu Tāvs, kas ir pōri visim, cauri visim un vysā.

7 Ikvīnam nu mums ir dūta žēlesteiba taidā mārā, kaidā Kristus ir dovynōjis. 8 Tōpēc ir teikts: Jys uzkopē augšā, pajēme sev leidza gyustekņus un cylvākim izdaleja dōvōnas. 9 Bet kū tad cytu var nūzeimot tys: Jys uzkopē augšā, kai: Jys pyrmōk nūkōpe arī zemes dziļumūs? 10 Tys, kas nūkōpe, ir tys pats, kas uzkōpe augšōk par visim dabasim, lai pīpiļdeitu vysu. 11 Un tai Jys vīnus īcēle par apostolim, cytus par pravīšim, cytus otkon par evangelistim, vai arī par ganeitōjim un mōceitōjim. 12 Jim ir pīnōkums sagatavōt svātūs sova omota izpiļdeišonai, Kristus mīsas uzceļšonai, 13 koleidz mes visi nūnōksim ticeibas vīneibā, Dīva Dāla atzeišonā, pīaugušō cylvāka nūbrīdumā, Kristus myuža godu piļneibā. 14 Lai tad mes vairs naasam mozgadeigi, kas svōrstōs tur un šur, kurus kotras mōceibas vāsma svaida prūjom un atpakaļ, gon caur cylvāku viļteibu, gon caur moldu blēdeibu, 15 bet gon pi patīseibas turūtīs caur vysu lai augam mīlesteibā uz tū, kas ir golva: Kristu. 16 Jys vysu mīsu caur ikvīnu lūcekli sakūpoj un kūpā satur un ikvīnai daļai sovu nūteiktu dorbu pazeimoj; tai nūteik mīsas augšona, koleidz tei byus mīlesteibā uzcalta.

K r i s t t i c e i g a j i m j ō d z e i v o j s v ē t e i g i.

17 Tai tad, es jums šytū soku un ikš Kunga līcynoju: Nadzeivojit vairs tai, kai pogōni dzeivoj, kas sovā oplomeibā 18 sovu prōtu ir aptymsōjuši un, nazynōšonas dēļ, kura jūs ir aplankuse, jī nu dzeives ikš Dīva ir atsasvešynōjuši sirds aizcītynōšonas dēļ. 19 Jī dzeivodami bez cereibas nūsadeve naceisteibai un kōreigi dora vysaidus nūzīgumus.

12      s v ā t ū s — Kristus ticeigūs.

K r i s t u s m ī s a s — Kristus Bazneicas.

18      a p l a n k u s e n a z y n ō š o n a —-jī napazeist eistynō Dīva.

20 Bet Kristus jyusus na tai ir mōcejis. 21 Jyus cytaiž par jū naasot dzērdējuši un par jū naasot īmōceiti kai tik tai, kai ir patīseiba ikš Jezus. 22 Jums ir jōatmat agrōkō dzeive un jōizagērb nu vacō cylvāka, kas caur krōpūšom kōreibom kreit iznīceibā. 23 Atsajaunojit caur Goru sovā apziņā 24 un apsagērbit jaunā cylvākā, kas pēc Dīva ir radeits taisneigumā un patīseibas svātumā.

25 Tōpēc metit nūst malus un vins ūtram runojit patīseibu: jo mes sovstarpeji asom lūcekli. 26 Dusmojūtīs nagrākojit, saule lai nanūrīt par jyusu dusmi. 27 Nadūdit vītas valnam. 28 Kas beja zaglis, tys lai vairs nazūg, bet gon caur sovu rūku dorbim sev sagōdoj gūdeigu nūpeļņu, lai varātu nu tō paleidzēt tryukumcītējim. 29 Nu jyusu lyupom lai nanōk nikaida ļauna runa, bet gon loba, kas, kur tys ir vītā, kolpōtu uzlobōšonai (ticeibā) un klauseitōjim nastu svēteibu. 30 Un naapkaitynojit Dīva Svāto Gora, ar kuru jyus asot apzeimūgōti atpesteišonas dīnai. 31 Lai ir tōli nu jums ikvīns saryugtynōjums, dusme un borgums, ikvīna klīgšona un saimōšona un vyspōri ikvins ļaunums. 32 Esit vins pret ūtru laipni, žālsirdeigi un vins ūtram pīdūdit, kai arī Dīvs jums ikš Kristus ir pīdevis.

V. 1 Esit, tai tad, pakaļdareitōji Dīvam, kai Jō nūmīļōtī bārni 2 un dzeivojit mīlesteibā, kai Kristus jyusus ir nūmīļōjis un pats sevi myusu dēļ ir atdevis Dīvam kai upura dōvonu pateikamai smaržai.

K r i s t t i c e i g ī i r g a i s m a s b ā r n i.

3 Storp jums lai nateik pat pīmynāta ni naceisteiba, ni bezkauneiba, ni arī montkōreiba, kai tys pīdīņ svātajim, 4 lai nav nikō apkaunojūša, ni vīglprōteigas un muļkeigas runōšonas, bet gon lai vairok nūteik pa-

1      Myusu grāku dēļ nūmērstūt pi krysta, Kristus pats sevi par mums uzupurēja Dīvām Tāvam.

teikšona (Dīvam). 5 Esit stipri pārlīcynōti par sekūšū: Nivīnam izvyrtuļam, ni naceistajam, ni montkōreigajam, kas nav nikas cyts, kai elku kolps, Dīva un Kristus vaļsteibā montōjuma nabyus. 6 Lai nivins jyusu namaldynoj caur tukšom runom, jo taidu lītu dēļ par napaklauseibas bārnim nōk Dīva dusme. 7 Napalīcit par jūs leidzbīdrim.

8 Agrōk jyus bejot tymsums, bet tagad ikš Kunga asot gaisma. Dzeivojit tod kai gaismas bārni. 9 Gaismas augli ir kotrā labsirdeibā, taisneigumā un patīseibā. 10 Pōrbaudit, kas Kungam ir pateikams, 11 un najemit daleibas naaugleigajūs tymseibas dorbūs, bet gon tūs nūrōjit. 12 Tū, kū jī slāpumā pīkūp, pat pīminēt ir rībeigi. 13 Vysu, kas ir rōjams, gaisma atklōs, jo vyss, kas atklōti nuteik, ir gaisma, 14 Tōpēc ir teikts: Pasamūsti tu, kas guli, celīs augšā nu myrūnim, un Kristus tevi apgaismōs.

15 (Brōli), uzmonit, lai atsardzeigi dzeivōtu: na kai muļķi, bet gon kai gudrī. 16 Izmontojit laiku, jo dīnas ir ļaunas. 17 Tōpēc naesit naprōteigi, bet gon mōcitēs saprast Kunga grybu. 18 Naapreibstit nu veina, jo tamā ir izlaideiba, bet gon piļdit sevi ar (Svātu) Goru. 19 Dzīdit kūpeigi psaļmus, himnus un goreigōs dzīsmes. Dzīdojit un līgsmojit Kungam sovā sirdī. 20 Pasateicit vīnmār Dīvām Tāvam myusu Kunga Jezus Kristus vōrdā par vysu.

L a u 1 ō t ūs p ī n ō k u m i.

21 Kristus bailē esit vins ūtram padeveigi. 22 Sīvas lai ir padeveigas sovim veirim kai Kungam, jo veirs ir sīvas golva, kai Kristus ir Bazneicas golva.

8      t y m s u m s — jyus bejot tymsi, napazynot patīseibas.

g a i s m a — caur Kristus mōceibu un žēlesteibu asot apgaismōti.

14      Pasaceļšonai nu grākim ir vajadzeiga Dīva žēlesteiba un cylvāka poša leidzdarbeiba.

Jys ir mīsas pesteitōjs. 24 Kai Bazneica vysā kamā ir padūta Kristum, tai arī sīvas lai ir — sovim veirim.

25 Jyus veiri mīļojit sovas sīvas tai, kai Kristus Bazneicu ir nūmīļōjis un sevi par jū atdevis. 26 lai jū padareitu svātu un teiru caur (dzeiveibas) vōrdu un yudiņa kristeibu, 27 lai jū stōdeitu sev prīškā skaistu, bez traipa un grumbom un bez cyta tam leidzeiga, bet lai jei byutu svāta un nasatraipeita. 28 Un veiri lai mīļoj sovas sīvas tai, kai poši sovu mīsu. Kas mīļoj sovu sīvu, tys mīļoj pats sevi, 29 jo nivins nikod pats sovas mīsas nav naīredzējis, bet gon tū kūp un glōb, kai arī Kristus Bazneicu, 30 un mes asom Jō mīsas lūcekli (nu Jō mīsas un nu Jō kaulim).

31 Tōpēc cylvāks atstōs tāvu un mōti un pīsavīnōs sīvai un jī obeji byus vīna mīsa. 32 Šytys nūslāpums ir lels, bet es šytū soku atteiceibā uz Kristus un Jō Bazneicu. 33 Tai arī ikvīns nu jums lai mīļoj sovu sīvu, kai sevi pošu; un sīva lai beistās veira.

B ā r n u u n k o l p u p ī n ō k u m i.

VI 1 Un jyus, bārni, esit ikš Kunga paklauseigi sovim dzymdynōtōjim; tys ir taisneigi. 2 Gūdā tur sovu tāvu un mōti! Šytei ir pyrmā bausleiba, kurai ir apsūleišona: lai tev labi klōtūs un tu ilgi dzeivōtu vērs zemes.

4 Un jyus, tāvi, nakaitynojit sovu bārnu, bet gon jūs audzynojit Kunga padeveibā un mōceibā.

5 Jyus, kolpi, esit paklauseigi vērszemes kungim bailē, treisēšonā un jyusu sirds vīnkōršeibā kai Kristum.

26      D z e i v e i b a s v o r du — Evangeliju, Jezus Kristus mōceibu.

32      Lauleibas sakraments ir Kristus vīneibas ar Bazneicu attāls. Kai Kristus ir naškirams nu Bazneicas, tai naškirams ir lauleibas saišks.

5      k o l p i — vērgi.

6 naesit ocu kolpi, kas tikai cylvākim grib īpatikt, bet gon esit kai Kristus kolpi, kas nu sirds izpylda Dīva grybu. 7 Kolpojit labprōt, itkai tys byutu Kungam, bet na cylvākim. 8 Jyus zynot, ka ikvīns par lobu, kū jys dora, nu Kunga sajims sovu atolgōjumu, vai tys byutu kolps, vai arī breivais.

9 Jyus, kungi, ar jim apsaejit tai pat. Atmetit draudus. Jyus zynot, ka dabasu Kungs ir reizē jyusu un jūs kungs, un pi Jō nikaidas personas īvārōšonas nava.

P a m ū d y n ō j u m s u z g o r e i g ū c e i ņ u.

10 Beidzūt, (brōli), esit ikš Kunga stipri caur Jō vareigū spāku. 11 Īsagērbit Dīva brūņu uzvalkā, lai varātu atsaturēt pret valna spūstom. 12 Jo myusu ceiņa nateik vasta pret mīsu un asni, bet gon pret spākim, vareibom, pret šō tymsō pasauļa vaļdinīkim, pret ļaunajim gorim, kas ir padebešūs. 13 Tōpēc apsaveļcit Dīva brūņu uzvalkā, lai jyus ļaunajā dīnā nūsaturātu pretim un vysā kamā varātu nasatrycynōti nūstōvēt. 14 Tai tad esit gataveibā, apsajūzuši ar patīseibu, īsagārbuši taisneibas bruņōs, 15 un apsaovuši ar gataveibu sludynōt mīra Evangeliju. 16 Un klōt pi šytō vysa jemit ticeibas vairūgu, ar kuru jyus varātu apdzēst vysus ļaunō guneigūs šōvīņus. 17 Jemit pesteišonas bruņu capuri un Gora zūbynu, tys ir Dīva vōrdu. 18 Ar ikvīnu lyugšonu un pīlyugšonu lyudzitēs ikš Gora vysod, klōt pi tō esit nūmūdā un napōrtrauktā lyugšonā par vysim svātajim.

10      Lai nūsaturātu pret dvēseles īnaidnīkim, cylvākam jōīr stvpram. Spākus ceiņai cylvāks var rast Kristus žēlesteibā.

14      Parosti cylvāks jūžās ejūt karā voi dorbā. Tōpēc jūsta ir pījimta kai spāka un gataveibas simbols. Attaisnōšonas un svāttopšanas simbols ir bruņu uzvalks.

16      Kristus ticeiba ir pasauļa uzvarātōja.

17      p e s t e i š o n a s b r u ņ u c a p u r e —cereiba uz pesteišonu.

19 Lyudzitēs arī par mani, lai man byutu dūti eistī vōrdi tod, kod man ir jōatdora sova mute, lai drūšsirdeigi sludynōtu Evangelija nūslāpumus, — 20 kō pōrstōvs es asmu, lai gon īkolts važōs, — un lai es drūšsirdeigi ar jū uzastōtu, kai pīnōkums man līk runōt.

N ū s 1 ā g u m s.

21 Lai arī jyus zynotu, kai man īt un kū es doru, jums vysu pastōsteis Tychikus, nūmīļōtais brōļs un uzticeigais ikš Kristus kolps. 22 Eistyn tōpēc es jū pi jums syutu, lai jyus izzynōtu par myusu stōvūkli un lai jys jyusu sirdis prīcynōtu.

23 Mīrs brōlim un mīlesteiba kūpā ar ticeibu nu Dīva Tāva un Kunga Jezus Kristus! 24 Žēlesteiba visim, kas bez mitēšonōs mīļoj Kungu Jezu Kristu! (Amen.)

Svāto Pōvula Apostola vēstule filipīšim.

1 Pôvuls un Timotejs, Jezus Kristus kolpi, visim svātajim ikš Jezus Kristus, kas ir Filipijā, kūpā ar veiskupim un diakonim.

2 Žēlesteiba jums un mīrs nu Dīva myusu Tāva un Kunga Jezus Kristus!

Ī v o d s.

3 Es pasateicu munam Dīvain, kod vīn es jyusus pīmiņu, 4 un vysod ar prīcu lyudzūs par jums visim vysōs sovōs lyugsonōs, 5 jo jyus nu pyrmōs dīnas leidz šam laikam jamat daleibu (Kristus) Evangelijā. 6 Tōpēc es asmu stipri pōrlîcynōts, ka Tys, kas šū lobū dorbu jyusūs īsōce, leidz Jezus Kristus dīnai jū pabeigs. 7 Tys ir taisneigi, ka es par jums visim dūmoju, jo jyus asot munā sirdī, jyus visi, kas ar mani asot žēlesteibas daleibnīki munōs važōs, Evangelija aizstōvēšonā un nūstyprynōšonā.

8 Jā, Dīvs man ir līcinīks, cik es pēc jums visim ilgojūs ikš Jezus Kristus sirds, 9 Un es ļūti lyudzu sekūšū: Lai jyusu mīlesteiba atziņā un ikvīnā saprasšonā augtu vairōk un vairōk, 10 ka jyus varātu izškērt, kas ir tys eistais un byutu skaidri un bez traipa Kristus dīnā, 11 un piļdeiti ar taisneibas augli caur Jezu Kristu Dīva gūdam un slavai.

1      s v ā t a j i m — kristticeigajim.

6      J e z u s K r i s t u s d ī n a i — postora tīsas dīnai, kod vysam pasauļam vajadzēs stōtīs Dīva tīsas prīškā.

7      ž ē l e s t e i b a s — Vulg. prīcas.

8      I k š J e z u s K r i s t u s s i r d s — pēc Jezus Kristus mīlesteibas pīmāra.

Z i ņ ō j u m i.

12 Brōli, es grybu, lai jyus zynōtu, ka muni apstōkli dēļ Evangelija ir labvēleigōki, 13 jo vysam pretorijam un visim citim ir zynoms, ka es asmu īkolts važās Kristus dēļ. 14 Munu važu dēļ brōļu vairōkums montoj jaunu uzticeibu Kungam un lelōku drūsmi bez bailēm sludynōt Dīva vōrdu. 15 Daži gon Kristu sludynoj skaudeibas un kildu kōres dēļ, bet citi otkon nu loba prōta, 16 citi mīlesteibas dēļ, jo jī zyna, ka es Evangelija aizstāvēšonai asmu nūzeimōts, 17 bet citi pašmīleibas dēļ un na ar teiru nūdūmu, jo jī grib mani apcītynōtu veļ vairōk sōpynōt. 18 Bet kas par tū? Lai arī kai tys byutu, vai vaļsirdeigi, vai arī ar blokus nūdūmu, lai tik Kristus teik sludynōts, es par tū prīcojūs.

19 Bet arī nōkūtnē es prīcōšūs, jo es zynu, ka tys caur jyusu lyugšonom un caur Jezus Kristus Gora paleigu nūdarēs man pesteišonai. 20 Jā, es ilgojūs un ceru, ka es nikamā natikšu aizkaunāts, bet gon vysā drūšsirdeibā, kai vysod, tai arī tagad, munā mīsā tiks gūdynōts Kristus, lai tys byutu vai dzeivojūt, vai arī mērstūt.

21 Kristus man ir dzeive un nōve — īgyvums. 22 Un jo laiceigō dzeive nastu man augļim bogōtu dorbu, tad es nazynu, kū es sev izvālātu. 23 Mani valk uz obejom pusem: Es grybu byut atraiseits un byut pi Kristus, un tys byutu tys lobōkais; 24 tūmār tys, lai es palyktu dzeivs, jyusu dēļ ir vajadzeigōks. 25 Tōpēc man ir drūša cereiba, ka es veļ palikšu un jyusu sekmu un jyusu ticeibas prīka dēļ byušu pi jums visim, 26 lai jyus ikš Jezus Kristus par mani vēļ vairāk varātu dižōtīs caur munu vēļreizejū aizīšonu pi jums.

11      t a i s n e i b a s a u g l i — lobim dorbim.

21      K r i s t u s m a n i r d z e i v e — Ikš Kristus, caur Kristu un dēļ Kristus es dzeivoju un mērstūt ar Jū sasavīnōšu piļneigi.

22.      a u g l i m — nūpalnim.

P a m ū d y n ō j u m i.

27 Dzeivojit tikai Kristus Evangelija cīneigi, lai es pi jums aizgōjis radzātu, vai arī tōlumā palicis par jums dzērdātu, ka jyus asot vīnā gorā, vīnprōteigi karojat par Evangelija ticeibu, 28 un nikamā nu pretinīkim nasabeistat. Tys jim ir kai pazusšonas, bet jums kai pesteišonas zeime, un tys ir nu Dīva. 29 Un jums ir dūta žēlesteiba na tikai ikš Kristus ticēt, bet arī par Jū cīst. 30 Un jums jōiztur tei poša ceiņa, kuru jyus pi manis redzējot un par kuru tagad nu manis dzēržat.

II 1 Jo veļ pastōv kaids pamūdynōjums ikš Kristus, jo veļ ir storp mums kaids mīlesteibas īprīcynōjums un gora vīnprōteiba, jo veļ ir sirsneiga leidzjyuteiba, 2 tad pīpiļdit munu prīcu: Esit vīnprōteigi, vīnaidi mīlesteibā, vīnōti dūmās un nūdūmūs. 3 Nadorit nikō kildu kōres un tukšas slavas dēļ, bet gon pazemeibā cyts cytu īvārojit vairōk, kai sevi pošu. 4 Lai nivīns nasaryupej tikai par tū, kas ir jō, bet (lai ryupejās) arī par tū, kas ir cyta.

5 Esit taidā pošā pōrlīceibā, kai Jezus Kristus: 6 Lai gon Jys beja Dīva veidā, tūmār Jys nadūmōja, ka Jam vīnleidzeiba Dīvam jōpatur ar spāku; nē, 7 Jys pazamynojūt pats sevi pījēme kolpa veidu un palyka cylvākim leidzeigs un nu ōrpuses izaskateja kai cylvāks. 8 Jys pats sevi pazamynōja un beja paklauseigs leidz nōvei, jā, krysta nōvei. 9 Tōpēc Dīvs Jū tik augši uzcēle un pagūdynōja Jū ar vōrdu, kas ir pōrōks par ikvīnu vōrdu, 10 lai Jezus vōrdā ceļūs

28      z e i m e — Vulg. cālūņs.

1      Jo gribit parōdeit man sirsneibu, leidzjyuteibu un mīlesteibu, tad izpildit tū, kū es soku.

6      D ī v a v e i d ā — Dīva dobā. Jezus Kristus dzeivōdams vērs zemes beja eistyns Dīvs un eistyns cylvāks. Jam beja reizē Dīva un cylvāka doba.

v ī n l e i d z e i b a D ī v a m — gūdā un slavā.

7      Kungs Jezus Dīvs byudams palyka par cylvāku.

krystu visi, kas ir dabasūs, vērs zemes un apakšzemes, 11 un ikvīna mēle Dīva gūdam lai aplīcynōtu, ka Jezus Kristus ir Kungs.

12 Tōdēļ tad, muni nūmīļōtī, kai jyus vysod bejot paklauseigi, tai sekmejit sovu pesteišonu bailē un treisēšonā na tikai tod, kod asmu klōt, bet vēļ vairōk tagad munā prūjombyutnē. 13 Dīvs ir tys, kas dūd jums īgribēšonu un izpiļdeišonu pēc sovas labpatikšonas. 14 Dorit vysu bez kūrnēšonas un bez aizsprīdumim, 15 lai jyus byutu bez pōrmatumim un skaidri, un piļneigi Dīva bārni storp samaitōtū un izvyrtušū tautu, un storp tū jyus speidātu kai zvaigznes pasauļa plašumā. 16 Pīsaturit pi dzeiveibas vōrda man par dīžonomu Kristus dīnā, lai es nabyutu par veļti skrējis un nabyutu par veļti pyulējīs. 17 Un jo man vajadzātu izlīt sovu asni pi upura un kolpōšonas jyusu ticeibai, arī tad es prīcōšūs un jums visim leidza prīcōšūs. 18 Par šytū arī jums ir jāsaprīcoj, un jums ir jāsaprīcoj reizē ar mani.

19 Man ikš Kunga Jezus ir cereiba, ka dreiži pi jums varēšu nūsyuteit Timoteju, lai, sajēmis par jums ziņas, es byutu apmīrynōts. 20 Man nav nivīna cyta, kas byutu tai pat nūskaņōts un tik pat sirsneigi par jums ryupātūs. 21 Visi citi ryupejās tikai par sovom, bet na par Jezus Kristus lītom. 22 Arī jō uzticeiba jums ir zynoma: Kai dāls sovam tāvam, tai jys kūpā ar mani kolpōja Evangelijam. 23 Es ceru jū nūsyuteit (pi jums), leidz kū izzynōšu ar kū muna līta beigsīs. 24 Bet

11      Vulg. — un ikvīna mēle izzeitu, ka Jezus Kristus ir Dīva Tāva gūdeibā.

13      Cylvāks pats nu sevis bez Dīva žēlesteibas nav spējeigs ni lobu dareit, ni lobu īgribēt. Bet Dīva žēlesteiba ir dōvona, kuru Dīvs var mums dūt, var arī nadūt. Tōpēc mums sevis pesteišona jōsekmej bailē un treisēšonā.

16      p ī s a t u r i t p i d z e i v e i b a s v ō r d a— palīcit uzticeigi Evangelijam.

es ikš Kunga asmu pōrlīcynōts, ka arī es pats ōtri (pi jums) varēšu aizīt.

25 Man izalyka par vajadzeigu syuteit pi jums brōli Epafroditu, sovu leidzstrōdnīku un ceiņu leidzdaleibnīku, jyusu atsyuteitū, kas man paleidzēja tryukumā. 26 Jys jūti ilgōjōs pēc jums visim un beja uztraukts par tū, ka jyus asot dzērdējuši par jō slimeibu. 27 Jys eistyn beja nōveigi saslimis, bet Dīvs par jū apsažāloja un na tik vīn par jū, bet arī par mani, lai man nabyutu bāda uz bādas. 28 Es steidzeigi jū nūsyuteju, lai jyus jū otkon radzādami prīcōtūs un man byutu mozōk ryupu. 29 Tai tad, pijemit jū ikš Kunga ar vysu prīcu un taidus (veirus) paturit gūdā, 30 jo Kristus lītas dēļ jys nūkliva tyvu nōvei un sovu dzeiveibu īvede brīsmōs, lai pi man nūzeimōtōs upuru dōvonas atvītōtu jyusu prūjombyušonu.

P ō r s o r g ō j u m i.

III 1 Tai tad, muni brōli, pricojitēs ikš Kunga! Man naapneikst jums raksteit tū pošu, bet jyusus tys lai vairōk nūstyprynoj. 2 Sorgojitēs nu sunim, sorgojitēs nu ļaunim olgōdčim, sorgojitēs nu sagraizeišonas. 3 Eistī apgraizeitī asom mes, kas Dīvām kolpojam Gorā un dižojamēs par Jezu Kristu un napasaļaunam uz mīsas, 4 lai gon es varātu pasaļaut arī uz mīsas. Jo kaids cyts dūmoj, ka šys varūt uz mīsas pasaļaut, tod tū vairōk varātu es, 5 jo es ostoitā dīnā asmu apgraizeits, asmu nu Izraeļa tautas, nu Benjamina ciļts, asmu

30      Lai nūgōdōtu man jyusu dōvonas, jys veice gryutu un tōlu ceļōjumu un caur tū nōveigi saslyma.

2      s u n i m — moldu moceitōjim.

s a g r a i z e i š o n a s — apgraizeišonas sludynōtōjim, kuri nesakautrej apgalvōt, ka pesteišonas sasnēgšonai kristticeigim vajadzeiga Moizeša ritualō apgraizeišona.

3      n a p a s a ļ a u n a m u z m ī s a s — uz rituālōs apgraizeišonas un paīšonas nu jūdu ciļts.

ebrejs nu ebrejim, es pēc lykuma farizejs, 6 pēc steigsmem — (Dīva) Bazneicas vojōtōjs un navainojams lykuma taisneibā.

7 Bet kas man beja kai īgyvums, tū es Kristus dēļ uzskotu par zaudējumu. 8 Jā, tagad es vysu īskaitu par zaudējumu saleidzynojūt ar vysu pōrspējušū muna Kunga Jezus Kristus pazeišonu, kurōs dēļ es atmešu vysu un tū īskaitu par māslim, lai tik īmontōtu Kristu, 9 un lai byutu atrosts Jymā kai taids, kuram sevis attaisnōšona nanōk nu lykuma, bet gon caur Kristus ticeibu, — attaisnōšona, kas ticeibas dēļ ir nu Dīva. 10 Tai es grybu pazeit Jū un Jō augšamceļšonōs vareibu, un leidzdaleibu Jō cīsšonos un es grybu byut Jam leidzeigs nōvē, 11 lai pēc nōves nūnāktu pi augšamceļšonōs nu myrūnim.

12 Un nav tai, itkai es tū jau byutu sasnēdzis un jau byutu piļneigs, nē, es gon pēc tō dzanūs, lai sasnāgtu, jo tōdēļ mani ir īgivis Kristus Jezus. 13 Brōli, es sevī naīdūmoju, ka jau byutu sasnēdzis, bet gon: Es aizmērstu tū, kas man ir pagōjis un steidzūs pēc to, kas man ir prīškā; 14 mērķi acīs (turādams) es steidzūs pēc uzvaras, uz kuru mani Dīvs tur augšā ikš Jezus Kristus ir paaicynōjis. 15 Tai lai mes dūmojam visi, kas asom piļneigi un jo jyus cytaiž dūmōtu, tad Dīvs jums arī šytū atklōs; 16 tikai ejat tōļōk pa īsōktū ceļu.

17 Brōli, jemit par paraugu mani un skotatēs uz tim, kas pēc myusu parauga dzeivoj. 18 Daudzejī gon dzeivoj, kai es jums daudzi reižu asmu stōstejis un tagad ar osorom atkōrtoju, kai Kristus krysta īnaid-

6      1 y k u m a t a i s n e i b ā — lykuma pīsacejumu izpiļdeišonā.

8      t a g a d e s v y s u —na tik vīn jūdaizmu.bet arī vysu cytu, kū pasauļs mīļoj un apbreinoj, īskaitu par zaudējumu.

16      Vulg. Tūmār mes, kas kaut kū asam sasnāguši, lai tū saprostu, tū pošu dūmōtu un tō poša vērzīņa pīsaturātu.

nīki. 19 lznīceiba ir jūs gols, vādars ir jūs dīvs, nūzigums ir jūs dižonums, jūs prōts nasōs uz pasauleigū. 20 Bet myusu tēvija ir dabasūs. Nu turīnes mes arī sagaidam Pesteitōju, Kungu Jezu Kristu. 21 Jys myusu nūžālojamū mīsu pōrveidōs un izveidōs tū sovai slaveigajai mīsai leidzeigu ar tos varas spāku, ar kuru Jys var sev pakļaut vysu.

IV 1 Tai tad, milī un dōrgī brōļi, jyus muns prīks un muns krūņs; taidā veidā, nūmīļōtī, esit ikš Kunga pastōveigi.

2 Evodiju un Syntychu es aicynoju uz vīnprōteibu ikš Kunga. 3 Jā, es lyudzu arī tevi, eistais dorba bīdri, ryupejīs par jom; jōs reizē ar mani ceinējōs par Evangeliju kūpā ar Klementu un citim munim leidzstrōdnīkim, kuru vōrdi ir dzeiveibas grōmotā.

4 Prīcojitēs ikš Kunga vysod! Es atkōrtoju: Prīcojitēs! 5 Jyusu labsirdeiba lai ir zynoma visim ļaudim. Kungs ir tyvu. «Nasaryupejit pōrōk ni par kū, bet gon sovas vajadzeibas caur sirsneigu lyugšonu ar pateiceibu celit Dīvam prīškā. 7 Un Dīva mīrs, kas ir pōrōks par kotru sapratņu, pasorgōs jyusu sirdis un dūmas ikš Jezus Kristus.

8 Beidzūt, brōļi, īvārojit vysu tū, kas ir eists, kas cīneigs, kas taisneigs, kas svāts, kas pīmīleigs, kas slavejams, kas ir tykumeigs un kas teicams. 9 Kū jyus nu manis īsamōcejot un sajēmet, dzērdējot un pi manis redzējot, tū dorit,un mīra Dīvs byus ar jums.

19      n ū z ī g u m s i r j ū s d i ž o n u m s — jī dižojās ar tū, nu ko vajadzātu kaunētīs.

5      K u n g s i r t y v u — Jys kotrā breidī paleidzēs un ar sovu žēlesteibu styprynōs.

7      Tei laime, kas nōk nu mīra, lai pamūdynoj jyusus izasorgōt nu ikvīna traipa un nūsaturēt vīneibā ar Jezu Kristu.

A p o s t o l a p a t e i c e i b a.

10 Bet es ļūti prīcojūs ikš Kunga, ka jums ir bejuse izdeveiba mani atbaļsteit. Jyus gon pastōveigi par tū dūmōjot, bet jums nabeja izdeveibas. 11 Na tryuceiguma dēļ es šytū jums runoju; nē, es asmu īsamōcejis byut apmīrynōts ar tim apstōklim, kaidūs atsarūnu. 12 Es saprūtu pasazamynōt, saprūtu arī pōrpiļneibā byut. Pi vysa ko es asmu pīradis: seitam byut un bodu cīst, pōrpiļneibā byut un tryukumu cīst. 13 Es vysu spēju ikš Tō, kas mani styprynoj. 14 Jyus padarejot vysā labi, ka munūs spaidūs jēmet daleibu. 15 Jyus, filipīši, arī zynot, ka Evangelija sludynōšonas sōkumā, kad es izgāju nu Makedonijas nivīna cyta draudze ar mani nav nūdybynōjuse devēja un jēmēja sakaru, kai tik jyus. 16 Arī uz Tessalonikim jyus man na vīnu, na divi reizes nūsyutejot kaut kū munom vajadzeibom. 17 Es nasadzanu pēc dōvonom, bet gon pēc bogōteigo nūpalna, kas jums tiks pīskaiteits. 18 Tagad es vysu asmu sajēmis un man ir pōrpiļneibā; es asmu bogōts kai caur Epafroditu sajēmu jyusu syuteitū un tei ir Dīvam pateikamō smarža, pīmīleigs un pateikams upurs. 19 Un muns Dīvs pēc sovas bogōteibas gūdam pīpiļdeis vysas jyusu vajadzeibas ikš Jezus Kristus.

20 Bet Dīvam un myusu Tāvam lai ir gūds myužeigi myužam. Amen.

21 Sveicynojit ikš Jezus Kristus ikvīnu svātū. Jyusus sveicynoj brōli, kuri ir pi manis. 22 Jyusus sveicynoj visi svātī, sevišķi tī, kas ir nu ķeizara noma.

23 Kunga Jezus Kristus žēlesteiba lai ir ar jyusu goru! (Amen).

Svātō Apostola Pōvula vēstule kolosīšim.

I 1 Pōvuls caur Dīva grybu Jezus Kristus Apostols un brōļs Timotejs 2 svātajijn un ticeigajim brōlim ikš (Jezus) Kristus Kolossā. Žēlesteiba jums un mīrs nu Dīva myusu Tāva (un Kunga Jezus Kristus).

Ī v o d s.

3 Mes vysod lyugšonōs pasateicam par jums Dīvam un myusu Kunga Jezus Kristus Tāvam, 4 jo mes dzērdējom par jyusu ticeibu ikš Jezus Kristus un par mīlesteibu, kura jums ir uz visim svātajim 5 cereibas dēļ, kura jums ir nūlykta dabasūs. Caur Evangelija patīseibas vordu, kas pi jums ir atnōcis, jyus jau dzērdējot 6 par tū, kai jys aug un nas augļus vysā pasaulī un pi jums sōcūt ar tū dīnu, kad jyus izdzērdot un Dīva žēlesteibu patīseibā pazynot. 7 Jyusus mōceja Epafrass, myusu nūmīļōtais leidzkolps, kas deļ jums ir uztycamais Kristus kolps. 8 Jys arī mums pastōsteja par jyusu goreigū mīlesteibu.

9 Topēc arī mes nu tōs dīnas, kai tū izdzērdom, napōrstojam par jums lyugtīs un lyugt, lai jyus pīsapiļdeitu ar ikvīnu. Jō grybas zynōšonu ikvīnā goreigajā gudreibā un saprasšonā, 10 ka jyus Kunga cīneigi dzeivōtu un tai vysā kamā byutu Jam pateikami, ka jyus ikvīnā lobā dorbā nastu augļus un augtu Dīva pazeišonā, 11 ka jyus caur Jō gūdeibas vareibu byutu pastyprynōti ar visim spākim un byutu prīceigi ikvīnā pacīteibā un lānprōteibā, 12 ka jyus pasateiktu Tāvam,

9      g o r e i g a j ā — pōrdabyskajā.

12      g a i s m a s — Evangelija mōceibas.

kas jyusus padareja spējeigus byut par leidzdaleibnīkim svātūs montōjumā ikš gaismas.

K r i s t u s p e r s o n e i b a.

13 Jys myusus izrōve nu tymseibas varas un pōrnese uz sovas mīlesteibas Dāla vaļsteibu. 14 Jymā mums ir pesteišona (caur Jō asni) un grāku pīdūšona. 15 Jys ir naradzamo Dīva attāls un pyrms vysas radeibas pyrmdzymušais. 16 Ikš Jō ir radeits vyss, kas ir dabasūs un vērs zemes, radzamais un naradzamais, lai tī byutu troni vai vērseibas, vaļdinīki vai vareibas; vyss caur Jū un dēļ Jō ir radeits. 17 Jys ir pōrōks par visim un jymā ir vysu asameiba. 18 Jys ir mīsas — Bazneicas golva. Jys ir īsokums, pyrmdzymtais nu myrušajim, lai Jys byutu nu visim pyrmais. 19 Un labpatyka (Dīvam), ka Jymā mytātu vysa piļneiba. 20 un ka caur Jū izleigtu ar visim, kas ir vērs zemes un dabasūs, jo Jys caur sovu krystā (izlītū) asni nūdyby nōja mīru.

21 Arī par jums, kas agrōk nu Dīva bejot atsasvešynōjuši un caur ļaunajim dorbim bejot Jō īnaidnīki, 22 tagad caur sovas ciļvēceigos mīsas nōvi Jys izleiga, lai jyus Jō prīškā byutu svāti, bez traipa un navainojami. 23 Tōdēl jums ir jōbyun nasatrycynojami stipri nūstyprynōtim ticeibā un nu Evangelija cereibas nav jōatsakōp. Jyus jū dzērdējot, jo jū sludynōja vysai radeibai zam dabasim un es, Pōvuls, asmu palicis par jō kolpu.

K r i s t u s E v a n g e l i j s.

24 Tagad es jyusu dēļ prīcojūs par cīsšonom, jo tai es papyldynoju sovā mīsā tū, kas nu Kristus cīsšonom dēļ Jō mīsas — Bazneicas veļ iztryukst. 25 Par

13      t i m s e i b a s — un ļauno gora un jo dorbu varas, nu moldim un grāka

D ā l a v a ļ s t e i b u — Bazneicu.

23      v y s a i r a d e i b a i — visim cylvākim.

jōs kolpu es klivu man nu Dīva uztycātā pōrvaļdeišonā, kura man deļ jums ir dūta, lai es piļneigi sludynōtu Dīva vōrdu: 26 tū nūslāpumu, kas vysam pasauļam nu laika gola beja nūslāpts, bet tagad Jō svātajim teik atklōts. 27 Un Dīvs grib jim parodeit cik bogōta ir tō nūslāpuma gūdeiba storp pogōnim: un tys ir Kristus ikš jums, — jyusu cereiba uz gūdeibu. 28 Mes tū sludynojam pōrsorgojūt ikvīnu cylvāku un ikvīnu cylvāku vysā gudreibā pamōcūt, lai ikvīns cylvāks ikš (Jezus) Kristus byutu piļneigs. 29 Par šytū es pyulejūs un ceinūs ar Jō spāku, kas manī vareigi dorbojās.

II 1 Es grybu, ka jyus zynōtu, cik stipri es ryupejūs par jums, kai arī par tim, kas ir Laodikejā un par visim, kas manis personeigi nava redzējuši, 2 lai jūs sirdis byutu (īprīcynōtas) un mīlesteibā savīnōtas, lai jī (nūnōktu) pi piļneigas pōrlīceibas un sapasšonas, pi Dīva nūslāpuma, kai Tāva tai arī (Jezus) Kristus pazeišonas. 3 Jymā ir nūslāpti visi gudreibas un zineibas krōjumi.

4 Šytū es soku, lai nivīns caur daiļruneibu jyusu naapmōneitu. 5 Lai gon mīseigi es nu jums asmu tōli, tūmār gorā es asmu pi jums un ar prīcu radzu, cik labi pi jums vyss ir sakōrtōts un cik stipri ir nūsatyprynōjuse jyusu ticeiba ikš Kristus.

6 Tai kai jyus asot pījāmuši Kungu Jezu Kristu, tad, dzeivojit Jymā 7 stipri īsasakņōjuši, un uz Jō sevi uzcāluši, esit stipri ticeibā, kai jyusus īmōceja, un izplyustit pateiceibā.

8 Raugat, ka jyusu nikas nasakartu caur pasauļa gudreibu, caur tukšu mōneišonu, kura ir dybynōta uz cylvāku tradicijom un uz šō pasauļa elementim, bet na uz Kristus, 9 kurā dzeivoj mīsā ītvarta dīveibas piļ-

29      a r J ō s p ā k u — pastyprynōti.

9      Jymā kai kaidā mōjā mit Dīva gūdeiba, majestate un cytas dīviškōs īpašeibas.

neiba. 10 Ikš Jō arī jyus asot ar tū piļneibu pōrpiļdeiti. Jys ir ikvīnas vaļdeibas un vērseibas golva. 11 Jymā jyus asot apgraizeiti ar tū apgraizeišonu, kura nav ar rūku izdareita, bet gon pastōv mīseiguma nūvilkšonā, — un tei ir apgraizeišona ikš Kristus. 12 Reizē ar jū jyus asot caur kristeibu paglobōti un Jymā jyus asot arī augšamcālūšīs caur ticeibu ikš Dīva spāka, kurs jū pīcēle nu myrūnim.

13 Jyusus, kas caur sovim nūzigumim un caur sovas mīsas naapgraizeišonu bejot myruši, Jys reizē ar Jū atgrīze uz dzeivi žēleigi pīdūdams vysus nūzīgumus, 14 un mums pretim līcynojūšū saraksteitū lykumu ar jō nūteikumim izdzēse un jū pīkoldams krystā atcēle. 15 Tai Jys vareibas un spākus atbrūņōja un atstōja atklōtam izsmīkļam un caur Jū par tim uzgavilēja.

16 Tōpēc lai nivins jyusu natīsoj par ēdini un dzērīni, vai arī par svātkim, jaunu mēnesi un sabatu. 17 Šytos lītas ir tikai nōkamūs āna, bet tei ir Kristus mīsa. 18 Nu uzvaras moksas lai nivins jyusu naatraun nu tim, kas nūsadūd pazamynōšonai un engeļu kolpōšonai, kas stōsta tū, kā nav redzējis, kas bez pamata uzapyuš par sovu mīseigū prōtu, bet 19 napīsatur pi golvas, nu kurōs vysa mīsa caur lūceitovom un saiškim teik savīnōta un kūpā saturāta, lai tei pīsajimtu Dīva augšonā.

20 Jo jyus kūpā ar Kristu pasauļa elementim asot nūmyruši, kōpēc tad pasadūdat nūteikumim, itkai jyus dzeivōtu pasaulī: 21 Šytō tu nadreiksti aizskart, šytō

11      a p g r a i z e i š o n a i k š K r i s t u s — kristeibas sakraments.

13      J y s r e i z ē a r J ū — Dīvs reizē ar Kristu Jezu.

17      Vysas Vacō Īstōdejuma ceremonijas un īkōrta ir tikai Kristus personas un Kristus Bazneicas āna. Bazneica ir Kristus mistiskō mīsa.

19      p i g o l v a s — pi Kristus.

20      p a s a u ļ a e l e m e n t i m — jūdaizmam.

tu nadreiksti baudeit, pi šyto tu nadreiksti pīsaskart? 22 Šytys vyss ir saceits par tom lītom, kas ir pazeimōtas iznīceibai caur nūlītōšonu, un ir cylvāku pīsacejumi un mōceibas, 23 kurom ir škītama gudreiba padīveigumā, pasazamynōšonā un mīsas mērdēšonā, bet tī ir bezvērteigi un kolpoj tikai mīsas kōreibu apmīrynōšonai.

K r i s t t i c e i g ō d z e i v e.

III 1 Un jo jyus ar Kristu asot augšampīsacāluši, tad meklejit tō, kas augšā ir, kur Kristus pa Dīva lobajai sēd. 2 Dūmojit par tū, kas augšā ir un na par tū, kas vērs zemes. 3 Jyus asot nūmyruši un jyusu dzeive ar Kristu ir Dīvā nūslāpta. 4 Bet jo Kristus, myusu dzeiveiba, pasarōdeis, arī jyus ar Jū pasarōdeisit gūdeibā. 5 Mērdejit lūcekļūs tū, kas ir zemisks: naceisteibu, bezkauneibu, kaisleibu, ļaunū kōreibu, un montkōreibu, kas nav nikas cyts, kai kolpōšona elkim. 6 Un šytūs dēļ nōk Dīva dusme par napaklauseibas bārnim. 7 Arī jyus bejot jom padūti, kas jymūs dzeivōjot. 8 Bet tagad jyus metit molā vysu: dusmi, kaisleibu, ļaunumu, saimōšonu un nu jyusu lyupom kaiteigōs runas. 9 Cyts cyta naapmalojit. Veļcit nūst vacū cylvāku reizē ar jō dorbim un apveļcit jaunū, kas ir atjaunōts saprasšonā pēc sova Radeitōja veida, 11 un te vairs nav ni pogōns, ni jūds, ni naapgraizeitais, ni apgraizeitais, ni barbars, ni skitīts, ni vērgs, ni arī breivais, bet gon vyss un vysā ir Kristus.

12 Tai tad, apsagērbit kai Dīva izlaseiti, svātī un nūmīļōtī sirsneigā žālsirdeibā, labvēleibā, pazemeibā, lānprōteibā un pacīteibā. 13 Esit vīns pret ūtru īcīteigi un pīdūdit, jo vīnam pret ūtru ir kaida syudzeiba. Kai Kungs jums pīdeve, tai arī jyus pīdūdit. 14 Bet vērs šytō vysa jyus īsagērbit mīlesteibā, kas ir piļnei-

1      k a s a u g š ā i r — dabasūs.

6      n a p a k l a u s e i b a s b ā r n i m — naticeigajim, — pogōnim un jūdim.

bas saišks. 15 Lai jyusu sirdīs volda Kristus mīrs, kura dēļ jyus asot paaicynōti vīnā mīsā. Esit pateiceigi. 16 Lai Kristus vōrds jyusūs dzeivoj bogōteigi. Cyts cytu pamōcit un pamūdynōjit vysā gudreibā. Gūdynojit Dīvu ar pateiceigu sirdi dzīdōdami psaļmus, himnus un goreigōs dzīsmes. 17 Kū vin jyus vōrdūs vai dorbūs dareitu, tū dorit Kunga Jezus (Kristus) vōrdā caur Jū pasateikdami Dīvam Tāvam.

18 Jyus sīvas, esit sovim veirim padeveigas; tai pīdar ikš Kunga. 19 Jyus. veiri, mīļojit sovas sīvas un naesit pret jom saryugtynōti. 20 Jyus, bārni, esit vysā kamā paklauseigi sovim dzymdynōtōjim, tys pateik Kungam. 21 Jyus, tāvi, naceidynōjit sovu bārnu, ka tī nakrystu pagurumā. 22 Jyus, kolpi, esit vysā kamā paklauseigi sovim vērszemes kungim, na kai ocu kolpi, kas cylvākim grib īpatikt, bet gon ar sirds vinkōršeibu Kunga bailē. 23 Un kū jyus dorat, tū dorat nu sirds kai Kungam, bet na kai cylvākam. 24 Jyus zynat, ka atolgōjumā nu Kunga sajimsit montōjumu. Kolpojit Kristus Kungam. 25 Kas dora nataisneibu, tys par sovu nataisneibu sajims strōpi un te nateik jimta vārā persona.

IV. 1 Jyus, kungi, padorit sovim kolpim tū, kas ir taisneigi un pīnōceigi. Jyus zynot, ka arī jums dabasūs ir Kungs.

2 Esit iztureigi lyugšonā, ar tū savīnojūt nūmūdu un pateiceibu. 3 Lyudzitēs arī par mums, lai Dīvs myusu sludynōšonai atdora durovas, ka es varātu sludynōt Kristus nūslāpumu, kurō dēļ es asmu aicynōts, 4 un ka es jū tai varātu sludynōt, kai man ir jōsludynoj.

5 Esit gudri satiksmē ar ōrpus asūšajim un izmontojit laiku. 6 Jyusu runa lai ir vysod laipna un

17      Kunga Jezus v ō r d ā — dorit tai, kai Kungs Jezus dareitu, jo Jys jyusu vītā byutu.

kai ar sōli pōrjimta; jums ir jōzyna, kai ikvīnam atbiļdēt.

N ū s l ā g u m s.

7 Par munim apstōklim jums plašōk pastōsteis Tychikus, nūmīļōtais brōļs, uzticeigais kolps un leidzstrōdnīks ikš Kunga, 8 kuru es nūsyuteju pi jums, lai jyus izzynōtu kai mums īt, un lai jys īpricynōtu jyusu sirdis. 9 (Es jū nūsyuteju) reizē ar uzticeigū un nūmīļōtū brōli, jyusejū Onesimu. Jī jums pastōsteis vysu, kas šeit nūteik.

10 Jyusus sveicynoj Aristarchs, muns leidzcītumnīks un Marks, Barnabas brōļa dāls, — par jū es jums saceju, ka pi jums aizīs, lai jyus jū labi pijimtu, - 11 tad Jezus, sauktais Justus. Šitī ir vineigī nu apgraizeitajim, kas kai leidzstrōdnīki Dīva vaļsteibā mani prīcynoj.

12 Jyusus sveicynoj jyusejais Epafrass, Jezus Kristus kolps. Jys sovōs lyugšonōs pastōveigi par jums ryupejās, lai jyus palyktu piļneibā un izpiļdeitu vysu, kū Dīvs grib. 13 Es varu par jū aplīcynōt, ka jys par jums un par brōlim, kas ir Laodikejā un Hierapolī, daudzi ryupejās. 14 Jyusus sveicynoj Lūkass, nūmīļōtais ōrsts un Demas.

15 Sveicynojit brōļus Laodikejā, sevišķi Nymfu un draudzi jō mōjōs.

16 Leidzkū šitei vēstule pi jums byus pōrlaseita, pyulejitēs par tū, lai jū pōrlaseitu Laodikejas draudzē un lai jyus laseišonai sajimtu tū nu Laodikejas. 17 Pasokit Archipam: Raugīs par tū, ka tu tū omotu, kuru ikš Kunga esi sajēmis, izpiļdeitu.

18 Muns, Pōvula, pašrūceigs sveicīņs: Pīminit par munom važom! Ar jums lai ir žēlesteiba! (Amen).

8      Vulg. Lai jys izzynōtu kai jums īt.

Svātō Apostola Pōvula pyrmō vēstule tessalonikīšim.

I 1 Pōvuls, Silvans un Timotej . Tessaloniku draudzei ikš Dīva Tāva un Kunga Jezus Kristus. Žēlesteiba jums un mīrs!

Ī v o d s.

2 Arvīnu pīmynādami jyusus sovōs lyugšonōs, mes pasateicam par jums Dīvam. 3 Mes arvīnu pīmynam pi Dīva, myusu Tāva par jyusu darbeigū ticeibu, jyusu uzaupurejūšū mīlesteibu un jyusu iztureigū cereibu uz myusu Kungu Jezu Kristu. 4 Mes zynom, Dīva nūmīļōtī brōli, par jyusu izlaseišonu, 5 jo myusu Evangelija sludynošona pi jums nūtyka na tikai vordūs, bet arī spākā, Svātajā Gorā un vysā piļneibā, kai jyus poši zynot, ka jyusu dēļ mes storp jums uzastōjom. 6 Un jyus palykot par myusu un Kunga pakaļdareitōjim, jo jyus, nasaskotūt uz lelajim spaidim, ikš Svāto Gora ar prīcu pījēmet vōrdu. 7 Un tai jyus tōpot par pīmāru visim ticeigajim Makedonijā un Achajā. 8 Nu jums Kunga vōrds izaplateja tōļōk, un na tik vīn Makedonijā un Achajā, bet arī vysur jyusu ticeiba ikš Dīva ir topuse zynoma. Un par tū mums nimoz navajaga kaut kū stosteit. 9 Tī, kas pi jums ir, poši stosta par jums, kai jyus myusus uzjēmet, un kai jyus nu dīvaklim atsagrīzet pi Dīva, lai kolpotu dzeivajam un eistajam Dīvam, 10 un lai nu dabasim sagaideitu Jō Dālu, kuru Jys pīcēle nu myrūnim — Jezu, kas myusus izglōb nu nōkamos dusmes.

5      s p ā k ā — breinumdorbūs.

6      v ō r d u — Evangelija mōceibu.

II 1 Brōli, jyus zynat poši, ka myusu uzastōšona pi jums nabeja bez panōkumim. 2 Lai gon mums, kai jyus zynot, pyrmōk Filipijā vajadzēja byut sōpēs un pasmōdēšonā, tūmār pasaļaudami uz myusu Dīvu, mes īsadrūšynōjom sludynōt jums Dīva Evangeliju, nasaskotūt uz daudzom ceiņom. 3 Un myusu sludynōšonai nav nikō kūpēja ar mōneišonas vai montkōreibas nūlyukim, ni arī ar viļteibu. 4 Tai kai Dīvs myusus pagūdynōja mums uztycūt sludynōt Evangeliju, tad mes runojam, lai īpatyktu na cylvākim,bet gon Dīvam, kas cauri redz sirdis. 5 Mes nikod, kai jyus zynat, nanōcem ar glaimojūšom runom, ni arī ar nūslāptu montkōreibu, — Dīvs ir tam līcinīks, — 6 Slavas mes nameklējom pi ļaudim, ni pi jums, ni pi citim. 7 Lai gon mes, kai Kristus apostoli, varējom pret jums byut uzstōjeigi, bet mes storp jums bejom kautreigi, kai barotōja (mōte), kas gorbej sovus bārnus. 8 Mīlesteibas piļdeiti uz jums, mes gribējom jums na tikai Dīva Evangeliju snēgt, bet arī sovu dzeiveibu, jo jyus klivot mums mīli. 9 Brōli, jyus pīminit myusu ryupes un pyules. Mes strōdōjom dīn un nakt, lai nivīna nu jums naapgryutynōtu tad, kad mes jums sludynōjom Dīva Evangeliju. 10 Jyus asot līcinīki, arī Dīvs ir līcinīks, cik cāli, taisneigi un navaiņojami mes pret jums, ticeigajim, izaturējom. 11 Jyus zynot, ka mes ikvīnu nu jums, kai tāvs sovu bārnu, pōrsorgōjom, pamūdynōjom un 12 zvārynōjom, lai jyus Dīva cīneigi dzeivōtu, kas jyusus uz sovu vaļsteibu un uz sovu gūdeibu ir paaicynōjis.

13 Tōpēc mes bez pōrstōšonas pateicam Dīvām par tū, ka jyus Dīva vōrdu, kuru nu mums dzērdējot, pījēmet na kai cylvāku vōrdu, bet gon kai taidu, kaids jys ir patīseibā, — kai Dīva vōrdu, kas pi jums, kuri

7      u z s t ō j e i g i — Mums kai Kristus apostolim beja tīseibas nu jums pīpraseit, lai jyus myusus uzturātu, bet mes to nadarejom.

asot īticējuši, ir darbeigs. 14 Tai tad, jyus, brōli, asot pakaļdareitōji Dīva draudzem, kas ir Jūdejā ikš Jezus Kristus, un jums nu sovim tautīšim beja jopacīš taidas pat sōpes, kai tim nu jūdim. 15 Jī (jūdi) pat Kungu Jezu un pravīšus nūnōvēja, jī arī myusus vojōja. Jī Dīvām nav pateikami un ir īnaidā ar visim cylvākim. 16 Jī līk šķēršļus, lai mes nasludynōtu pogōnim, ka tī natyktu izglōbti, un tai jī pīpiļdeja sovu grāku māru vysā pylnu. Beidzūt arī (Dīva) dusme par jim ir atnōkuse.

17 Brōli, jau ir pagōjis laiks, kai mes nu jums ōreigi, lai gon na sirdī, asom škērti un myusūs ceļās korsta vēlēšonōs jyusus otkon īraudzeit. 18 Tōpēc mes gribējom, mozōkais, es, Pōvuls pi jums na reizi aizīt, bet satans myusus aizkavēja. 19 Un kas tad cyts, ka na jyus asot myusu cereiba, myusu prīca, myusu slavas krūņs myusu Kunga Jezus (Kristus) prīškā pi Jō atnōkšonas? 20 Jā, jyus asot myusu slava un myusu prīca.

III 1 Tōpēc mes ilgōk navarējom gaideit un nūlēmem pasakavēt tikai Atēnōs. 2 un nūsyutejom Timoteju, myusu brōli un Dīva kolpu pi Kristus Evangelija sludynōšonas, 3 lai Jys jyusus pastyprynōtu ticeibā un jyusus pamūdynōtu, lai nivīns, tagadējūs spaidu dēļ, nanūsamaļdeitu. Jyus poši zynot, ka tōdēļ mes asom. 4 Jau tūreiz, kad mes pi jums bejom, mes jums īprīkš pasacejom, ka mums jōpōrcīš spaidi. Un jyus zynot, ka tys tai arī nūtyka. 5 Tōpēc es vairs navarēju izturēt un nūsyuteju, lai izzynōtu, kai ir ar jyusu ticeibu,

15      i r ī n a i d ā p r e t v i s i m c y l v ā k i m — pret tim, kas napīdar pi jūdu ciļts.

18      s a t a n s a i z k a v ē j a — Ļaunais gors, kas cylvākus īvad ļaunā jūdus pamūdynōja, lai tī mani vojōtu un īslūdzeitu cītumā, un tōpēc es asmu aizkavāts pi jums aizīt.

3      s p a i d u d ē ļ — vojōšonu dēļ.

k ā r d y n ō t ō j s — ļaunais gors.

vai kārdynōtōjs nav īvedis kārdynōšonā un vai myusu dorbs nav bejis veļteigs.

6 Bet tagad Timotejs nu jums ir atgōjis un par jyusu ticeibu un par jyusu mīlesteibu prīceigu ziņu atnesis un mums pastōstejis, ka jyus myusus arvīnu paturat lobā pīmiņā, un ka jyus ilgojitēs myusus redzēt tai pat, kai mes jyusus. 7 Brōli, nasaskotūt uz myusu tryukumu un spaidim, mes caur jyusu ticeibu asom īprīcynōti. 8 Jo jyus pastōvat ikš Kunga, tad mes atsadzeivynojam. 9 Un kai mes varam atmoksōt Dīvam par vysu tū prīcu, kuru mes sova Dīva prīškā jyusu dēļ sajyutam? 10 Dīn un nakt mes ļūti lyudzam tōs žēlesteibas, lai otkon īraudzeit jyusu vaigu un papyldynōt tū, kas jyusu ticeibai vēļ tryukst.

11 Lai Dīvs, myusu Tāvs un myusu Kungs Jezus (Kristus) pagrīž myusu ceļu uz jums. 12 Lai Kungs jums dūd augt un palikt bogōtim mīlesteibā vīnam uz ūtru un uz visim (cylvākim) tai, kai mes jyusus mīļojam. 13 Lai Jys jyusu sirdis styprynoj, ka jyus byutu nasatraipeiti un svāti Dīva myusu Tāva prīškā, atnōkūt myusu Kungam Jezum Kristum reizē ar visim sovim svātajim. (Amen).

D ī v a g r y b a.

IV 1 Tōļōk, brōli, mes jyusus lyudzam un ikš Kunga Jezus pamūdynojam: Izdzērduši nu mums, kai jums jādzeivoj, lai patyktu Dīvam, tai uz šō ceļa dzeivojit, lai byutu piļneigōki. 2 Jyus zynot tūs pīsacejumus, kurus mes jums Jezus Kristus pylnvarā devem. 3 Un Dīva gryba ir šaida: jyusu svāttopšona. Jums jōatsatur nu naceisteibas; 4 lai ikvīns sovu mīsu uztur svātumā un gūdprōteibā, 5 bet na mīseigā kaisleibā kai pogōni, kas Dīva napazeist.

4      s o v u m ī s u — b u r t i s k i — „sovu trauku.“ Mīsa ir uzskotama kai trauks, kurā mit dvēsele. Jei ir dvēseles dzeivūklis.

6 Lai nivīns nu jums nasacenš dareit pōresteibas un sova brōļa kaidā darejumā pīkrōpt, jo Kungs vysu tū nūsūda, kai mes jums jau agrōk sacejom un apgolvōjom. 7 Dīvs myusu uz naceisteibu napaaicynōja, bet gon uz svāttopšonu. 8 Tai tad, kas šytū pasmōdej, tys pasmōdej na cylvāku, bet Dīvu, kas jums dūd sovu Svātū Goru.

9 Par brōliskū mīlesteibu jums raksteit nava va jadzeibas, jo Dīvs imōceja jyusus mīļōt vīnam ūtru, 10 un jyus arī tū dorot pret visim brōlim vysā Makedonijā. Mes tikai jyusus pamūdynojam, brōli, lai jyus byutu vēļ centeigoki, 11 un tamā lyktu sovu gūdu, mīrmīleigi dzeivōtu, gōdōtu par sovom vajadzeibom poši un ar sovom rūkom strōdōtu, kai mes jums nūrodejom, 12 lai jyus ōrā asūšūs prīškā gūdbejeigi dzeivōtu un jums navajadzātu sveša paleiga.

A u g š a m c e ļ š o n o s n u m y r ū n i m.

13 Brōli, mes nagrybam jyusus atstōt nazynōšonā par īmygušajim, lai jyus naskumtu, kai tī, kam nav nikaidas cereibas. 14 Jo Jezus, kai mes tycam, beja nū miris un ir augšamcēlīs, tad caur Jezu Dīvs arī tūs īmygušūs reizē ar Jū atvess. 15 Mes šytū jums sokam saskaņā ar Kunga vōrdu: Mes tī, kas dzeivojam, kas Kunga atnōkšonai asom pōri pamasti, naaizasteigsim prīškā tim, kas ir īmyguši. 16 Jys pats Kungs, pavēlei atskanūt caur Ercengeļa bolsu un Dīva tauri, nūkōps nu dabasim un nūmyrušī, kas dus ikš Kristus, pīsaceļs pirmī. 17 Tad arī mes, tī, kas dzeivojam, kas bejom pōripalykuši, reizē ar jim vērs mōkūnim gaisā tiksim pacalti pretim Kungam.18 Un tai vīnmār byu-

8      š y t ū p a s m ō d e j — šytūs pīsacejumu napylda.

12      ō r ā a s ū š ū s p r ī š k ā — tūs prīškā, kas pi kristticeigajim napīdar.

13      ī m y g u š a j i m — nūmyrušajim. Nūmyrušī teik saukti par īmygušajim tōpēc ka cylvāka dvēsele ir namērsteiga un postora dīnā arī mīsa augšamceļsīs.

sim ar Kungu. Tai tad, ar šytim vōrdim jyus prīcynojit cyts cytu.

V 1 Bet par tū laiku un par tū breidi, brōli, nav vajadzeigs, lai mes jums raksteitu. 2 Jyus poši labi zynot, ka Kunga dīna atnōks kai zaglis, kas naktī nōk. 3 Jo runoj: mīrs un drūšeiba, tad umai jymūs īsalauzs samaitōšona tai, kai sōpes tamōs, kuras ir mōtes cereibōs un jī nu tom naizbēgs. 4 Bet jyus, brōli, tymsumā naasot, un tei dīna navarēs pōrsteigt tai kai zaglis, 5 Jyus visi asot gaismas bārni, dīnas bārni. Un mes napīdaram ni naktei ni tymsumam. Lai tad mes naguļam, kai citi, bet gon lai asom nūmūdā un skaidrā prōtā, 7 Kas guļ, tys guļ naktī, kas ir pīdzēris, tys ir naktī pīdzēris. 8 Bet mums, kas pīdaram dīnai, ir jābyun skaidrā prōtā. Lai tad mes sevi apbruņojam ar ticeibas un milesteibas brūņom un ar cereibas brūņu golvas sagu uz pesteišonu, 9 jo Dīvs myusu napazeimōja dusmei, bet gon pesteišonas sasnēgšonai caur myusu Kungu Jezu Kristu, 10 kas par mums ir nūmiris, lai mes, vai mes asom nūmūdā, vai arī guļam, dzeivojam vīneibā ar Jū. 11 Tōpēc pamūdynojit vins ūtru un uzcelit, kai jyus tū jau dorat.

12 Brōli, mes jyusus lyudzam, esit atzineigi pret tim, kas par jums ryupejās, kas ir jyusu prīkšnīki ikš Kunga un jyusus pōrsorgoj. 13 Jūs darbeibas dēļ sevišķi augši jūs cīnejit un jūs mīļojit. Dzeivojit sovstarpeigi mīrā.

14 Bet mes jyusus lyudzam, brōli, lai jyus nakōrteigūs pōrsorgōtu, pagurušūs īprīcynōtu, vōjūs atbaļsteitu

2      a t n ō k s k a i z a g l i s — nagaideita.

3      m ī r s u n d r ū š e i b a — nav kō beitīs, nikaidas brīsmas nadraud.

4      t y m s u m ā n a a s o t — naasot bezticeigi.

5      g a i s m a s b ā r n i — ticeigī.

9      d u s m e i — pazusšonai.

un byutu pacīteigi pret visim. 15 Raugat, lai nivīns par ļaunu naatmoksōtu ar ļaunu, bet centitēs vysod cyts cytam un visim dareit lobu. 16 Prīcojitēs vysod. 17 Lyudzitēs bez pōrstōšonas. 18 Esit vysod pateiceigi, jo tei ir Dīva gryba atteiceibā uz jums ikš Jezus Kristus. 19 Nadzēsit Gora. 20 Napasmōdejit pravīša dōvonu. 21 Pōrbaudit vysu: kas lobs, tū paturit. 22 Atsaturit nu ikvīna ļaunuma veida.

23 Mīra Dīvs lai jyusus dora svātus vyspiļneigokā mārā, lai jyusu gors, jyusu dvēsele un jyusu mīsa uzaglobōtu vysā bezvaineigi myusu Kunga Jezus Kristus atnōkšonai. 24 Tys, kas jyusus paaicynōja, ir uzticeigs un tū Jys izdareis.

25 Brōli, lyudzitēs par mums. 26 Sveicynojit vysus brōļus ar svātu skupstu.

27 Es jyusus zvārynoju ikš Kunga, ka šytū vēstuli izlaseitu priškā visim (svātajim) brōļim.

28 Myusu Kunga Jezus Kristus žēlesteiba lai ir ar jums! (Amen).

19      Nalicit šķēršļu Sv. Gora darbeibai jyusūs caur grākim, vīglproteibu un izlaideibu.

Svātō apostola Pōvula ūtrō vēstule tessalonikīšim.

I. 1 Pōvuls, Silvans un Timotejs ikš Dīva myusu Tāva un Kunga Jezus Kristus draudzei Tessalonikūs.

2 Žēlesteiba jums un mīrs nu Dīva Tāva un Kunga Jezus Kristus.

Ī v o d s.

3 Brōli, par jums mums ir jopasateic Dīvam vīnmār kai pīnōkās, jo jyusu ticeiba stipri pīaug un sovstarpejō mīlesteiba pi jums visim ir lela. 4 Tōpēc mes par jums Dīva draudžu prīškā dižojamēs, jo jyus vysōs vōjošonōs un spaidūs, kurus izcīšat, parōdat tik lelu pacīteibu un uzticeibu ticeibā.

5 Te pasarōda Dīva taisneigō tīsa: jyus byusit atrosti cīneigi Dīva vaļsteibas, par kuru tagad cīšat. 6 Un tys byus taisneigi, ka Dīvs jyusu apspīdējim atmoksōs ar apspīsšonu, 7 un jums apspīstajim reizē ar mums atmoksos ar atspērdzynōjumu, kad Kungs Jezus ar sovas vareibas eņģelim pasarōdeis 8 nu dabasim guņslīsmos un atmoksōs tim, kas napazeist Dīva un arī tim, kas myusu Kunga Jezus (Kristus) Evangelijam napasadūd. 9 Tim vajadzēs cīst myužeigajā pazusšonā atškērtim nu Kunga vaiga un nu Jō pōrmēreigōs gūdeibas, 10 tamā dīnā, kad Jys atnōks, lai sevi uzslavātu sovūs svātajūs un apbreinojams byutu ticeigajūs, jo iyus myusu līceibai asat īticējuši.

3      Kai ticēt īsokšona tai arī ticeibā pasapyldynōšona ir Dīva žēlesteibas dorbs.

5      Dīva taisneiba pīprosa lai vojōtōji byutu nūstrōpāti un ticeibai uzticeigī atolgōti.

8      Kad Pesteitōjs, kas tagad pasauļam ir nūslāpts, jō prīškā nūsastōs kai pasauļa tīsōtōjs un Kungs.

Tōdeļ arī mes vīnmār par jums lyudzamēs, lai myusu Dīvs jyusus padareitu sova paaicynōjuma cineigus, un lai ikvīnu jyusu loba gribēšonu un jyusu ticeibas darbeibu spākā pīpiļdeitu, 12 lai myusu Kunga Jezus Kristus vōrds byutu uzslavāts jyusūs un jyus ikš Jō, saskaņā ar myusu Dīva un Kunga Jezus Kristus žēlesteibu.

P o s t o r a d ī n a s a t n o k š o n a.

II. 1 Brōli, kas atsateic uz myusu Kunga Jezus Kristus atnōkšonu un myusu ar Jū sasavīnošonu, tod mes jyusus lyudzam, ka jyus tyuliņ bez māra nanūsabeitu un natyktu satrycynōti ni nu kaida gora, ni arī nu kaida vōrda, ni nu myusu vēstules, ka itkai Kunga dīna byutu pavysam tyvu. 3 Lai nivīns jyusu nikai napīkrōp, jo īprīkš jōnōk atkrisšonai un jōpasarōda grāka cylvākam, pazusšonas dālam, 4 kas pretosīs un sevi ceļs pōrōku par vysu tū, kas ir Dīvs un kas kai dīvišks teik gūdynōts. Jys pat Dīva svētneicā nūsēss un pats sevi nūsauks par Dīvu. 5 Vai jyus vairs napīminit, ka es jums šytū jau saceju, kad pi jums beju. 6 Jyus zynot arī tū, kas jū veļ tagad aizkavej, ka jys pasarōdeitu sovā laikā. 7 Bezdīveibas nūslāpums gon pošlaik ir darbeigs, tikai jōnūbeida nu ceļa tys, kas jū aizkavej. 8 Un tad bezdīveigais pasarodeis atklōti; tūmār Kungs Jezus ar sovas mutes dvēsmi jū nūnōvēs un caur sovas atnōkšonas spūžumu jū iznycynōs.

9 Tys gon satana spākā uzastōs ar dažaidom vareibas

3      g r ā k a c y l v ā k a m — antikristam.

4      s e v i n ū s a u k s p a r D ī v u — pīpraseis, lai jū gūdynotu kai Dīvu.

7      b e z d ī v e i b a s n ū s l ā p u m s — bezdīveiba, atkrisšona nu ticeibas.

8      s o v a s m u t e s d v ē s m i — ar sovu mōceibu, kū sludynōs.

moldu zeimem 10 un breinumu dorbim un ar dažaidim mōnim uz ļaunu pi tim, kas īs pazusšonā, jo tī patīseibas, caur kuru byutu izpesteiti, namīļōja un napījēme. 11 Topēc Dīvs ļaun,lai par jim nōktu moldu vara, un lai jī tycātu malim. 12 Un tai lai krystu strōpē visi tī, kas natic patīseibai, bet gon pīkreit nataisneibai.

P a t e i c e i b a p a r i z v ē l ē š o n u.

13 Bet mes jyusu dēļ, Kunga nūmīļōti brōli, asom Dīvam arvīnu pateiceibu porōdā, jo Dīvs jau nu sōkuma jyusus izlaseja pesteišonai caur Gora svātdareišonu un caur ticeibu patīseibai, 14 un caur myusu Evangeliju paaicynōja byut par daleibnīkim myusu Kunga Jezus Kristus gūdeibā.

15 Tai tad, brōli, stōvit drūši un pastōvit tradicijōs, kuras jyus vai mutiski, vai rakstiski nu mums sajēmet. 16 Lai tad Kungs Jezus Kristus un Dīvs myusuTāvs, kas myusus ir nūmīļōjis un sovā žēlesteibā mums ir devis myužeigu īprīcynōšonu un lobu cereibu, jyusu sirdis īprīcynoj un jyusus ikvīnā lobā dorbā un vōrdā styprynoj.

D r a u d z e s p ī n ō k u m i.

III. 1 Beidzūt, lyudzitēs, brōli, par mums, lai Kunga vōrds izaplateitu un byutu izslavāts, kai tys nūtyka pi jums, 2 un lai mes nu tim nakrītnajim un ļaunajim cylvākim atsabreivotu, jo ticeibai na visi ir pīdabojami. 3 Bet Kungs ir uzticeigs; Jys jyusus styprynōs un nu ļauna pasorgōs. 4 Mes asom par jums ikš Kunga pōrlīcynōti, ka jyus tagad un uz prīšku myusu aizrōdejumus īvārōsit. 5 Lai Dīvs voda jyusu sirdis uz Dīva mīlesteibu un uz Kristus pacīteibu.

6 Mes jums, brōli, pavēlejam myusu Kunga Jezus Kristus vōrdā, ka jyus nu ikvīna brōļa atsarautu nūst,

10      Antikrista uzastōšona byus pōrdrūša, naciļvēceiga un viļteibas pylna.

kurs vad nakōrteigu dzeivi un napīsatur pi tōs mōceibas, kuru jyus nu mums sajēmet. 7 Jyus zynot, kai jums ir mums jōsekoj, un mes storp jums nakōrteigi nadzeivōjom, 8 un nivīna maizes par veļti naēdem. Nē, mes dīn un nakt stipri un gryuši strōdōjom, lai nivīna nu jums naapgryutynōtu. 9 Un na tōdēļ, ka mums nabyutu uz tū tīseibu, bet gon lai jums dūt pīmāru, kam jums jōsekoj. 10 Un mes pi jums byudami pavēlējom: Kas nagrib strōdōt, tys lai naād. 11 Bet tagad mes dzēržam, ka daži nu jums dzeivoj nakōrteigi: nikō nastrōdōdami, nūsadūd nadorbim. 12 Šytim ļaudim mes pīsokam nūteikti ikš Kunga Jezus Kristus, lai jī mīreigi strōdōtu un pašnūpeļneitū maizi āstu. 13 Bet jyus, brōli, lobu dareidami napagurstit. 14 Un jo kaids myusu vēstules vōrdim napaklauseis, tad jam pasludynojit, ka jums ar jū nav nikaidu sakaru, lai jys aizakaunātu. 15 Tūmār nauzskotit jō par īnaidnīku, bet gon pōrsorgojit jū kai brōli.

N ū s l ā g u m s.

16 Un pats mīra Kungs lai dōvoj jums mīru vysod un vysur. Kungs lai ir ar jums visim!

17 Sveicīņs ar munu poša, Pōvula rūku, kai zeime kotrā vēstulē. Es rokstu tai: 18 Myusu Kunga Jezus Kristus žēlesteiba lai ir ar jums visim! (Amen).

Svātō Apostola Pōvula pyrmō vēstule Timotejam.

I. 1 Pōvuls, Jezus Kristus Apostols Dīva myusu . Pesteitōja un Jezus Kristus myusu cereibas uzdavumā

2 Timotejam, sovam eistajam dālam ticeibā.

Žēlesteiba, žālsirdeiba un mīrs lai ir nu Dīva Tāva

un nu myusu Kunga Jezus Kristus.

V y 1 t u s m ō c e i t ō j i.

3 Izceļodams uz Makedoniju, es tevis lyudžu, lai tu palyktu Efezā un pōrsorgōtu dažus cylvākus, lai tī naplateitu moldu mōceibas 4 un nanūsadūtu pōsokom un bezgaleigajom ciļtsgrōmotom, kuras vairōk veicynoj navajadzeigūs streidus, na kai Dīva pesteišonas īkōrtu, kura bolstōs uz ticeibas. 5 Pōrsorgōšonas mērķis ir mīlesteiba, (kas nōk) nu teiras sirds, lobas sirdsapziņas un nalīkuļōtas ticeibas. 6 Nu šytō daži ir atsakōpuši un pīsakāruši tukšai runōšonai. 7 Jī gon grib byut par lykuma mōceitōjim, bet nasaprūt ni tō, kū poši runoj, ni tō, kū apgolvoj.

8 Mes zynom, ka lykums ir lobs, jo tū pareizi pīlītoj 9 un pastōv apziņā, ka lykums nav dūmōts taisneigajim, bet gon nataisneigajim, napaklauseigajim, naticeigajim, grēcinīkim, bezdīveigim un nateirajim, tim, kas ceļ rūku pret tāvu un mōti, slapkovom, 10 bezkauneigajim, izvyrtulim, cylvāku tērgōtōjim, melim, napatīši zvārātōjim un tim, kas pretojās vasalajai mōceibai, 11 kas ir ītvarta svēteigā Dīva gūdeibas Evangelijā, kurs man ir uztycāts.

2      e i s t a j a m i k š t i c e i b a s d ā l a m — tam, kuru es Kristus ticeibā asmu audzynōjis.

12 Es pasateicu myusu Kungam Jezum Kristum, ka Jys mani padareja stypru, mani īskaiteja par uzticeigu un mani pazeimōja sovai kolpōšonai, 13 mani, kas agrōk beju saimōtōjs, vojōtōjs un pōresteibas dareitōjs. Un man ir dūta (Dīva) žālsirdeiba, jo es tū dareju bezticeibā nazynōšonas dēļ. 14 Jā, man ir dūta pōrmēreiga myusu Kunga žēlesteiba reizē ar ticeibu un mīlesteibu ikš Jezus Kristus, 15 Paļōveibu pelnūšs un pījamams ir vōrds: Jezus Kristus atgōja uz pasauli, lai izglōbtu grēcinīkus, storp kurim es asmu pyrmais. 16 Bet es atrodu žālsirdeibu tōdēļ, lai pi manis piļneigi pasarōdeitu Jezus Kristus sevišķō lānprōteiba paraugam dēļ tim, kas Jam īticēs uz myužeigū dzeivi. 17 Jam, myužeibas Ķēniņam namērsteigajam, naradzamajam vinvīneiga jam Dīvām lai ir gūds un slave myužeigi myužam! Amen.

18 Dāls, Timotej, šytū pōrsorgōjumu es līku tev tyvu pi sirds saskaņā ar īprīkš tev pasludynōtajim pravītōjumim, ka tu ar jūs spāku izkarōtu lobu karu, stipri turātūs pi ticeibas un izsorgōtu lobu sirdsapziņu. 19 Daži nu šytō atsakōpe un tai ticeibā cīte avariju. 20 Pi tim pīdar Hymenais, Aleksandrs, kurus es atdevu satanam, lai jī īsamōceitu nasaimōt.

P u b l i s k ō s 1 y u g š o n a s.

II. 1 Vyspyrms es tevi uzaicynoju,katyktu nūturātas lyugšonas, lyugumi, pīlyugšonas un pateiceibas lyugšonas par visim cylvākim, 2 par kēnenim un visim varas nesējim, lai mes vysā dīvbejeibā un gūdbejeibā mīreigi un natraucāti varātu dzeivōt. 3 Tys ir labi un pateikami myusu Pesteitōja Dīva prīškā, 4 kas grib lai visi cylvāki byutu izpesteiti un pīītu pi patīseibas atzeišonas. 5 Ir tik vīns vīneigs Dīvs un vīns Vydōtōjs storp Dīvu un cylvākim: Cylvāks Jezus Kristus, 6 kas pats sevi

6      s o v ā l a i k ā — laikā, kuru Dīvs Tāvs ir pazeimōjis.

atdeve izpērkšonas moksai par visim. Šitei ir pesteišonas līceiba, kas sovā laikā atnōce. 7 Deļ jōs es asmu īcalts par sludynōtōju un apostolu, -— es stōstu patīseibu, es namaloju, — par tautu mōceitōju ticeibā un patīseibā.

8 Es grybu, lai veirīši ikvīnā vītā padīveigi rūkas pacāluši lyugtūs bez dusmes un greizsirdeibas.

9 Tai pat arī sīvītes lai īsarūn kautreigi, saprateigi sevi īrūsušas na ar motu puškim, zaltu, perlem un dōrgom drēbēm, 10 bet gon, kai dīvbejeigom sīvītem pīnōkās, ar lobim dorbim.

11 Sīvīte lai pījam mōceibu vysā mīreigi un padeveigi; 12 es sīvītei naatļaunu ni mōceit, ni arī par veirīti vaļdeit, jai jōizatur vysā klusu, 13 jo īprīkš beja radeits Odums un tad tikai Īva. 14 Na Odums beja pīvylts, bet gon sīva beja pīvylta un izdareja pōrkōpumu. 15 Tūmār, jei sev pesteišonu atrass mōtes pīnōkumu izpiļdeišonā, jo tik jei gūdeigi pastōvēs ticeibā, mīlesteibā un svātpalikšonā.

O m o t i B a z n e i c ā.

III. 1 Šys vōrds ir patīseigs: Jo kas ceņšās pēc veiskupa omota, tys ceņšās pēc loba dorba. 2 Veiskupam vajaga byut navainojamam, tik vīnu reizi laulōtam, attureigam, gūdprōteigam, gūdeigam, vīsmīleigam, izmōceitam, 3 kas nav nūsadevis dzeršonai, nav uzbōzeigs, bet ir lānprōteigs un mīrmīleigs, kas nav montkōreigs, 4 bet gon ir lobs sovas sātas saiminīks un sovus bārnus patur paklauseibā un gūdbejeibā. 5 Un jo kas naprūt vaļdeit pats sovas sātas, kai tad jys varēs ryupētīs par Dīva Bazneicu? 6 Jys arī navar byut jaunatsagrīzušais, ka napalyktu lepneigs un nakrystu valna tīsā.

8      i k v ī n ā v ī t ā — kas ir pazeimōta lyugšonai.

6      j a u n a t s a g r ī z u š a i s — kas nasen pījēmis Kristus ticeibu.

7 Arī pi ōrpusē asūšajim jam jōbyun lobai slavai, ka jys nakrystu ļaunōs aprunōs un ļaunō gora spūstūs.

8 Tai pat arī diakonim jōir gūdojamim, na divkūseigim, na taidim, kas pasadūd veinam un nagūdeigai peļņai. 9 Ticeibas nūslāpumu jī lai patur teirā sirdsapziņā. 10 Arī jūs iprīkš jōpōrbauda un tik tad jim ir uztycams omots, jo ir navaiņojami.

11 Arī sīvītem jōir navainojamom, na mēlneseigom, bet attureigom un vysos lītōs uzticeigom.

12 Par diakonim var byut tikai vīnu reizi laulōti, kas labi pōrvolda sovus bārnus un sovu sātu. 13 Jo tī, kas diakona omotu teicami izpylda, īgyun gūdojamu vītu un lelu drūšeibu ticeibā, kas ir pamatōta ikš Jezus Kristus.

14 Šytū es tev rokstu cereibā pi tevis ōtri aizīt. 15 Bet jo es aizakavātu, tad tev jōzyna, kai vajag izaturēt Dīva nomā, kas ir dzeivō Dīva Bazneica, patīseibas bolsts un pamats. 16 Un patīsai lels ir padīveibas nūslāpums: Jys ir pasarōdejis mīsā, ir aplīcynōts caur Goru, ir pasarōdejis engelim, ir sludynōts tautom, pasaulī ir ītycāts un gūdeibā pījimts.

J ō s a s o r g o j n u m o l d u m ō c e i b o m.

IV. 1 Gors soka skaidri, ka vālōkūs laikūs daži nu ticeibas atkriss un pīsakers moldu gorim un ļaunō gora mōceibom. 2 Pi tō jī pīnōks caur līkuleigu malu runōtōju izaturēšonu, kas poši sev sirdsapziņas kai ar dedzeiklu ir īzeimējuši. 3 Jī nūlīgs precētīs un ēst dažus

7      ō r p u s a s ū š a j i m — bezticeigajim.

9      t i c e i b a s n ū s l ā p u m u — vysu Kristus mōceibu.

10      t e i r ā s i r d s a p z i ņ ā — navainojamā dzeivē. Kristus ticeiba un kristticeigō dzeive sovstorpeji tik stipri ir saisteitas, ka tys, kas sovā dzeivē Dīva un Bazneicas bausleibu naīvāroj, ōtri pazaudēs arī ticeibu.

14      Kristticeigūs draudze teik saukta par Dīva gonōmpulku, jo pats Dīvs ir jūs ganeitōjs.

ēdīņus, kurus Dīvs ir radejis, lai tī, kas ir ticeigi un ir pazynuši patīseibu, ar pateiceibu āstu. 4 Vyss, kū Dīvs radeja ir lobs, un nikas nav atmatams. Kas ar pateiceibu teik āsts, 5 tys teik pōrsvēteits caur Dīva vōrdu un caur lyugšonu.

6 Jo šytai brāļus mōceisi, tod tu byusi lobais Jezus Kristus kolps, kas sevi uztur ar ticeibas vōrdim un pareizu mōceibu, kurai tu esi pīkritis. 7 Nasvātōs bōbu pļōpas nūraidi. Vyngrojīs padīveibā pats. 8 Mīsas vyngrynōšona moz kū leidz, bet padīveiba ir vysam nūdereiga, jai ir kai tagadējōs tai arī nokūšōs dzeives apsūleišona. 9 Šytys vōrds ir patīss un vysā pījamams. 10 Tōdēļ arī mes pyulejamēs un karojam. Mes sovu cereibu asom lykuši uz dzeivō Dīva, kas ir vysu ļaužu un it sevišķi ticeigūs Pesteitōjs.

11 Šytū sludynoj un mōci! 12 Un lai nivīns tevis nasmōdej tova jaunuma dēļ. Esi pats ticeigajim pīmārs vordūs, dorbūs, mīlesteibā, ticeibā un ceisteibā. 13 Koleidz es aizīšu, tu veļtej sevi prīškā laseišonai, pamūdynōšonai un pamōceišonai. 14 Naesi nūlaideigs žēlesteibas dōvonā, kas tevī ir, kas tev pravītojuma vōrdu deļ caur presbiteru rūku uzlikšonu ir dūta. 15 Tamā strōdoj, tamā dzeivoj, lai tovas sekmes visim byutu radzamas. 16 Uzmoni pats sevi un mōceibu, palīc tamā nagrūzeits. Jo tu šytū dareisi, tad tu izglōbsi pats sevi un sovus klauseitojus.

D a ž a i d i a i z r ō d e j u m i.

V. 1 Vacam cylvākam naesi uzbōzeigs, bet gon jam runoj kai tāvam. 2 Ar jaunōkajim dzeivoj kai ar brōlim, ar vacom sīvītem kai ar mōtēm, ar jaunajom, kai ar mōsom piļneigā gūdbejeibā.

3 Gūdoj atraitnes, kuras ir eisti atraitnes. 4 Jo kaidai atraitnei ir bārni vai bārnu bārni, tad lai mōcōs tī mīļōt vyspyrms sovus vystyvōkūs un sovim prīkštečim atmoksōt par sajimtajom nu jim labdareibom. Tys pateik Dīvam. 5 Bet atraitne, kas ir palykuse vīntule, lai līk sovu cereibu uz Dīva un pastōv lyugšonā un pilyugšonā dīnu un nakti. 6 Bet jo kura dzeivoj izprīcōs, tod jei dzeiva byudama ir nūmyruse. 7 Šytū atgōdynoj, lai jōs byutu navainojamas. 8 Bet kas par sovejim, pat par sovim sētnikim nasaryupej, tys ir aizalīdzis ticeibas un ir ļaunōks par bezticeigū.

9 Atraitņu sarokstā ir īvadama tikai tei, kurai ir vysmoz sešdesmit godu, ir tik vīnu reizi precējusēs 10 un ir pazeistama ar lobim dorbim, labi ir izaudzynōjuse sovus bārnus, ir bejuse vīsmīleiga, svātajim ir mozgōjuse kōjas, ir paleidzējuse tim, kas ir spaidūs un ikvīnā lobā dorbā ir bejuse centeiga. 11 Jaunōkas atraitnes nūraidi, jo jūs baudkōrē jōs nu Kristus attōlinās, jōs gribēs precētīs 12 un tai uz sevis vilks strōpi, ka jōs pyrmū uzticeibu ir lauzušas, 13 Jōs arī pirūn bez dorba pa mōjom apkōrt takalēt, un na tik vīn bez dorba, bet arī pļōpōdamas runoj, kas napīdīn. 14 Tōpēc es grybu, ka jaunōkōs ītu otkon pi veira, uzajimtu mōtes pīnōkumus, veiktu mōjas dorbus un tai pretinīkam nadūtu izdeveibas aprunōt. 15 Dažas gon jau ir (nu pareizō ceļa) nūsamaļdejušas un aizskrējušas satanam pakaļ. 16 Jo pi kaidas ticeigōs ir atraitnes, tod par jom lai gōdoj tei poša un naapgryutynoj draudzes, lai tei varātu paleidzēt vīntuleigajom atraitnem.

I z a t u r ē š o n a p r e t g o r e i d z n ī k i m.

17 Presbiteri, kas sovu omotu labi pylda, ir jōgūdynoj ar divkōršeigu gūdu, sevišķi tī, kas strōdoj pi vōrda un mōceibas, 18 jo Roksti soka: Vēršam, kas kuļ, naaizsīn mutes, un: Strōdnīks ir sova atolgōjuma cīneigs. 19 Pret presbiteri syudzeibu napījem, jo pret

6      Kai mīsai ir vajadzeiga bareiba — dažaidi produkti, tai arī dvēselei ir vajadzeiga goreigō bareiba — Kristus mōceiba.

9      Vairōkkōrtējo precēšonōs ir naattureibas pazeime.

16      Vulg. Jo pi kaida ticeigō.

jū nabyus divi vai trejs līcinīki. 20 Tūs, kuri ir sagrākōjuši, nūrōj vysu klōtbyutnē, lai arī citi beitūs. 21 Es tevi zvārynoju Dīva Jezus Kristus un izlaseitūs engeļu prīškā, lai tu šytū īvārotu bez aizsprīdumim un nikō nadareitu pīsakeršonas dēj. 22 Par agri nalīc rūku ni uz vīna un nadori sevis leidzatbiļdeiga par svešim grākim. Uzgloboj sevi teiru. 23 Nadzer pagaidom yudiņa vīn, bet gon sovas mōgas un slimeiguma dēļ ījem drusku veina.

24 Dažu cylvāku grāki ir atklōti un zynomi jau pyrms tīsas, bet cytu klivs zynomi tikai pēc tam. 25 Tai pat arī lobī dorbi ir atklōti, bet kur tys tai nabyutu, tūmār vysod jī nūslāpumā napaliks.

VI. 1 Ikvīns, kam ir jōnas vērdzeibas slūgs, lai sovus kungus īskaita par ikvīnas gūdbejeibas cīneigim, lai Dīva vōrds un mōceiba natyktu saimōti. 2 Tī, kuru Kungi ir ticeigi, lai jūs tōdēļ napasmōdej, ka jī ir brōļi, bet gon lai veļ centeigōk kolpoj tōpēc, ka tī ir ticeigi un (Dīvam) pateikami un ryupejās par labvēleibu. Tai tev ir jōmōca un jōpavēl.

D a ž a i d i a i z r ō d e j u m i.

3 Bet kas cytaiž mōca un napīsatur pi myusu Kunga Jezus Kristus veseleigajim vōrdim, ni arī pi mōceibas, kas vad uz padīveibu, 4 tys ir apstulbis. Tys nikō nazyna, bet gon vōrgst streidu jautōjumūs un vōrdu spēlē, un nu tō ceļās skaudeiba, kildas, saimōšona, ļaunas aizdūmas, 5 pastōveiga berzšonōs storp ļaudim, kas sovōs dūmās ir nūsamaļdejuši un nu patīseibas ir atkrytuši un ir tamā pōrlīceibā, ka padīveiba ir īnōkuma olūts.

6 Padīveiba, kas saisteita ar pīticeibu, kotrā ziņā

21            p ī s a k e r š o n ō s d ē ļ vīnai vai ūtrai pusei — parteiskuma dēļ.

1      v ē r d z e i b a s s l ū g s — kas dzeivojat kai vērgi pi pogōnim.

2      ticeigī — kristticeigī.

ir lels lobums. 7 Mes nikō uz pasauli leidza naatnesem un nikō leidza naspējam aiznest. 8 Jo mums ir ēdīņs un apģērbs, tad mums jōir apmīrynōtim. 9 Bet tī, kas grib byut bogōti, kreit kārdynōšonā, (valna) spūstūs un daudzejōs bezprōteigos un aizkaunejūšōs kōreibōs, kas cylvākus gryuž samaitōšonā un iznīceibā. 10 Naudas kōre ir vysu ļaunumu sakne, un jau daži, kas pēc jōs dzanās, ir nu ticeibas atkrytuši un sagōdōjuši sev daudz gaudu cīsšonu.

11 Bet tu, Dīva cylvāks, nu tō sorgojīs. Tu dzenīs pēc taisneibas, padīveibas, ticeibas, mīlesteibas, pacīteibas un lānprōteibas. 12 Karoj lobu ticeibas karu un pīsatur pi myužeigōs dzeives, uz kuru tu esi aicynōts un pi kuras tu sevi atzini daudzejūs līcinīku prīškā. 13 Dīva, kas vysam dūd dzeiveibu, un Jezus Kristus prīškā, kas pret Ponciju Pilatu tū lobū aplīcynōjumu atzyna, es tev pavēļu: Izpiļdi šytū bausleibu bez traipa un bez pōrmatuma leidz myusu Kunga Jezus Kristus atnōkšonai, 15 kuru sovā laikā parōdeis svēteigais,visim vīneigais Pavēļnīks, Kēneņu Kēneņš un Valdinīku Kungs.

16 Jam, kam vīnam vineigam ir namērsteiba, kas mit napīejamā spūdreibā, kuras nivīns cylvāks nav redzējis, ni arī redzēt spēj, lai ir gūds un myužeigō vara. Amen.

17 Bogōtajim šymā pasauli es pavēļu, lai ji nabyutu augstprōteigi un sovas cereibas nalyktu uz nadrūšōs manteibas, bet gon uz (dzeivō) Dīva, kas myusu lītōšonai bogōteigi dūd vysu. 18 Lai jī dora lobu un ir bogōti lobūs dorbūs, lai ir labdareigi un leidzcīteigi 19 un kai lobu pamatu lai krōj sev krōjumu nōkūtnei, lai varātu sasnēgt eistū dzeivi.

14            leidz K. Jezus Kristus pasarōdeišonai — leidz postora dînai.

N ū s l ā g u m s.

20 Ak Timotej, sorgoj tū, kas tev ir uztycâts. Izasorgoj nu nagūdeigas, pasauleigas pļōpōšonas un nu moldu atziņas streidu jautōjumim, 21 kurim daži pîkryta un tai nu ticeibas atkryta.

Žēlesteiba lai ir ar jums! (Amen).

Svātō Pōvula Apostola ūtrō vēstulē Timotejam.

I. 1 Pōvuls caur Dīva grybu Jezus Kristus Apostols, lai sludynōtu dzeivi, kas ir ikš Jezus Kristus, sovam nūmīļōtajam dālam Timotejam.

2 Žēlesteiba, žālsirdeiba un mīrs nu Dīva Tāva un myusu Kunga Jezus Kristus.

Ī v o d s.

3 Es pasateicu Dīvam, kuram jau nu dzymdynōtōjim ar teiru sirdsapziņu kolpoju, kad es bez pōrstōšonas dīn un nakt tevi sovōs lyugšonōs pīmiņu. 4 Pīmynādams tovas osoras, es ilgojūs tevi redzēt, lai pīsapiļdeitu ar prīcu. 5 Es pīmiņu tovu nalīkuļōtū ticeibu, kura agrōk mōjōja tovā vacmōtē Loidā un tovā mōtē Eunikā un tagad, kai asmu pōrlīcynots, mōjoj tevī.

D r ū š s i r d e i b a s l u d y n ō š o n ā.

6 Tōpēc es tev atgōdynoju, lai tu atsvaidzynōtu tū Dīva žēlesteibas dōvonu, kas tevī mit caur munu rūku uzlikšonu, 7 jo Dīvs mums īdeve na bailes, bet gon spāka, mīlesteibas un gūdprōteibas goru. 8 Tai tad, nasakaunej līceibas par myusu Kungu, ni arī manis Jō cītumnīka, bet gon Dīva spāka Evangelija dēļ jem daleibu munōs cīsšonos. 9 Jys myusus atpērka un ar svātu aicynōjumu paaicynōja na myusu dorbu dēļ, bet gon, saskaņā ar

1      Apostols ir paaicynōts sludynōt tū dzeivi, kas ir sasnādzama caur Jezu Kristu.

6      r ū k u u z l i k š o n u — bazneickungu īsvēteišonas sakramentu. Apostols Pōvuls pamudynoj Timoteju, lai tys ļautu breivi dorbōtīs tai žēlesteibai, kuru jys sajēme pī īsvēteišonas par bazneickungu un drūšsirdeigi sludynōtu Dīva vōrdu un jū aizstōvātu pret moldu mōceitōjim.

sovu lāmumu un tū žēlesteibu, 10 kura ikš Jezus Kristus mums ir dūta pyrms myuža laikim un tagad caur myusu Pesteitōja Jezus Kristus pasarōdeišonu ir atklōta. Jys uzvarēja nōvi un caur Evangeliju izskaidrōja dzeivi un namērsteibu. 11 Un es asmu pazeimōts pogōnim par šytō sludynōtōju, apostolu un mōceitōju.

12 Šytō dēļ es tai cīšu, bet es nasakautreju, jo es zynu, kam asmu īticējis. Un es asmu pōrlīcynōts, ka Jam ir vara munu Jam uztycātū montu uzglobōt leidz pat tai dīnai.

13 Pi veseleigōs mōceibas pīmāra, kai nu manis esi dzērdējis, pīsaturi styngri ticeibā un Jezus Kristus mīlesteibā. 14 Pasorgoj tev uztycātū dōrgū montu Svātō Gora spākā, kas myusūs mit.

15 Tu zini tū, ka Azijā nu manis atkryta visi, storp tim arī Fygels un Hermogens. 16 Par Onesifora mōju gon Kungs lai apsažāloj, jo jys mani daudzkōrt atspērdzynōja un munu važu nasakaunēja. 17 Atgōjis uz Romu, jys manis uzcīteigi meklēja un mani atroda. 18 Lai Kungs jam dūd, ka jys tamā dīnā pi Kunga atrostu žālsirdeibu. Un cik daudz jys Efezā (man) pakolpōja, tū tu zini vyslobōk.

II. 1 Bet tu, muns dāls, esi styprs žēlesteibā, kas ir ikš Jezus Kristus. 2 Un kū tu nu manis daudzejūs līcinīku klōtbyutnē esi dzērdējis, tū pasnīdz uztycamim veirim, kas ir spējeigi mōceit otkon cytus. 3 Panes cīsšonas reizē ar mani, kai lobs Jezus Kristus karaveirs. 4 Nivīns (Dīva)

12            Nasaskotūt uz tū, ka sovā omotā man daudz jōpōrcīš, es napagurstu, jo ceru ikš Kunga.

J a m u z t y c ā t ū m o n t u — lobūs dorbus. Myusu lobī dorbi ir tys Kungam Dīvām uztycātais monts — krōjums, kurs mums tīsas dīnā ness bogōteigus augļus.

14            Caur Sv. Gora žēlesteibu pasorgoj Kristus mōceibu pret moldu mōceitōju uzbrukumim.

1      Žēlesteiba ir spējeiga myusus īstyprynōt ikvīnā myusu vajadzeibā. Kristus ir žēlesteibas olūts.

karaveirs nanūsadūd blokus peļņai, jo jys grib īpatikt sovam karavodūņam. 5 Un jo kas uzastōj saceikstēs, tad uzvaras krūni jys sajam tik tod, jo jys lykumeigi ir ceinējīs. 6 Jo zemkūpis pyulejās, tad jam kai pyrmajam ir daleiba augļūs. 7 Pordūmoj tū, kū es soku, un Kungs tev dūs sapraisšonu vysā kamā.

8 Pīmini, ka (Kungs) Jezus Kristus, nu Davida ciļts ir nu myrūnim pīsacēlis saskaņā ar munu Evangeliju. 9 Par tū es cīšu sōpes pat važōs asmu sakolts kai kaids nūzidznīks, bet Dīva vōrds nav sasīnams. 10 Tōpēc es izlaseitūs dēļ pacīšu vysu, lai jī ikš Jezus Kristus sasnāgtu pesteišonu un myužeigū gūdeibu. 11 Un šytys vōrds ir patīss: Jo mes leidz ar Jū asom nūmyruši, tad mes leidz ar jū arī dzeivosim. 12 Jo mes leidz ar Jū pacīteigi izturēsim, tad mes leidz ar Jū arī vaļdeisim. Bet jo mes Jō aizalīgsim, tad arī Jys myusu aizalīgs. Jo mes nabyutu uzticeigi, 13 arī tad Jys paliks uzticeigs: Jys pats sevis aizalīgt navar.

M o l d u m ō c e i b u a p k a r ō š o n a.

14 Šytū tu jim atgōdynoj un jūs zvārynoj Dīva prīškā, lai jī nacaltu nikaidu streidu, kas nikō nadūd, tikai nas samaitōšonu tim, kas jūs klausōs. 15 Esi dedzeigs, lai Dīva prīškā sevi parōdeit par strōdnīku, kam baile ir sveša, un kas patīseibas sludynōšonu labi pōrvolda. 16 Izasorgoj nu pasauleigas un tukšas pļōpōšonas, jo

5      Sacīkšu daleibnīks sajam gūdolgu tik tod, jo jys saskaņā ar sacīkšu nūteikumim ir ceinējīs, tys ir saskaņā ar nūteikumim ir sacīkstes īsōcis, turpinōjis un nūbeidzis. Tai pat arī kristticeigs cylvāks lobu atolgōjumu sajims tik tod, jo jys sovu dzeivi vērs zemes byus labi īsōcis, labi dzeivōjis un dzeivi labi pabeidzis.

8      s a s k a ņ ā a r m u n u E v a n g e l i j u — K. Jezus nu myrūnim ir pīsacēlīs eistyn tai, kai es sludynoju.

12            Arī taidā gadejumā K. Jezus sūleitū izpiļdeitu, jo mes Jō apsūlejumim un pōrsorgōjumim natycātu

caur tū jī kreit arvinu dziļōk bezdīveibā, 17 un jūs runa izaplēš kai vēzis. Pi taidim pidar Hymenejs un Filets; 18 jī nu patīseibas ir atkrytuši apgolvōdami, ka augšamceļšonōs jau asūt nūtykuse. Ar tū jī dažim ir atrōvuši ticeibu. 19 Tūmār Dīva ceļtnes styprais pamats palīk stōvūt un jam ir sekūšs zeimūgs: Kungs sovejūs pazeist, un: Ikvīns, kas Kunga vōrdu pīsauc, lai raunās nūst nu nataisneibas.

20 Un lelā mōjā ir na tik vīn zalta un sudobra trauki, bet arī kūka un mola; vīnus lītoj gūdam, ūtrus nagūdam. 21 Jo kas nu tim ļaudim atsaraus nūst, tad tys byus gūda trauks, svāts, Kungam izlītojams deļ ikvīna loba dorba.

22 Sorgojīs nu jauneibas īkōrōjumim un ryupejīs par taisneibu, ticeibu, (cereibu), mīlesteibu, un mīru pi tim, kas Kungu pīsauc ar teiru sirdi. 23 Muļkeigus un naatteiceigus jautōjumus atraidi, zynōdams, ka nu tim ceļās streidi. 24 Kunga kolpam streidētīs navajaga, bet gon jō ir pret visim lānprōteigam, mōceibā nūryudeitam un pacīteigam. 25 (Patīseibas) pretinīkus laipni pōrsorgoj. Varbyut Dīvs jim tūmār vēļ dūs atsagrīsšonu, lai jī pazeitu patīseibu, nōktu otkon pi apziņas 26 un izarautu nu valna spūstim, ar kurim tys jūs beja valdzynōjis, lai pasadūtu jō grybai.

III. 1 Bet tys tev ir jōzyna, ka pādejōs dīnōs byus gryuti laiki: 2 cylvāki byus pašmīleigi, naudas kōreigi,

17            j ī — kas nūsadūd pļōpōšonai. Apostols pōrsorgoj lai nivins kristticeigais naīsalaistu streidūs ar tim, kas mīļ pļōpōt, jo ar jim golā natiksi. Pi vīnas lītas nūskaidrōšonas jim izaceļs desmit cytu šaubu jautōjumu. Kai vēža slimeiba sagraužūt vīnu mīsas daļu, pōrīt uz cytom, tai pļōpōšona īvadūt moldūs vīnu pōrīt uz cytim cylvākim.

20            z a l t a u n s u d o b r a t r a u k i — taisneigī un ticeigī cylvāki.

k ū k a u n m o l a t r a u k i — naticeigī un grēcinīki.

1      p ā d e j ō s d ī n ō s — pādejōs šō pasauļa pastōvēšonas dīnōs.

līleigi, lepneigi, saimōtōji, dzymdynōtōjim napaklauseigi, napateiceigi un bezdīveigi; 3 nažēleigi, nasadareigi, apmalōtōji, naattureigi, borgi, loba namīļūši, 4 nūdeveigi, bezbēdeigi, uzpyuteigi, jī vairōk mīļōs izprīcas na kai Dīvu. 5 jī gon paturēs padīveibas izskotu, bet tōs spāku nūlīgs. Arī nu taidim raunīs nūst, 6 jo nu tūs vyda nāk tī, kas mōjōs īsazogdami valdzynoj vōjōs sīvītes, kuras grākūs īgrymušas pasadūd daždažaidom kōreibom. 7 Jōs vysod grib mōceitīs, bet pi patīseibas pazeišonas navar nūnōkt nikod. 8 Tai pat kai Jannes un Jambres pretōjōs Moizešam, tai jōs pretojās patīseibai, — samaitōtōs sirdsapziņas cylvāki, nadrūšī ticeibā. — 9 Bet jī ar tū tōli natiks, jo arī jūs naprōteiba byus visim zynoma tai pat, kai tūs.

I z t u r e i b a p a a i c y n ō j u m ā.

10 Bet tu ar munu mōceibu īpasazini vysā tyvu, munu dzeivi, munu nūskaņōjumu, munu ticeibu, munu lānprōteibu, munu mīlesteibu, munu pacīteibu, 11 munas cīsšonas un munas vojōšonas, kai tōs mani skōre Antiochijā, Ikonijā un Lystrā. Lai gon gryutas vojōšonas man beja jōizcīš, tūmār Kungs mani izglōbe nu vysom. 12 Un tiks vojōti arī visi tī, kas ikš Jezus Kristus padīveigi grib dzeivōt. 13 Ļaunī ļaudis un mōneitōji vysod sēs īļaunōšonu; jī moldōs poši un cytus maldynoj. 14 Bet tu pastōv pi tō, kū esi īsamōcejis un par kō patīseigumu esi pōrsalīcynōjis. Tu zini nu kō tū esi īsamōcējis. 15 Svātūs Rokstus tu pazeisti jau nu bērneibas. Jī tev var snēgt pesteišonai gudreibu caur ticeibu ikš Jezus Kristus, 16 Ikvīni roksti, kas ir Dīva īdvāsti, nū-

6      Kai paradīzē ļaunais gors tai tagad moldu mōceitōji pyrmōk kerās pi sīvītem un īvad jōs moldūs, lai ar jūs paledzeibu varātu maldynōt cytus.

16            n ū d a r p a m o c e i š o n a i — Apostols nasoka, ka Sv. Roksti poši par sevi ir pīteikūši ticeibas un kristticeigōs dzeives piļneigai pazeišonai. Ņē. Jys soka, ka jī n ū d a r, bet, lai nūnōktu pi piļneigas Kristus ticeibas pazeišonas klōt pi Sv. Rokstim jōjam vārā kristticeigō tradicija un jōīvāroj tys, kū soka Kristus vītnīks vērs zemes — Svātais Tāvs.

dar pamōceišonai, atspākōšonai, izlobōšonai un audzynōšonai taisneibā, 17 lai Dīva veirs byutu piļneigs, un ikvīnam lobam dorbam sagatavōts.

IV. 1 Es tevi zvārynoju Dīva un Jezus Kristus prīškā, kas sovā atnōkšonā un sovā vaļsteibā tīsos dzeivūs un nūmyrušūs: 2 Sludynoj vōrdu, uzastoj laikā un nalaikā, pōrsorgoj, rōj, pamūdynoj vysā pacīteibā un mōceibā. 3 Nōks laiks, kad veseleigas mōceibas naīcīss, bet gon pēc sovas patykas mōceitōjus sameklēs, kas glaimōtu ausim. 4 Nu patīseibas ausis atraus un pagrīzs jos pōsokom. 5 Bet tu esi uzmaneigs vysōs lītōs, panes bādas, piļdi evangelista pīnōkumus, izpiļdi sovu omotu piļneigi.

6 Mani jau ōtri uzupurēs un manis izraiseišonas laiks jau ir tyvu. 7 Es gon izkarōju lobu karu, gaitas nūbeidžu, ticeibu paturēju. 8 Tagad man atlīk taisneibas krūnis, kuru man Kungs, kai taisneigs tīsōtōjs, atdūs tamā dīnā, un na man vīn, bet arī visim, kas mīļoj Jō atnōkšonu.

N ū s l ā g u m s.

9 Pasasteidz ōtrōk atnōkt pi manis, 10 jo Demas šō pasauļa mīlesteibas dēļ mani atstōja un aizceļōja uz Tessalonikim; Kreskes uz Galaciju, Titus uz Dalmaciju, 11 pi manis palyka Lukass vīns pats. Pajem Marku un atved jū leidz ar sevi, jys var man pakolpōt. 12 Tychiku es nūsyuteju uz Efezu. 13 Kad tu īsi, pajem leidza mēteli, kuru esTroadē pi Karpa pamešu, arī grōmotas un sevišķi pergamentus.

14 Kalējs Aleksandrs padareja man daudz ļauna. Kungs jam atmoksōs saskaņā ar jō dorbim. 15 Bet tu nu jō sorgojīs, jo jys myusu mōceibai nažēleigi pretojās.

16 Pi munas pyrmōs aizastōvēšonas pi manis nabeja nivīna, visi mani atstōja. Bet tys jim lai nateik īskai-

1      d z e i v ū s u n n ū m y r u š ū s — tūs, kas tamā laikā vēļ byus dzeivi un tūs, kas jau byus nūmyruši.

teits. 17 Kungs gon stōvēja man klōtu un deve man spāku, lai caur mani pīsapiļdeitu sludynōšona un jū dzērdātu vysas tautas, un tai es nu lauvas reikles tyku vaļā. 18 Un Kungs mani izraus nu ikvīna ļauna dorba un izglōbs sovai dabasu vaļsteibai. Jam lai ir gūds myužeigi myužam! Amen.

19 Sveicynoj Prisku un Akvili un Onesifora mōju. 20 Erasts palyka Korintā. Trofimu slymu pamešu Miletā.

21 Pasasteidz atīt vēļ pyrms zīmas.

Tevi sveicynoj Eubuls, Pudes, Lins, Klaudija un visi brōli.

22 Ar tovu goru lai ir Kungs Jezus Kristus!

Ar jums lai ir žēlesteiba! (Amen).

Svātō Pōvula Apostola vēstule Titam.

I. 1 Pōvuls, Dīva kolps un Jezus Kristus Apostols Dīva izlaseitūs ticeibai un tōs patīseibas pazeišonai, 2 kura ir cereibā uz myužeigu dzeivi, kuru uztycamais Dīvs ir apsūlejis pyrms myužu laikim 3 un kuru atteiceigā laikā caur sovu vōrdu ir atklōjis sludynōšonā, kura uz Dīva, myusu Pesteitōja pavēles man ir uztycāta, 4 Titam, sovam eistajam dālam kūpejā ticeibā.

Žēlesteiba un mīrs nu Dīva Tāva un myusu Pesteitōja Jezus Kristus.

P r e s b i t e r u ī c e ļ š o n a.

5 Es tevi Kretā atstōju tōpēc, lai tu pōrejū nūkōrtotu un ikvīnā mīstā īcaltu presbiterus, kai es tev asmu pavēlējis. 6 Ikvīnam nu tim jōbyun bez pōrmatumim, tikai vīnu reizi laulōtam, kurim bārni ir ticeigi, na palaidni, na styurgaļveigi. 7 Veiskupam, kai Dīva noma pōrvaļdnīkam, jōir bez ībyldumim, ni patvaleigam, ni dusmeigam, ni dzārōjam, ni uzbōzeigam, ni montkōreigam, 8 bet gon vīsmīleigam, labvēleigam, gudram, taisneigam, padīveigam un attureigam. 9 Jam jopīsatur pi uztycamōs mōceibas vōrda, lai byutu spējeigs mōceit veseleigā mōceibā un atspākōt pretinīkus.

M o l d u m ō c e i b u a p k a r ō š o n a.

10 Daudz ir styurgalveigūs, pļōpu un mōneitōju, sevišķi nu apgraizeitajim, 11 kurim byutu jōaizbōž mute. Jī vasalas saimes īvad apjukumā nakrītnas

1      D ī v a i z l a s e i t ū s — tūs, kuri Evangelijam īticēs.

4      e i s t a j a m D ā l a m — Vulg. nūmīļōtajam Dālam.

5      p r e s b i t e r u s — vacōkūs — veiskupus un bazneickungus.

10            n a b ē d n ī k u — moldu mōceitōju.

peļņas dēļ mōceidami tū, kas nanōkās. 12 Un nu jūs pošu pravīšīm vīns saceja: Kretīši vysod ir meli, ļauni zvēri, slinkī vādari. 13 Un šitei līceiba ir patīsa. Tōpēc jūs borgi pōrmōci, lai jī palyktu vasali ticeibā, 14 un napīsakartu jūdu pōsokom un tūs cylvāku nūlyukim, kuri nu patīseibas ir atkrytuši. 15 Teirajim teirs ir vyss, bet satraipeitajim nu naticeigajim teira nava nikō; jūs saprōts un sirdsapziņa ir satraipeiti. 16 Jī gon golvoj, ka šī Dīvu pazeistūt, bet caur sovim dorbim Jū nūlīdz. Un tai jī ir rībeigi, napaklauseigi un nivīnam 1obam dorbam nadereigi.

N ū r ō d e j u m i d v ē s e ļ u v a d e i š o n ā.

II. 1 Bet tu sludynoj tū, kas saskan ar vasalū mōceibu: 2 Vaci veirīši lai ir attureigi, cīneigi, gūdprōteigi, vasali ticeibā, mīlesteibā un pacīteibā. 3 Tai pat arī vacōs sīvītes sovā izaturēšonā lai ir svātajim pīdīneigā tārpā, jōs nadreikst cytus apmalōt, ni arī pasadūt dzeršonai; jōs lai ir kai paraugs lobā. 4 Un jom jaunōs sīvītes jōīmōca mīļōt sovus veirus un bārnus, 5 byut saprateigom, teirom, (attureigom), strōdeigom, mōjā lobom un sovim veirim padūtom, lai Dīva Vōrds natyktu saimōts. 6 Tai pat arī jaunūs veirīšus uzaicynoj uz gūdprōteigu dzeivi. 7 Un vysā kamā dūd jim pats lobu dorbu paraugu. Mōceibā esi gūdprōteigs un cīneigs. 8 Ikvīns vōrds lai ir vasals un bez ībyldumim, lai preti- nīks teik aizkaunāts un nikō ļauna par mums navar pasaceit.

9 Vērgi lai ir vysā paklauseigi sovim kungim, lai jīm īpateik un pretim lai narunoj. 10 Lai jī nav nikamā

12            j y u s u p o š u — rakstnīks Epimenides.

7      l o b u d o r b u p a r a u g u — jo cylvāki vairōk tic tam kū jī ir redzējuši, na kai tam, kū ir dzērdējuši.

10            g r e z n ō t u — ar lobu dzeivi īteiktu ticeibu.

h e r e t i k s — kas apzineigi nu eistōs ticeibas ir atkritis un pīsakērīs moldu mōceibai.

nūdeveigi, bet gon vysā piļneigi uzticeigi, lai jī Dīva myusu Pesteitōja mōceibu vysā kamā greznōtu.

11 Dīva žēlesteiba, kas visim cylvākim nas pesteišonu, ir pasarōdejuse. 12 Un jei myusus vad uz tū, lai mes nu bezdīveibas un pasauleigūs izprīcu atsateiktu un mūdri, taisneigi un dīvabaileigi šymā pasaulī dzeivotu, 13 un pastōvātu svēteigā cereibā uz myusu lelō Dīva, Pesteitōja Jezus Kristus gūdeibas pasarōdeišonu. 14 Jys pats sevi atdeve, lai myusus nu ikvīnas nataisneibas izpesteitu un sev sagatavōtu teiru tautu, kas lobūs dorbūs ir centeiga. 15 Tai mōci, pamūdynoj un pōrsorgoj vysā nūpītneibā, un lai nivīns tevis napasmōdej.

III. 1 Pamūdynoj jūs, lai jī augstōkai varai byutu padeveigi, paklauseigi un gotovi uz ikvīnu lobu dorbu, 2 ka nivīna nasaimōtu, nabyutu streideigi, bet gon pīkōpeigi un pret visim ļaudim laipni, 3 Agrōk gon arī mes poši bejom nasaprateigi, napaklauseigi, grymom moldūs, bejom padūti dažaidu īgrybu un kōreibu vērdzeibai, dzeivōjom ļaunprōteibā un skaudeibā, poši bejom īneistami un cyts cytu īneidom. 4 Bet kad pasarōdeja myusu Pesteitōja Dīva labsirdeiba un cylvāku mīles teiba, 5 Jys myusus atpērka na myusu taisneibas dorbu dēļ, kurus padarejom, bet gon sovas žālsirdeibas dēļ: caur atdzimšonas mozgōšonu, — caur atjaunōšonu Svātajā Gorā, 6 kuru caur myusu Pesteitōju Jezus Kristus bogōteigi uz mums izlēja. 7 Tai mes caur Jō žēlesteibu attaisnōti asom klivuši myužeigōs dzeives mantinīki, kai mes cerējom.

8 Šytys vōrds ir patīseigs un es grybu, lai tu par šytom lītom pōrlīcynojūši runōtu, un lai tī, kas ir īticējuši Dīvam, canstūs pēc lobim dorbim. Tys ir labi un cylvākim lītdereigi. 9 Bet nu muļkeigim kildu vaicōjumim, nu ciļts vaicōjumim, streidim un reivēšonōs par lykumu tu izasorgoj, jo tī ir nalīteigi un navajadzeigi.

10 Nu cylvāka heretika, kuru tu reizi vai ūtrreizi esi pōrsorgōjis, izasorgoj, 11 zynōdams, ka taids ir pavysam samaitōts un caur sovim grākim jys pats sevi nūtīsoj.

N ū s 1 ā g u m s.

12 Kai tik es Artemu vai Tychiku pi tevis aizsyuteišu, steidzīs atīt pi manis uz Nikopoli. Tur es dūmoju palikt par zīmu. 13 Lykuma zynotoju Zenonu un Apollo ceļōjumam apgōdoj labi, lai jim nikō natryuktu. 14 Arī myusejī lai mōcōs caur lobim dorbim ryupētis par tū, kas ir napīcišams, ka jī napalyktu bez auglim.

15 Tevi sveicynoj visi, kas ir pi manis. Sveicynoj tūs, kuri ticeibā myusus miļoj.

(Dīva) žēlesteiba lai ir ar jums visim! (Amen).

Svāto Pōvula Apostola vēstule Filemonam.

I. 1 Pōvuls, Jezus Kristus cītumnīks un brōļs Timotejs myusu nūmīļōtajam leidzstrōdnīkam Filemonam, 2 (nūmīļōtajai) mōsai Apijai, myusu ceiņas bīdram Archipam un draudzei tovā mōjā.

3 Žēlesteiba jums un mīrs nu Dīva myusu Tāva un nu Kunga Jezus Kristus.

4 Es pasateicu sovam Dīvām ikreizes, kai tik es par tevi īgōdoju sovōs lyugšonōs, 5 jo es dzēržu par tū ticeibu un mīlesteibu, kura tev ir uz Kungu Jezu un uz visim svātajim.

6 Lai tova ticeiba, kas tev ar mums ir kūpēja tevi nūvad pi eistōs vysu tūs lobumu atziņas, kas mums ir ikš Jezus Kristus. 7 Par tovu mīlesteibu man beja lels prīks un apmīrynōjums, jo caur tevi, brōļ, svātūs sirdis sasnēdze atspērdzynōjumu. 8 Tōpēc es, lai gon man ikš (Jezus) Kristus byutu piļneiga tīseiba pavēlēt tū, kas pīnōkās, 9 tūmār tovas mīlesteibas dēļ es tevis lyudzu; tai kai es Pōvuls, vacs cylvāks un tagad vēļ Jezus Kristus cītumnīks, 10 es tevis lyudzu par sovu dālu Onezimu, kuram es važōs byudams īdevu dzeivi. 11 Agrōk jys tev beja nalīteigs, bet tagad tev un man ir nūdereigs. 12 Es jū syutu pi tevis atpakaļ; pījem jū kai munu sirdi. 13 Es jū labprōt byutu paturējis pi sevis, ka jys munas Evangelija dēļ apcītynōšonas laikā tovā vītā ryupātūs par mani, 14 tūmār bez tovas pīkrisšonas es nagribēju tō dareit, lai tova labsirdeiba nabyutu vērdzyska, bet gon labprōteiga. 15 Varbyut jys uz laika nu tevis atsaškeire tōdēļ, lai

10            ī d e v u d z e i v i — pījēmu Kristus ticeibā — nūkristeju un ar tū īdevu jam vērsdabyskū dzeivi.

tu ju sajimtu myužam, 16 un vairs na kai vērgu, bet gon, vērga vītā, kai nūmīļōtū brōli; par taidu jys lelā mārā ir man, bet tū vairōk tev, kam jys kai mīseigi,. tai arī ikš Kristus pīdar. 17 Jo tevi ar mani saista draudzeibas saitas, tad pījem jū kai mani pošu.

18 Jo jys tev nūdareja zaudējumus, vai arī ir kū porōdā, tad tū pīskaiti man. 19 Es, Pōvuls, rokstu pašrūceigi: Es tū samoksōšu. Es nagrybu pavysam runōt par tū, ka tu man pats sevi esi porōdā. 20 Jā, brōļ, es grybātu tevi ikš Kristus izmontōt; atspērdzynoj ikš Kristus munu sirdi.

21 Pasaļaudams uz tovas gataveibas pakolpōt, es tev rokstu, un zynu, ka tu padareisi vairōk, na kai es soku. 22 Sagatavoj arī dēļ manis nūmetni, jo es ceru, ka jyusu lyugšonu dēļ jums mani dōvynōs atpakaļ. 23 Tevi sveicynoj Epafrass, muns ikš Jezus Kristus leidz cītumnīks, 24 arī muni leidzstrodnīki: Marks, Aristarchs, Demass un Lukass.

25 Myusu Kunga Jezus Kristus žēlesteiba lai ir ar jyusu goru! (Amen).

Svātō Pōvula Apostola vēstule ebrejim.

I. 1 Kad daudz reižu un dažaidā veidā agrōk Dīvs beja runōjis myusu tāvim caur pravīšim, 2 beidzūt šamōs dīnōs Jys mums runōja caur Dālu, kuru īcēle par vysa mantinīku, caur kuru radeja arī pasauļus. 3 Šytys byudams Jō gūdeibas atspūguļōjums un jō byuteibas attāls, kas ar sovu vareigu vōrdu satur vysu, nūteirejis (myusus) nu grākim, sēd augstumōs pa Majestates lobajai.

K r i s t u s i r a u g s t o k s p a r e n g e l i m.

4 Par engelim Jys ir pōrōks par tik, par cik augtōku ir montōjis vōrdu. 5 Kuram gon nu engelim (Dīvs) kaidreiz ir sacejis: Tu esi muns dāls, šudiņ es tevi dzemdēju? vai arī: Es byušu jam par tāvu un jys byus man par dālu? 6 Bet, ka otkon syuta pasaulī pyrmdzymušū, soka: Lai pīlyudz Jū visi Dīva engeli. 7 Par engelim ir saceits: Sovus engeļus Jys padora kai vējus un sovus kolpus kai guns līsmas.

8 Bet par Dālu: Dīvs, tovs gūda krāslys nu myuža uz myužim. Taisneibas reikste ir tovas vaļsteibas reikste. 9 Tu esi nūmīļōjis taisneibu un nataisneibu esi īneidis, tōdēļ Tevi, Dīvs, Tovs Dīvs apsvaideja ar prīka eleju vairōk na cytus tovus leidzbīdrus. 10 Kai arī: Tu, Kungs, īsōkumā nūdybynoji zemi un tovu rūku dorbs ir dabasi. 11 Jī izniks, bet Tu paliksi, jī visi nūvacōs kai drēbe. 12 Tu jūs sateisi kai svōrkus, kai drēbi

2      Dīva Dāls K. Jezus Kristus arī cylvāks byudams ir vysa Kungs tai pat kai Dīvs Tāvs.

6      o t k o n s y u t a — postora dīnā.

9      T e v i, D ī v s — Tevi Dīvu Dālu.

T o v s D ī v s — Dīvs Tāvs.

un jī pōrsameis, bet Tu paliksi tys pats un Tovi godi naizabeigs.

13 Kuram gon nu eņģelim Jys kaut kod ir sacejis: Sēstīs pa munai lobajai (rūkai), koleidz es tovus īnaidnīkus nūlikšu tovom kōjom par pamesli? 14 Un vai tad jī visi nav kolpojūši gori izsyuteiti kolpōšonai tim, kas īmontōs pesteišonu?

II. 1 Tōpēc mums sludynōtais jōīvāroj styprōk, lai napazaudātu pesteišonas. 2 Jo caur eņģelim pasludynōtais vōrds beja naatceļams un kotra jō pōrkōpšona un napaklauseiba beja pīnōceigi strōpāta, 3 kai tad mes izbēgsim nu strōpes par tik lelas pesteišonas naīvārōšonu, kuru sōkumā pasludynōja Kungs un vēļōk tī, kas poši dzērdēja, myusus ir nūstyprynōjuši. 4 Dīvs pēc sovas labpatykas tū ir aplīcynōjis ar zeimem, breinumim, dažaidom vareibom un ar Svātō Gora izdaleišonu.

5 Na eņģelim Jys pakļōve nōkūšū pasauli, par kuru runojam, 8 bet gon Tam, par kuru kaidā vītā pasaceja: Kas gon ir cylvāks, ka Tu jū pīmini, un cylvāka dāls, ka par jū ryupejīs? 7 Tu jū esi padarejis tik druzciņ zamōku par eņģelim un jū esi apkrūņōjis ar gūdu un slavi, (un esi nūstōdejis pōri sovam rūku dorbam), 8 un jō varai esi pakļōvis vysu.

Un jo ir pakļōvis vysu, tad nikō nav pametis, kō nabyutu pakļōvis. Mes tagad vēļ naradzam, ka Jam vyss ir pakļauts, 9 bet gon mes radzam Jezu, kas drusciņ zamōk nūstōdeits par eņģelim, nōves cīsšonu dēļ apkrūņōtu ar gūdu un slavi, lai Jys, saskaņā ar Dīva žēleigū grybu, par ikvīnu baudeitu nōvi.

10 Tai labpatyka Tam, dēļ kura un caur kuru ir

3      t i k l e l a s p e s t e i š o n a s — Evangelija.

5      n ō k ū š ū p a s a u l i — Kristus bazneicu vērs zemes un dabasūs.

8      p a k ļ ō v i s j ō v a r a i — burtiski — nūlicis pi jō kōjom.

10            T a m — Dīvam.

vysas lītas, kas beja nūlēmis daudzejūs bārnus īvest slavā, jūs pesteišonas devēju caur cīsšonom īvest piļneibā. 11 Jo tys, kas svātdora un tī, kas teik svātdareiti, visi ir nu vīna. 12 Tōdēļ arī Jys nasakaunej jūs saukt par brōlim un saceit: Es tovu vōrdu pasludynōšu sovim brōlim un draudzes prīškā Tevi slavēšu. 13 Vai arī: Ikš Jō es ceru; kai arī: Raug, es un tī bārni, kurus man Dīvs ir īdevis. 14 Tai kai bārnim ir kūpeiga mīsa un asnis, tad arī Jys tū pījēme, lai caur sovu nōvi atbrūņot tū, kam bej padūta nōve, t. ir valnu, 15 un izglōbt tūs, kas vysu sovu dzeivi beja nōves brīsmu kalpeibā. 16 Un na par eņģelim tys ryupējōs, bet gon ryupējōs par Abraama pēcnōcējim. 17 Tōpēc Jam vajadzēja byut vysā leidzeigam sovim brōlim, lai byutu žālsirdeigs un uzticeigs vērsgoreidznīks jūs vajadzeibōs pi Dīva pōrlyugšonai par tautas grākim, 18 jo tiktōļ, cik pats beja kārdynōts un cītis, var paleidzēt tim, kas teik kārdynōti.

K r i s t u s i r a u g s t ō k s p a r M o i z e š u.

III. 1 Tōpēc, svātī brōli, debeseigo aicynōjuma daleibnīki, raugatēs uz Jezu, tū syuteitū un augstū goreidznīku, kuru mes aplīcynojam, 2 kas ir uzticeigs Tam, kas Jū īcēle kai Moizešu vysā sovā nomā. 3 Jam pīkreit lelōks gūds na kai Moizešam, jo mōjas cālōjam pīkreit lelōks gūds na kai mōjai. 4 Ikvīnai mōjai ir sovs cālōjs. Vysumu ir uzcēlis Dīvs. 5 Moizešs beja uzticeigs vysā jō nomā kai kolps, lai līcynōtu tū, kas jam beja lykts, 6 Bet Kristus ir par Jō nomu kai

14            a r ī j y s t ū p ī j ē m e — K. Jezus Dīva Dāls palyka par cylvāku.

1      s v ā t ī — svātdareitī caur Kristus sakramentim.

5      l a i l ī c y n ō t u — lai pasludynōtu tautai tū, kū Dīvs Jam atklōja.

6      t y s n o m s — Kristus bazneica; Kristus ir šō noma cālojs.

c e r e i b a s l ī g s m e i b u — cereibu uz svātlaimeibas īmontōšonu.

dāls. Un tys noms asom mes, jo tikai uzticeibu un cereibas līgsmeibu mes paturēsim nasatrycynōtu leidz beigom. 7 Tōpēc ir tai kai Svātais Gors soka: Jo šudin jyus Jō bolsu izdzērssit, 8 naaizcītynojit sovu siržu, kai saryugtynōjumā, kārdynōšonas dīnā tuksnesī, 9 kur jyusu tāvi mani kārdynōja un izaicynōja, lai gon uz munim dorbim skatejōs jau četrudesmit godu. 10 Tōpēc es sasadusmōju uz tōs tautas un saceju: Jī vysod moldōs sirdī, un nava pazynuši munu ceļu. 11 Tōdēļ arī zvērēju sovā dusmē: Munā mīrā jī lai naīt.

12 Raugatēs, brōli, ka nivīnam nu jums nabyutu ļauna, naticeiga sirds, un nivīns naatkrystu nu dzeivo Dīva, 13 Bet gon pamūdynojit vīns ūtru dīn dīnā, koleidz vēļ saucās „šudiņ,“ ka nivīna nu jums naaizcītynōtu grāka mōni. 14 Jo mes asom Kristus leidzdaleibnīki, mums tikai vajaga īsōktū dzeivū ticeibu paturēt leidz golam. 15 Un koleidz mums teik saceits: Jo šudin Jō bolsu izdzērssit, naaizcītynojit sovu siržu kai saryugtynōšonas laikā. 16 Kas tad ir tī, kas jū dzērdēja, bet tūmār saryugtynōšonai pasadeve? Vai tad na visi tī, kas ar Moizešu beja izgōjuši nu Ēģiptes? 17 Un uz kō Jys četrudesmit godu ilgi dusmōjōs? Vai tad na uz tim, kas beja sagrākōjuši un kuru mīsas palyka tuksnesī? 18 Kam tad cytam na kai tim, kas beja napaklauseigi Jys zvērēja, ka tī naīīs Jo mīrā? 19 Tai tad mes radzam, ka sovas naticeibas dēļ jī tur navarēja īīt.

IV. 1 Tai kai apsūlejums īīt Jō mīrā veļ pastōv, uzmonit, ka kurs nu jums nanūkavātu. 2 Mums ir pasludynōts tai pat kai jim. Jim gon dzērdātais vōrds nikō naleidzēja, jo ar dzērdēšonu nabeja vīnota ticeiba. 3 Un jo ticēsim, mes mīrā īīsim, kai ir saceits:

14            ī s ō k t ū d z e i v ū t i c e i b u — ticeibu vīnōtu ar cereibu un mīlesteibu.

J ō m ī r ā — Dīva mīrā — dabasu vaļsteibā, kura simbols ir Chanaana zeme.

Tai es zvērēju sovā dusmē: Jī munā mīrā lai naīt, lai gon radeitais pastōv jau nu pasauļa radeišonas. 4 Un par septeitū dīnu kaut kur ir tai saceits: Un septeitajā dīnā Dīvs atsaturēja nu visim sovim dorbim, 5 bet šite: Munā mīrā jī lai naīt. 6 Un tai kai veļ dažim tur ir jōiīt, jo tī, kurim agrōk tys beja apsūleits sovas napaklauseibas dēļ naīgoja, 7 Dīvs nūzeimōja otkon kaidu dīnu, kaidu „šudiņ,“ kai caur Davidu Jys soka daudz vālōk par tū pošu, par kū ir mynāts agrōk: Šudiņ, jo jyus Jō bolsu izdzērssit, naaizcītynojit šovu siržu.

8 Jo mīrā jūs byutu īvedis Jozue, tad jys nabyutu runōjis par kaidu cytu vālōku dīnu. 9 Tai tad, Dīva tautai ir vēļ dūta atpyutas dīna. 10 Un kas Jō mīrā ir īgōjis, tys nu sovim dorbim atsapyuš tai, kai Dīvs nu sovim. 11 Censsimēs tad īīt tamā mīrā, ka nivīns naīkrystu taidā pat napaklauseibas grākā. 12 Dīva vōrds ir dzeivs un darbeigs, un osōks par ikvīnu divesmiņu zūbynu. Jys īt cauri koleidz atdola dvēseli nu gora un lūcekļus nu mugorkauļa. Jys ir sirds dūmu un nūdūmu tīsnesis. 13 Jo prīškā nav nūslāpta nivīna radeiba, bet vyss stōv kails un atklōts pret Jō acim un ar Jū byus jōnūsarēkinoj.

K r i s t u s i r a u g s t a i s g o r e i d z n ī k s.

14 Tai kai mums ir vareigs augstais goreidznīks, kas ir caurgōjis dabasus, Jezus, Dīva Dāls, tad turēsimēs pi šōs aplīcynōšonas. 15 Myusu augstais goreidznīks nav taids, kas myusu vōjumim navarātu leidzjust, jo Jys vysā kamā ir kārdynōts tai pat kai mes, bet ir bez grāka. 16 Īsim tad ar cereibu pi žēlesteibas gūda krāsla, lai sajimtu žālsirdeibu un atrostu žēlesteibu tod, kod mums tei ir vajadzeiga.

9      a t p y u t a s d ī n a — svātlaimeiba pi Dīva.

12            Dīva vords, Dīva bausleibas nav tukši vōrdi, kas naizapiļdeitu. Dīvs tū, kū ir sacejis, vysod izpylda.

a t d o l a d v ē s e l i n u g o r a — nūdūd myužeigai pazusšonai.

V 1 Ikvīns augstais goreidznīks, kas nu ļaudim teik pajimts, dēļ ļaudim teik īcalts tamōs lītōs, kas atsateic uz Dīvu, lai jys upurātu par grākim dōvonas un upurus, 2 lai varātu leidzjust nazynōtōjim un nūsamaļdejušajim, jo arī pats ir vōjumim apjimts. 3 Tōdēļ jam jōupurej upurus kai par tautas grākim, tai arī par sovim. 4 Bet nivīns cyts nadreikst tō gūda sev pīsovynōt, kai tik tys, kas ir nu Dīva paaicynōts kai Aarons. 5 Tai arī Kristus augstō goreidznīka omota sev napajēme patvareigi, bet gon Jam tū īdeve Tys, kas Jam saceja: «Tu esi muns dāls, šudiņ Es Tevi asmu dzemdējis. Tai Jys soka arī kaidā cytā vītā: Tu esi prīsteris uz myužim pēc Melchizedecha īkōrtas.

7 Sovas vērszemes dzeives laikā, Jys syuteja lyugšonas un pīlyugšonas ar saukšonu un osorom Tam, kas Jū varēja izglōbt nu nōves un gūdbejeibas dēļ tyka izklauseits. 8 Lai gon Jys beja (Dīva) Dāls, tūmār cīsšonā mōcejōs pazeit paklauseibu. 9 Un sasnēdzis piļneibu Jys kliva visim, kas Jō klausa, myužeigōs pesteišonas cālūņs, 10 jo Dīvs Jū īcēle par augstū go reidznīku pēc Melchizedecha īkōrtas.

J ō s a c e ņ š u z p i ļ n e i b a s s a s n ē g š o n u.

11 Par šytū mums byutu vēļ daudz kas sokoms, bet gryuts ir izskaidrot, jo klauseišonai jyus asot paguruši. 12 Laika dēļ gon jau jums vajadzātu byut par mōceitōjim, bet dīviškōs mōceibas pyrmajim pamatim vēļ jyusus pošus jōmōca, un jums vēļ pīns ir vajadzeigs, bet na cīta bareiba. 13 Un ikvīns, kas vēļ ar pīnu ir barojams, mōceibas par taisneibu nasaprūt, jo jys veļ ir navareigs. 14 Cīto bareiba ir dūdama piļneigajim,

7      s y u t e j a l y u g š o n a s — pyrms cīsšonom eleja dōrzā un cīsšonōs uz Kalvarijas kolna.

12      l a i k a d ē ļ — tik ilgi jyus asot klausejušīs Evangelija mōceibas, kas jyus jau varātu moceit cytus.

13      a r p ī n u — ar pirmajim Kristus ticeibas pamatim.

14      c ī t a b a r e i b a — nūpītna un piļneiga mōceiba.

tys ir tim, kuru spējas ir īvyngrynōtas atškērt lobu nu ļauna.

VI. 1 Tōpēc nu Kristus mōceibas pamata patīseibom pōrīsim uz mōceibu par piļneibu, nalīkūt vairs pamata ar mōceibu par atsagrisšonu nu myrušim dorbim un ticeibu ikš Dīva, 2 ar moceibu par kristeibu, rūku uzlikšonu, par myrušūs augšamceļšonūs un par myužeigū tīsu. 3 Jā, šytū mes grybam dareit, jo Dīvs atļaus, 4 Navarama ir līta, ka tī, kas reizi ir bejuši apskaidrynōti, kas debeseigōs dōvonas un Dīva skaistū vārdu ir nūgaršōjuši, Svātū Goru sajāmuši 5 un ir izjutuši nōkūšō myuža spāku, 6 bet tūmār ir atkrytuši, byutu otkon padeveigi atgrīsšonai; tī Dīva Dālu nu jauna kaļ krystā un otkon Jū izzūboj. 7 Jo zeme, kas uzjam sevī bīži lejūšū leitu, tim, kas jū apstrōdoj, dūd lobus augļus, tod jei sajam Dīva svēteibu; 8 bet jo jamā aug tikai ērški un dodzi, tod jei ir navērteiga un stōv tyvu nūlōdēšonai un jōs beigas ir izdegšona.

9 Lai gon mes, nūmīļōtī, tai runojam, tūmār par jums ir mums lobōka pōrlīceiba — ka jyus pesteišonu sasnēgsit. 10 Dīvs nav nataisneigs. Jys naaizmērss jyusu mīlesteibas dorbu, kurus jyus Jō vōrdam padarejot, kad jyus kolpōjot svātajim un kolpojat jim vēļ tagad, 11 Mes tikai grybam ka ikvīns nu jums byutu tik pat dedzeigs cereibas pīpiļdeišonā leidz beigom, 12 ka jyus napagurtu, bet gon dareitu pakaļ tim, kas caur ticeibu un iztureibu īmontoj apsūlejumu.

13 Dīvs dūdams Abraamam apsūlejumu un naturādams nikō augstōka pi kō zvērēt, zvērēja pats pi sevis, 14 saceidams: Patīši es tevi svēteidams svēteišu

2      r ū k u u z l i k š o n u — Īstyprynošonas sakramentu.

3      s v ā t a j i m — Kristus ticeigajim.

2      l e i d z b e i g o m — leidz nōvei, lai pēc nōves īmontōtu svātlaimeibu.

12      a p s ū l e j u m u — svātlaimeibu.

un vairōdams pavairōšu. 15 Un jys byudams pacīteigs, sūleitū sajēme. 16 Cylvāki zvērej pi kaut kō augstōka un apstyprynōjums ar zvārastu izbeidz ikvīnu streidu. 17 Un tai kai Dīvs apsūleišonas mantinīkim jū skaidrōk gribēja parōdeit sova lāmuma namaineibu, tad Jys lītōja zvārastu, 18 lai mums nu šom divejom naapšaubamajom lītom, kuramōs Dīvs navar maļdeitīs, byutu styprs īprīcynōjums, jo tik mes pīsaturēsim pi mums pīdōvōtōs cereibas. 19 Jymā mums ir dēļ dvēseles styprs un drūšs ankurs, kas snādzās īškā pat aiz aizkora. 20 Tur kai prīkšgōjējs par mums īgōja Jezus, tys augstais goreidznīks uz myužim, pēc Melchizedecha īkōrtas.

K r i s t u s i r p r ī s t e r s.

VII. 1 Šytys Melchizedechs Salema kēneņš, Vysaugstōkō Dīva prīsters izgōja Abraamam prīškā, kad tys uzvarējis kēneņus grīzēs atpakaļ, un jū svēteja. 2 Un Abraams jam atdeve dasmytū daļu nu vysa. Jō vōrds vyspyrms nūzeimoj taisneibas kēneņu, tad arī Salemas kēneņu, tys ir mīra kēneņu. 3 Bez tāva, bez mōtes, bez ciltsgrōmotas, itkai bez dīnu sōkuma un dzeives beigom. Tai jys ir leidzeigs Dīva Dālam un kai prīsters palīk uz myužim.

4 Raugat, cik jys beja lels, ka pats Abraams, ciļtstāvs jam nūdeve dasmytū daļu nu vysbogōtōkō laupejuma. 5 Ir gon arī Levis pēcnōcējim, kas sajēme prīstereibu, pēc lykuma tīseiba nu tautas, tys ir nu sovim brōlim jimt dasmytū daļu, lai gon arī tī paīt nu Abraama. 6 Bet tūmār tys, kas nu jim napaīt, nu Abraama

15      u n j y s — Abraams.

18      d i v e j o m n a a p š a u b a m a j o m l ī t o m — apsūlejuma un zvārasta.

2      J ō v ō r d s — Melchizedechs.

3      Par Melchizedecha tāvu un mōti Sv. Roksti nikō nastōsta, jo prīstereibu jys sajēme na nu prīkštečim, bet gon teiši nu Dīva.

6      t ū m ā r t y s — Melchizedechs.

sajēme dasmytū daļu un svēteja apsūlejumu nesēju. 7 Un nav šaubu, ka augstōkais svētej zamōkajam. 8 Bez tam: šite dasmytū daļu sajam mērsteigī cylvāki — bet tur — Tys, par kū ir aplīcynōts, ka jys dzeivoj. 9 Tai saceit caur Abraamu arī Levi, kas sajam dasmytū daļu dasmytōs daļas moksōšonai ir padūts pats, 10 jo tod, kad nūtyka sasatikšona ar Melchizedechu, jys vēļ beja ciļtstāvā.

11 Jo jau levitīšu prīstereiba, kas baļstejōs uz tautai dūtō lykuma byutu nasuse piļneibu, vai tad byutu vajadzējis īceļt cytu prīsteri pēc Melchizedecha īkōrtas, kas pēc Aarona īstōdejuma vairs nasaskaiteitu? 12 Un ar prīstereibas pārmaiņu jōsamaina arī likumam. 13 Un tys, par kuru šytys ir teikts, ir nu cytas ciļts, nu kuras oltoram vēļ nivīns nav kolpōjis. 14 Un visim ir zynoms, ka myusu Kungs paīt nu Jūdas ciļts, kurai par prīstereibu Moizešs nikō nav sacejis. 15 Līta vēļ skaidrōka palīk caur tū, ka tiks īstateits cyts Melchizedecham leidzeigs prīsteris, 16 kas na pēc mīseigōs paīšonas, kai tū lykums nūsoka ir (prīsters), bet gon tōpēc, ka jymā ir naizneikstūšōs dzeiveibas spāks. 17 Par tū teik līcynōts: Tu esi prīsters uz myužim, pēc Melchizedecha īkōrtas.

18 Ar šytū teik atcalts agrōkais lykums, jo jys ir bezspēceigs un nadereigs, 19 jo lykums nivīnam piļneibas nav devis, un teik īvasta lobōka cereiba, caur kuru mes tyvojamēs Dīvām.

20 Un tys nanūteik bez zvārasta, 21— lai gon tī

8      š i t e — levitīšu prīstereibas īkōrtā.

t u r — Abraama un Melchizedecha laikā.

10      j y s — Levi.

13      u n t y s — Kristus Kungs.

14      M y u s u K u n g s — Jezus Kristus kai cylvāks.

18      a g r ō k a i s l y k u m s — atteiceibā uz levitīšu prīstereibu ir atcalts.

20      Š y t y s — Jezus Kristus.

prīsteri beja bez zvārasta, — šytys ir ar zvārastu caur Tū, kas Jam saceja: Kungs ir zvērējis un nanūžālōs, Tu esi prīsteris uz myužim. 22 Un tōpēc Jezus ir palicis par daudz augstōka īstōdejuma golvōjumu.

23 Tur beja daudz prīsteru tōdēļ, ka nōve jim naļōve pastōveigi palikt. 24 Bet šytam ir naizneikstūšō prīstereiba tōpēc, ka Jys palik myužam, 25 tōpēc arī Jys spēj vysod izglōbt tūs, kas caur Jū tyvojās Divām, jo Jys dzeivoj lai pastōveigi par jim aizbyldātu.

26 Pīklōjās, ka mums byutu svāts, navaineigs, teirs vērsprīsteris, kas ir atdaleits nu grēcinīkim un augstōks par dabasim, 27 kuram navajadzātu kai tim vērsprīsterim kotru dīn upurēt pyrmkōrt pošam par sovim grākim un tad tik par tautas grākim, jo tū Jys panōce vīnreizeigi uzupurēdams pats sevi. 28 Lykums īstōda par prīsterim cylvākus, kas ir padūti vōjumim, bet zvārasta vārds, kas par lykumu ir vēļōk nōcis,— uz myužu myužim bezgaleigi piļneigū Dālu.

VIII. 1 Golvonō līta nu saceitō ir sekūšō: Mums ir taids vērsprīsters, kas debesīs ir ījēmis vītu pa lobajai dīviškōs majestates trona. 2 Jys kolpoj svētneicā, eistajā nūmetnē, kuru pats Kungs ir uzcēlis, bet na kaids cylvāks. 3 Ikvīns vērsprīsters teik īstōdeits tōpēc, lai jys upurātu dōvonas un upurus, un tōdēļ vajadzēja, lai arī šytam byutu kū upurēt, 4 Bet jo jys byutu palicis vērs zemes, tad Jys navarātu byut pat par prīsteri, jo te jau taidi beja, kas pēc lykuma upurēja dōvonas un 5 kolpōja debeseigōs svētneicas attālam un ānai, kai tys beja pasludynōts Moizešam,

24      Š y t a m — Jezum Kristum.

27      K. Jezus Kristus pats sevi uzupurēja uz krysta par pasauļa grākim, jo patim par sevi Jam nikō upurēt navajadzēja tōpēc, ka Jys beja navaineigs un bez grākim.

5      Jo Kristus byutu bejis vērszemes svētneicas prīsteris, tad Jam byutu tai jōkolpoj vērs zemes, bet tai kai Jys uzkōpe debesīs, tad Jys ir debeseigōs svētneicas prīsteris.

kad tys cēle nūmetni: Raug, beja teikts, ka tu vysu pagatavōtu pēc tō parauga, kas tev uz kolna beja parōdeits.

6 Un kolpōšona, kuru Jezus sajēme, ir par tik augstōka, par cik dereiba, par kuras vydōtōju Jys ir, ir lobōka, un ir nūslāgta uz lobōkim apsūlejumim. 7 Jo pyrmō dereiba byutu bez vaiņas, tad ūtrajai nabyutu vītas. 8 Bet jūs pasmōdēšonai ir saceits: Raug, atnōks dīnas, soka Kungs, ka Es nūslēgšu ar Izraeļa nomu un ar Juda nomu jaunu dereibu; 9 na taidu dereibu, kai beju nūslēdzis ar jūs tāvim tamā dīnā, kad Es jūs sajēmis aiz rūkas izvežu nu Ēģiptes. Tū dereibu ar mani jī pōrkōpe, un tōpēc Es jūs atmešu, soka Kungs, 10 Bet gon pēc tom dīnom Es nūslēgšu ar Izraeļa nomu šaidu dereibu, soka Kungs: Es sovu lykumu īlikšu jūs apziņā, un jū īraksteišu jūs sirdīs: un Es byušu jim Dīvs, un jī byus man tauta, 11 Un nivīnam navajadzēs mōceit sova tyvōkō un nivīnam sova brōļa sokūt: Pazeisti Kungu! Jī visi, nu lela leidz mozam, mani pazeis, 12 jo es byušu žēleigs jūs nataisneibom, un jūs grāku vairs napīminēšu.

13 Un jo Jys runoj par jaunu, tad īprīkšejū ir atzinis par vacu. Bet kas ir nūvacōjis un palicis vacs, tys ir tyvu iznīceibai.

K r i s t u s J a u n ō Ī s t ō d e j u m a u p u r s.

IX. 1 Arī Vacajain (īstōdejumam) beja sovi prīkšroksti par dīvakolpōšonu un sova vērszemes svētneica. 2 Pyrmōk uzcēle nūmetni, kuras prīkšejā telpā beja nūvītōti: lukturi, golds un upuru maize, un šitei saucēs svātō. 3 Aiz ūtrō prīkškora beja telpa, kura saucēs vyssvātōkō. 4 Tamā beja zalta oltors kyupynojamim upurim un piļneigi ar zaltu apklōtō dereibas skreine. Tamā stōvēja zalta trauks ar mannu, Aarona reikste,

13      Moizeša lykums beja napiļneigs un tōpēc jo vītā nōce Kristus ticeiba; Vacō īstōdejuma vītā — Jaunais Īstōdejums.

kas beja izzīduse un dereibas tabulas, 5 Un vērs tōs beja slavas Herubini, kas apānōja pōrlyugšonas vītu. Bet par tū atseviški nav vajadzeibas runōt.

6 Tai tys beja īkōrtōts. Un nūmetnes pyrmajā daļā gōja īškā prīsteri vysod, kod vīn jī turēja dīvakolpōjumu; 7 ūtrajā daļā gōja vīneigi vērsprīsters uni tikai vīnu reizi godā leidzjamūt asni, kuru jys upurēja par sovim un tautas pōrkōpumim. 8 Ar šytū Svātais Gors atzeimoj tū, ka, cikom vacō nūmetne pastōv, īeja vyssvātōkajā nav atvārta. 9 Un jei ir tagadējō laika attāls, tōpēc arī teik upurātas dōvonas un upuri,, kas upurātōja sirdsapziņai piļneibas dūt naspēj. 10 Un tī kūpā ar prīkšrokstim par ēdinim un dzērinim un dažaidom mozgōšonom ir nūlykumi dēļ mīsas, kuri pastōvēja spākā tikai leidz atjaunōšonas laikam.

11 Bet Kristus ir atnōcis kai nōkamūs lobumu vērsprīsters. Jys ir atnōcis caur augstōku un piļneigōku nūmetni, kura nav ar rūkom pagatavōta, tys ir napaīt nu šytō pasauļa, 12 un na ar ōža un teļa asni, bet gon ar sovu poša asni reizi par vysom reizem īgōja vyssvātōkajā, jo Jys atroda myužeigū pesteišonu. 13 Un jo jau ōžu un vēršu asnis un gūvs palni, ar kurim apsvaideja nateirūs, nūteireja jūs ōrejai teireibai, 14 tū vairōk Kristus asnis, kurs pats sevi ar sova myužeigō Gora spāku kai nasatraipeitu upuri Dīvam uzupurēja, nūteireis jyusu sirdsapziņas nu myrušim dorbim, lai jyus kolpōtu dzeivajam Dīvam.

15 Un tōpēc Jys ir jaunō īstōdejuma Vydōtōjs. Un lai paaicynōtī sajimtu apsūleitū myužeigū montōjumu, Jam pyrmōk vajadzēja nūmērt, lai nūcaltu grākus, kas pyrmōs dereibas laikā beja padareiti. 16 Un pi testamenta ir vajadzeigs pīrōdeit montōjuma

10      a t j a u n ō š o n a s l a i k i m — leidz K. Jezus atnōkšonai.

2      n ō k a m ū s l o b u m u — lobumu, kas ir Kristus Bazneicā: atpērkšona nu grāka, svāttopšona un svātlaimeiba pēc nōves.

atstōjēja nōvi, 17 jo tikai ar jō nōvi testamentam ir lykumeigs spāks. Koleidz mantojuma atstōjējs vēļ ir dzeivs, tam lykumeiga spāka nava. 18 Tōpēc arī pyrmō dereiba nabeja nūslēgta bez ašņa. 19 Kad vysas bausleibas vysai tautai lykumeigi beja pasludynōjis, Moizešs pajēme ōžu un teļu asni kūpā ar yudini, sorkonu vylnu un hisopu un apsvaideja ar jū grōmotu un vysu tautu 20 saceidams: Šytys ir dereibas asnis, kuru Dīvs ar jums ir nūslēdzis. 21 Tai pat ar asni jys apsvaideja nūmetni un vysus dīvakolpōšonas traukus. 22 Un vyspōr, pēc lykuma natōļ vyss ar asni teik teireits; un bez ašņa izlīšonas nav pīdūšonas. 23 Un jo ar šaidim leidzēklim vajadzēja teireit debeseigūs litu attālu, tad debeseigōs pošas pīprosa daudz piļneigōku par šytim upuru. 24 Un Kristus īgōja na ar cylvāka rūkom caltajā svētneicā, kura byutu eistōs attāls, bet gon pošūs dabasūs, lai tagad Dīva prīškā par mums aizbyldātu.

25 Jam nav vajadzeigs pastōveigi sevis upurēt, kai vērsgoreidznīkim, kas gods godā gōja vyssvātōkajā ar svešu asni, 26 cytaiž Jam vajadzātu nu pasauļa radeišonas jau daudzi reižu cīst. Jys nōce tik vīnu reizi, laikam izapyldūt, lai caur poša sevis uzupurēšonu nūcaltu grāku. 27 Un kai cylvākam ir nūlykts tikai reizi nūmērt un pēc tam stōtīs tīsas prīškā, 28 tai arī Kristus tik reizi uzupurēja sevi, lai nūcaltu daudzejū grākus. Ūtrreiz Jys atnōks bez grāka, lai izpesteitu tūs, kas Jō gaida.

X. 1 Lykumā ir īslāgts tikai nōkūšūs lobumu attāls, bet na patīsais eistineibas tāls. Tōpēc jys nav spējeigs ar tim pošim gods godā atkōrtojamajim upurim, upurātōjus padareit piļneigus. 2 Vai tad nabyutu jau

18      b e z a š ņ a — bez upuru, kur nūkōve dzeivinīkus, lai ar tūs asni apstyprynōtu testamentu.

28      b e z g r ā k a — najamūt uz sevis pasauļa grāku, lai par tim gondareitu, kai tys beja pyrmajā atnōkšonā.

pōrstōjuši upurēt, jo upurātōji uzreizes palyktu vysā teiri un uz jūs sirdsapziņas nabyutu nivīna grāka? 3 Bet ar tū gods godā tikai atjaunōja pīmiņu par grākim, 4 jo vēršu un ōžu asnis grākus nūceļt naspēj. 5 Tōpēc arī (Kristus) atnōcūt uz pasauli soka: Tu naesi gribējis ni upuru, ni dōvonu, 6 tūmār tu man esi radejis mīsu; dadzynojamī un upuri par grākim Tev napateik. 7 Te es saceju: Raug, es eju, lai izpiļdeitu Tovu, Dīvs, grybu, kai par mani stōv raksteits grōmotā. 8 Vyspyrms jys soka: Ni upuru, ni dōvonu, ni dadzynojamūs upuru, ni upuru par grākim, kas pēc lykuma teik upurāti, Tu naesi gribējis un Tev jī napateik. 9 Un tad jys soka: Raug, es eju, lai izpiļdeitu tovu grybu. Ar šytū Jys pirmū atceļ, lai ūtrū pamatōtu. 10 Uz šytō lāmuma pamata mes asom padareiti svāti caur vīnreizejū Jezus Kristus mīsas uzupurēšonu.

11 Ikvīns goreidznīks dīn dīnā izpylda sova omota pīnōkumus un upurej arvīnu tū pošu upuri, kurs grāku nikod navar nūceļt. 12 Bet šytys tik vīnu upuri par grākim uzupurēja un uz myužim atsasāda pa Dīva lobajai. 13 Tagad Jys tik gaida koleidz Jō īnaidnīki tiks nūlikti Jō kōjom par pamēsli. 14 Ar šytū vīnu pošu upuri Jys gondareja par svātdoramajim. 15 Tū pošu mums līcynoj arī Svātais Gors ar šaidim vōrdim: 16 Šitei ir dereiba, kuru es nūslēgšu ar jums pēc tom dīnom, soka Kungs: Es sovus lykumus īlikšu jūs sirdīs, un es tūs īraksteišu jūs apziņā, 17 un jūs grāku un pōrkōpumu vairs napīminēšu. 18 Un kur tī ir pīdūti,

9      p y r m ū — Vacū Īstōdejumu.

ū t r ū —Jaunū Īstōdejumu.

2      i k v i n s g o r e i d z n ī k s — ikvins Vacō Īstōdejuma goreidznīks.

12      b e t š y t y s — Kristus.

18      Kur piļneigi teik pīdūti grāki, kai kristeibas sakramentā, tur navajaga nikaida upura.

tur vairs navajaga nikaida gondareišonas upura par grākim.

T i c e i b ā j ō i r p a t s t ō v e i g i m.

19 Tai tod, brōli, caur Jezus asni mums ir nūdrūšynōta cereiba īīt vyssvātōkajā. 20 Šytys ir tys jaunais dzeivais ceļš, kuru Jys mums atdareja atdorūt aizkoru, tys ir atdūdūt sovu mīsu. 21 Mums ir arī izcylus goreidznīks, kurs pōrvolda Dīva nomu. 22 Īsim tad klōtu ar nalīkuļōtu sirdi un pilni ticeibas, ar sirdi nūteireitu nu ļaunas sirdsapziņas un ar teiru yudini nūmozgōtu mīsu. 23 Pīsaturēsim nasatrycynōti myusu cereibas aplīcynōjuma, jo tys, kas apsūleja, ir uztycams. 24 Uzmaneisim, ka mes cyts cytu pamūdynōtu uz mīlesteibu un lobim dorbim. 25 Naatsarausim nu kūpejom sapuļcem, kai daži mādz tū dareit. Pamūdynōsim cyts cytu, tū vairāk, jū tyvōk radzat atnōkam tū dīnu.

26 Un jo mes piļneigi pazeistūt patīseibu, apzynōti grākōsim, tad mums par grākim upuru vairs nava, 27 bet gon myusus sagaida šausmeiga tīsa un guns līsmas, kas apreis pretinīkus. 28 Jo kaids beja pōrkōpis Moizeša lykumu, tad uz diveju vai treju līcinīku līceibas pamata, jam bez žēlesteibas beja jōmērst. 29 Bet daudz lelōku strōpi peļneis tys, kas Dīva Dālu kōjom byus minis un dereibas asni, ar kuru jys beja svātdareits, byus pasmōdējis un apkaitynōjis žēlesteibas Goru. 30 Mes pazeistam tū, kas ir sacejis: Man pīdar atrībšona, es atmoksōšu, kai arī: Kungs tīsōs sovu tautu. 31 Bet dzeivō Dīva rūkōs krist ir šausmeigi.

32 Pīminit pagōjušōs dīnas, kad jyus pēc jyusu apskaidrynōšonas pōrcītet gryutas cīsšonas: 33 gon poši

25      k ū p e j o m s a p u l c e m — dīvakolpōjumim.

26      Jo mes atsarausim nu Kristus, tad grāku pīdūšonai sev leidzekļa naatrassim.

32      p ē c j y u s u a p s k a i d r y n ō š o n a s — pēc kristeibas.

bejot atklōteibā pasmōdāti un apspīsti, gon leidzcītet tim, kam tai pat nūtyka. 34 Jyus leidzcītet īslūdzeitajim un sova monta laupeišonu ar prīcu pōrcītet apzynōdamīs, ka jums ir lobōks un palīkūšs īpašums. 35 Nazaudejit tad sovas cereibas, jo jai ir lela atmoksa. 36 Jums tik vajadzeiga ir iztureiba, lai izpyldūt Dīva vaļu sajimtu apsūleitū. 37 Vēļ tik mozu breidiņu un: Atnōks Tys, kam ir jōnōk un Jys nanūvālōs. 38 Un muns taisneigais dzeivōs nu ticeibas, bet jo kas nūsabeidīs atsakōptu, tys munai dvēselei napateik.

39 Mes napīdaram pi baileigajim, kuri īt pazusšonā, bet gon pi ticeigajim, kas izpestej dvēseli.

T i c e i b a.

XI. 1 Ticeiba ir cerejamūs lītu byutyskais ītvārums un vēļ naradzamūs aplīcynōjums. 2 Jamā ir klivuši slovoni senči. 3 Caur ticeibu mes zynom, ka Dīva vōrds ir radejis pasauļus, ka radzamais nav cēlīs nu asūšo. 4 Ticeibas dēļ Abeļa upurātō dōvona Dīvam beja pateikamōka na kai Kaina; jōs dēļ jys sajēme līceibu, ka jys ir attaisnōts, — Dīvs tū aplīcynōja, pi jō dōvonom, — jōs dēļ jys naporstōj runōt arī pēc sovas nōves. 5 Ticeibas dēļ nu šō pasauļa tyka pajimts Enochs, nabaudūt nōves, un jys te vairs nabeja atrū-

39      p i b a i l e i g a j i m — kas vojōšonu dēļ nu Kristus ticeibas atkreit un caur tū īt myužeigā pazusšonā.

p i t i c e i g a j i m — kas nasatrycynojami pīsatur ticeibas, kaut arī par tū vajadzātu nūmērt.

1      b y u t y s k a i s ī t v ā r u m s —aizsēklis. Cerejamōs lītas — svātlaimeiba byutiski ir ītvartas ticeibā tai pat kai kūks, kas nu sāklas izaug, byutyski ir ītvārts sāklā.

a p l ī c y n ō j u m s — pateicūt kuram apsūleitū, naradzamū, kas myusus sagaida nōkūtnē mes atzeistam par patīsu tik pat nūteikti un skaidri, itkai tys byutu radzams un nūtyktu tagad.

2      s e n č i — patriarchi.

3      a s ū š ō — radzamō.

4      j y s — Abeļs.

nams, jo Dīvs jū beja pajēmis. Pyrms pajimšonas jys sajēme līceibu, ka jys ir Dīvām pateikams.

6 Bez ticeibas īpatikt Dīvam nav īspējams, jo ikvīnam, kas Dīvam tyvojās, jōtic, ka Dīvs ir un ka Jys atolgōs tūs, kas Jō meklej.

7 Caur ticeibu Noess sajēme ziņu par tū, kō vēļ naredzēja; sovas saimes glōbšonai jys dīvbejeigi pagatavōja šķērstu un caur tū jys nūtīsōja pasauli, un palyka par mantinīku caur ticeibu sajamamōs pesteišonas.

8 Ticeibas dēļ Abraams beja paklauseigs un dēvēs uz tū zemi, kuru jam vajadzēja sajimt montōjumā un jys izceļōja nazynōdams uz kurīni aizīs. 9 Ticeibas dēļ jys apsamete apsūleitajā zemē kai svešinīks un dzeivōja nūmetnēs kūpā ar Izaaku un Jākubu — tōs pošas apsūleišonas mantinīkim, 10 Jys gaideja stipri nūstyprynōtōs piļsātas, kuras nūdybynōtōjs un izveidōtōjs ir pats Dīvs.

11 Ticeibas dēļ arī (naaugleigō) Sara, nasaskotūt uz sovu lelū vacumu, sajēme spāku byut par mōti, jo jei ticēja, ka Tys, kas jai apsūleja, ir uzticeigs. 12 Un tai tam vīnam izmyrušajam cēles pēcnōcēju tik daudz kai zvaigžņu debesīs un tik nasaskaitami, kai jyurmolas smiļtis.

13 Jī visi nūmyra ticeibā un apsūleitūs lobumu nasasnēdze; jī gon redzēja tūs nu tōlīnes, jūs apsveice un ar tū aplīcynōja, ka jī vērs zemes ir tikai ceļōtōji un vīsi. 14 Un tai runojūt jī apgolvoj, ka meklej tēvijas. 15 Jo jī byutu ilgōjušīs pēc tōs zemes, nu kuras beja izgōjuši, tad jim byutu bejis laiks atsagrīst atpakaļ. 16 Bet jī ilgōjōs pēc lobōkas, tys ir debeseigōs. Tōpēc Dīvs nasakautrej sauktīs par jūs Dīvu, jo Jys ir sagatavōjis piļsātu.

17 Ticeibā Abraams, kad jū pōrbaudeja, upurēja Izaaku. Lai gon jys beja sajēmis apsūlejumu, jys tū-

7      p a s a u l i — naticeigūs.

mār gribēja upurēt vīneigū dālu, 18 par kuru beja saceits: Nu Izaaka tev byus pēcnōcēji, 19 Jys dūmoja: Dīvām ir spāks arī nu myrūnim pīceļt. Tōpēc jys teik mynāts kai pīmārs.

20 Ticeibā Izaaks svētej Jākubu un Ezau nōkūšim laikim. 21 Ticeibā Jākubs uz nōves gultas byudams svēteja obejus Jezupa dālus un lyudzēs nūsalīkdams uz jō vāzdas augšējō gola.

22 Tycūt mērstūšais Jezups pōrdūmōja Izraeļa bārnu izceļōšonu un deve nūrōdejumus, kū dareit ar jō kaulim.

23 Ticeibas dēļ dzymdynōtōji slēpe Moizešu pēc jō dzimšonas trejs mēneši, jo redzēja, ka bārns ir skaists un nanūsabeida kēneņa pavēles. 24 Ticeibas dēļ Moizešs, kad jau beja izaudzis, pasmōdēja sauktīs par faraona meitas dālu. 25 Jys gribēja lobōk kūpā ar Dīva tautu daleitīs apspīsšonā, na kai nu grāka smeļt eisu baudu. 26 Jys Kristus pazamōšonu īskaita par lelōku bogōteibu, na Ēģiptes krōjumus, jo jys skatejōs uz atmoksu. 27 Ticeibas dēļ jys atstōja Egipti un nasabeida kēneņa dusmes un beja drūss, jo jam ocu prīškā beja naradzamais. 28 Ticeibas dēļ jys sagatavōja paschu un apsvaideišonu ar asni, lai atrībeibas engeļs naaizskartu jūs pyrmdzymušūs. 29 Ticeibas dēļ jī pōrgōja Sorkonū jyuru kai pa sauszemi; bet egiptīši, raudzeidami dareit tū pošu, nūsleika.

30 Ticeibas dēļ jī septeņas dīnas goja ap Jericho myurim un tī sabruka. 31 Ticeibas dēļ naaizgōja būjā kūpā ar naticeigajim natykumeigō Rachab, jo jei izsyuteitajim izlyukūs deve drūšu patvērsmi.

32 Un kas man vēļ sokams? Jo es grybātu runōt par Gedeonu, Baraku, Sampsonu, Jeftu, Davidu, Samueli un par pravīšim, man napītyktu laika. 33 Pateicūt ti-

18      j ū s — izraelīšu.

ceibai ji pōrvarēja kēnestes, sprīde tīsu, sajēme apsūlejumus, aizdareja lauvom muti, 34 nūdzēse guņs spāku, izasorgōja nu zūbyna esmiņa, atspērga nu slimeibom, beja stipri kaujā un svešū karaspāku pīspīde atsakopt. 35 Sīvas sajēme sovus nūmyrušūs pīcaltus nu myrūnim. Daži pat ļōve sevi nūmūceit un atbreivōšonai napīkryta, lai montōtu skaistōku augšamceļšonūs. 36 Citi otkon izcīte pasmōdēšonu un šausteišonu, vāžos īkaļšonu un cītumu. 37 Jūs nūmātōja akminim, zōgēja, mūceja, ar zūbynu cērta. 38 Jī, kuru pasauļs nabeja cīneigs, staigōja vušku un kozu ōdōs, nabadzeibā, apmīgšonā un pazamōšonā maļdejōs pa tuksnešim, kolnim, dūbem un zemes olom.

39 Jī visi caur ticeibu sasnēdze slavu, bet apsūleitūs lobumu jī nasajēme, 40 jo Dīvs, paredzējis mums kaut kū lobōku, nagribēja, lai jī bez mums sasnāgtu apsūlejumu.

C ī s š o n a s u n a t o l g ō j u m s.

XII. 1 Tai kai mums vysapkōrt ir līcinīku mōkūņs, tad svīssim nūst vysus gryutumus, sevišķi grāku pynaklus un dūsimēs ar iztureibu mums prīšķā stōvūšās saceikstēs, 2 un skateisimēs uz Jezus, ticeibas nūdybynōtōju un pīpiļdeitōju, kas prīcas dēļ, kaida jū sagaideja, pōrcīte krysta mūkas un pazamōšonu, bet tagad sēd pa Dīva krāsla lobajai. 3 Apdūmojit Tū, kas nu grēcinīkim pōrcīte tik lelu vojōšonu, lai jyus napagurtu un napalyktu vōji gorā.

4 Jyus ceiņā pret grāku vēļ naesit turējušīs pretim leidz ašņam, 5 un asot aizmērsuši tū pamūdynōjumu, kurs jums kai bārnim ir saceits: Muns bārns, napasmōdej Kunga pōrmōceišonas un naaizacērt, kad jys tevi nūrōj. 6 Kuru Kungs mīļoj, tū pōrmōca. Jys per ikvīnu dālu, kuru pījam.

40      s a s n ā g t u p i ļ n e i b u — īmontōtu svātlaimeibu.

1      l ī c i n ī k u m ō k ū ņ s — ļūti daudzi līcinīku.

2      p ī p i ļ d e i t ō j u — atolgōtōju.

7 Pōrmōceišonā esit pacīteigi. Dīvs pret jums izatur kai pret bārnim. Un kur gon byutu taids bārns, kura tāvs nabyutu pōrmōcējis? 8 Jo jyus palyktu bez pōrmōceišonas, kurai visi ir padūti, tad jyus nabyutu eistī, bet gon nalykumeigī bārni. 9 Un jo myusus pōrmōcēja myusu mīseigī tāvi, bet mes jūs cīnejam, vai tad tū vairōk nav jopasadūd goru tāvam, lai mēs dzeivōtu? 10 Tī myusus paturēja tikai nagaru laiku un pēc sovim īskotim pōrmōceja, bet šytys myusus pōrmōca myusu lobā, lai mes byutu Jō svātuma daleibnīki. 11 Lai gon izalīk, ka kotra pōrmōceišona tamā breidī na prīcu, bet gon sōpi sagodoj, tūmār vēļōk jei tim, kas ir pōrmōceiti, dūd mīru nasūšū taisneibas augli. 12 Tōpēc izstīpit taisni nūlaistōs rūkas un treisūšūs ceļgolus 13 un ar sovom kōjom ejat taisnus ceļus. Lai tys, kas ir klybs, nasamaļdeitu, bet gon palyktu vasals.

B r e i d y n ō j u m i u n p a m ū d y n ō j u m i.

14 Vysvairōk pyulejitēs par mīru ar visim un svātumu, jo bez tō nivīnam Kunga naredzēt. 15 Uzmonit, lai nivīns nu Dīva žēlesteibas naatkrystu, lai naizaugtu kaida ryugta sakne, naizdareitu zaudējuma un nasamaitōtu cytu; 16 lai nabyutu kaids pakleidis un vīglprōteigs kai Ezaus, kurs par vīnu ēdīni atdeve sovu pyrmdzimteibu. 17 Jyus gon zynot, ka jys vēļōk gribēja svēteibu montōt, bet tyka atraideits. Un jys naatroda īspējameibas izleigt, lai gon jōs meklēja ar osorom.

18 Jyus naasot pīgōjuši pi naaizskarama kolna, ni pi dadzynojūšōs guņs, ni arī pi myglas, tymsuma un nagaisa, 19 ni pi taures skaņas, ni arī pi runas bolsa, kuru dzēržūt tī ļaudis lyudze, lai pōrstōtu uz jim runōt, 20 jo jī navarūt izturet tō, kas jim beja saceits: Jo pat

9      G o r u t ā v a m — myusu dvēseļu tāvam.

15      k a i d a r y u g t a s a k n e — ļauns samaitōts cylvāks, kas ar sovu ļaunū pīmāru samaitoj cytus.

16      p a k l e i d i s — tik tōli ļaunajā kōreibā īgrimis, ka tērgōtūs ar sovu mīsu.

lūps pīsaskartu pi kolna, lai teik nūmātots ar akminim. 21 Jā, tik šausmeiga beja tei parōdeiba, ka pat Moizešs īsasauce: Es treisu un drebu. 22 Bet jyus asot pīgōjuši pi Siona kolna, pi dzeivō Dīva piļsātas, pi debeseigos Jeruzalemes, pi naskaitamim engeļu pulkim, 23 pi pyrmdzymtūs draudzes, kas ir pīraksteita dabasūs, pi Dīva, vysu tīsōtōja, pi piļneibu sasnāgušūs taineigūs dvēselem, 24 pi Jezus, Jauno Īstōdejuma Vydōtōja un pi apsvaideišonas ašņa, kurs sauc daudz styprōk kai Abeļa asnis.

25 Raugat, ka jyus napasmōdātu Tō, kas te runoj. Jo nu strōpes naizbāga tī, kas pasmōdēja jū tad, kad jys runōja vērs zemes, tū vairōk naizbēgsim mes, jo atsastōsim nu Tō, kas (mums runoj) nu dabasim. 26 Tūlaik Jō bolss satrycynōja tikai zemi, bet tagad jys sludynoj saceidams: Vēļ reizi Es satrycynōšu na tik vīn zemi, bet arī dabasus. 27 Bet tys „vēļ reizi“ nūroda tū, ka tys, kas, kai radeits, satrycynōšonai ir padūts tiks pōrmaineits, lai palyktu tys, kas satrycynōšonai nav padūts. 28 Tai kai mes montōsim nasatrycynojamu vaļsteibu, tad mums jōir pateiceigim un jōkolpoj Dīvam ar gūdbejeibu un baili, 29 jo ,,myusu Dīvs ir kai aprejūšō guņs.“

XIII. 1 Jyusūs arvīnu lai mōjoj brōliska mīlesteiba! 2 Naaizmērstit par vīsmileibu, jo caur tū daži, poši tō nazynōdami, pi sevis ir pījāmuši engeļus. 3 Pīminit par cītumnīkim, itkai poši byutu reizē cītumā īslūdzeiti, kai arī par citūšajim, jo arī poši mīsā dzeivojat. 4 Lauleibā visim jōir gūdeigim un laulotūs guļamvītai jōir nasatraipeitai, jo palaidnīkus un lauleibas lauzējus tīsōs Dīvs. 5 Jyusu dzeive lai ir breiva nu montkōreibas, esit pīticeigi ar tū. kas jums ir, jo

25      T ō, k a s t e r u n o j — Kristus Kunga.

33      i r k a i a p r e j u š ō g u ņ s — ir tīsōtōjs, kas žēlesteibas napazeist.

2      d a ž i — pīm. Abraams, Manne.

pats Dīvs ir sacejis: Es tevis naatstōšu un napamesšu. 6 Topēc mes drūši varam saceit: Kungs ir muns paleigs un es nanūsabeišu, kū tad cylvāks man spēs padareit?

7 Pīminit jyusu prīkšnīkus, kuri jums sludynōja Dīva vōrdu. Raugatēs uz jūs dzeives nūslāgumu un dorit pakaļ jūs ticeibai. 8 Jezus Kristus ir tys pats vakar, šudiņ un myužam. 9 Naļaunit sevis maldynōt ar dažaidom svešom mōceibom. Lobōk ir sirdi styprynōt ar žēlesteibu na kai ar bareibu, kura niko napaleidzēja tim, kuri jū ījēme. 10 Mums ir upuru oltors, nu kura nadreikst ēst tī, kas kolpoj nūmetnei, 11 jo ōrpus nūmetnes sadadzynōja tūs lūpu gaļu, kuru asni vērsgoreidznīks nese vyssvātōkajā pōrlyugšonai par grākim. 12 Tōpēc arī Jezus, lai ar sovu asni svātdareitu tautu, cīte ōrpus piļsātas vōrtim. 13 Īsim tad arī mes pi Jō ōrpus nūmetnes un jimsim uz sevis Jō pazamōšonu. 14 Mums te nav pastōveigais miteklis, bet gon mes steidzamēs pēc nōkamō. 15 Upurēsim tad Dīvām caur Jū vysod slavas upurus, tys ir sovu lyupu augļus, kas slavej Jō vōrdu. 16 Naaizmērstit želesteibas dorbu un labdareibas; taidas dōvonas Dīvām ir pateikamas.

17 Sovim prīkšnīkim esit paklauseigi un padeveigi, jo jī ir nūmūdā par jyusu dvēselem, un jim reizi vajadzēs nūdūt nūrēkinu, — un tys jōdora ar prīcu, bet na ar nūpyutom, jo pādejais jums nikō loba nadūs.

18 Lyudzitēs par mums. Mes asom pōrlīcynōti, ka mums sirdsapziņa ir teira, jo mes cenšamēs vysu dareit labi. 19 Un tū vairōk es pamūdynoju jyusus tū dareit, lai jums ōtrōk mani atdūtu.

N ū s l ā g u m s.

20 Lai mīra Dīvs, kas myusu Kungu Jezu (Kristu), tū izcylus Vušku Ganeitōju caur myužeigō īstōdejuma

10      k a s k o l p o j n ū m e t n e i — pīsatur pi Moizeša lykuma.

14      t e — vērs zemes.

asni pīcēle nu myrūnim, 21 styprynoj jyusus ikvīnā lobā, ka jyus izpiļdeitu Jō grybu. Lai Jys caur Jezu Kristu jyusūs padora tū, kas Jam ir pateikams. Jam lai ir gūds nu myuža uz myužim! Amen.

22 Es jyusus, brōli, lyudzu pijemit labi šytūs pamūdynōjuma vōrdus, lai gon es jums tikai eisumā saraksteju.

23 Jyus zynot, ka myusu brōļs, Timotejs ir otkon atbreivōts un jo jys ōtri atnōks, es kūpā ar jū jyusus redzēšu.

24 Sveicynojit vysus sovus prīkšnīkus un vysus svātūs. Jyusus sveicynoj tī, kas ir Italijā.

Žēlesteiba lai ir ar jums visim! Amen.

24      s v ā t ū s — Kristus ticeigūs.

Svātō Jākuba Apostola vēstule.

I. 1 Jākubs, Dīva un Kunga Jezus Kristus kolps sveicynoj divpadsmit ciļtis izklaidējumā.

P ō r b a u d e j u m ū s j ō i r i z t u r e i g i m.

2 Muni brōli, tū, ka jyus.kreitat dažaidūs pōrbaudejumūs, īskaitit eistā prīcā. 3 Jyus zynot: Kad jyusu ticeiba byus pōrbaudeita, tad izsauks pacīteibu. 4 Un pacīteibā ir jōīsavyngrynoj, lai jyus byutu piļneigi, bez pōrmatuma un bez tryukumim.

5 Bet jo kuram nu jums tryukst gudreibas, tys lai lyudz nu Dīva, kurs labprōt un bez pōrmatuma dūd visim, un jam tiks dūta. 6 Bet jys lai lyudz tycādams, bez šaubeišonōs. Kas šaubōs, tys ir leidzeigs jyuras viļņam, kuru vējs svaida un apgōž 7 Taids cylvāks lai nadūmoj kaut kū nu Kunga sajimt, 8 jo jys ir divkūseigs un nanūteikts cylvāks vysūs sovūs ceļūs.

9 Pazamōtais brōļs lai prīcojās par sovu paaugstynōšonu, bet 10 bogōtais par sovu pazamynōšonu, jo tei (bogōteiba) pōrīs kai zōles zīds. 11 Kad saule izlāc, ar sovu korstumu jei sakaļtei zōli, un jōs zīdi nūbērst, un jōs skaistais izskots izgaist. Tai pat arī bogōtais nūveiss vysūs sovūs ceļūs.

12 Svēteigs tys cylvāks, kas pōrbaudejumu izturēs. Un kad jys byus pōrbaudeits, tad jys sajims dzeiveibas krūni, kuru Kungs ir apsūlejis tim, kas Jū mīļoj.

13 Nivīns, kas teik kārdynōts, lai nasoka: Mani kārdynoj Dīvs. Dīvs pats uz ļaunu nateik kārdynōts,

8      v y s ū s s o v ū s c e ļ ū s — vysūs sovūs dorbūs.

9      p a z a m ō t a i s — pazemeigais, kas pīdar pi tryuceigūs kōrtas.

un jys arī cyta nivina nakārdynoj. 14 Bet ikvīnu kārdynoj jō poša kōreibas, kas jū valk un paskubynoj. 15 Jo kōreiba ir izacāluse, tad jei dzemdēj grāku; un jo grāks ir padareits, tad jys nas nōvi.

16 Naļaunit sevis maldynōt, muni mīlī brōli; 17 ikvīns lobais davums un ikvīna piļneiga dōvona nāk nu augstīnes, un nūsalaiž nu gaismas Tāva, kuram nav pōrmaiņas, pat pōrmaiņu ānas.

18 Jys myusus breivprōteigi ir radejis caur patīseibas vōrdu, lai mes byutu storp Jō radeibom kai pyrmdzimtī augli.

A t t a i s n o j ū š ō t i c e i b a.

19 Jyus, muni mīli brōli, zinit, ka ikvīnam cylvākam jōir ōtram dzērdēšonā, bet lānam runā un lānam dusmē, 20 jo cylvāka dusme nadora tō, kas Dīva prīškā byutu taisneigi. 21 Tōpēc atmetit ikvīnu ļaunumu un ikvīnu ļaunuma ataugu un pījemit padīveigi tū vōrdu, kurs jyusūs ir īdēsteits un kurs var izpesteit jyusu dvēseles. 22 Un esit vōrda piļdeitōji, bet na klauseitōji vīn, cytaidi jyus poši sevi maldynōsit. 23 Jo kas ir vōrda klauseitōjs vīn, bet nav tō piļdeitōjs, tys ir leidzeigs cylvākam, 24 kas pats sovu vaigu spūgulī apskatejis aizīt prūjom un tyuleņ aizmērst kai jys izaskateja. 25 Bet kas piļneigajā breiveibas lykumā uzmaneigi īsadzilinoj un pi tō palīk, kas nav aizmērseigais klauseitōjs, bet gon izpiļdeitōjs dorbūs, tys caur sovim dorbim byus svēteigs.

26 Jo kas dūmōtu, ka šys asūt padīveigs, bet sovas mēles nasavaļdeitu, tys pats sovu sirdi maldynoj un jō padīveiba ir tukša. 27 Teira un nasatraipeita padīveiba Dīva Tāva prīškā ir sekūša: Apraudzeit bōriņus un atraitnes tūs vajadzeibōs un paturēt sevi nasatraipeitu nu šō pasauļa.

16      Napīskaitīt Divām ļaunuma, Dīvs mums dūd tikai lobu.

22      Moldōs tī, kas dūmoj, ka pesteišonas sasnēgšonai pīteik Dīva vōrda dzērdēšonas bez lobim dorbim.

II. 1 Muni brōli, naesit vīnpuseigi ticeibā ikš myusu slaveigō Kunga Jezus Kristus. 2 Jo jyusu sapuļcē īsarostu cylvāks ar zalta gradzynu un spūžā uzvalkā, kai arī kaids nabadzeigais ar nateirom drēbēm, 3 un jyu sovus skotus grīstu uz tū, kas ir spūžā uzvalkā un jam saceitu: Sēstīs šur lobajā vītā, bet — Tu palīc tur! Vai arī: Sēstīs pi muna koju pamēsļa, 4 — vai tad jyus sevi natīsojat vīnpuseigi un nasprīžat tīsas pēc ļaunas pōrlīceibas? Klausitēs, muni nūmīļōtī brōli, vai tad Dīvs šō pasauļa nabogus nav īcēlis ticeibas bogōtnīkūs un tōs vaļsteibas mantinīkūs, kuru Jys apsūleja tim, kas Jū mīļoj?

6 Jyus gon nabadzeigūs pasmōdejat, bet vai tad tī, kas jyusus apmīdz un jyusus valk tīsas prīškā, nava tī bogōtī? 7 Nasaimojit tō gūdojamō vōrda, kurā jyus asot nūsaukti.

8 Jo jyus izpyldat tū kēniškeigū lykumu, kurs Rokstūs skan tai: Tev byus sovu tyvōkū mīļōt, kai sevi pošu, tad jyus dorat labi. 9 Bet jo jyus asot vinpuseigi, tad jyus grākojat un lykums līcynoj, ka jyus asot jō lauzēji. 10 Un jo kaids lykumu vyspori arī īvārōtu, bet vīnā lītā tū pōrkōptu, tad jys sagrākōtu pret vysu, 11 jo Tys, kas saceja: Tev nabyus lauleibas pōrlauzt, pavēlēja arī: Tev nabyus nūkaut. Un jo tu lauleibas arī nalauztu, bet nūkautu, tad tu byutu lykuma pōrkōpējs.

12 Tai tad, jyus mōcat un dorat kai taidi, kuri poši pēc breiveibas lykuma tiksit tīsōti. 13 Pret tim, kas nadora žālsirdeibas dorbu, lykums ir bez žālsirdeibas. Tūmār žālsirdeiba par tīsu ir pōrōka.

14 Kū tys leidzēš, muni brōli, jo kaids saceitu, ka

4      p ē c ļ a u n a s p ō r l ī c e i b a s — īvārodami ōreju izskotu un bogōteibu, bet nūvōrtē atstōdami tykumus un nūpalnus.

7      g ū d o j a m ō v ō r d a — kristticeigūs vōrda.

12      b r e i v e i b a s l y k u m a — Kristus ticeibas lykuma.

jam ir ticeiba, bet navarātu uzrōdeit dorbu? Vai tad ticeiba jū var izpesteit? 15 Jo brōļam vai mōsai tryukst napīcīšamō apģērba vai ikdīniškōs pōrtykas, 16 un kaids nu jums jim saceitu: Ejat mīrā, sasasildit un pasaseitynojit, bet jim naīdūtu tō, kas dzeivei ir napīcīšams, kū tad tys byutu paleidzējis? 17 Tai pat ir arī ar ticeibu: Jo jai nav dorbu, tad jei sevī ir myruse.

18 Un jo kaids saceitu: Tev ir ticeiba, bet man ir dorbi. Parōdi man sovu ticeibu bez dorbim, bet es tev sovūs dorbūs parōdeišu ticeibu. 19 Tu tici, ka ir vīns vīneigs Dīvs? — Labi dori! Bet arī ļaunī gori tam tic un dreb.

20 Vai tu, nagudrais cylvāks, gribi pōrsalīcynōt, ka ticeiba bez dorbim ir nadereiga? 21 Vai tad myusu tāvs Abraams na caur dorbim kliva taisneigs, kad jys sovu dālu Izaaku uz upuru oltora nūlyka? 22 Šite tu redzi, ka ticeiba jō dorbim leidzdorbōjōs, un ka ticeiba caur dorbim sasnēdze piļneibu. 23 Tai izapiļdeja Roksti, kas soka: Abraams ticēja ikš Dīva un tys jam tyka īskaiteits taisneigumā. Un jū nūsauce par Dīva draugu. 24 Tai tad, jyus radzat, ka cylvāks teik attaisnōts caur dorbim, bet na caur ticeibu vīn. 25 Vai tad natykumeigō Raabs arī na caur dorbim tyka attaisnōta, kad jei pījēme izlyukus un pa cytu ceļu jūs izvadeja?

26 Kai mīsa bez dvēseles ir myruse, tai ticeiba bez dorbim ir myruse.

R u n ā j ō i r u z m a n e i g i m.

III. 1 Muni brōli, naesit lelā skaitā par mōceitōjim. Jyus zynot, ka mums (mōceitōjim) vajadzēs stōtīs bōrgōkas tīsas prīškā. 2 Ikvīns nu mums pakreit daudzōs lītōs. Bet kas runā napakreit, tys ir piļneigs cylvāks; tys ir spējeigs vysu mīsu saturēt grūžūs.

19      Ļaunī gori tic, bet jim nav lobūs dorbu. Ticeiba jūs cīsšonas tikai pavairoj.

3 Jo mes zyrgim mutē līkam īmovus, lai jī myusu klauseitu, tad mes vodam vysu jūs misu. 4 Raug, arī kuģi, lai gon ir leli un teik ar styprim vējim dzeiti, teik vadeiti ar niceigu styuri, kur tikai vadeitōjs grib. 5 Tai pat arī mēle ir mozs lūceklis, bet saceļ lelas lītas.

Raug, nalela dzērkstele aizdadzynoj lelu mežu. 6 Arī mēle ir guņs. Jei ir nataisneibas pasauļs. Mēle atsarūn storp myusu lūceklim kai tys, kurs elnes aizdadzynōts, padora nateiru vysu mīsu un izceļ myusu dzeives ceļā guņsgrāku.

7 Cylvāks ir savaļdējis un savolda ikvīnu dzeivinīku un putnu, rōpuļu un yudiņa dzeivinīku sugu, 8 bet mēles, tō namīreigō ļaunuma, pōrpiļdeitō ar nōveigu indi, nivīns cylvāks savaļdeit naspēj.

9 Ar jū mes slavejam Kungu un Tāvu; ar jū mes lōžam cylvākus, kas ir radeiti pēc Dīva leidzeibas. 10 Nu tōs pošas mutes izīt svēteiba un lōsti. Bet tys, muni brōli, tai nadreikst byut. 11 Vai tad nu vīna un tō poša olūta dzeislas reizē tak ōrā soldons un ryugts (yudiņs)? 12 Muni brōli, vai tad figu kūks var dūt eleju, vai arī veina kūks figas? Sōļyudiņa olūts soldona yudina dūt navar.

13 Kas storp jums ir gudrs un saprateigs, tys sovus dorbus lai parōda pīmileigā un klusā gudreibā un lobā izaturēšonā. 14 Bet jo jyusu sirdī ir ryugtō skaudeiba un nasadareiba, tad nasadižojit un namalojit patīseibas prīškā. 15 Taida gudreiba nanōk nu augstīnes, bet gon ir vērszemiska, mīseiga un veļniška. 16 Jo kur volda skaudeiba un nasadareiba, tur ir nakōrteiba un visi ļaunī dorbi. 17 Bet gudreiba, kas nōk nu augšīnes vyspyrms ir teira, tad ir mīrmīleiga, rōma, padeveiga, (lobam pīītama), žālsirdeibas un cytu lobu dorbu

12      Kai ikvīnai radeibai jōizpylda jai uzlyktais pīnōkums. tai arī mēlei jōpylda sovs pīnōkums, — jōrunoj tikai tys, kas ir lobs.

pylna; jei nav vīnpuseiga, nav arī līkuleiga. 18 Taisneibas augļus mīrā sēj tikai tī, kas poši ītur mīru.

K ā r d y n o š o n a s.

IV. 1 Nu kurīnes pi jums ceļās nasaskaņas un streidi? Vai tad na nu turīnes, ka jyusu lūcekļūs karoj jyusu kōreibas? 2 Jyus kōrojat pēc kaut kō, bet nasajamat; jyus nūkaunat un skaužat, bet tūmār sasnēgt navarat, jo dzeivojat ceiņā un streidūs. 3 Jyus nasajamat tō, kō grybat, jo jyus nasalyudzat. Un jo jyus arī kaut kō lyudzat, tad tūmār tā nasajamat tōpēc, ka slikti lyudzat, tys ir — ar nūdūmu izlītōt tū sovu kōreibu apmīrynōšonai.

4 Jyus lauleibas lauzēji, vai jyus nazynot ka draudzeiba ar šū pasauli ir īnaids pret Dīvu? Tai tad, kas grib byut par draugu šam pašaujam, tys sevi padora par Dīva īnaidnīku. 5 Vai tad jyus dūmojat, ka Roksti par veļti soka: (Dīvs) uzstōjeigi atpraseis nu jums dvēseli, kas jyusūs mōjoj. 6 Bet tū lelōka teik dūta žēlesteiba. Un tōpēc arī ir saceits: Dīvs lepneigajim pretojās, bet pazemeigajim dūd žēlesteibu. 7 Tai tad, pasadūdit Dīvam. Pretojitēs valnam un tys nu jums aizbēgs. 8 Tyvojitēs Dīvam un Dīvs tyvōsīs jums. Jyus, grēcinīki, nūteirejit rūkas, un jyus, divkūseigī, vīnkōršojit sovas sirdis. 9 Sajyutit sovu nīceibu, skumstit un raudit. Lai jyusu smīkls pōrīt skumēs un jyusu prīca — bādōs. 10 Pasazamynojit Kunga prīškā un jys jyusus paaugstynōs.

11 Brōli, nanīvojit vīns ūtra. Kas sovu brōli pazamoj, vai arī sovu brōli tīsoj, tys pasmōdej un tīsoj lykumu. Bet jo tu tīsoj lykumu, tad tu naesi lykuma piļdeitōjs, bet gon tīsnesis. 12 Bet lykumdevējs un tīsnesis ir tikai vīns un tys ir Tys, kam ir vara izpesteit un pazudynōt. Bet kas gon esi tu, ka tyvōkū tīsoj?

D a ž a i d i p ō r s o r g ō j u m i.

13 Un tagad jyus, kas sokot: Šudin vai reit mes dūsimēs uz tū, vai cytu piļsātu, un tur kaidu godu dzeivōsim, tērgōsimēs un peļneisimēs. 14 Jyus pavysam nazynat kaida jums byus reitdīn dzeive. Jyus asot tikai vīns elpas viļcīns, kas nagaru laiku ir radzams un pazyud. 15 Tō vītā lobōk sokit: Jo Kungam labpatiks, mes dzeivōsim un tū vai cytu dareisim. 16 Bet tagad jyus sovā pōrgaļveibā līlejatēs, bet ikvīna taida līleišonōs ir ļauna. 17 Kas prūt labi dareit, bet nadora, tys grākoj.

V. 1 Un jyus, bogōtī, tagad raužat un vaimaņojat par tū pūstumu, kas par jums nōk. 2 Jyusu manteiba ir satryudējuse, jyusu drēbes ir kūžu saāstas, 3 jyusu zaltu un sudobru ir saāduse ryuss. Un ryuss līcynōs pret jums un reis jyusu mīsu kai guņs. Un jyus tū (dusmes) krōjumu asot sakrōjuši pādejōs dīnōs. 4 Raugat, tei strōdnīkim aizturātō olga, kuri appļōve jyusu teirumus, sauc, un pļōvēju vaimanas ir nūklivušas Karapulku Kunga ausīs. 5 Vērs zemes jyus dzeivōjot pōrpiļneibā un bezryupeigi barōjatēs, sovas sirdis barōjot nūkaušonas dīnā. 6 Taisneigū jyus nūtīsōjot un nūnōvējot, un tys jums nasapretōja.

7 Brōli, leidz Kunga atnōkšonai esit pacīteigi. Raug, kai zemkūpis gaioa uz bogōteigim zemes auglim. Jys pacīteigi gaida koleidz tī sajims agrejū un vālojū leitu. 8 Tai arī jyus esit pacīteigi un styprynojit sovu sirdi, jo Kunga atnōkšona nava tōli. 9 Brōli, nasažālojit vīns par ūtru, lai jyus natyktu tīsoti. Raug, tīsnesis jau pi durovom. 10 Brōli, cīsšonās un pacīteibā jemit sev par paraugu pravīšus, kas runōja Kunga vōrdā. 11 Raugat, mes skaitam par svēteigim tūs, kuri ir izturējuši. Par Ijoba pacīteibu jyus asot dzērdējuši un zynot kaidu iznōkumu Kungs jam sagatavōja. Kungs ir pylns žālsirdeibas un leidzcīteibas.

6      T a i s n e i g ū — Kristus Kungu.

12 Vyspyrms, muni brōli, nazvērejit ni dabasus, ni zemi pīsaucūt, ni arī cytaidā zvārastā nazvērejit. Jyusu jā, lai ir jā, jyusu nē, lai ir nē, ka jyus nakrystu tīsā.

13 Jo kaids storp jums cīš, tys lai lyudzās. Jo kam īt labi, lai dzīd pateiceibas dzīsmi. 14 Jo kas storp jums ir slyms, lai līk ataicynot bazneicas presbiterus. Tī lai lyudzās par jū un Kunga vōrdā apsvaida jū ar eleju. 15 Ticeibas lyugšona slymajam paleidzēs un Kungs jū pīceļs; un jo jys byutu īkritis grākūs, tī jam byus pīdūti. 16 Izzeistit, tai tad, cyts cytam grākus un vīns par ūtru lyudzitēs, lai jyus sasnāgtu pesteišonu. Daudz spēj paleidzēt taisneigō naatlaideiga lyugšona. 17 Arī Eliass beja cylvāks kai mes. Jys lyugtiņ lyudzēs, lai naleitu leits un vērs zemes naleja trejs godi un seši mēneši. 18 Un kad jys otkon lyudzēs, debess deve leitu un zeme deve sovus augļus.

19 Muni brōli, jo kaids nu jums tū, kas nu patīseibas byutu nūsamaļdejis, atgrīstu, 20 tad lai zyna, ka grēcinīku atgrīzis nu jō naceļim, tys izglōbs jō dvēseli nu nōves un aizsegs grāku daudzumu.

14      a t a i c y n ō t B a z n e i c a s p r e s b i t e r u s — lai slymajam dūtu postora svēteibu — padejū ar elejim apsvaideišonu.

15      t i c e i b a s l y u g š o n a — padejōs ar eleju apsvaideišonas sakraments.

Svāto Pītera Apostola pyrmō vēstule.

I. 1 Pīters, Jezus Kristus Apostols izlaseitajim īnōcējim, kas izkaiseiti Pontā, Galacijā, Kapadocijā, Azijā un Bitinijā, 2 kuri ar Dīva Tāva lāmumu un caur Gora svātdareišonu ir pazeimōti paklauseibai un apsvaideišonai ar Jezus Kristus asni.

Lai jums pasalelynoj mīrs un žēlesteiba!

Ī v o d s.

3 Lai ir slaveits Dīvs, myusu Kunga Jezus Kristus Tāvs, kas sovā lelajā žālsirdeibā caur Jezus Kristus augšamceļšonūs nu myrūnim myusus ir atdzeivynōjis dzeivai cereibai, 4 naizneikstūšam, nasatraipeitam un naveistūšam montōjumam, kurs dēļ jums byus uzglobōts dabasūs. 5 Dīva spākā jyus tiksit pasorgōti, lai jyus sasnāgtu pesteišonu, kurai laika beigōs jōpasarōda. 6 Prīcojitēs par tū, lai gon tagad, jo tys byutu napīcīšams, jums dažaidu pōrbaudejumu dēļ vajadzētu cīst nūskumšonu. 7 Caur tū jyusu ticeiba teik pōrbaudeita un padareita vērteigōka par gunī pōrbaudeitū izneikstūšū zaltu, teikšonai, gūdam, un slavai Jezus Kristus pasarōdeišonā. 8 Jyus Jū asot nūmīļōjuši, lai gon Jō naasot redzējuši; jyus Jam tycat, lai gon Jō naradzat. Tōpēc jyus baudeisit naizsokamu un slaveigu prīcu, 9 kad jyus sasnēgsit sovas ticeibas mērķi: dvēseles pesteišonu.

10 Šytos pesteišonas meklēja un jū pēteja pravīši, kad jī pravītōja par tū žēlesteibu, kas jums ir pazeimōta. 11 Jī pēteja uz kuru laiku un uz kū jyusūs dorbojūšais Kristus Gors nūrōda, kad Jys tim īprīkš pasludynōja

1      ī n ō c ē j i m — jūdu tautas kristticeigajim. kas Mozazijā īceļōjuši nu Palestinas.

Kristus cīsšonas un pēc tom sekojūšū gūdeibu. 12 Jim beja atklōts, ka jī na poši sev, bet gon jums ar tū kolpoj. Un tagad Evangelija sludynōtoji nu dabasim nūsyuteitō Svātō Gora spākā sludynoj tū, par kō redzēšonu prīcōjōs engeli.

D a ž a i d i p ō r s o r g ō j u m i.

13 Tōpēc apjūzit sovu nūjautu gūrnus, esit attureigi un licit vysu cereibu uz žēlesteibas, kuru jyus montōsit Jezus Kristus pasarōdeišonā. 14 Kai paklauseigi bārni naļaunit sevī vaļdeit kōreibom, kai agrōk nazynōšonas laikā, 15 bet gon vysā sovā dzeivē esit svāti, kai svāts ir Tys, kas jyusus paaicynōja. 16 Ir raksteits: Esit svāti kai arī Es svāts asmu. 17 Jo jyus pīsaucat kai tāvu Tū, kas nasaskotūt uz personas, ikvīnu tīsoj pēc jō dorbim, tad dzeivojit bailē, koleidz jyus veļ te svešūtnē asot. 18 Jyus zynot, ka jyus asot atpērkti, nu tōs dzeives, kuru sajēmet nu prīkštečim, na ar izneikstūšū sudobru vai zaltu, 19 bet gon ar dorgū Jezus Kristus kai nasatraipeitō, navaineigō jāra asni. 20 Jys beja izlaseits jau pyrms pasauļa radeišonas, bet jyusu dēļ pasarōdeja tikai pādejā laikā. 21 Caur Jū jyus nōcet pi ticeibas ikš Dīva, kurs Jū pīcēle nu myrūnim un uzslavēja tai, ka jyusu ticeiba ir reizē arī cereiba ikš Dīva.

22 Atdorit sovas sirdis caur paklauseibu patīseibai, nalīkuļōtai brōliskai mīlesteibai un mīļojit vīns ūtru nu vysas sirds. 23 Jyus asot atdzymuši na nu izneikstūšas, bet gon nu naizneikstūšas sāklas, — caur dzeivu un myužeigu Dīva vōrdu, 24 jo ikvīna mīsa ir kai zōle, un vyss jōs kūšums kai zōles zīds. Zōle nūveist, zīdi nūbērst, 25 bet Kunga vōrds palīk myužam. Un šys vōrds ir tys Evangelijs, kas jums ir sludynōts.

15      s v ā t s i r T y s — Dīvs.

25      i k v ī n a m ī s a — ikvīns cvlvāks.

II. 1 Tai tad, metit molā ikvīnu ļaunumu, ikvīnu viļteibu, līkuleibu un skaudeibu un ikvīnu aprunōšonas veidu. 2 Kai jaunpīdzymušī bārni kōrojit pēc goreiga, navyltōta pīna, lai caur tū izaugtu pesteišonai. 3 Jyus jau asot baudejuši cik Kungs ir lobs.

4 Ejat pi Jō klōtu kai pi dzeiva akmiņa, kurs lai gon nu cylvākim atmasts, pi Dīva ir izlaseits un gūdynōts. 5 Ļaunit arī jyusus kai dzeivūs akmiņus ībyuvēt goreigajā svētneicā, svātajā prīstereibā, lai caur Jezu Kristu uzupurātu goreigu, Dīvam pateikamu upuri. 6 Rokstūs ir teikts: Raug, es Sionā īlyku akmini, vīnu izlaseitu dōrgu styurakmini, un kas Jam tic, tys aizkaunāts natiks.

7 Un jums, kas tycat, tys gūds pīdar; bet par naticeigajim ir saceits: Tys akmiņs, kuru byuvātōji atmete, ir palicis par styura akmini, 8 un leidz ar tū par pakrisšonas akmini un pīdauzeibas klinti. Jī nu jō īsaļaunoj, jo jī vōrdam nav paklauseigi; tai tys jim ir nūlamts.

9 Bet jyus asot izlaseitō ciļts, kēniškeigō prīstereiba svāto tauta, adoptātō tauta; jums ir jōsludynoj tō breinumdorbi, kurs jyusus nu tymseibas paaicynōja uz sovu apbreinojamū gaismu. 10 Kaidreiz jyus bejot na tauta, bet tagad jyus asot Dīva tauta; agrōk jums apžālōšonas nabeja, bet tagad jyus asot apžālōti.

11 Nūmīļōtī, es jyusus uzaicynoju: Kai svešinīki un ceļaveiri jyus atsaturit nu mīseigajom īgrybom, kuras karoj pret dvēseli. 12 Storp pogōnim dzeivojit gūdeigi. Tad tī, kas jyusus pasmōdēja kai ļaundarus, redzēs jyusu lobūs dorbus un apraudzeišonas dīnā slavēs Dīvu.

2      g o r e i g a n a v y l t o t a p ī n a — navyltōtas, patīsas Kristus mōceibas.

4      p i J ō — pi Jezus Kristus.

7      s t y u r a a k m i ņ s — Jezus Kristus.

9      b e t j y u s — Kristus ticeigī.

10      k a i d r e i z — pyrms kristeibas sakramenta pijīmšonas.

13 Kunga dēļ esit padeveigi ikvīnai cylvāku vērseibai, kai kēneņam, kas stōv pōri par vysim, 14 tai arī pōrvaļdnīkim, kurus jys ir syutejis lai nūstrōpātu ļaundarus un atolgōtu loba dareitōjus. 15 Dīva gryba ir šaida: Jyus ar lobu dzeivi nūklusynōsit nagudrūs cylvāku nazynōšonu. 16 Jyus asot breivi, bet jyus breiveibas nadreikstit izlītōt kai apsaga ļaunumam. Jums jōir kai Dīva kolpim. 17 Cīnejit vysus, mīļojit brōļus, beistitēs Dīva, gūdojit kēneņu.

18 Jyus kolpi bailē esit padeveigi sovim kungim, na tikvīn labsirdeigim un rōmim, bet arī borgajim. 19 Tei ir žēlesteiba, jo kaids tōpēc, ka ir apzineigs pret Dīvu, cīš sōpi, kura jam nataisneigi teik dareita. 20 Kas tad tei byutu par slavu, jo jyusus pōrmōceitu pōrkōpumu dēļ un jyus cīstu? Bet gon tad ir žēlesteiba pi Dīva, jo jyus sōpes cīšat lobu dareidami. 21 Uz tū jyus asot aicynōti. Arī Kristus par jums ir cītis un jums pīmāru atstōjis, lai jyus ītu pa Jō pādim. 22 Jys napadareja nivīna grāka un Jō mutē nav atrosta nikaida viļteiba. 23 Kad Jū pasmōdēja, Jys pretim napasmōdēja, Jys cīte, bet napīdraudēja. Un Jys sovu lītu atvēlēja Tam, kas tīsoj taisneigi. 24 Jys pats sovā mīsā myusu grākus aiznese uz kūka (krysta), lai mes, grā- kim nūmyruši, dzeivātu taisneibai. Caur Jā cērtu- mim jyus asot atgyvuši veseleibu. 25 Jā, jyus bejot kai nusamaļdejušōs vuškas, bet tagad jyus asot atsagrīzuši pi sovu dvēseļu ganeitōja un sorgōtōja.

16      a s o t b r e i v i — nu grāka.

20      i r ž ē l e s t e i b a p i D ī v a — Dīvām pateik.

21      U z... t ū a s o t a i c y n ō t i — lai pacīteigi panastu vōrgus un gryutumus.

23      vulg. Jys pasadeve tam, kas Jū nataisneigi tīsōja.

25      p i s o v u d v ē s e ļ u g a n e i t ō j a — pi Kristus.

III. 1 Tai pat arī jyus, sīvas, esit padeveigas sovim veirim, lai arī tī, jo kas vōrdam pretōtūs, caur sīvu dzeivi bez vōrdim teik īmontōti, 2 radzādami jyusu dīvbaileigū, navaineigū dzeivi. 3 Jyusu skaistums lai napastōv ōrejā motu sukōšonā, zalta lītu uzkōršonā un dōrgu drēbu apviļkšonā, 4 bet gon īkšejo cylvāka nazyustūšajā skaistumā ar maigu un mīreigu raksturu un taidam ir vērteiba Dīva prīškā. 5 Tai agrōk sevi skaistynōja svātōs sīvītes, kas sovu cereibu lyka ikš Dīva: Jōs sovim veirim beja padeveigas. 6 Tai Sara beja paklauseiga Abraamam saukdama jū par kungu. Jyus byusit jōs meitas, jo jyus taisneigi dzeivōsit un nasabeisit nikaidu draudu.

Tai pat arī jyus, veiri, esit izprateigi sadzeivē ar sīvom, kai vōjōkū daļu. Esit pret jom gūdbejeigi, jo jōs ir dzeiveibas žēlesteibas leidzmantineicas. Tai jyusu lyugšonas nikas natraucēs.

8 Beidzūt, visi esit vīnprōteigi, pilni leidzjyuteibas un brōliskōs mīlesteibas, pilni žālsirdeibas un pazemeibas. 9 Par ļaunu naatmoksojit ar ļaunu, par pasmōdēšonu ar pasmōdēšonu, bet gon cyts cytam esit labvēleigi; jyus asot aicynōti, lai byutu svēteibas mantinīki. 10 Jo kas sovu dzeivi grib padareit mīlesteibas cīneigu un grib redzēt prīka dīnas, tys sovu mēli lai attur nu ļauna un sovas lyupas nu viļteibas runōšonas; 11 lai atsagrīž nu ļauna un dora lobu, lai meklej mīra un pēc jō lai ceņšās. 12 Kunga acis ir pagrīstas uz taisneigajim un Jō ausis dzēra tūs saukšonu, bet nataisneibas dareitōjus skars Kunga skots.

1      p r e t o j ā s v ō r d a m — natic sludynōtajam Evangelijam.

b e z v ō r d i m t e i k ī m o n t ō t i — pi Kristus ticeibas teik atgrīzti caur lobu pīmāru.

U z t i c e i b a K r i s t u m d z e i v ē u n c ī s š o n ō s.

13 Kas gon jums varātu kaitēt, jo jyus dedzeigi steigtūs pēc loba. 14 Un jo jums taisneibas dēļ vajadzātu cīst, tad jyus asot svēteigi. Nasabeistit un nauzatraucit, jo arī jyusus baida; 15 turitēs tikai svāti sovōs sirdīs pi Kristus Kunga, esit vysod gotovi ikvīnam, kas nu jums pīpraseitu nūrēkina par cereibu, kura jyusus styprynoj, atbiļdēt; 16 tūmār mīrmīleigi un gūdbejeigi, ar lobu sirdsapziņu, lai tī, kas jyusu lobū dzeivi ikš Kristus apšaubeitu, sovōs aizdūmōs tyktu aizkaunāti, 17 jo lobōk ir cīst, jo taida byutu Dīva gryba, lobu dorūt, na kai dorūt ļaunu.

18 Arī Kristus reizi ir nūmiris par grākim, taisneigais par nataisneigajim, lai myusus aizvastu pi Dīva. Mīsas pēc Jys izcīte nōvi, bet dvēseles pēc ir pīcalts dzeivei. 19 Ar tū Jys nūgōja uz cītumu un sludynōja dvēselem, kuras agrōk Noesa laikā beja naticeigas. 20 Tūlaik Dīva pacīteiba gon gaideja, koleidz byus uzbyuvāts šķērsts un tikai nadaudzejī, tys ir ostoņas dvēseles caur yudini tyka izglōbtas, 21 Šytam kai pretstots ir kristeiba, kas izglōb jyusus; tei nav nūteireišona nu mīsas nateireibom, bet gon saucīņs uz Dīvu pēc lobas sirdsapziņas ar Jezus Kristus augšamceļšonōs spāku, kurs (uzvarējis nōvi, lai mes byutu myužeigōs dzeives mantinīki) ir uzkōpis dabasūs un sēd pa Dīva lobajai, kur Jam ir padūti engeli, spāki un vareibas.

IV 1 Tai kai Kristus mīsas pēc ir cītis, tad arī jyus sevi apbrūņojit ar tom pošom dūmom. Kas mīseigi cīš, tys sakarus ar grāku ir pōrtraucis. 2 Tys sovas

12      A c i s...a u s i s — antropomorfizms. Dīvs ir gors, Jam mīsas nava.

16      vulg. tyktu aizkaunāti tamā, kamā jyusus aprunoj.

20      o s t o ņ a s d v ē s e l e s — Noesa saimi.

laiceigōs dzeives pōripalykušajōs dīnōs lai nakolpoj mīsas īgrybom, bet gon lai dzeivoj pēc Dīva prōta. 3 Pīteik, ka jyus agrokajūs laikus piļdejot pogōnu grybu un nūsadevet nakautreibai, izprīcom, dzeršonai, vīseibom, dzyrom un naattaisnojamai elkdiveibai. 4 Topēc, ka jyus vairs napīsadolat nasavaļdeitajōs izvyrtušajōs dziņōs, jī nu jums atsasvešynoj un jyusus saimoj. 5 Bet jim byus jōnūsarēkinoj ar Tū, kas ir gotovs tīsōt dzeivūs un myrušūs. 6 Tōpēc arī myrušajim tyka sludynōts Evangelijs, un lai gon arī jī pēc cylvāku parauga mīsas pēc tyka nūtīsōti, tad tūmār jim dvēseles pēc caur Dīva spāku jōir dzeivim.

7 Vysom lītom gols jau tyvojās. Esit tad sapra teigi. Esit nūmūdā un lyudzitēs. 8 Vyspyrms vīns ūtru sirsneigi mīļojit, jo mīlesteiba aizsadz grāku daudzumu. 9 Esit vīns pret ūtru vīsmīleigi bez ņūrdēšonas. 10 Cyts cytam kolpojit ar tū žēlesteibas dōvonu, kaidu kurs asot sajāmuši, kai lobī daždažaidōs Dīva žēlesteibas pōrvaļdnīki. 11 Kam ir runas dōvona, tys lai sludynoj Dīva vōrdu, kam ir omots, tys lai jū volda ar tū spāku, kuru Dīvs dūd, ka vysā kamā caur Jezu Kristu byutu slaveits Dīvs. Jam pīdar gūdeiba un vara nu myužeibas uz myužeibu. Amen.

12 Nūmīļōtī, napagurstit guņspōrbaudejuma dēļ, kas ir nōcis kai pamūdynōjums, itkai kaut kas sevišķs jyusus satyktu, 13 bet gon prīcojitēs, ka jyus jamat daleibu Kristus cīsšonōs, lai ar Jū varātu prīcōtīs un līgsmōt Jō gūdeibas pasarōdeišonā. 14 Jyus asot svēteigi, jo jyusus Kristus vōrda dēļ pasmōdēs, jo tūreiz vērs jums mit gūdeibas gors, Dīva gors. 15 Lai nivīns nu jums nacīš kai slapkova vai zaglis, vai ļaundaris, vai arī namīra cēlējs. 16 Bet jo kaidam nu jums jōcīš kai kristticeigajam, tad jys lai nasakaunej, bet gon

8      a i z s a d z — panōc pīdūšonu.

15      L a i n i v ī n s n a c ī š — lai nateik strōpāts.

slavej Dīvu Jō vōrda dēļ, 17 jo laiks jau ir klōtu, lai nu Dīva noma sōktūs tīsa. Bet jo tys sōksīs pyrmōk pi mums, kaids tad gols byus tim, kas Dīva Evangelijam napaklausa? 18 Jo jau taisneigais tikkū tiks izglōbts, kur tad paliks bezdīveigais un grēcinīks? 19 Tōpēc tī, kas pēc Dīva grybas cīš, lai caur tykumeigu dzeivi sovu dvēseli atvēlēj uzticeigajam Radeitōjam

V 1 Tūs, kas storp jums ir presbiteri, es gon pamūdynōju kai leidzpresbiters un kai Kristus cīsšonu oculīcinīks un gūdeibas, kas pasarōdeis, leidzdaleibnīks: 2 Gonit Dīva gonompulku, kas jums ir uztycāts un ryupejitēs par jū na spaidu kōrtā, bet gon labprōteigi pēc Dīva grybas; na nagūdeigas peļņas dēļ, bet gon ar prīcu un mīlesteibu; 3 un na tai kai varas veiri sovā draudzē, bet gon kai pīmāra devēji gonompulkā (nu vysas sirds). 4 Un kad pasarōdeis pats augstais Ganeitōjs, jyus sajimsit naveistūšū gūdeibas krūni. 5 Tai pat jyus jaunōkī (pasauleigī) esit padeveigi presbiterim.

Vysi cyts pēc cyta uzgērbit pazemeibas uzvalku, jo Dīvs lepneigajim pretojās, bet pazemeigajim dūd žēlesteibu.

6 Pasazamynojit, tai tad, zam spēceigōs Dīva rūkas, lai Jys jyusus sovā laikā paaugstynōtu. 7 Uzticit Jam vysas sovas ryupes, jo Jys par jums gōdoj. 8 Esit attureigi un esit nūmūdā, Jyusu īnaidnīks ļaunais gors staigoj apkōrt kai ryucūšais ļauva un meklej kū varātu nūreit. 9 Stipri ticeibā nūsastōjit jam pretim. Jyus zynot, ka leidzeigas cīsšonas pasaulī izcīte arī jyusu brōli.

10 Ikvīnas žēlesteibas Dīvs, kas jyusus caur Jezu Kristu pēc nagarom cīsšonom ir paaicynōjis uz myužeigū gūdeibu, jyusus īrūss, styprynōs, spācynōs un

2      D ī v a g o n o m p u l k u — draudzi.

4      p a t s A u g s t a i s G a n e i t ō j s — K. Jezus Kristus

pastyprynōs. 11 Jam lai ir gūds un vara nu myužeibas uz myužeibu. Amen.

12 Es šytū vēstuli lyku raksteit jums eisumā caur Silvanu, kai es jū pazeistu, uztycamū brōli. Ar šū es gribēju jyusus pamūdynōt un apgolvōt, ka tei (žēlesteiba), kurā jyus asot, ir eistyn Dīva žēlesteiba. 13 Jyusus sveicynoj leidzizvālātō draudze Babiļonā un muns dāls Marks. Sveicynojit vīns ūtru ar mīlesteibas skupstu. Mīrs lai ir ar jums visim ikš Kristus (Jezus) Amen.

13      d r a u d z e B a b i l o n ā — pogōniskajā Romā.

Svātō Pītera Apostola ūtrō vēstule.

I 1 Seimaņs Pīters Jezus Kristus Apostols un kolps, tim, kas caur attaisnōšonu nu myusu Dīva un Pesteitōja Jezus Kristus ir sajāmuši tū pošu dōrgū ticeibu, kai mes.

2 Žēlesteiba jums un mīrs lai ir pastōveigi pōrpiļneibā caur Dīva un myusu Kunga Jezus (Kristus), pazeišonu.

T i c e i b ā j ō i r u z t i c e i g i m.

3 Vysu, kas padīveigai dzeivei pīkreit, Jō dīviškais spāks mums dōvynōja caur tū, ka Jys mums deve Tō pazeišonu, kas myusus ir paaicynōjis caur sovu gūdu un spāku. 4 Caur tū mums ir dūtas vysvērteigōkōs un vyslelōkōs apsūleišonas, lai caur tom jyus nu samaitojūšom pasauļa izprīcom atsaturātu un byutu dīviškōs dobas daleibnīki. 5 Tōpēc pīlīcit vysas pyules un parōdit sovā ticeibā darbeibu, darbeibā saprasšonu, 6 saprasšonā attureibu, attureibā pacīteibu, pacīteibā padīveibu, 7 padīveibā brōliskū milesteibu, brōliskajā mīlesteibā (Dīva) milesteibu. 8 Jo šytī tykumi pi jums ir un arvīnu pīaug, tad napametit jūs bezdarbeigus un bez auglim myusu Kunga Jezus Kristus pazeišonā. 9 Un kam šytūs tykumu nava, tys ir tyvredzeigs un okls, un ir aizmērsis, ka nu ogrōkajim grākim jys ir nūteireits. 10 Tōpēc , brōli, ryupejitēs veļ vairōk, lai sovu paaicynōjumu un izlaseišonu nūdrūšynōtu (caur lobim dorbim); un jo jyus tū dareisit, tad jyus nikōd napaklupsit, 11 bet gon jums byus plaši atvārta īeja myusu Kunga un Pesteitōja Jezus Kristus vaļsteibā.

12 Topēc es jyusus vīnmār grybu pamūdynōt, lai gon jyus zynot un par šytū patīseibu asot stypri pōrlīcynōti. 13 Koleidz es šytamā nūmetnē dzeivoju, muns pīnōkums ir jyusus pamūdynōt un pōrsorgōt. 14 Es zynu, ka munu nūmetni jau ōtri nūjauks, kai man atklōja myusu Kungs Jezus Kristus. 15 Bet es centeigi grybu par tū pasaryupēt, ka pēc munas aizīšonas jyus šytōs lītas paturātu atmiņā.

16 Na pēc gudri izdūmōtom pōsokom ejūt, mes jums sludynōjom myusu Kunga Jezus Kristus varu un atnōkšonu, bet gon mēs tū darejom kai jō majestates oculīcinīki. 17 Jys sajēme nu Dīva Tāva gūdu un slavu un uz Jū atsateic augstōs majestates saucīņs: Šytys ir muns nūmīļōtais dāls, Jys man labpateik. (Jō klausot). 18 Šytū saucīni mes skaidri dzērdējom nu dabasim, kad mes ar Jū bejom uz svātō kolna.

19 Tōpēc arī pravīša vōrds mums ir naapšaubams. Jyus dorat labi, jo jyus pi tō turitēs, kai pi luktura, kurs tymsumā mat storus, koleidz izauss dīna un iyusu sirdīs uzlēks reita zvaigzne.

20 Esit par tū apzineigi, ka Rokstu pravītōjums nav atkareigs nu poša izpēteišonas, 21 jo nivīns pravītōjums nav cēlīs nu cylvāka grybas, bet gon svātī Dīva cylvāki runōja Svātō Gora pamūdynōti

B r e i d y n ō j u m s p r e t m o l d u m ō c e i t ō j i m.

II 1 Kai tautā beja vyltus pravīši, tai storp jums vyltus mōceitōji. Jī izplateis iznīceigas mōceibas un aizalīgs Kunga, kas jūs atpērka un poši sev sagatavōs ōtru iznīceibu. 2 Daudzejī jūs palaidneibom sekōs un jūs dēļ saimōs patīseibas ceļu. 3 Montkōreibas piļni jī

14      m u n u n ū m e t n i... n ū j a u k s — munu mīsu nūnōvēs.

18      p ē c m u n a s a i z ī š o n a s — pēc munas nōves.

16      m e s — apostoli.

18      s v ā t ō k o l n a — Tabor kolna (sk. Mt. XVII. 1—8).

1      t a u t ā — Izraeļa tautā.

2      s a i m ō s p a t ī s e i b a s c e ļ u — patīsū Jezus Kristus moceibu.

izmontōs jyusus ar viļteigom runom. Bet jau sen ir sagatavōta dēļ jim tīsa un jūs iznycynōsona nasnauž. 4 Dīvs naapžāloja pat engeļu, kuri beja sagrākojuši, bet nügryude jūs tymsajüs eļnes bezdibiņūs, kur jī tiks uzglobōti tīsai.

5 Arī vacō pasauļa Jys nataupeja, un izglōbe tikai Noesu, taisneibas vēstnesi reizē ar citim septenim tad, kad Jys bezdīveigūs pasaulī lyka īsalaust yudiņa plyudim. 6 Jys nūtīsōja uz iznīceibu Sodomas un Gomoras mīstus un palnus nülyka kai atbaidūšū pīmāru tam, kas sagaida bezdīveigūs. 7 Jys izglōbe tikai taisneigū Lotu, kuram nu bezdīveigūs dzeives daudz vajadzēja cīst. 8 Un šytam taisneigajam storp jim dzeivojūt vajadzēja dzērdēt un skateitīs uz jūs bezdīveigajim dorbim un tys dīn dīnā mūceja jō taisneigū dvēseli. 9 Bet Kungs zyna kai padīveigūs izglōbt nu pōrbaudejumim un bezdīveigūs nūstrōpēt un tīsas dīnai uzglobōt, 10 un it sevišķi tūs, kuri naceistā kaisleibā pasadūd mīsai un pasmōdej vērseibas. Sovā ītīpeibā jī īsadrûsynoj saimōt gūdeibu, 11 kur pat engeli, kas spāka un vareibas ziņā stōv augšōk, naīsadrūšynoj Kunga prīškā izsaceit par jim pasmōdejūša sprīduma. 12 Bet šytī kai naproteigī lūpi, kuri jau pēc dobas ir tikai tōdēļ, lai jūs sakartu un nūkautu, saimoj tū, kō poši nazyna. 13 Un jim beigas byus taidas pat kai tim, un jī par sovu nataisneibu sajims atmoksu.

Dīnas baudōs rosdami patikšonu, jī kai nateireibas un kauna traipi grymst sovōs īgrybōs un sovōs izlaisteibōs īvalk arī jyusus. 14 Jūs acis ir lauleibas lauzšonas pylnas un napīsōtynojamas grākōšonā un jī īvilinoj napatstōveigōs dvēseles. Jūs sirds ir īvyngrynōta progoreibā. Jī ir nūlōdēšonas bārni. 15 Jī eistū

8      vulg. bet jys pi vysa, kū dzērdēja un kū redzēja, palyka taisneigs, lai gon dzeivōja storp tim. kuri dīn dīnā caur sovim ļaunajim dorbim mūceja jō taisneigū dvēseli.

13      k a i t i m — lūpim.

ceļu ir atstōjuši un ir nūgrymuši moldūs, jo jī ir aizgōjuši pa Balaama, Bosora dāla ceļu, kas gribēja sajimt nataisneigu olgu, 16 bet par sovu bezdīveigū dorbu sajēme rōjīni, jo māms lūps aizarunōja cylvāka bolsā un aizkavēja pravīša muļkeibu.

17 Jī ir bezyudiņa olūti, mōkūni, kurus vātra dzonoj. Deļ jim ir sagatavōts vystymsōkais tymsums. 18 Jī tur uzpyuteigas un nakrītnas runas un caur mīseigom kōreibom un bezkauneibom pīvalk pi sevis tūs, kuri nasen nu maļdeigōs dzeives ir atsagrīzuši. 19 Jī, kas poši ir iznīceibas vērgi, tim pīsūleja breiveibu, bet jo kas kū pōrspēj, tod tam tys ir par vērgu. 20 Un jo taidi, kas caur myusu Kunga un Pesteitōja Jezus Kristus pazeišonu nu pasauļa nakrītneibom ir atrauti, otkon ar tom apsajūž un jom pasadūd, tad taidu pādejōs lītas par pyrmajom ir ļaunōkas. 21 Jim byutu bejis lobōk, jo jī taisneibas ceļa pavysam nabyutu pazynuši, na kai pazynušim otkon atkrist nu jim pasnāgtajom svātajom bausleibom. 22 Uz jim atsateic sokomvōrds par suni, kas atsagrīž uz sovu izvāmumu, un par cyuku, kas pēc mozgōšonas otkon vōļojās dubļūs.

III 1 Nūmīļotī, šitei ir ūtrō vēstule, kuru es jums rokstu. Caur pamūdynōjumu es grybu nūmūdā paturēt jyusu nalīkuļōtū pōrlīceibu, 2 ka jyus pīmynātu tūs vōrdus, kurus svātī pravīši īprīkš ir pasacejuši, kai arī Kunga un Pesteitōja bausleibas, kuras apostoli jums ir pasludynōjuši.

3 Bet vyspyrms jums jāzyna sekūšais: Dīnu beigōs uzastōs saimojūšom runom saimōtōji. Tī byus cylvāki, kuri īs pēc sovom īgrybom un saceis: 4 Kur tad palyka Jō apsūleitō atnōkšona? Nu tō laika kai tāvi ir īmyguši, vyss jūprūjom pastōv kai (ir bejis) nu radeibas sōkuma. 5 Ar nūdūmu jī slēps tū, ka ar Dīva vōrda spāku da-

16      Moabīšu kēneņš Balaks beja pōrpērcis Balaamu, lai tys pamūdynōtu izraelīšus uz līkuleibu un elkdīveibu.

4      J ō... a t n ō k š o n a — uz pādejū tīšu.

basi un nu yudiņa un caur yudini veidōtō zeme jau nu seņōk laikim beja 6 un ka tūreizejais pasauļs yudiņa plyudūs izzuda, 7 Bet tagadejō zeme un tagadejais debess ar tū pošu vōrdu ir pasorgōts un paturāts dēļ guņs tīsas dīnai un bezdiveigūs cylvâku iznikšonas (dīnai).

8 Bet, nūmīļōtī, naaizmērstit sekūšō: Vīna dīna Kungam ir kai tyukstūša godu un tyukstūša godu ir kai vīna dīna. 9 Kungs ar sovu sūlejumu izpiļdeišonu nasavylcynoj, lai gon daži tū īskaita par vylcynōšonūs. Jys ir pret jums lānprōteigs. Jys nagrib, ka kas pazustu, bet gon lai visi atsagrīstu.

10 Un kunga dīna atnōks kai zaglis; dabasi pōrīs vīsyula ōtrumā, elementi lelajā korstumā izkuss, un zeme sadegs leidz ar vysu, kas vērs jōs ir.

11 Tai kai šytys vyss izjuks, tad jums vajaga ryupētīs par svēteigu dzeivi un padīveibu un sovu uzma neibu grīst 12 uz Dīva tīsas atnōkšonu un jōs gaideit. Tōs dēļ dabasi izniks gunī un korstumā izkuss pamatelementi. 13 Bet saskaņā ar Jō apsūleišonu mes gaidom jaunus dabasus un jaunu zemi, kur mit taisneiba.

14 Nūmīļōtī, tai kai jums tō jōgaida, pyulejitēs Jō prīškā byut mīrā, teirim un bez traipa, 15 un myusu Kunga lānprōteibu izmontojit sovai pesteišonai. Tai jums raksteja arī myusu mīļais brōļs Pōvuls pēc jam īpatnējōs gudreibas, 16 kai tys nūteik vysōs jō vēstulēs, kad jys par šom lītom runoj. Bez šaubom tur dažas lītas ir gryuši saprūtamas. Tū namōceitī un nanūbrīduši cylvāki sagrūza sovai pazusšonai. Tū pošu jī dora arī ar citim rokstim.

17 Bet jyus, nūmīļōtī, kas tū zynot, esit uzmaneigi, lai bezdīveigūs mūrgi jyusu naaizrautu, un lai jyus napazaudātu sova stypruma. 18 Pīsajemit žēlesteibā un myusu Kunga un Pesteitōja Jezus Kristus pazeišonā. Jam lai ir slava tagad un myužeibas dīnā. Amen.

10      K u n g a d ī n a — postora dīna.

k a i z a g l i s — nagaideiti.

Svātō Jōņa Apostola pyrmō vēstule.

Ī v o d s.

I i Tū, kas beja nu īsōkuma, kū mes dzērdējom un ar sovom acim redzējom, kū mes apskatejom un ar sovom rūkom aptaustejom, tū mes sludynojam par dzeiveibas Vōrdu.

2 Jā, dzeiveiba pasarōdeja un mes kai oculīcinīki līcynojam un sludynojam jums myužeigū dzeivi, kura beja pi Tāva un pasarōdeja mums. 3 Kū mes redzējom un kū dzērdējom, tū arī jums sludynojam, lai arī jums ar mums byutu draudzeiba. Mums ir draudzeiba ar Tāvu un ar Jō Dālu Jezu Kristu.

4 Un šytū mes jums rokstom, ka (jyus prīcōtūs un) myusu prīca byutu piļneiga.

D ī v s i r g a i s m a.

5 Šitei ir tei prīceigo ziņa, kū mes nu Jō dzērdējom un tagad jums stōstam: Dīvs ir gaisma un Jymā nav nikaida tymsuma.

6 Un jo mes apgolvōtu, ka asom ar Jū draudzeibā, bet tūmār dzeivotu tymsumā, tad mes byutu nūžālojamī meli un pēc patīseibas mes nadareitu. 7 Bet jo mes dzeivojam gaismā tai, kai Jys ir gaisma, tad mums vīnam ar ūtru ir draudzeiba, un Jō Dāla Jezus (Kristus) asnis myusus atteirej nu ikvīna grāka. 8 Bet jo mes apgolvōtu, ka mes asom breivi nu grāka, tad mes poši sevi mōneitu un patīseibas myusūs nabyutu. 9 Bet jo mes sovus grākus izzeistam, tad Jys ir uzticeigs un taisneigs un Jys mums grākus pīdūs un nūteireis myusus nu ikvīnas nataisneibas. 10 Bet jo mes saceitu: Mes naasom sagrākōjuši, tad mes Jū īskaiteitu par meli un myusūs nabyutu Jō vōrda.

1      D z e i v e i b a s V ō r d u — Jezus Kristus.

6      d z e i v o t u t y m s u m ā — dzeivōtu grākūs un moldūs.

7      g a i s m ā — ticeibā un lobūs dorbūs.

II 1 Muni bērneņi, šytū vysu es jums rokstu, lai jyus vairs nagrākōtu. Bet jo arī kaids nu jums sagrākoj, tad mums pi Dīva ir aizbiļdnis — Taisneigais, Jezus Kristus. 2 Jys ir pōrlyuguma upurs par myusu grākim, un na tikai par myusejim vīn, bet arī par vvsa pasauļa (grākim).

3 Tū, ka mes Jū pazeistam, mes zynam nu tō, ka mes pyldam Jō bausleibas. 4 Jo kas apgolvōtu, ka Jū pazeist, bet Jō bausleibu napiļdeitu, tys byutu meļs un jymā patīseibas nabyutu. 5 Bet jo kas Jō vōrdu eistyn pylda, tymā Dīva mīlesteiba ir piļneiga. Un nu tō mes pazeistam, ka mes Jymā asom. 6 Bet kas apgolvoj, ka jys Jymā ir, tam ir jōdzeivoj tai, kai Jys dzeivōja.

7 Nūmīļōtī, tei nav jauna bausleiba, kū es jums rokstu, bet gon tei pat vacō, kura jums beja jau nu posa sōkuma. Tys vōrds, kū jyus dzērdējot, ir vacō bausleiba.

8 Tūmār, kū es jums rokstu, ir arī jauna bausleiba, kas patīseibā ir kai Jymā tai arī jyusūs. Jo tymsums jau izkleida un pasarōdeja eistynō gaisma. 9 Un kas saceitu, ka šys asūt gaismā, bet īneistu sovu brōli, tad tys pats arvīnu veļ ir tymsumā. 10 Bet kas sovu brōli mīļoj, tys palīk gaismā un nivīns nu jō naīsaļaunoj.

11 Bet kas sovu brōli īneist, tys ir veļ tymsumā un tymsumā dzeivoj, pats tō namaneidams, uz kurīni, jys tai aizīs, jo tymsums ir padarejis naredzeigas jō acis.

12 Es rokstu jums, bērneņi, jo jums caur Jō vōrdu ir pīdūti grāki.

13 Es rokstu jums, tāvi, jo jyus asot pazynuši tū,

7      t e i p a t v a c ō — kuru Dīvs pasludynōja uz Sinai kolna.

9      Š y s a s ū t g a i s m a — asūt kristticeigs; i r t y m s u m s — dzeivoj kai pogōns.

13      ļ a u n ū — ļaunū goru.

kas ir nu poša sōkuma. Es rokstu jums, jaunīši, jo jyus ļaunū asot uzvarējuši.

Es asmu jums, bārni, rakstejis, jo jyus asot pazynuši Tāvu. 14 Es asmu jums, tāvi, rakstejis, jo jyus pazynot tū, kas ir nu poša sōkuma.. Es asmu jums, jaunīši, rakstejis, jo jyus asot stipri un jyusūs mōjoj Dīva vōrds un jyus asot uzvarējuši ļaunu.

15 Namīļojit pasauļa ni arī tō, kas pasaulī ir. Jo kas mīļoj pasauli, tad tymā nav milesteibas uz Tāvu, 16 jo vyss, kas pasaulī ir, ir mīsas kōreiba, ocu kōreiba un dzeives lepneiba. Un šytys nav nu Tāva, bet gon nu pasauļa. 17 Un pasauļs izniks kūpā ar sovom kōreibom. Bet tys, kas pylda Dīva vaļu, paliks myužam.

18 Bērneņi, jau ir pādejō stunde. Kai jyus dzērdējot, atnōks antikrists, bet jau arī tagad daudz antikristu ir rodušīs, un nu tō var pazeit pādejū stundi. 19 Jī gon cēlēs nu mums, tūmār jī myusejī nava, jo jī byutu bejuši myuseji, tad jī byutu ar mums palykuši, bet jī myusus atstōja, lai zynōtu, ka jī nivīns nav myusejī. 20 Bet jums ir apsvaideišona nu Svātō un jyus zynot vysu.

21 Es jums naraksteju tai, itkai jyus patīseibas nazynōtu, bet gon tai, ka jyus jū pazeistat un zynat, ka nikaidi mali nu patīseibas nanōk. 22 Kas tad cyts ir meļs, jo na tys, kas soka, ka Jezus nav Kristus? Kas aizalīdz Tāva, kai arī Dāla, tys ir antikrists.

23 Bet kas aizalīdz Dāla, tam nav arī Tāva. Kas izzeist Dālu, tam ir arī Tāvs. 24 Kū jyus nu sōkuma asot dzērdējuši, tam jyusūs jōpalīk. Un jo jyusūs pa-

15      o c u k ō r e i b a — pōrmēreiga steigsme pēc vērszemes lobumim.

d z e i v e s l e p n e i b a — steigsme pēc pasauļa slavas un augstōkim omotim.

18      p ā d e j o s t u n d e — pasauļa pādejō ēra, pādejais laika periods, kas sōcēs ar Kristus dzimšonu.

a n t i k r i s t s — Kristus pretinīks, grēcinīks.

20      n u s v ā t ō — nu Kristus Kunga.

liks vōrds, kū jyus nu sōkuma dzērdējot, tad jyus paliksit Dālā un Tāvā. 25 Un tys, kū Jys mums ir apsūlejis, ir myužeigō dzeive.

26 Šytū es jums rokstu tūs dēļ, kuri jyusus grib īvest moldūs. 27 Bet jyusūs palīk apsvaideišona, kuru jyus nu Jō sajēmet, tōpēc jums nava vajadzeigs, lai jyusus kaut kas mōceitu. Nē kai Jō apsvaideišona vysam mōca, tai tys ir patīseiba un nava mali. Un kai jei jyusus mōceja, tai jyus jamā palīcit. 28 Un tagad, bērneņi, palīcit jymā, lai mes tūlaik, kad Jys atnōks, byutu drūsi, ka mums Jō prīškā nabyus jōsakaunej, kad Jys otkon pasarōdeis.

D ī v s i r t a i s n e i g s.

29 Jo jyus zynot, ka Jys ir taisneigs, tad zynit arī, ka tys, kas taisneigi dora, nu Jō ir pidzimis.

III 1 Raugat, cik lelu mīlesteibu Tāvs mums ir parōdejis: Myusus sauc par Dīva bārnim un taidi mes arī asam. Un pasauļs myusu napazeist—tōpēc, ka Jō nav pazinis. 2 Nūmīļōtī, tagad mes asom Dīva bārni, un kas vēļ mes byusim, tys veļ nav atklōts. Tūmār mes zynom: Kad tys byus atklōts, tad mes byusim Jam leidzeigi, jo tad mes Jū redzēsim taidu, kaids Jys ir. 3 Un ikvīns, kas ikš Jō cer, lai top svāts, kai Jys ir svāts. 4 Ikvīns, kas grākoj, dora nalykumeibu, jo grāks ir nalykumeiba. 5 Jyus gon zynot, ka Jys atnāce, pats byudams bez grāka, lai nūcaltu myusu grākus. 6 Un kas Jymā palīk, tys nagrākoj; kas grākoj, tys Jō nava redzējis, ni arī Jō pazinis, 7 Bērneņi, lai nivīns jyusu namaldynoj. Kas taisneigi dora, tys ir taisneigs kai Jys pats ir taisneigs. 8 Bet kas grākoj, tys paīt nu valna, jo valns grākōja nu poša sōkuma. Un Dīva Dāls atgōja, lai valna dorbus iznycynōtu.

2      J a m l e i d z e i g i — leidzeigi Kristum gūda un svātlaimeibā.

9 Kas nu Dīva ir dzimis, tys nagrākoj, jo tymā palīk Jō sākla. Un jys arī navar grākōt, jo nu Dīva ir pīdzimis. 10 Tai var pazeit valna bārnus un Dīva bārnus. Nivīns, kas taisneigi nadora, nava nu Dīva tai pat, kai nivīns, kas sova brōļa namīļoj. 11 Un tai skaņ sludynōjums, kuru jyus nu sōkuma asot dzērdējuši: Mums vīnam ūtru jōmīļoj. 12 Un na tai kai Kains, kas beja nu ļaunō, nūsyta sovu brōli, un kōpēc? Tōpēc, ka ļauni beja jō dorbi, bet jō brōļa beja taisneigi.

13 Nasabreinojit, brōli, ka jyusus pasauļs īneist. Mes labi zynom, ka mes nu nōves asom pōrgōjuši uz dzeivi, jo mes mīļojam brōļus. Bet kas namīļoj, tys palīk nōvē.

15 Kas sovu brōli īneist, tys ir slapkova, un jyus zynot, ka nivīnam slapkovai nav sevī palīkūšōs myužeigos dzeives. 16 (Dīva) mīlesteibu mes pazeistam tamā, ka Jys par mums atdeve sovu dzeiveibu. Tai arī mums jōuzupurej dzeiveiba par brōlim.

17 Kam šite ir pasauļa monts, un jys redz sovu brōli tryukumā, bet sovu sirdi tam aizdora, kai tad jymā var byut Dīva mīlesteiba? 18 Bērneni, lai mes mīļojam na ar vōrdim un na ar mēli, bet gon ar dorbim un ar patīseibu. 19 Caur tū mes pazeisim, ka asam nu patīseibas un Jō prīškā nūmīrynōsim sovu sirdi. 20 Un jo myusu sirds myusus apvaiņoj, tad tūmār Dīvs ir leloks par myusu sirdi, un Jys zyna vysu.

21 Nūmīļōtī, jo sirds myusu naapvaiņoj, tad mums ir cereiba uz Dīva. 22 Un kō vīn lyugsim nu Jō, mes sajimsim, jo tik mes izpiļdeisim bausleibas un dareisim tū, kas Jam pateik. 23 Un Jō bausleiba ir, lai mes tycātu Jō Dāla Kunga Jezus Kristus vōrdam, lai mes cyts cytu mīļōtu, kai Jys mums ir pavēlējis, 24 Kas pylda Jō bausleibas, tys ir Jymā un Jys tymā. Tū,

9      J ō s ā k l a — svātdorūšō žēlesteiba.

19      n u p a t ī s e i b a s — nu Dīva, ka asom Dīva bārni.

ka jys palīk myusūs, mes pazeistam nu Gora, kuru Jys mums ir īdevis.

IV 1 Nūmīļōtī, naticit ikvīnam goram, bet gon gorus pōrbaudit, vai jī ir nu Dīva, jo uz pasauli ir atgōjuši vyltus pravīši.

2 Dīva goru jyus pazeisit šai: Ikvins gors, kas aplīcynoj, ka Jezus ir Kristus, kas mīsā ir atnōcis, paīt nu Dīva. 3 Un nivīns gors, kas Jezus naatzeist, nu Dīva napaīt. Tys ir antikrists, par kura atnōkšonu jyus asot dzērdējuši. Un tys pošlaik jau ir pasaulī.

4 Jyus, bērneni asot nu Dīva un jyus asot tū uzvarējuši, jo leloks ir tys, kas jyusūs ir, nakai tys, kas pasaulī ir. 5 Jī paīt nu pasauļa, tōpēc jī pasauleigi runoj un pasauļs jūs klausa, 6 Bet mes asom nu Dīva. Kas Dīvu pazeist, tys myusu klausa. Kas nav nu Dīva, tys myusu naklausa; un nu šyto var pazeit patīseibas goru un moldu goru.

D ī v s i r m ī l e s t e i b a.

7 Nūmīļōtī, mīļōsim vīns ūtru. Mīlesteiba paīt nu Dīva, un ikvīns, kas mīļoj, ir dzimis nu Dīva un Dīvu atzeist. 8 Kas namīļoj, tys Dīva napazeist, jo Dīvs ir mīlesteiba. 9 Un Dīva mīlesteiba uz mums pasarōdeja tamā, ka Dīvs ir atsyutejis uz pasauli sovu vīnpidzymušū Dālu, lai mes caur Jū dzeivōtu. 10 Mīlesteiba pastōv na tamā, ka mes mīļojam Dīvu, bet gon tamā, ka Jys myusus ir nūmīļōjis un sovu Dālu atsyutejis kai pōrlyuguma upuru par myusu grākim.

11 Nūmīļōtī, jo Dīvs myusus tai ir nūmīļōjis, tad arī mums ir pīnōkums vīnam ūtru mīļōt. 12 Dīva nivīns nav redzējis, tūmār, jo mes vīns ūtru mīļojam, tad myusūs ir Dīvs, un Jō mīlesteiba myusūs ir piļneiga. 13 Un nu tō mes varam pazeit, ka mes asom

1      i k v ī n a m g o r a m — ikvīnai mōceibai, ikvīnam mōceitōjam.

6      Gors, kas aicynoj paklauseit apostolim, ir patīseibas gors, bet, kas aicynoj paklauseit vyltu moōceitōjim, ir moldu gors.

Jymā un Jys myusūs, ka Jys nu sova Gora mums ir īdevis. 14 Un mes asom redzējuši un līcynojam, ka Tāvs Dālu ir syutejis kai pasauļa Pesteitōju. 15 Kas aplīcynoj, ka Jezus ir Dīva Dāls, tymā mit Dīvs un jys Dīvā.

16 Mes asom pazynuši un īticējuši mīlesteibai, ar kuru Dīvs myusus ir nūmīļōjis. Dīvs ir mīlesteiba. Kas mit mīlesteibā, tys mit Dīvā un jymā mit Dīvs.

17 Un (Dīva) mīlesteiba myusūs pīsapylda tamā, ka mums ir cereiba tīsas dīnai. Un tai kai Jys ir, tai arī mes asom šymā pasaulī. 18 Mīlesteibā nava nikaidas bailes, jo piļneigō mīlesteiba baili padzan; baile leidz ar sevi nas strōpi, un tys, kas beistās, mīlesteibā nava piļneigs.

19 Mes (Dīvu) mīļojam, jo Jys myusus ir pyrmōk nūmīļōjis.

20 Jo kaids saceitu: Es Dīvu mīļoju, bet sovu brōli īneistu, tod tys ir meļs. Jo kas namīļoj sova brōļa, kuru jys redz, tys navar mīļōt Dīva, kura jys naredz. 21 Un mums ir nu Jō šitei bausleiba, ka tys, kas mīļoj Dīvu, mīļoj arī sovu brōli.

V 1 Ikvīns, kas tic, ka Jezus ir Kristus, ir pīdzimis nu Dīva. Un ikvīns, kas mīļoj dzymdynōtōju, mīļoj arī tū, kas nu jō ir pīdzimis. 2 Nu tō mes pazeistam vai mes mīļojam Dīva bārnus, ka mes mīļojam Dīvu un pyldam Jō bausleibas. 3 Mīlesteiba uz Dīvu pastōv tamā, ka mes izpyldam Jō bausleibas; un Jō bausleibas nava gryutas. 4 Jo vyss, kas ir dzimis nu Dīva uzvar pasauli. Un tei uzvara, kas pasauli ir uzvarējuse, ir myusu ticeiba.

17      U n t a i k a i j y s i r — kai Jezus Kristus ir bez traipa, tai arī mums jōir bez grāka.

1      k a s t i c — kas atzeist sirdi un aplīcynoj dorbūs.

i r p ī d z i m i s n u D ī v a — caur svātdorūšū žēlesteibu.

2      D ī v a b ā r n u s — tyvōkūs.

3      n a v g r y u t a s — sk. Mt. XI. 30.

5 Un kas tad cyts uzvar pasauli, jo na tys, kas tic, ka Jezus ir Dīva Dāls? 6 Jys ir tys, kas atnōce caur yudini un asni un Goru: Jezus Kristus. Un natik vīn ar yudini, bet gon ar yudini un asni. Un Gors ir tys, kas par tū līcynoj; un Gors ir taisneiba.

7 Trejs ir (dabasūs) kas līcynoj: (Tāvs, Vōrds un Svātais Gors, un šitī trejs ir vīns. 8 Un trejs ir vērs zemes, kas līcynoj): Gors, yudiņs un asnis, un šitī trejs ir vīnā.

9 Jo mes pījamam cylvāka līceibu, tad Dīva līceiba par jū ir daudz lelōka. Un Dīvs par sovu Dālu taidu līceibu ir devis.

10 Kas Dīva Dālam tic, tymā ir (Dīva) līceiba. Bet kas Dīvam natic, tys jū īskaita par meli, jo jys natic tai līceibai ar kuru Dīvs ir līcynōjis par sovu Dālu. 11 Un tei līceiba ir šaida: Dīvs deve mums myužeigū dzeivi un tei dzeive ir Jō Dālā. 12 Kam ir Dāls, tam ir arī dzeive, bet kam Dīva Dāla nava, tam nav arī dzeives.

13 Es šytū jums saraksteju, lai jyus zynōtu, ka jums ir myužeigō dzeive, jums, kas tycat Dīva Dāla Vōrdam. 14 Un tei ir cereiba, ka Jys myusus izklauseis, jo mes saskaņā ar jō grybu lyugsim. 15 Un jo mes zynom, ka Jys myusu lyugšonas izklausa, tad mes zynom arī tū, ka lyugtais mums jau ir. 16 Jo kas nūmona, ka

6      caur y u d i n i — caur kristeibu, kuru Jys nu sv. Jōņa Kristeitōja pījēme Jordanā.

c a u r a s n i — kuru Kungs Jezus izlēje uz krysta, lai gondareitu par pasauļa grākim.

8      d ē ļ v ī n a m ē r k a — lai aplīcynotu, ka Jezus Kristus ir Dīva Dāls.

16      k a s n a v n ō v e i g s — kas naizdzēš dvēselē svātdorūšōs žēlesteibas, kas nanūvad galeigā aizacērsšonā, kura beidzās ar myužeigū pazusšonu.

u n e s n a s o k u, l a i p a r t ū k a s l y u g t ū s — ar šytū Sv. Jōņs lyugtīs par tū nalīdz, bet tikai nasūla, ka lyugšona tiks izklauseita.

jō brōļs dora grāku, kas nav nōveigs, tad lai jys par tū lyudzās un ar tū jam paleidz dzeivē, uz cik tys nav taids grāks, kas nas nōvi. Bet ir arī nōveigs grāks, un es nasoku, lai par tū kas lyugtūs. 17 Ikvīna nataisneiba ir grāks, bet ir arī grāks, kas nōves nanas.

18 Mes zynom, ka tys, kas nu Dīva ir dzimis, nagrākoj. Jo kas nu Dīva ir dzimis, tys sorgojās, un ļaunais jō naaizskar. 19 Mes zynom, ka mes asom nu Dīva, un ka vyss pasauļs ir nūgrimis ļaunumā.

N ū s l ā g u m s.

20 Mes zynom, ka Dīva Dāls atnōce un mums īdeve saprasšonu, lai mes pazeitu eistynū (Dīvu). Un mes poši asom eistynajā (Dīvā), un Jō Dālā Jezū Kristū. Un Jys ir eistynais Dīvs un myužeigō dzeive.

21 Bērneņi, sorgojitēs nu elkdīveibas. (Amen).

19      k a m e s a s o m n u D ī v a — caur kristeibu.

Svātō Jōņa Apostola ūtrō vēstule.

I 1 Presbiters izvālātajai kundzei un jōs bārnim, kurus es ikš patīseibas mīļoju, un natikai es vīns, bet arī visi tī, kas patīseibu ir pazynuši, 2 patīseibas dēļ jūs mīļoj, kura myusūs palīk un ar mums byus myužam.

3 Lai ir ar mums žēlesteiba, apžālōšona un mīrs nu Dīva Tāva un nu Tāva Dāla Jezus Kristus patīseibā un mīlesteibā.

4 Mani ļūti īprīcynōja tys, ka storp tovim bārnim atrūdu taidus, kas dzeivoj pēc patīseibas tai, kai mums Tāvs ir pavēlējis. 5 Un es tevis kundze, lyudzu, — lai gon es jaunas bausleibas nadūdu, jo tei ir mums jau nu poša sōkuma, — ka mes cyts cytu mīļōtu. 6 Un mīlesteibā pastōv tamā, ka mes dzeivojam pēc Jō bausleibom. Un tei ir tei bausleiba, kai jyus pošā sōkumā dzērdējot, lai jyus pēc tōs dzeivōtu.

7 Pasauli ir daudz viļtinīku; jī naatzeist Jezus Kristus, kas ir atnōcis mīsā. Bet taids ir viļtinīks un antikrists. 8 Tōpēc uzmonit sevi, ka napazaudātu tō, kū asot nūpeļnejuši, bet gon sajimtu pylnu olgu. 9 Nivīnam, kas nūsavērzej nūst un Kristus mōceibā napalīk, nava Dīva; bet ikvīnam, kas šytamā mōceibā palīk, ir Tāvs un Dāls. 10 Jo kaids pi jums ītu, bet šytōs mōceibas leidza nanastu, napījemit jō mōjā un jō nasveicynojit, jo tys, kas jū sveicynoj, ir jō ļaunūs dorbu daleibnīks.

12 Man vēļ byutu daudz kas jums rokstams, bet es nagrybu tō (dareit) ar tinti uz lopas. Es ceru pi jums aizīt un nu mutes mutē runōt, lai myusu prīca byutu piļneiga.

13 Tevi sveicynoj tovas izradzātōs mōsas bārni.

1      p r e s b i t e rs — veiskups, bazneickungs.

10      n a p ī j e m i t m ō j ā — pōrtraucit ar jū sakarus.

Svātō Jōņa Apostola trešō vēstule.

1 Presbiters nūmīļōtajam Gajam, kuru es mīļoju ikš patīseibas.

2 Nūmīļōtais! Vyspyrms es nūvēleju tev byut piļneigi vasalam un lai tev labi klōtūs tai, kai tova dvēsele ir piļneigi vasala.

3 Es beju ļūti prīceigs, kad brōli atgōjuši līcynōja par tovu patiseibu, kai tu dzeivoj patiseibā. 4 Man nav lelōkas prīcas, kai kad es dzēržu, ka muni bārni dzeivoj patiseibā.

5 Nūmīļōtais! Tu esi bejis uzticeigs vysā, kū tu brōlim un kū svešinīkim esi darejis. 6 Par tovu mīlesteibu jī līcynōja sapuļces prīškā. Tu dareisi pareizi, jo tu jim, kai Dīvam pīdar, arī turpmōk paleidzēsi. 7 Jō vōrda dēļ jī ir izgōjuši un nu pogōnim nikō nasajam. 8 Par taidim (veirim) jōgōdoj mums, lai arī mes byutu leidzstrōdniki patīseibā.

9 Es draudzei nūsyuteju rokstu, bet Diotrefes, kas vysod grib byut pyrmais, myusu napījam. 10 Kad es aizīšu, es jam par tū dareišu pōrmatumus; kū jys dora, ka par mums izplota ļaunas runas un ar tū veļ naapmīrynōdams, pat brōļu napījam un tim, kas grybātu pījimt, traucēj un nu draudzes jūs izslādz.

11 Nūmīļōtais, nador pakaļ ļaunajam, bet gon lobajam. Kas dora lobu, tys ir nu Dīva; bet kas ļaunu dora, tys Dīva nikod vēl nav redzējis.

12 Par Demetriju visi dūd lobu atsauksmi, arī par jō taisneigumu. Arī mes par jū labi atsasaucam, un tu zyni, ka myusu līceiba ir patīsa.

3      t o v u p a t ī s e i b u — tovu ticeibu, mīlesteibu un lobūs dorbus.

s v ā t a j i m — Kristus ticeigajim.

13 Man byutu veļ daudz kas tev rokstams, bet es nagrybu ar spolvu un tinti tev raksteit. 14 Es ceru ōtri tevi redzēt un tad mes izarunōsim mutiski.

15 Mīrs lai ir tev! Tevi sveicynoj draugi. Sveicynoj draugus kotru atsevišķi.

Svātō Judas Apostola vēstule.

I 1 Judas Jākuba brōļs un Jezus Kristus kolps, paaicynōtajim, kurus Dīvs Tāvs ir nūmīļōjis un deļ Jezus Kristus ir uzglobōjis. 2 Lai jums ir žālsirdeiba un mīrs un mīlesteiba vysā piļneibā.

3 Nūmīļōtī, pīlykdams vysas pyules lai jums raksteitu par myusu kūpejū pesteišonu, es sajutu napīcīšameibu nūsyuteit jums pōrsorgōjumu, lai jyus karōtu tōļōk par ticeibu, kura jau reizi svātajim ir pasnāgta. 4 Ir īsaroduši daži cylvāki, kas jau sen dēļ strōpes tīsas ir atzeimōti, bezdīvi, kuri myusu Dīva žēlesteibu ļauneigi izmontoj un aizalīdz nu myusu vīneigō pavēļnīka un Kunga Jezus Kristus.

5 Lai gon jyus jau vysu zynot, es, tūmār, grybātu jums veļ atgōdynōt sekūšū: Kungs gon izglōbe tautu nu Egiptes, bet pēc tam naticeigūs iznycynōja. 6 Arī eņģeļus, kuri sova augstō gūda nasorgōja, bet sovu nūmetni atstōja, Jys tur myužeigūs saišķus tymseibā dēļ tos lelōs tīsas dīnas. 7 Te stōv Sodoma, Gomora un kaimiņu mīsti, kuri tai pat kai šytī pasadeve naceisteibai un nadabyskai kōreibai, ar sovu myužeigū guņsstrōpi, kai atbaidūšs pīmars.

8 Tūmār šytī sapņōtōji leidzeigā veidā traipa mīsu, pasmōdej augsteibas un saimoj gūdeibu. 9 Lai gon pats ercengeļs Michaeļs, kad jys uzstōjeigi streidējōs ar valnu par Moizeša mīsu, naīsadrūšynāōja izteikt saimojūša sprīduma, bet gon pasaceja: Lai Kungs tev pavēlēj. 10 Bet šytī saimoj vysu, kō jī nasaprūt; bet kū

6      s o v u n ū m e t n i — dabasu vaļsteibu.

8      t ū m ā r š y t ī — vyltus mōceitōji.

9      a r v a l n u u z s t ō j e i g i s t r e i d ē j o s — Valns gribēja lai Moizeša mīsu paglobōtu slovonā un zynomā vītā un jūdi tū dīvynōtu, bet Sv. Michaeļs tam pretōjōs.

jī dabyskā ceļā kai nasaprateigi lūpi zyna, ar tū jī īt iznīceibā. 11 Bāda jim! Jī īt pa Kaina ceļu. Jī steidzās pēc naudas peļņas pa Balaama moldu ceļu. Jī īt iznīceibā caur pretōšonūs kai Kore.

12 Jī ir kauna traipi, kas jyusu mīlesteibas mīlastēs, bez kauna rej ar jums un poši sevi gona. Jī ir bezyudiņa mōkūni, kurus vējs dzonoj prūjom atpakaļ, rudineigī, bez auglim, divkōrš izmyrušī un nu saknēm atrautī kūki; 13 jī ir mežōneigī jyuras viļņi, kas izmat sovu apkaunōjumu; moldu zvaigznes, kurom vystymsōkais tymsums myužam ir uzglobōts.

14 Par jim pravītōja Enochs, septeitais Oduma pēcnōcējs saceidams: Raug, Kungs atnōks ar sovim desmit tyukstūšim svātūs 15 lai vysus tīsōtu un vysus bezdīveigūs nūstrōpātu par visim jūs bezdīveigajim dorbim kurus tī ir padarejuši un par vysom jūs saimojūšajom runom, kuras bezdīveigī grēcinīki pret Jū ir runōjuši. 16 Jī ir tī kurnātōji, kas par sovu liktini syudzīs, bet tūmār dzeivoj pēc sovom kōreibom; jūs mute runoj augstprōteigi, bet sova lobuma dēļ jī acīs glaimoj.

17 Bet jyus, nūmīļōtī, pīminit tūs vōrdus, kurus sludynōja jau myusu Kunga Jezus Kristus apostoli: 18 Jī jums saceja: Pādejā laikā byus saimōtoji, kuri dzeivōs pēc sovom bezdīveigajom īgrybom. 19 Šytī ir tī, kas izsauc škeļšonūs, jī ir mīseigi, kurim nav gora.

20 Bet jyus, nūmīļōtī, uzcelit sevi uz augstvērteigōs ticeibas, lyudzitēs Svātajā Gorā un 21 tai sevi izsorgojit Dīva mīlesteibā un cerit uz myusu Kunga Jezus Kristus apžālōšonu un myužeigū dzeivi. 22 Apsažālojit par tim, kas šaubōs, raunit ōrā nu guņs un jūs izglōbit. 23 Cytus otkon apžālojit bailē pilni rībuma pat pret drēbēm, kas ar rnīsu ir satraipeitas.

2      p a K a i n a c e ļ u — dzeivoj tai kai Kains; naīredzēšonā. slapkaveibā, bezdīveibā, izmysumā un beidzūt nūnōk pazusšonā,

19      n a v G o r a — nav Dīva Gora.

24 Tam, kas ir vareigs izsorgōt jyusus bez traipa un jyusus (myusu Kunga Jezus Kristus atnōkšonā) sovas gūdeibas prīškā nūstodeit kai bezvaineigus un prīceigus, 25 Tam vīnvīneigajam Dīvam, myusu Pesteitōjam lai ir caur Jezus Kristus, myusu Kungu gūds un slava, spāks un vaļdeišona kai pyrms laiku laikim, tai tagad un myužeigi myužam. Amen.

Apokalipsis,

Svātō Jōņa Apostola atklōšonu grōmota.

Ī v o d s.

I 1 Jezus Kristus atklōšona, kuru Dīvs Jam deve, lai Jys sovim kolpim parōdeitu tū, kam dreizumā jōnūteik. Un jys nūsyuteidams sovu engeli šovam kolpam Jōņam tū pasludynōja. 2 Un tys līcynoj par tū, kū Dīvs ir sacejis un Jezus Kristus atklōjis, par vysu, kū jys redzēja.

3 Svēteigs ir tys, kas pravītōjumus losa, kas jūs vōrdus dzērd un uzgloboj tū, kas tur ir raksteits, jo tys laiks jau ir tyvu.

4 Jōņs septeņom Bazneicom Azijā.

Žēlesteiba un mīrs lai ir jums nu Tō, kas ir, kas beja un kas atnōks un nu septenim gorim, kas ir Jō gūda krāsla prīškā, 5 un nu Jezus Kristus, tō uzticeigo līcinīka, pyrmdzymušō nu myrūnim, un zemes kēneņu valdinīka. Tam, kas myusus mīļoj un myusus caur sovu asni ir izpestejis nu grākim, 6 Tam, kas myusus ir padarejis par vaļsteibu, par prīsterim pi Dīva, sova Tāva, Tam lai ir slava un vareiba myužeigi myužam. Amen.

7 Raug, jys atnōk vērs mōkūnim. Jū redzēs ikvīna acs, arī tī, kas Jū pōrdyure un par Jū vaimaņōs vysas vērszemes ciltis. Tys tai byus. Amen.

8 Es asmu Alfa un Omega (īsōkums un beigas), soka Kungs Dīvs, kas ir, kas beja un atnōks, Tys Vysvareigais,

8      A l f a un O m e g a — pyrmais un pādejais greku alfabeta būrts, kas nūzeimoj sōkumu un beigas.

9 Es, Jōņs, Jyusu brōļs, un leidzdaleibnīks spaidūs, Dīva vaļsteibā un pacīteibā ikš Jezus (Kristus), Dīva vōrda un līceibas par Jezu dēļ, es beju uz Patmos solas. 10 Te es Kunga dīnā beju gorā aizgrōbts un nu aizmugures es dzērdēju stypru bolsu, kai tauri, 11 kurs sauce: Tū, kū tu redzi, saroksti grōmotā un nūsyuti septeņom bazneicom (Azijā): Efezā, Smirnā, Pergamā, Tiatirā, Sardē, Filadelfijā un Laodikejā. 12 Un es atsagrīžu, lai radzātu tū bolsu, kas ar mani runōja.

Un kad atsagrīžu, es īraudzeju septeņus zalta lukturus 13 un (septeņu) lukturu vydā kaut kū leidzeigu cylvāka dālam, apvylktu svōrkā, kurs snēdzēs leidz povōrkšom un ap kryutim apjūstu ar zalta jūstu. 14 Golva un moti jam (beja) bolti kai snīgboltō vylna un jo acis kai guņslīsma, 15 jō kōjas kai krōsnē kyustū šais vars, jō bolss kai yudiņa šņōkšona. 16 Sovā lobajā rūkā jys turēja septeņas zvaigznes un nu jō mutes gōja ōrā oss divesmiņu zūbyns. Jō vaigs beja kai saule, kad jei speid pylnā sovā spākā.|

17 Jū iraugūt es nūkrytu pi jō kōjom kai nūmiris. Bet jys uzlyka uz manis sovu lobū (rūku) un saceja: Nasabeisti! Es asmu pyrmais un pādejais, 18 un dzei- vais. Es beju nūmiris, bet raug, es dzeivoju myužeigi myužam un man ir nōves un eļnes atslāgas. 19 Tai tad roksti, kū esi redzējis, kas tagad ir un kam pēc tam jōnūteik. 20 Septeņu zvaigžņu, kuras tu redzēji munā lobajā, un septeņu zalta lukturu nūslāpums ir sekūšs: Septeņas zvaigznes ir septeņu bazneicu engeli, un septeni lukturi ir septeņas bazneicas.

9      s p a i d ū s — vojōšonōs.

10      K u n g a d ī n ā — svātdin.

12      s e p t e ņ u s z a l t a l u k t u r u s — septeņas bazneicas, kai ticeibas gaismas nesējas pasaulei.

20      b a z n e i c u e n g e l i — veiskupi, kas ir kai radzamī Dīva syuteitī engeļi — Dīva syutņi.

S e p t e ņ a s v ē s t u l e s.

II 1 Efezas bazneicas engeļam roksti:

Tū soka Tys, kas sovā lobajā tur septeņas zvaigznes, kas staigoj storp septenim zalta lukturim: 2 Es pazeistu tovus dorbus, tovus gryutumus un tovu pacīteibu. Tu navari īcīst ļaunu un tūs, kuri sevi sauc par apostolim, bet taidi nav, tu pōrbaudeji un atrodi, ka jī ir meļi. 3 Un tev ir arī pacīteiba: Muna vōrda dēļ tu cīti un naesi paguris.

4 Bet man pret tevi ir tys, ka tu sovu pyrmū mīlesteibu esi atstōjis.

5 Tai tad apdūmoj nu kurīnes esi nūkritis, atsagrīz un dori agrōkūs dorbus, cytaiž es īšu pōri par tevi un tovu lukturi nu jō vītas nūbeideišu, jo tik tu naatsagrīssi.

6 Bet vīns gon tev ir, ka tu īneisti nikolaīšu dorbus, kurus arī es īneistu. 7 Kam ir auss, tys lai klausos, kū Gors soka draudzem. Kas uzvarēs, tam es dūšu ēst nu dzeiveibas kūka, kurs ir (muna) Dīva paradīzē.

8 Smirnas bazneicas engeļam roksti:

Tū soka Tys, kas ir pyrmais un pādejais, kas beja nūmiris, bet atsadzeivynōja. 9 Es pazeistu tovu apspīsšonu un tovu nabadzeibu, tūmār tu esi bogōts. Es zynu, ka tevi saimoj tī, kas sevi īskaita par jūdim, bet taidi nava. Nē, (jī ir) satana sinagoga. 10 Nasabeisti nu cīsšonom, kas tev stōv prīškā. Raug, valns (dažus) nu jums nūvess cītumā, lai jyus tyktu pōrbaudeiti, Jums byus jāizcīš spaidi desmit dīnas. Esi uzticeigs leidz nōvei un es tev dūšu dzeiveibas krūni. 11 Kam ir auss, tys lai klausōs, kū Gors soka draudzem: Kas uzvarēs, tys ūtrōs nōves nacīss.

12 Pergamas bazneicas engeļam roksti:

7      n u d z e i v e i b a s k ū k a — nu Kristus.

2      ū t r ō s n ō v e s — myužeigos pazusšonas.

Tū soka Tys, kas voda divesmiņu zūbynu: 13 Es zynu kur tu dzeivoj, — Tur, kur satanam ir gūda krāsls. Tūmār tu stipri esi pīsaturējis pi muna vōrda un ticeibas ikš manis naesi aizalīdzis pat tamōs dīnos, kad pi jums nūnōvēja Antipu, munu uzticeigū līcinīku tur, kur dzeivoj satans.

14 Bet man ir kaut kas pret tevi: Tev ir tur taidi, kas pīkreit Balaama mōceibai, kuru Balaks ir īmōcejis atklōti īļaunōt izraeļa bārnus, lai jī pīsadaleitu elku dīvu mīlastēs un pīkūptu naceisteibu. 15 Tev ir arī taidi, kas pīkreit nikolaitu mōceibai taidā pat veidā.

16 Tai tad atsagrīz. Cytaidi es ōtri nōkšu par tevi un ar sovas mutes zūbynu pret jim karōšu.

17 Kam ir auss, tys lai klausōs, kū Gors soka draudzem: Uzvarātōjam es dūšu nūslāptū mannu un es jam īdūšu boltu akmiņa tabeli un uz tabeles uzraksteitu jaunu vōrdu, kura nivīns napazeist, kai tik tys, kas jū sajam.

18 Tiatiras bazneicas engeļam roksti:

Tū soka Dīva Dāls, kuram acis ir kai guņslīsma un kōjas leidzeigas sakarsātam varam: 19 Es zynu tovus dorbus un tovu mīlesteibu, tovu ticeibu un tovu pakolpōjumu, un tovu pacīteibu; es zynu, ka tovu pādejūs dorbu daudzums ir lelōks na kai pyrmūs. 20 Bet man ir pret tevi: Tu ļaun palikt sīvītei Izabeļ, kura sevi skaita par pravīti un caur sovom mōceibom maldynoj munus kolpus un cenšās pīvilkt pi naceisteibas un pi dīvaklim upurātō ēsšonas. 21 Es beju devis jai laiku atsagrīsšonai, bet jei nu sovas naceisteibas atsagrīst nagrib. 22 Raug, es nūmesšu jū uz (slimeibas) gultas un tūs, kas ar jū pīkūpe naceisteibu īvesšu lelūs spaidūs, jo jī sovu dorbu naatstōs; 23 jōs bārnim es likšu nūmērt nōvē. Tad vysas draudzes pazeis, ka

20      I z a b e l a — kaida tureiga, īvārojama sīvīte, kas beja pīsakāruse moldu mōceibai.

es asmu tys, kas izpētej eikšus un sirdis, un ka es ikvīnam nu jums atleidzynoju saskaņā ar jō dorbim. 24 Bet jums citim Tiatirā, kas tai mōceibai napīkreitat un nu satana dziļumim, kai jūs sauc, nikō nagrybat zynōt, es soku: Es jums cytas nikaidas nostās nauzlikšu. 25 Pīsaturit styngri tikai pi tō, kas jums ir, koleidz es atnōkšu.

26 Kas uzvarēs un leidz golam stipri pīsaturēs pi munim dorbim, tam es dūšu varu par pogōnim. 27 Jys tūs pōrvaļdeis ar dzeļža reiksti un jī sabirzs kai mōla trauki. 28 Taidu varu es sajēmu nu sova tāva. Un es jim īdūšu reita zvaigzni. 29 Kam ir auss, tys lai klausōs, kū Gors soka bazneicom.

III 1 Sardu bazneicas engeļam roksti:

Tū soka tys, kam ir septeni Dīva gori un septeņas zvaigznes: Tovi dorbi man ir zynomi: Tev ir vōrds itkai tu dzeivotu, bet tu esi nūmiris. 2 Pasamūsti un styprynoj pōrejū daļu, kas ir jau pi mēršonas. Es tovus dorbus Dīva prīškā naasmu atradis par pīteikūšim. 3 Pīmini kai tu jū pījēmi un klausejīs; pīsaturi pi jō cīši un atsagrīz. Bet jo tu napasamūssi, tad es (pi tevis) atnōkšu kai zaglis un tu nazynosi kurā stundē es par tevi nōkšu. 4 Bet tev ir Sadōs daži vōrdi, kuru drēbes nav satraipeitas, Tī ar mani staigōs boltōs drēbēs, jo jī ir tō cīneigi.

5 Kas uzvarēs, tū ītērps boltōs drēbēs. Un es jō vōrda nikod nu dzeiveibas grōmotas naizdzēsšu, bet gon jū atzeišu pret sovu Tāvu un pret Jō eņģelim. 6 Kam ir auss, tys lai klausās, kū Gors soka draudzem.

7 Filadelfijas bazneicas engeļam roksti:

24      s a t a n a d z i ļ u m i m — moldu mōceibas.

28      r e i t a z v a i g z n i — Kristus Kungu.

1      e n g e ļ a m — veiskupam.

3      k a i tu j ū — Dīva vōrdu.

k a i z a g l i s — nagaideiti.

Tū soka svātais, patīseigais, kam ir Davida atslāga, kurs aizdora tai, ka nikas navar atdareit, un atdora tai, ka nikas navar aizdareit.

8 Tovi dorbi man ir zynomi: Raug, es tev atdareju durovas, kuru nikas navar aizdareit. Lai gon tev ir moz spēka, tūmār tu muna vōrda pīsaturēji un muna vōrda naaizalīdzi. 9 Raug, es dōvynoju tev tūs nu satana sinagogas, kuri sevi īskaita par jūdim, bet taidi nava, nē, jī maloj. Raug, es padareišu, ka jī atnōks, nūkriss tev pi kōjom un atzeis, ka es tevi mīļoju, 10 jo tu munu vōrdu par munu pacīteibu esi īvārōjis. Un es tevi grybu pasorgōt nu pōrbaudeišonas stundes, kas nōks par vysu zemi, lai pōrbaudeitu zemes īdzeivōtōjus. 11 (Raug), es dreiži atnōkšu. Kas tev ir, tū paturi stipri, lai nivīns naatjimtu tova krūņa.

12 Kas uzvarēs, tū es padareišu par sova Dīva svētneicas bolstu, un jam nikod nu turīnes navajadzēs atsakōpt. Uz jō es uzraksteišu sova Dīva vōrdu un sova Dīva piļsātas jaunōs Jeruzalemas vōrdu, kura nūsalaiss nu dabasim nu muna Dīva, kai arī sovu jaunū vōrdu. 13 Kam ir auss, tys lai klausōs, kū Gors soka draudzem.

14 Laodikejas bazneicas engeļam roksti:

Tū soka Tys, kas ir „Amen“, vyspatīseigōkais, uzticeigais un eistais līcinīks, Dīva radeibas sōkums: 15 Tovi dorbi man ir zynomi: Es zynu, ka tu naesi ni solts ni sylts. 16 Kaut tu bejis solts vai korsts! Bet tai kai tu naesi ni solts ni korsts, bet rondons, tad es tevi izmesšu nu sovas mutes.

17 Tu gon soki, ka tu esi bogōts, ka tev ir pōrpiļ neiba, ka tev nikō vairōk nav vajadzeigs. Bet tu pavysam nazyni, ka tu esi tryuceigs un nūžālojams, nabadzeigs, okls un plyks. 18 Es tev īteicu nūpērkt

16      r o n d o n s — kyutrs, snauduieigs.

18      z a 1 t u — zalts ir mīlesteibas simbols.

b o l t a s d r ē b e s — navaineibas simbols.

nu manis krosnē sakarsātu zaltu, lai tu byutu bogōts, un boltas drēbes, lai tu varātu jōs apvilkt un tova napīklōjeiba un plykums nasaradzātu, un smēri, ar kū īsmērēt tovas acis, lai tu varātu redzēt. 19 Vysus tūs, kū mīļoju, es rōju un strōpeju. Tai tad pōrsajem otkon ar centeibu un atsagrīz! 20 Raug, es stōvu pi durovom un klauvēju, jo kas munu bolsu dzērd un (man) durovas atdora, tad es pi jō īīšu un nūturēšu ar jū vakariņas, un jys ar mani.

21 Kas uzvar, tam es ļaušu sēdēt ar mani munā gūda krāslā, kai es pats uzvarējis ar sovu Tāvu sēžu Jō gūda krāslā. 22 Kam ir auss, tys lai klausōs, kū Gors soka draudzem.

S e p t e n i z e i m ū g i.

IV 1 Pēc tam es redzēju: Raug, dabasūs atvārtas durovas un bolss, kuru es agrōk kai taures bolsu runojam dzērdēju, man saceja: Nōc šur, te augšā. Es tev parōdeišu tū, kam jōnuteik pēc tam.

2 Un tyuleņ es gorā beju aizgrōbts un raug, debesīs stōvēja gūda krāsls, un gūda krāslā vīns sēdēja. 3 Un tys, kas tur sēdēja, pēc izskota beja kai jaspida un sardina akmiņs. Ap gūda krāslu beja varaveiksna, kura izaskateja kai smaragds.

4 Gūda krāslam apkōrt stōvēja divdesmit četri citi gūda krāsli un tymūs gūda krāslūs sēdēja divdesmit četri vacōkī boltos drēbēs un zalta krūnim golvā. 5 Nu gūda krāsla gōja ōrā zibšņi, bolsi un pārkyuņa grōvīni. Gūda krāsla prīškā daga septeņas lāpas: Tī beja septeni Dīva gori. 6 Tōļōk gūda krāsla prīškā beja kaut kas kai stykla jyura leidzeiga kristalam un ap jū apkōrt beja četras dzeivas byutnes prīškā un mugurpusē pylnas ocu. 7 Pyrmō byutne beja leidzeiga ļauvai, ūtrō dzeivō byutne — jaunlūpam, tre-

6      č e t r a s d z e i v a s b y u t n e s — četru evangelistu simboli.

šajai vaigs beja kai cylvākam, caturtō beja leidzeiga lidojušam ērgļam. 8 Tom četrom dzeivajom byutnem beja pa seši spōrni un tī kai nu īkšpuses tai arī nu ōrpuses beja pilni ar acim. Bez pōrstōšonas dīn un nakt jōs dzīdōja:

Svāts, svāts, svāts ir Kungs, Dīvs, Tys Vysvareigais, kas beja, ir un atnōks.

9 Un kad šōs četras dzeivos byutnes gūdynōja, slavēja un pasateice Tam, kas sēdēja gūda krāslā un kas dzeivoj myužeigi myužam, 10 tad tī divdesmit četri vacōkī pakryta pret Tū, kas gūda krāslā sēdēja un pagūdynoja Tū, kas dzeivoj myužeigi myužam un, gūda krāsla prīškā nūlykuši sovus krūņus, sauce: 11 Kungs, myusu Dīvs, Tev pīnōkās gūds, slava un vareiba, jo Tu esi radejis vysu un caur tovu grybu vyss ir cēlis un radeits.

V 1 Un es redzēju grōmotu Tō lobajā kas sēdēja gūda krāslā. Tei beja pīraksteita īkšpusē un ōrpusē un ar septeņim zeimūgim aizzeimūgōta. 2 Un es redzēju arī spēceigu engeli, kas styprā bolsā sludynōja: Kas ir cīneigs atdareit grāmotu un atraiseit jōs zeimūgus? 3 Tūmār nivins ni dabasūs ni vērs zemes, ni zam zemes navarēja grōmotas atvērt un pasavērt īškā. 4 Te es gauži raudōju, ka nabeja nivīna cīneiga atvērt grōmotu un pasavērt īškā. 5 Tad vīns nu vacōkajim man saceja: Naraudi! Raug, ļauva nu Juda ciļts, Davida pēcnōcējs ir uzvarējis, jys atvērs grōmotu un jōs septeņus zeimūgus.

6 Tad es redzēju gūda krāsla un četru dzeivūs byutņu prīškā pa vydu storp vacōkajim jāru, un tys beja kai nūkauts. Jam beja septeni rogi un septeņas acis: Tī beja septeņi Dīva gori, kas pa vysu pasauli beja izsyuteiti. 7 Jys pīgōja klōtu un pajēme gromotu,

8      s v ā t s, s v ā t s, s v ā t s — vyssvātōkais.

6      J ā r u — Pesteitoju; K. Jezu Kristu.

kas beja lobajā Tō, kas sēdēja gūda krāslā. 8 Un kai tik jys pajēme grōmotu, tōs četras dzeivōs byutnes un tī divdesmit četri vacōkī pakryta pret jāru (pi zemes).

Ikvīnam beja cytara un zalta trauceņš pylns kyupynojamō, tōs ir svātūs lyugsonas. 9 Un jī dzidōja jaunu dzīsmi: (Kungs), tu esi cīneigs pajimt grōmotu un atdareit jos zeimūgus. Tu beji nūnōvāts un caur sovu asni esi īmontojis Dīvam cylvākus nu vysom ciļtim un volūdom, tautom un tauteibom. 10 Un nu jim tu sagatavōji myusu Dīvam kēnesti un presbiterus un jī vaļdeis vērs zemes. 11 Un kad pasavēru, es izdzērdu apkōrt gūda krēslam, dzeivajom byutnem un vacōkajim daudzūs engeļu bolsus; tūs skaits beja tyukstūšas tyukstūšu un desmit tyukstūšas desmit tyukstūšu. 12 Jī styprā bolsā dzīdōja: Jārs, kas beja nūkauts, ir cīneigs sajimt varu,bogōteibu, gudreibu, spēku, gūdu, pateiceibu un slavu. 13 Un vysu radeibu dabasūs, vērs zemes, zam zemes un jyurā, vysu, kas ir, es dzērdēju dzīžūt: Tam, kas sēd gūda krāslā un Jāram lai ir teikšona, gūds, slava un vara myužeigi myužam. 14 Un četras dzeivōs byutnes saceja: Amen, un tī (divdesmit četri) vacōkī pakryta (pi zemes) un pīlyudze (Tū, kas dzeivoj myužeigi myužam.)

S e p t e ņ u z e i m ū g u a t d a r e i š o n a.

VI. 1 Es redzēju, kai jārs atdareja pyrmū nu septenim zeimūgim un dzērdēju pyrmū dzeivū byutni pārkyuņa bolsā saucam: Nōc šur (un raugi)! 2 Un es pasaskateju, un raug, bolts zyrgs, un tam, kas uz jō sēdēja, beja īdūts lūks, jam beja īdūts arī krūņs, un jys izgōja kai uzvarātōjs, lai uzvarātu.

3 Kad jys (jārs) atdareja ūtrū zeimūgu, es dzērdēju ūtrū byutni saucam: Nōc šur (un raugi)! 4 Tad atgōja cyts guneigi sorkons zyrgs, un tam, kas uz jō sēdēja, beja uzdūts nu zemes atjimt mīru, tai ka cylvāki cyts cytu kova, un jam beja īdūts lels zübyns.

5 Kad jys atdareja trešū zeimūgu, es dzērdēju trešū dzeivū byutni saucam: Nōc šur (un raugi)! Un es pasavēru un raug, malns zyrgs, un tam, kas sēdēja vērsum, rūkā beja svori. 6 Un es dzērdēju kai bolsu storp četrom byutnem, kas saceja: Vīns mārs kvīšu par vīnu denaru, un trejs māri mīžu par vīnu denaru, bet eleja un veina tu nadreiksti aizskart!

7 Kad jys atdareja catūrtū zeimūgu, es dzērdēju catūrtū dzeivū byutni runojam: Ej šur (un raugi)! 8 Un es skatejūs un raug; Bōls zyrgs, un tō, kas uz jō sēdēja, vōrds beja nōve un jai sekoja myrūņu valsts. Un jai beja dūta vara par catūrtū zemes daļu, nōvēt ar zübynu, bodu un mērim, nōvi un caur zemes zvērim.

9 Kad jys atdareja pīktū zeimūgu, es redzēju zam oltora tūs dvēseles, kas beja nūnōvāti Dīva vārda dēļ un līceibas dēļ pi kurōs jī turējōs, 10 Jī lelā bolsā sauce un saceja: Svātais un patīseigais Kungs, cik ilgi (turpynōsīs), koleidz tu tīsōsi un par myusu asni atrībsi tim, kas apdzeivoj zemi? 11 Tad jim ikvīnam īdeve boltu apģērbu un jim saceja, lai jī vēļ mozu breideiti pagaida, koleidz jūs leidzkolpi un jūs brōli byus pylnā skaitā, kurus nūnōvēs tai pat kai jūs.

12 Un kad jys atdareja sastū zeimūgu, es redzēju, kai izacēle lele zemes trīce. Saule palyka malna kai vylnona skumu drēbe, un vyss mēness palyka vysā kai asnis. 13 Dabasu zvaigznes kryta uz zemi, kai nagotovī augļi kreit nu figu kūka, kad tū rausta auka. 14 Dabasi sasatyna kai grōmotas rullē, kad jū satyn. Ikvīns kolns un ikvīna sola nūsavērzeja nu sovas vītas. 15 Zemes kēneni, dižveiri, augstmani, bogōtnīki, vareigī, kolpi un breivī — visi pasaslēpe kolnu klinšu olōs, 16 un sauce kolnim un klintem: Kreitit mums vērsā un aizsedzit

6      v ī n s m ā r s k v ī š u p a r v ī n u d e n a r u — Ar šytū teik atzeimōts pōrtykas dōrgums. 1. mārs = 1,18 litr.

myusus pret tō vaigu, kas sēd gūda krāslā un pret jāra dusmi, 17 jo ir atnōkuse jō lelo dusmes dīna, un kas gon var izturēt?

VII. 1 Pēc tam es redzēju četrus eņģeļus, kas stōvēja četrūs zemes styurūs un turēja četrus zemes vējus, lai nivīns vējs napyustu ni pōri zemei, ni pōri jyurai, ni arī pōri kaidam kūkām. 2 Tad es redzēju cytu engeli izaceļūt nu saules lākta ar dzeivō Dīva zeimūgu. Jys sauce tim četrim eņģelim, kurim beja dūta vara kaitēt zemei un jyurai, lelā bolsā saceidams: 3 Nadorit nikō ni zemei ni jyurai, ni kūkim koleidz mes myusu Dīva kolpus apzeimūgosim uz jūs pīrem. 4 Esdzērdēju apzeimūgōtūs skaitli: symts četrudesmit četras tyukstūšas nu vysom Izraeļa dālu ciļtim: 5 Nu Jūdas ciļts divpadsmit tyukstūžu apzeimūgōtūs, nu Rubena ciļts divpadsmit tyukstūšu, nu Gada ciļts divpadsmit tyukstūšu, 6 nu Asera ciļts divpadsmit tyukstūšu, nu Neftali ciļts divpadsmit tyukstūšu, nu Manassesa ciļts divpadsmit tyukstūšu, 7 nu Simeona ciļts divpadsmit tyukstūšu, nu Levi ciļts divpadsmit tyukstūšu, nu Issachar ciļts divpadsmit tyukstūšu, 8 nu Zabuļona ciļts divpadsmit tyukstūšu, nu Jezupa ciļts divpadsmit tyukstūšu, nu Benjamina ciļts divpadsmit tyukstūšu apzeimūgōtūs.

9 Pēc tam es redzēju un raug, lels pulks, kō nivīns navarēja saskaiteit nu vysom tautom, ciļtim, kōrtom un volūdom. Jī stōvēja gūda krāsla prīškā un jāra prīškā gārbti boltos drēbēs ar paļmom sovōs rūkōs. 10 Un jī styprā bolsā sauce: Pesteišona myusu Dīvam, kas sēd gūda krāslā un Jāram.

11 Visi engeli stōvēja apkōrt gūda krāslam, vacōkajim un četrom dzeivajom byutnem un pakryta pret gūda krāslu uz sova vaiga un pīlyudze Dīvu saceidami: 12 Amen, svēteiba, slava, gudreiba, pateiceiba, gūds, vara un spāks lai ir myusu Dīvām myužeigi myužam. Amen.

13 Te vīns nu vacōkajim jēme vōrdu un saceja: Nu kurīnes te ir tī, kas boltōs drēbēs un nu kurīnes jī nōk? 14 Es atbiļdēju: Muns kungs, tu pats zyni. Tad jys man saceja: Šytī ir tī, kas nōk nu lelajim spaidim un sovas drēbes ir izmozgōjuši un izbalsynōjuši jāra asnī. 15 Tōpēc jī stōv Dīva gūda krāsla prīškā un jō svētneicā kolpoj dīn un nakt un storp jim dzeivoj tys, kas sēd gūda krāslā. 16 Jī vairs naaļks un naslōps, uz jim vairs nakriss saules stori ni arī kaids cyts korstums, 17 jo jārs, kas stōv uz vyds gūda krāslā jūs ganeis un nūvess pi dzeiveibas yudiņa olūtim un Dīvs nu jūs acim nūslauceis ikvīnu osoru.

VIII 1 Kad jārs atdareja septeitū zeimūgu, dabasūs īsastōja klusums uz kaidu pus stundi.

2 Un es redzēju, kai septenim eņģelim, kuri stōv Dīva prīškā, īdeve septeņas taures. 3 Tad atnōce pret oltoru cyts engeļs ar zalta kyupynojamü trauku. Jam īdeve daudz kyupynojamō, lai jys tū kūpā ar vysu svātūs lyugšonom lyktu uz zalta oltora Dīva gūda krāsla prīškā. 4 Un kyupynōjuma smarža kūpā ar svātūs lyugšonom nu engeļa rūkas cēlēs Dīvam pretim. 5 Engeļs pajēme kyupynojamū, pīpiļdeja tū ar kvālūšom ūglem nu oltora un nūmete zemē. Tad izacēle pārkyuņa spērīņi un grovīņi, zibšņi un zemestrīces. 6 Un tī septeņi engeļi ar septeņom taurēm sasagatavōja taurēšonai.

S e p t e ņ a s t a u r e s.

7 Un kad aiztaurēja pyrmais (engeļs), tad izacēle krusa un guns sajaukta ar asni un tū nūmete zemē. Tad izdaga trešā daļa zemes, nūdaga trešō daļa kūku un sadaga vysa zaļō zōle.

3      s i s i n i — mežōneigōs tautas.

8 Kad aiztaurēja ūtrais engeļs, izacēle kaut kas, kai lels guneigs, jyurā īsvīsts kolns un trešō jyuras daļa palyka par asni, 9 izmyra trešō jyuras radeibu daļa un tyka iznycynōta trešō daļa kuģu.

10 Kad aiztaurēja trešais engeļs, tad nu debesim nūkryta lela zvaigzne. Jei daga kai lāpa un nūkryta uz trešōs daļas upu un uz yudiņa olūtim. 11 Tei zvaigzne saucēs Absint. Un treša daļa yudiņa pōrsavērte pēlējūs, un nu tō yudiņa nūmyra daudz cylvāku, jo tys beja ryugts.

12 Kad aiztaurēja catūrtais engeļs, tad kēre trešū daļu saules, trešū daļu mēneša un trešū daļu zvaigžņu, un trešō daļa jūs aptymsa un treša daļa dīnas vairs nabeja skaidra, tai pat arī nakts.

13 Un es redzēju pa debess vydu lidojam ērgli un dzērdēju lelā bolsā saucam: Bāda, bāda, bāda zemes īdzeivōtōjim pōrejūs treju engeļu taurēšonas dēļ, kurim vēļ beja jōtaurej.

IX 1 Kad aiztaurēja pīktais engeļs, tad es redzēju kai nu debesim uz zemes nūkryta zvaigzne. Jai beja īdūtas eļnes bezdibiņa atslāgas. 2 Jei atdareja eļnes bezdibini un nu eļnes bezdibiņa izacēle dyumi, kai lelas krōsnes dyumi, un nu bezdibiņa dyumim aptymsa saule un gaiss. 3 Un nu (bezdibiņa) dyumim pōri zemei plyuda sisini, un jim beja dūta vara, kaida ir zemes skorpionim. 4 Jim beja pavālāts, ka jī nadreikst aizskart ni zemes zoles, ni zaļuma, ni arī kaida kūka, kai tikai cylvākus, kurim uz pīres nava Dīva zeimūga. 5 Jim gon nabeja atļauts tūs nūnovēt, bet tikai pīci mēneši jūs vōrdzynōt. Un jūs vōrdzynōšona beja kai mūkas, kad cylvākam īdzeļ skorpions.

6 Tāmōs dīnōs cylvāki meklēs nōvi, bet jōs naatrass. Jī gribēs nūmērt, bet nōve nu jim bēgs. 7 Sisini beja leidzeigi zyrgim, kuri ir gotovi karam. Uz jūs golvom beja kaut kas, kai zalta krūņs. Jūs vaigs beja leidzeigs cylvāka vaigam, 8 Jūs moti beja kai sīvīšu moti un jūs zūbi kai ļauvas zūbi. 9 Jūs bruņas beja kai dzeļža bruņas, un jūs spōrnu trūksnis, kai daudzejūs kara rotu dōrdīņs, kad tūs daudzejī zyrgi valk uz karu. 10 Jim beja dzanyuli un astes kai skorpionim, un ar tom sovom astēm jī varēja picu mēnešu laikā ļaudim kaitēt, 11 Par jim vaļdēja kai kēneņš bezdibiņa engeļs, kurs ebreju volūdā saucās Abaddons un grēku valūdā Apollyons. 12 Tys pyrmais „bāda“ ir pagōjis, bet raug, nōks vel citi divi.

13 Kad aiztaurēja sastais engeļs, es izdzērdu bolsu nu četrim zalta oltora styurim, kas beja Dīva prīškā. 14 Tys sauce sastajam engeļam, kuram beja taure: Atrais tūs četrus eņģeļus, kuri ir pīsīti pi lelōs Eufrata upes. 15 Tūs četrus eņģeļus atraiseja un jī beja gotovi stundē, dīnā, mēnesī, un godā nūnōvēt trešū daļu cylvāku. 16 Jōtnīku pulks skaitējōs divdesmit tyukstūšu reižu pa desmit tyukstūšu, — taidu es dzērdēju jūs skaitli. 17 Kai es redzējumā redzēju, zyrgim un jōtnīkim beja guņssorkonas, tymssorkonas un sārdzaltonas bruņas. Zyrgim golvas beja kai ļauvom. Nu jūs mutes gōja ōrā guņs, dyumi un sārs. 18 Šitī trejs pūsteitōji: guņs, dyumi un sārs, kas göja nu mutes, nūnōvēja trešū daļu cylvāku. 19 Zyrgim spāks beja mutēs un astēs. Jūs astes beja leidzeigas čyuskom, jom beja golvas un ar tom jī kaitēja.

20 Bet pōrejī cylväki, kuru šytī mēri nanūnōvēja, nu sovu rūku dorbim naatsagrīze, bet gon jūprūjom kolpōja ļaunajim gorim un zalta, sudobra, vara, ak- miņa un kūka dīvaklu tālim, kuri navar ni nūstōvēt, ni redzēt, ni dzērdēt, ni arī staigōt. 21 Jī naatsagrize ni nu sovom slapkaveibom, ni nu būršonom, ni nu bezkauneibom, ni nu sovom zagšonom.

E n g e ļ s a r g r ō m o t u.

X 1 Un es redzēju cytu spēceigu engeli nūkōpam nu dabasim. Jys beja gārbts mōkūnī, vērs jō golvas varaveiksna, jō vaigs beja kai saule un jō kōjas kai guns stulpi. 2 Jam rūkā beja atvārta grōmateņa. Jys sovu lobū kōju nūlyka uz jyuras, kreisū uz sauszemes un 3 lelā bolsā sauce, itkai ļauva ryuktu. Uz jō saucīņa laide vaļā sovus bolsus septeņi pārkyuņi. 4 Un kad tī septeni pārkyuņi runōja, es gribēju raksteit, bet izdzērdu nu dabasim (man) saucūšu bolsu. Aizzeimūgoj tū, kū septeni pārkyuni runōja un tō naroksti.

5 Tad tys engeļs, kuru es redzēju stōvam uz jyuras un uz sauszemes pacēle uz dabasim sovu lobū rūku 6 un zvērēja Tō prīškā, kas dzeivoj myužeigi myužam, kas radēja dabasus un tū, kas jymūs ir, zemi un tū, kas vērs jōs ir, jyuru un tū, kas jamā ir: Laika vairs nabyus. 7 Kad septeitais engeļs paceļs sovu bolsu un taurēs, pīsapiļdeis nūslāptī Dīva nūdūmi, kai Jys sovim kolpim pravīšim ir pasludynōjis. 8 Un tys bolss, kuru es nu dabasim izdzērdu, runōja man vēļ ūtrreiz saceidams: Ej un pajem nu engeļa rūkas atvārtū grōmateņu, kurs stōv uz jyuras un uz sauszemes. 9 Es aizgōju un lyudžu engeļa, lai atdūd man grōmateņu. Un jys man saceja: Jem un jū nūrej. Tovai mōgai gon tei byus ryugta, bet tovai mutei soldona, kai mads. 10 Es pajēmu nu engeļa rūkas grōmateņu un jū nū reju. Munā mutē jei beja soldona kai mads, bet kad es jū nūreju, mōgā man beja ryugts. 11 Tad man saceja: Tev otkon jōpravītoj par daudzejom kōrtom, tautom, volūdom un kēnenim.

D i v i l ī c i n ī k i.

XI 1 Un man īdeve nīdri leidzeigu reikstei un saceja: Celīs, izmērej Dīva svētneicu, oltori un tūs, kas ikšā lyudzās. 2 Bet ōrejū svētneicas pōgolmu atstōj un jō namērej, jo tys ir atstōts pogōnim. Ji svātū piļsātu meideis četrudesmit divi mēneši.

3 Es dūšu sovus obejus līcinīkus un jī grākuvaidēšonas drēbēs gārbti sludynōs tyukstūša divi simti sešdesmit dīnu. 4 Tī ir obeji eleja kūki un obeji lukturi, kas stōv zemes kunga prīškā. 5 Jo kas jim gribēs kaitēt, nu jūs mutes izīs guņs un jūs īnaidnīkus apreis, un jo kas jim gribēs dareit sōpes, tiks nūnōvāti taidā pat kōrtā. 6 Jim ir vara aizdareit dabasus, lai jūs sludynōšonas dīnōs naleitu leits, jim ir vara par yudini jū pōrvērst asnī un zemi sist ar ikvīnu mēri, cik vin jim pateik. 7 Un kad ji līceibu byus pabeiguši, nu bezdibiņa izacālušais zvērs ar jim karōs, jūs pīveiks un jūs nūnōvēs. 8 Jūs mērsteigōs atlīkas gulēs uz īlas lelajā piļsātā, kura goreigi par Sodomu un Egipti teik saukta, kur pīkola krystā arī jūs Kungu. 9 Jō mīsu redzēs ļaudis nu vysom kōrtom, ciltim, volūdom un tautom trejs ar pusi dīnas, jo nabyus atļauts jūs mīsas paglobōt kaidā kopā. 10 Zemes īdzeivōtoji par tū prīcōsīs un līksmōs, un cyts cytam syuteis dōvonas, jo tī divi pravīši zemes īdzeivōtōjim sagōdōja cīsšonas. 11 Bet pēc trejom ar pusi dīnom nu Dīva nōce jymūs dzeiveibas gors un jī otkon pīsacēle uz sovom kōjom un vysus tūs, kas tū redzēja, apjēme lela baile. 12 Beja dzēržams nu dabasim skaneigs bolss, kas jim sauce: Nōcit šur augšā! Un jī uz mōkūņa pasacēle debesīs. Jūs īnaidnīki tū redzēja.

13 Tamā pat stundē izacēle lela zemes trice. Dasmytō piļsātas daļa sabruka un septeņas tyukstūšas personu zemes trīcē dabōja nōvi. Pōrejī nūsabeida un gūdynōja Dīvu dabasūs.

14 Tai pagōja ūtrais „bāda“, bet raug, ōtri nōks trešais.

3      o b e j u s l ī c i n ī k u s — Eliasu un Enochu.

S e p t e i t ō t a u r e.

15 Kad aiztaurēja septeitais engeļs, nu dabasim beja dzēržami skali bolsi, kas sauce: Pasauļa vaļdešona pīdar myusu Kungam un Jō Kristum. Jys vaļdeis myužeigi myužam. (Amen.) 16 Tad divdesmit četri vacōkī, kas Dīva prīškā sēdēja sovūs gūda krāslūs, pakryta uz sova vaiga, pīlyudze Dīvu un saceja: 17 Kungs, vysvareigais Dīvs, kas esi, kas beji (un kas atnōksi), mes Tev pateicam, ka Tu sajēmi spēceigū varu un īsōci vaļdeit. 18 Tautas gon dusmojās, bet nōce tova dusme un laiks tīsōt nūmyrušūs un sovim kolpim pravīšim, svātajim un tim, kas beistās tova vōrda, mozajim un lelajim samoksōt olgu, kai arī iznycynōt tūs, kas samaitōja zemi.

19 Tad atsadareja dabasūs Dīva svētneica. Jō svētneicā beja radzama Jō dereibas skreine. Tad izacēle zibšņi, pārkyuņa grōvīni, zemes trice un lela krusa.

S ī v ī t e u n d r a k o n s.

XII 1 Dabasūs pasarōdeja lela zeime: Sīvīte saulē tārpta, zam jōs kōjom mēness un uz jōs golvas ar divpadsmit zvaigznēm krūņs. 2 Jei beja mōtes cereibōs un sovōs sōpēs un dzemdeišonas mūkōs klīdze. 3 Un dabasūs pasarōdeja vēļ ūtra zeime: Raug, lels guņssorkons drakons ar septeņom golvom un desmit rogim un uz jō golvom septeni krūni. 4 Jō aste rōve sev leidza trešu daļu nu debess zvaigznem un svīde jōs uz zemes. Drakons nūstōja pret sīvīti, kurai vajadzēja dzemdeit, lai tyuliņ pēc pīdzimšonas nūreit jōs bārnu.

5 Jei dzemdēja bārnu, kuram ar dzeļža sceptru jōvolda vysas tautas. Bārnu pajēme pi Dīva gūda krāslā, bet sīvīte aizbāga tuksnesī.

Tur jai Dīvs sagatavōja vītu, un jū uzturēja tyukstūša divi simti sešdesmit dīnu.

7 Te dabasūs izacēle kars. Michaeļs un jō engeli karōja pret drakonu, drakons un jō engeli arī karōja. 8 Bet jī pretim nūsaturēt navarēja un jim dabasūs vairs pabeja vītas. 9 Tad nūgryude lelū drakonu un vacū čyusku, kuru sauce par valnu un satanu, kura pīvyla vysu pasauli; jū nūmete uz zemi un reizē ar jū nūgryude arī jō eņģeļus. 10 Un es dzērdēju dabasūs jō lelū bolsu saucam: Tagad ir atnōkuse myusu Dīva pesteišona, vara un vaļsteiba un jō Kristus vara, jo ir nūgryusts myusu brōļu apvaiņōtōjs, kurs Dīva prīškā jūs apvaiņōja dīn un nakt. 11 Jī tū uzvarēja caur jāra asni un caur jō līceibas vōrdu, un jī sovu dzeivi tik moz vērtēja, ka lobōk pacīte nōvi. 12 Tōpēc prīcojitēs dabasi un jyus, kas jymūs dzeivojit. Bāda zemei un jyurai, uz jums nūsalaide valns lelōs dusmēs, jo jys zyna cik moz jam ir laika.

13 Kad drakons redzēja, ka ir nūsvīsts uz zemes, jys vojōja tū sīvīti, kura dzemdēja bārnu. 14 Bet sīvītei tyka dūti lelō ērgļa divi spōrni, lai jei tuksnesī aizlidōtu uz tū vītu, kur jei čyuskas naskarta varātu dzeivōt vīnu laiku, divējus laikus un pus laika. 15 Tad čyuska nu sovom žūklom raideja sīvītei pakaļ yudini kai upi, lai straume jū aiznastu prūjom. 16 Bet te sīvītei nōce paleigā zeme: Zeme atvēre sovu muti un īsyuce tū straumi, kuru nu sovas mutes raideja drakons. 17 Tad. drakons uz sīvītes ļūti aizadusmōja un aizgōja karōtu ar jōs pōrejim pēcnōcējim, ar tim, kas pylda Dīva bausleibas un kurim ir Jezus (Kristus) līceiba.

D i v i d z e i v i n ī k i.

XIII 18 Es stōvēju uz jyurmolas. 1 un redzēju nu jyuras izejam vīnu dzeivinīku. Tam beja desmit rogu un septeņas golvas. Uz jō rogim desmit krūņu un uz jō golvom saimojūši vordi. 2 Pats dzeivinīks,

11      l ī c e i b a s v ō r d u — sovas ticeibas aplīcynōšonu.

kuru es redzēju, beja leidzeigs panterai. Kōjas jam beja kai lōčam un mute kai ļauvai. Drakons nūdeve jam sovu varu, sovu gūda krāslu un lelū spāku. 3 Vīna jō golva beja nōveigi īvaiņōta, bet tei nōveigō bryuce sadzeja un vyss pasauļs breinōdamīs uz dzeivinīka skatejōs. 4 Jī pīlyudze drakonu, jo jys sovu varu nūdeve tam dzeivinīkam, Un jī pīlyudze arī dzeivinīku saceidami: Kas šytam dzeivinīkam ir leidzeigs un kas ar jū var spākotīs? 5 Jam beja mute, kas runōja lelus un saimojūšus vōrdus un jam beja dūts spāks dorbōtīs četrudesmit divi mēneši. 6 Jys atdareja sovu muti Dīva, Jō vōrda un jō nūmetnes saimōšonai un dabasu īdzeivōtōju saimōšonai. 7 Jam beja atļauts karōt arī pret svātajim un jūs uzvarēt. Jam beja dūta vara par vysom ciļtim, volūdom un tautom. 8 Zemes īdzeivōtōji jū pīlyudze visi, kurūs vōrdi nu pasauļa īsōkuma nav īraksteiti nūkautō jāra dzeiveibas grōmotā.

9 Kam ir auss, tys lai klausōs. 10 Kas cytus vad vērdzeibā, tys pats vērdzeibā dzeivoj; kas cytus ar zūbynu nōvej, tys pats nu zūbyna lai kreit. Te svātajim ir vajadzeiga pacīteiba un ticeiba.

11 Es redzēju vēļ cytu dzeivinīku nu zemes izaceļam: Tam beja divi rogi kai jāram un jys runōja kai drakons. 12 Jō ocu prīškā jys izrōda taidu pat varu, kai pyrmais dzeivinīks. Zemi un jōs īdzeivōtōjus jys nūvad uz tū, lai tī gūdynotu pyrmū dzeivinīku, kuram sadzeja nōveigō bryuce. 13 Jys dora lelas zeimes. Ļaužu ocu prīškā pat gunei līk nu dabasim nūsalaist uz zemi. 14 Caur zeimem, kuras jys pyrmō dzeivinika uzdavumā varēja dareit, jys maldynoj zemes īdzeivōtōjus un zemes īdzeivōtōjus uzaicynōja pagatavōt tō dzeivinīka attālu, kuram beja zūbyna bryuce, bet tū-

8      n u p a s a u ļ a s ō k u m a — uz Dīva pretmyužeigō lāmuma.

mār izdzeivōja. 15 Jam beja īdūta vara pyrmō dzeivinīka tālam īdvēst elpu, lai dzeivinīka tāls varātu runōt un lyktu nūnōvēt vysus, kas dzeivinīka tāla nagūdynōtu. 16 Visim: lelim un mozim, bogōtim un nabogim, breivajim un vērgim jys lyka uz lobōs rūkas vai uz pīres nosōt zeimi; 17 nivīns navar ni pērkt ni pōrdūt, kas nanosoj tōs zeimes ar dzeivinīka vōrdu vai arī ar jō vōrda skaitlim. 18 Šeit ir gudreiba. Kam ir saprōts, tys lai sarēkinoj dzeivinīka skaitļus; tys ir vīna cylvāka skaitlis: seši simti sešdesmit seši.

J ā r s u n j ō l e i d z g ō j ē j i.

XIV 1 Es skatejūs un raug, uz Siona kolna stōvēja jārs un pi jō stōvēja symts četrudesmit četras tyukstūšas tūs, kam uz pīres beja uzraksteits jō vōrds un jō tāva vōrds. 2 Un nu dabasim es dzērdēju bolsu, kas beja leidzeigs lelu yudiņu trūkšņam un stypra pārkyuņa graudīnim. Bolss, kuru es dzērdēju, skanēja kai citaru spālātōju, kas spēlēja uz citarom. 3 Jī gūda krāsla prīškā, četru dzeivūs byutņu prīškā un vacōkūs prīškā dzīdōja jaunu dzīsmi. Un nikas tōs dzīsmes navarēja īgaumēt, kai tik tī symts četrudesmit četri tyukstūši, kas nu zemes beja atpērkti. 4 Jī ir tī, kas ar sīvītem nav sasatraipejuši; jī ir jaunaveigi un jī sekoj pakaļ jāram, kur vīn tys vastu. Jī ir atpērkti nu cylvākim Dīvam un Jāram kai pirmī. 5 Mali jūs mutē nav atrosti; ji (Dīva gūda krāsla prīškā) ir bez traipa.

E n g e ļ i t ī s a s s l u d y n ō t ō j i.

6 Es redzēju arī ūtru engeli, kas lidōja pa dabasu vydu. Jam beja jōsludynoj zemes īdzeivōtōjim: vy-

16      Pogōnim uz pīres vai arī uz nogim beja uzraksteiti tūs dīvaklu vōrdi, kurim jī kolpōja.

1      J ā r s — Jezus Kristus.

3      b e j a a t p ē r k t i — ar K- Jezus Kristus asni.

4      j ī i r j a u n a v e i g i — jūs mīsas ir ceistas un teira ticeiba.

som tautom, ciltim, volūdom un kōrtom myužeibas Evangelijs. 7 Jys lelā bolsā sauce: Beistitēs Dīva un Jū slavejit, jo Jō tīsas stunde jau ir atnōkuse. Pīlyudzit Tū, kas ir radejis dabasus un zemi, jyuru un yudiņa olūtus. 8 Jam sekoja ūtrs engeļs saukdams: Lelō Babilona ir krytuse, ir krytuse, kas ar sovu naceisteibas veinu apreibynōja vysas tautas.

9 Un jim sekōja trešs engeļs, kas lelā bolsā sauce: Kas pīlyugs dzeivinīku, vai jō tālu, un jō zeimi nosōs uz pīres vai uz rūkas, 10 tam jōdzer Dīva dusmes veins, kas ir naatškaideits salīts jō dūsmes kausā. Svātūs engeļu un Jāra prīškā jam byus jōcīš mūkas gunī un sārā. 11 Tūs, kas dzeivinīku un jō tālu pīlyugs un jō vōrda zeimi pījims, mūku dyumi kyupēs vysu myužu un jim nybyus mīra ni dīn ni nakt. 12 Šeit jōpasarōda svātūs patstōveibai, kuri pīsatur pi Dīva bausleibom un pi ticeibas ikš Jezus.

13 Un es dzērdēju nu dabasim bolsu, kas man sacēja: Roksti: Svēteigi nūmyrušī, kas nu šō laika mērst ikš Kunga. Patīši, soka Gors, jim nu nōves vōrgim ir jōatsapyuš, jo jūs dorbi īt jim leidza.

14 Es redzēju un raug, bolts mōkūņs un uz mōkūņa sēdēja vīns cylvāka dālam leidzeigs; uz golvas jam beja zalta krūņs un rūkā oss sērps. 15 Un ūtrs engeļs īdams ōrā nu svētneicas lelā bolsā sauce sēžūšajam uz mōkūņa: Izstīp sovu sērpi un sōc pļaut, jo pļaušonas stunde jau ir atnōkuse un vērszemes labeiba jau ir nūkōrsuse. 16 Tad uz mōkūņa sēžūšais aplīce sovu sērpi ap zemi un zemes labeiba beja nūpļauta.

17 Un nu dabasu svētneicas gōja ōrā cyts engeļs, arī jam beja oss sērps. 18 Vēļ cyts engeļs izgōja nu oltora; jam beja vara par guni un jys lelā bolsā sauce tam, kam beja sērps, saceidams: Izstīp sovu sērpi un nūgrīz veinūgas nu zemes veina dōrzim, jo veinūgas jau ir gotovas. 19 Tad engeļs sovu sērpi aplyka ap zemi, mūjēme zemes veina dōrzu un veinūgas samete Dīva dusmes lelajā traukā. 20 Trauku myna ōrpus piļsātas un asnis nu traukim plyuda zyrgim leidz īmovim tyukstūša seši simti stadiju tōlumā.

S e p t e n i d u s m e s t r a u k i.

XV. 1 Es redzēju dabasūs vēļ cytu, lelu un breineigu zeimi. — Septeni engeli ar septenim pādejim mērim, caur kurim beja jōnūteik Dīva dusmei. 2 Es redzēju kaut kū, kai stykla jyuru sajauktu ar guni. Dzeivinīka, jō tāla un jō vōrda skaitļa uzvarātōji stōvēja pi stykla jyuras ar Dīva citarom. 3 Un jī dzīdōja Dīva kolpa Moizeša dzīsmi un Jāra dzīsmi saceidami:

Kungs, Vysvareigais Dīvs, tovi dorbi ir leli un apbreinojami, tovi celi ir taisneigi un patīseigi, Tu esi tautu Kēneņš. 4 Kungs, kas lai Tevis nasabeist un lai naslavej tova vōrda? Vīneigi Tu esi svāts. Vysas tautas nōks un Tevi pīlyugs, jo tovas taisneigōs tīsas ir atsaklōjušas.

5 Un pēc tam es redzēju kai atsadareja dabasu svētneica un līceibas nūmetne, 6 un nu svētneicas izgōja tī septeni engeli ar septenim mērim. Ji beja gārbti teirā speidūšā lynautā un ap kryutim apjūzti ar zalta jūstu. 7 Un vīna nu četrom dzeivajom byutnem īdeve tim septenim eņģelim septeņus zalta traukus, piļdeitus ar myužeigi myužam dzeivojūšō Dīva dusmi. 8 Svētneica pīsapiļdeja ar Dīva slavas dyumim un jō vareibu. Un nivīns vairs navarēja svētneicā īīt, koleidz izapiļdeja septeņu engeļu septeni mēri.

XVI. 1 Nu svētneicas es dzērdēju stypru bolsu, kas tim septenim eņģelim saceja: Ejit un izlejit uz zemes tūs septeņus Dīva dusmes traukus.

2 Pyrmais aizgōja un izlēja uz zemes sovu trauku. Tad izacēle ļauni un sōpeigi augūni tim ļaudim, kuri nosōja dzeivinīka zeimi un pilyudze jō tālu.

3 Ūtrais sovu trauku izlēja jyurā un tei palyka kai myrūņa asnis un izmyra visi jyuras dzeivinīki.

4 Trešais sovu trauku izlēja upēs un yudiņa olūtūs un tī palyka par asni. 5 Un es dzērdēju yudiņu engeli saucam: Tu (Kungs) esi taisneigs, kas esi, beji, Tu Svātais, ka Tu tai nūtīsōji. 6 Jī izlēja svātūs un pravīšu asni. Par tū Tu jim īdevi asni dzeršonai; tū jī ir peļnejuši. 7 Un nu oltora es dzērdēju runojam: Patīši, Kungs, Vysvareigais Dīvs, patīseiga un taisneiga ir tova tīša.

8 Catūrtais sovu trauku izlēja uz saules, Jai tyka dūts spāks dadzynōt cylvākus (ar korstumu) ar guni. 9 Cylvākus mūceja lels korstums, bet jī saimōja Dīva vōrdu, kam par tom mūkom beja vara. Jī nanōce pi apziņas un jō naslavēja.

10 Pīktais sovu trauku izlēja uz dzeivinīka gūda krāsla un jō vaļsteiba palyka tymsa. Nu sōpem jī pōrkūde sovas mēles un 11 saimōja dabasu Dīvu sovu sōpu un augūņu dēļ, bet nu sovim dorbim naatsagrīze.

12 Sastais sovu trauku izlēja lelajā Eufrata upē un izkolta jōs yudiņs, lai sagatavōtu ceļu austrumu kēnenim. 13 Un es redzēju trejs naškeistūs gorus vardem leidzeigus izejūt nu drakona, dzeivinīka un vyltus pravīša mutes. 14 Tī ir valna gori, kas dora zeimes. Jī īt pi visim pasauļa kēnenim, lai jūs savōktu Vysvareigō Dīva lelōs dīnas karam. 15 Raug, es eju kai zaglis. Svēteigs, kas ir nūmūdā un pasorgoj sovas drēbes lai navajadzātu staigōt plykam, lai jō plykuma naradzātu. 16 Jī tūs savōce tamā vītā, kura ebreju volūdā saucās Armagedon.

17 Septeitais (engeļs) sovu trauku izlēja gaisā; te nu svētneicas un gūda krāsla atskanēja styprs bolss, kas sauce: Jau izapiļdeja. 18 Tad nōce zibšni, bolsi, pārkyuņi un tik stypra zemes trice, kai vēļ nabeja

16      A r m a g e d o n — kolns, kas atsarūn Palestinas vidīnē.

bejuse, kai vērs zemes ir cylváki. 19 Lelo piļsāta sabruka trejōs daļōs un pogōnu mīsteni sagryva. Dīvs īgōdōja arī par lelū Babilonu un jai īdeve sovas dusmes veina pylnu trauku. 20 Tad pazuda vysas solas un kolni vairs nabeja atrūnami. 21 Un nu debesim kryta uz cylvākim leli krusas goboli, svorā ap talentu, bet cylvāki saimōja Dīvu krusas mūceišonas dēļ; lai gon šytei mūka beja ļūti lela.

B a b i l o n a i z p ū s t e i š o n a.

XVII. 1 Tad vīns nu tim septenim eņģelim ar septenim traukim atgōja un runōja man saceidams: Ej šur, es tev parōdeišu tīsu par lelū palaidni, kas sēd vērs lelajim yudinim. 2 Ar jū vērszemes kēneni dareja bezkauneibas dorbus un vērszemes īdzeivōtōji pīdzēre jōs bezkauneibas veina.

3 Tad jys mani pajēme gorā uz tuksnesi. Te es redzēju sivīti, kas sēdēja uz sorkona lūpa, kurs beja klōts ar Dīvu saimojūšim vōrdim, jam beja septenas golvas un desmit rogu. 4 Sīvīte beja gārbusēs purpurā un samtā un klōta ar zaltu, dōrgakminim un perlem. Jai rūkā beja zalta bikers piļdeits ar jōs bezkauneibas nateireibom un rībeigumu. 5 Uz pīres jai beja uzraksteits vōrds, — nūslāpums, — Lelō Babilona bezkauneigūs un vysa rībeigō vērszemes mōte. 6 Es redzēju sīvīti dzeram svātūs asni un Jezus līcinīku asni. Tū radzādams es ļūti nūsabreinoju.

7 Tad engeļs man saceja: Kōpēc tu breinojīs? Es tev izskaidrošu sīvītes un tō lūpa, kas jū nas, un kuram ir septenas golvas un desmit rogu, nūslāpumu. 8 Tys lūps, kuru tu redzēji, beja un tagad jō vairs nava. Bet jys vēļ nu bezdibiņa izaceļs, lai tad dūtūs iznīceibā. Tad tī vērszemes īdzeivōtōji breinōsīs, kuru vōrdu nu poša pasauļa radeišonas nav dzeiveibas grōmotā,

4      m u n a t a u t a — Kristus ticeigī.

kad jī redzēs, ka tys lūps beja, ka jō vairs nava un ka jys otkon byus. 9 Te prōtam vajadzeiga gudreiba.

Tōs septenas golvas ir septeni kolni uz kurim sēd sīvīte un septeni kēneni. 10 Pīci nu jim jau ir krytuši; vīns ir te, bet ūtrais vēļ nav atgōjis; un kad arī jys atnōks, tad jys paliks tikai uz eisu laiku. 11 Lūps, kas beja un vairs nava ir pats ostoitais; jys nōk nu septenim un dūdās iznīceibā.

12 Tī desmit rogu, kurus tu redzēji, ir desmit kēneni, kuri vaļdeišonas vēļ nav sajāmuši, tūmār jī kai kēneni valdeišonu panōks reizē ar lūpu uz vīnu stundi. 13 Jī ir vīnā prōtā un lūpam atdūd sovu spāku un varu. 14 Jī karōs pret jāru, bet jārs jūs uzvarēs, — jys ir valdinīku Kungs un kēneņu Kēneņš, un jam sekōs aicynōtī, izlaseitī un uzticeigī.

15 Jys man saceja tōļōk: Yudini, pi kurim, kai tu redzēji, palaidne sēd, nūzeimoj tautas un tauteibas, ciļtis un volūdas. 16 Tī desmit rogi, kurus tu redzēji, un tys lūps palaidni īneiss, atstōs jū vīntuleibā un nabadzeibā; jī reis jōs mīsu un sadadzynōs gunī, 17 jo Dīvs jūs sirdīs īdeve, lai tī izpiļdeitu Jō nūdūmus, ka vīnprōteigi dorbōtūs un sovu spāku nūdūtu lūpam, cikom izapiļdeis Dīva vōrdi. 18 Un tei sīvīte, kuru tu redzēji, ir tei lelō piļsāta, kurai ir vara par vērszemes kēnenim.

XVIII. 1 Pēc tam es redzēju cytu engeli nūkōpam nu dabasim; jam beja lela vara un nu jō spūžuma beja apgaismōta zeme. 2 Jys lelā bolsā sauce: Sabruka, sabruka lelō Babilona; jei palyka par demonu mitekli, par nūmetni visim naškeistajim gorim, par nūmetni visim nateirajim un rībeigajim putnim. 3 Vysas tautas dzēre jōs bezkauneibas veinu, vērszemes kēneni ar jū dareja naceisteibu un vērszemes tērgotōji nu jōs lelōs pōrmēreibas palyka bogōti.

4 Un es dzērdēju cytu bolsu nu dabasim saucam: Dūdīs prūjom, muna tauta, lai tu najimtu daleibas jōs grākūs un nacīstu nu mēra. 5 Jōs grāki snādzās leidz pat dabasim, un Dīvs pīmiņ jōs nataisneibas. 6 Atdūdit jai tū, kū jei (jums) ir davuse un pēc jōs dorbim atdūdit jai divkōrši. Kausu, kuru jei jums lēja, pīlejit jai divkōrši, 7 Tik pat daudz,, cik jei sevi augstynōja un uzdzeivōja, tik dūdit jai cīsšonu un bādu. Jei sovā sirdī dūmoj: Es sēžu te kai kēninīne, es naasmu atraitne un bādu napazeistu. 8 Tōpēc vīnā dīnā nōks jōs cīsšonas: nōve, bādas un bods un jū sadadzynōs gunī, jo Dīvs, kas jū tīsōs ir vareigs Kungs.

9 Un vērszemes kēneni jū apraudōs un vaimaņōs tī, kas ar jū pīkūpe naceisteibu un uzdzeivōja, kad jī īraudzeis jōs degšonas dyumus. 10 Jī stōvēs nu tōlīnes bailēs pret jōs cīsšonom un saceis: Bāda, bāda, tu lelō Babilona, tu varenō piļsāta! Un tīsa par tevi ir nōkuse vīnā pošā stundē.

11 Arī vērszemes tērgōtōji tū apraudōs un skums, jo nikas vairs jūs preču napērks. 12 Ni zalta preču, ni sudobra, ni dōrgakmiņu, ni pērļu, ni dōrgūs audumu, ni purpura, ni zeida, ni samta, ni kaidu smaržeigu kūku, nikaidu zylūņkaula trauku, nikaidu dōrgō kūka trauku, ni arī kapara, dzeļža un marmora; 13 ni cinamonu (ni smaržu), ni kyupynojamūs trauku, ni myrras, ni kyupynojamō, ni veina, ni eleja, ni smolkmyltu, ni kvīšu, ni vēršu, ni vušku, ni zyrgu, ni pajyugu, ni vērgu, ni cylvāku dvēseļu.

14 Tī augli, pēc kurim slōpst tova sirds, nu tevis ir atjimti, vyss tovs skaistums un daiļums ir iznicis un jys vairs nav atrūnams. 15 Šytūs lītu tērgōtōji, kas nu tevis ir palykuši bogōti, bailēs pret cīsšonom stōvēs nu tolīnes un raudōdami un bādōdamīs 16 sauks: Bāda, bāda, tu lelō, dōrgūs audumūs, purpurā un samtā gārbtō un ar zaltu, dōrgakminim un pērlēm puškōtō piļsāta! 17 Vīnas stundes laikā pazuda tik lelas bogōteibas.

Kugu vadeitōji, visi pīkrastes braucēji, laivinīki un visi jyuras braucēji nūstōja nu tolīnes 18 un klīdze itkai radzātu sova guņsgrāka dyumus saceidami: Vai ir kaida cyta leidzeiga šai lelajai piļsātai? 10 Jī bēre putekli sev uz golvas un raudōdami un vaimaņōdami sauce: Bāda, bāda, tu lelo piļsāta! Nu tovim dōrgumim palyka bogōti visi tī, kam uz jyuras ir kugi. Un jei iznyka vīnā pošā stundē.

20 Līksmojit par tū dabasi, jyus svātī, jyus apostoli un pravīši, jo Dīvs ir uzajēmīs jyusus pret jū aizstōvēt.

21 Vīns spēceigs engeļs pacēlis akmini, dzērnovu akmiņa lelumā, īsvīde jū jyurā saceidams: Ar taidu trūksni izniks Babilona, tei lelō piļsāta un jei vairs nabyus atrūnama. 22 Nivīnas kūklātōju, ni skaņu mōkslinīku, ni fleitistu, ni taurātōju skaņas nikas tevī vairs nadzērdēs; nivīns mōkslinīks naatrass tevī nikaidas mōkslas, nivīna dzērnovu trūkšņa nikas vairs tevī nadzērdēs 23 nivīnas lampas gaisma vairs tevī naspeidēs, nivīna leigovaiņa vai leigovas bolss vairs tevī naskanēs. Tovi tērgōtōji beja tī vērszemes lelī, tova būršonas mōksla maldynōja vysas tautas. 24 Tevī ir atrosts pravīšu un svātūs asnis, jā, vysu, kas vērs zemes ir nūnōvāti.

XIX. 1 Pēc tam es dzērdēju dabasūs kai Iela pyuļa bolsu saucam:

Alleluja! Myusu Dīvām pīdar pesteišona, slava un vareiba. 2 Jō tīsas ir patīseigas un taisneigas. Jys nūtīsōja lelū palaidni, kas ar sovu bezkauneibu maitōja vērszemi. Jys atsarībe par sovu kolpu asni, kurs beja uz jōs rūkom. 3 Un jī vēļ atkōrtōja: Alleluja! dyumi nu jōs ceļsīs myužeigi myužam.

4 Tad tī divdesmit četri vacōkī un tōs četras dzeivōs byutnes pakryta pi zemes un pīlyudze Dīvu, kas sēd gūda krāslā, saceidami: Amen. Alleluja! 5 Nu gūda krāsla atskanēja bolss, kas sauce: Teicit myusu Dīvu jyus visi Jō kolpi, kas jō beistatēs, kai lelī tai mozī.

6 Un es dzērdēju kaut kū, kai ļaužu daudzuma, kai yudiņa daudzuma krōkšonu, kai stypra pārkyuņa ryuksonu, kas sauce:

Alleluja! Kungs, myusu Dīvs, Tys Vysvareigais ījēme vaļdēšonu. 7 Prīcōsimēs un līgsmōsim un Jū gūdynōsim, jo Jāra kōzas ir atnōkušas, Jō leigova jau ir sagatavōta; 8 jei dreikst gērbtīs speidūši boltā lynautā. — Lynauts nūzeimoj svātūs taisneigūs dorbus.

9 Tad man saceja: Roksti: Svēteigi ir tī, kas ir īlyugti Jāra kōzu mīlastē. Un jys vēļ pībylda: Šytī ir patiseigī Dīva vōrdi.

10 Tad es pakrytu Jam pi kōjom, lai jū pīlyugtu. Bet jys man saceja: Nadori tō! Es asmu tovs un tūs tovu brōļu leidzkolps, kurim ir Jezus liceiba. Pīlyudz Dīvu. Jezus līceiba ir pravītōšonas gors.

D ī v a v ō r d a u z v a r a.

11 Un es redzēju atdareitus dabasus un raug, bolts zyrgs un tys, kas uz jō sēdēja, saucēs: Uzticeigais un Patīseigais, kas taisneibā tīsoj un karoj. 12 Jō acis beja kai guņslīsma un uz jō golvas daudzi krūņu. Jam beja uzraksteits vōrds, kura nikas nazyna, kai tik jys pats. 13 Jys beja apgārbts asnī samārcātā apgērbā. Jō nūsaukums beja: Dīva Vōrds. 14 Dabasu karapulki jam sekōja boltūs zyrgūs, jī beja gārbti boltūs, teirūs lynautūs. 15 Nu jō mutes izakōre oss zūbyns, lai ar tū systu tautas. Jys pats tōs ganéis ar dzeļža reiksti, un jys pats myn Vysvareigō Dīva dusmes veina mīgtuvi. 16 Uz jō drēbēm un uz jō gūrnim ir uzraksteits jō vōrds: Kēneņu Kēneņš un Valdinīku Kungs.

7      J o l e i g o v a — Kristus Bazneica.

12      g r ō m o t a s — kurōs ir atzeimōti ikvīna cylvāka dorbi.

17 Tad es redzēju saulē stōvūšu vīnu engeli; jys lelā bolsā sauce visim putnim, kas debestelpā lidōja, saceidams: Nōcit šur, sasalosit uz lelū Dīva maļteiti. 18 Jums joād kēneņu mīsa, karavodūņu mīsa, vareigūs mīsa, zyrgu un jōjēju mīsa, vysu breivūs un vērgu mīsa, — lelūs un mozūs.

19 Un es redzēju, kai lūps, vērszemes kēneni un jūs karapulki sasalaseja karōtu ar jōtnīku un jō karapulkim. 20 Lūpu sakēre un reizē ar jū vyltus pravīti, kurs uz jō pavēles dareja breinumzeimes. Caur tom jys beja pīvilis tūs, kas nosōja lūpa zeimi un pīlyudze jō tālu. Jūs obejus dzeivus īmete sāra dagūšajā guņsmutulī. 21 Pōrejūs nūnōvēja ar zūbynu, kurs izakōre un tō mutes, kas sēdēja uz zyrga, un visi putni paēde jūs mīsas.

XX. 1 Un es redzēju nu dabasim nūkōpam engeli, kuram rūkā beja bezdibiņa atslāgas un lelas važas. 2 Jys spākōjōs ar drakonu un vacū čyusku, kura ir valns un satans un jys tū sasēja uz tyukstūšas godim, 3 un īmete jū bezdibinī. Tū jys aizdareja un aizzeimūgōja, lai jys vairs namaldynōtu tautu, koleidz pōrīs tyukstūša godu. Pēc tam jys uz nagara laika jōpalaiž vaļā.

4 Un es redzēju gūda krāslus. Uz tim atsasāda tī, kurim beja nūdūta tīsa. Un es redzēju tūs dvēseles, kurim Jezus līceibas un Dīva vōrda dēļ beja nūcērstas golvas un tūs, kas napīlyudze ni lūpa, ni jō tāla, arī jō zeimes uz pīres vai rūkas nanosōja. Jī otkon palyka dzeivi un ar Kristus vaļdeja tyukstūša godu. 5 Citi nūmyrušī atsadzeivynōja tik tūreiz, ka tei tyukstūša godu beja pagojuse. Tei ir pyrmō augšamceļšonōs.

6 Svēteigs un svāts ir tys, kas jam daleibu pyrmajā augšamceļšonā. Par jim ūtrajai nōvei nav varas.

6      ū t r ō n ō v e — dvēseles myužeiga pazudynōšona elnē.

Jī byus Dīva un Kristus prīsteri un ar Jū vaļdeis tyukstūša godu.

7 Bet kad tyukstūša godu byus pagōjis, nu cītuma otkon izlaiss satanu. Tad jys pasaceļs un maldynōs tautas četrūs vērszemes styurūs, Gog un Magog, un jūs savōks karam. Jūs pulks ir nasaskaitams, kai jyuras smiltis. 8 Jī dēvēs pōri par plašū pasauli un aplence svātūs nūmetni un nūmīļōtū piļsātu. 9 Bet nu dabasim nūkryta guņs un jūs apreja. Valnu, kas jūs maldynōja, īmete guņs un sāra mutulī pi lūpa un vyltus pravīša. 10 Tur jūs mūceis dīn un nakt par visim myužu myužim.

11 Es redzēju lelu boltu gūda krāslu un tū, kas jymā sēdēja. Nu jō vaiga aizbāga dabasi un zeme un vairs navarēja atrast jūs vītas. 12 Es redzēju kai gūda krāsla prīškā stōvēja myrušī, leli un mozi un tyka atvārtas grōmotas. Vēļ atvēre cytu grōmotu, tei ir dzeiveibas (grōmota). Nūmyrušūs tīsōja pēc jūs dorbim, kai tī grōmotōs beja atzeimōti. 13 Arī jyura izdeve sovus myrūņus un nōve un pazeme izdeve sovus myrūņus un ikvīnu nu jim tīsōja pēc jūs dorbim. 14 Nōvi un pazemi īmete guņsmutulī. Guņsmutuļs ir ūtrō nōve. 15 Kas dzeiveibas grōmotā nabeja atzeimōts, tū īmete guņsmutulī.

J a u n ō p i ļ s ā t a.

XXI. 1 Es redzēju jaunus dabasus un jaunu zemi, jo pirmī dabasi un pyrmō zeme beja pōrgōjuši, arī jyuras vairs nav. 2 Un es (Jōņs) redzēju svātū piļsātu, jaunū Jeruzalemu, kas nōce nu dabasim nu Dīva, kura beja īrūšta kai leigova, kas īsarūš sovam leigovaiņam. 3 Nu gūda krāsla es dzērdēju lelu bolsu saucam: Raug, šitei ir Dīva nūmetne storp ļaudim. Jei dzeivōs pi jim, un jī byus jōs tauta, un pats Dīvs dzei-

11      k a s j y m ā s ē d ē j a — Dīvs Tāvs.

vōs storp jim. 4 Un Jys nūslauceis nu jūs acim ikvīnu osoru, un nabyus vairs ni nōves, ni sōpu, ni žālōšonos, ni cisšonu, jo tys iprīkšejais jau ir pagōjis.

5 Un tys, kas sēdēja gūda krāslā, saceja: Raug, es vysu doru jaunu, un tōļōk: Roksti: Šytī vōrdi ir patīseigi un taisneigi.

6 Un jys man saceja: Jau izapiļdeja. Es asmu Alfa un Omega, īsōkums un beigas. Slōpstūšajam es dūšu par breivu yudini nu dzeiveibas olūtim. 7 Uzvarātōjs tū īmontōs un es jam byušu Dīvs un jys man byus dāls. 8 Bet baileigī, naticeigī, satraipeitī, slapkovas, bezkauneigī, būri, dīvaklu kolpi un visi moldu mōceitōji sajims sovu daļu dagūšajā guņs un sāra mutulī. Šytei byus ūtrō nōve.

9 Tad pi manis atnōce vīns nu tim septenim eņģelim ar septenim kausim pylnim ar septenim pādejim mērim un man runōja saceidams: Nōc, es tev parōdeišu leigovu, Jāra sīvu. 10 Un jys mani pajēme gorā uz lela augsta kolna un parōdeja man svātū piļsātu Jeruzalemu, kaida jei nu dabasim nu Dīva nūkōpe Dīva gūdeibā. 11 Jei mirdzēja kai vysdōrgōkais dōrgakmiņs, kai kristalteirais Jaspids. 12 Jai beja lels augsts myurs un divpadsmit vōrtu un uz tim vōrtim divpadsmit engeļu un uzraksteiti vōrdi, kas ir divpadsmit Izraeļa bārnu ciļšu vōrdi. 13 Trejs vōrti beja uz austrumim, trejs uz zīmelim, trejs uz dīnvydim un trejs uz vokorim. 14 Piļsātas myuram beja divpadsmit pamatakmiņu, uz kurim beja uzraksteiti divpadsmit jāra apostolu vōrdi.

15 Tam, kas ar mani runōja, beja zalta mārs, lai izmēreitu piļsātu, jōs vōrtus un jōs myuru. 16 Piļsāta ir calta četrstyurī, cik gara tik arī plota. Jys piļsātā izmēreja ar (zalta) māru divpadsmit tyukstūšu sta-

10      s v ā t ō p i ļ s ā t a — Kristus Bazneica vērs zemes.

diju; jai garums, plotums un augstums ir vīnaidi. 17 Myurūs jys izmēreja symts četrudesmit četras ūlekts, pēc cylvāku māra, kurs ir arī engeļu mārs. 18 Jōs myuri beja calti nu jaspida, poša piļsāta nu teira zalta, tik teira kai stykls. 19 Piļsātas myura pamatakmiņi beja īrūšti ar dažaidim dōrgakminim. Pyrmais pamatakmiņs beja jaspids, ūtrais — safirs, trešais — chalcedons, catūrtais — smaragds, 20 pīktais — sardoniks, sastais — sardis, septeitais — chrizolits, ostoitais — berills, deveitais — topazs, dasmytais — chrizopras, vīnpadsmytais — hyacynts, divpadsmytais — ametists. 21 Divpadsmit vōrti beja divpadsmit pērles, kotri vōrti beja nu vīnas pērles. Piļsātas īlas beja nu teira zalta, kai caurspeidūšs stykls.

22 Es tur naredzēju nivlnas svētneicas, jo Dīvs Kungs Vysvareigais un Jārs ir jōs svētneica. 23 Piļsātas apgaismōšonai navajadzēja ni saules, ni mēneša, jo Dīva gūdeiba jū apspeidēja un gaismas olūts jai ibeja Jārs. 24 Jō spūžumā dzeivōs tautas un vērszemes kēneni jamā īness sovu gūdu (un dōrgumu). 25 Jōs vōrti dīn natiks slāgti, bet nakts tur nabyus. 26 Jamā saplyuss tautu gūds un dōrgums. 27 Bet jamā nikod nikas nateirs naīkļyus, arī nivīns elku dīvu kolps un nivīns moldu mōceitōjs, bet tikai tī, kas ir īraksteiti Jāra dzeiveibas grōmotā.

XXII. 1 Un jys man parōdēja dzeivō yudiņa straumi speidūšu kai kristals. Jei plyuda nu Dīva un Jāra gūda krāsla pa īlas vydu. 2 Obejōs straumes pusēs stōveja dzeiveibas kūks, kas dūd divpadsmit augļu. Jys dūd sovus augļus kotru mēnesi. Kūka lopas nūdar tautas dzīdynōšonai. 3 Tur nikō vairs nav nūlōdāta. Jamā ir Dīva un Jāra gūda krāsls un

2      d z e i v e i b a s k ū k s — pīleidzynōjums dzeiveibas kūkam raja dorzā.

jö kolpi jū pilyugs. 4 Jī redzēs Jö vaigu un uz sovas pīres nosös jö vördu. « Nakts vairs nabyus un jim nav vajadzeiga ni lāpu, ni saules gaisma. Kungs Dīvs ir jūs gaisma. Jī vaļdeis myužeigi myužam.

N ū s l ā g u m s.

6 Un jys man saceja: Šytī vōrdi ir patīseigi un taisneigi. Dīvs, pravīšu goru Kungs nūsyuteja sovu engeli, lai jō kolpim pasludynōtu, kam dreizumā jonūteik. 7 Raug, es ōtri atnōkšu. Svēteigs tys, kas paturēs šōs grōmotas pravitōjumu vōrdus.

8 Es, Jōņs (asmu tys), kas šytū dzērdēju un redzēju. Kad šytū beju dzērdējis un redzējis, es nūkrytu pi tō engeļa kōjom, kas man tū pasludynōja, lai jū pīlyugtu. 9 Bet jys man saceja: Nadori tō! Es asmu tovs, tovu brōļu pravīšu un tūs leidzkolps, kas šōs grōmotas vōrdus īvāroj. Pīlyudz Dīvu!

10 Tad jys man saceja: Šōs grōmotas pravītōjumu vōrdu naaizzeimūgoj, jo laiks jau ir tyvu. Lai sev nataisneigī dora sovas nataisneibas tōļōk, un naceistī sovas naceisteibas. Lai taisneigi arī tōļōk dzeivoj taisneigi un svātais vēļ vairōk svāts palīk.

12 Raug, es ōtri atnōkšu un ar mani muna atolgōšona, lai ikvīnam atdūtu pēc jō dorbim. 13 Es asmu Alfa un Omega, pyrmais un beidzamais, īsōkums un beigas. 14 Svēteigi, kas sovas drēbes mozgoj (Jāra asnī), lai jim byutu tīseiba uz dzeiveibas kūku un īeju caur vōrtim piļsātā. 15 Orpusē palīk suni, būri, izvyrtuli, slapkovas, elku dīvu kolpi un visi tī, kas mīļoj malus un tūs izplota.

16 Es, Jezus, nūsyuteju sovu engeli, lai jys jums šytū par draudzēm paziņōtu. Es asmu Davida sakne un atauga, speidūšō reita zvaigzne. 17 Gors un leigova soka: Nōc! Un kas tū dzērd, lai soka: Nōc! Kas slōpst,

16      s a k n e — radeitōjs un dzeiveibas olūts.

tys lai nōk, kas grib, tys lai par breivu sajam dzeivei bas yudini.

18 Ikvīnam, kas šytōs pravītōjumu grōmotas vōrdus dzērd, es līcynoju: Jo kas pi šytō kaut kū pīliks, Dīvs jam syuteis mūkas, kas šamā grōmotā ir aprōdeitas. 19 Kas nu šytōs pravītōjumu grōmotas vōrdim kaut kū atjims, tam Dīvs atjims tīseibas uz dzeiveibas kūku un svātū piļsātu, par kurim šamā grōmotā ir raksteits.

20 Tys, kas tū līcynoj, soka: Jā, es ōtri atīšu. Amen.

Atej, Kungs Jezus!

21 Kunga Jezus (Kristus) žēlesteiba lai ir ar visim svātajim. Amen.

Pōrskots

Par Jaunō Īstodejuma Svātajūs Rokstūs ītvartajom dažom ticeibas patīseibom un etiski-moraliskajom normom.

Grāmatas pēdējās 9 lappuses nav šeit ietvertas.

Content

Broks Aloizijs Apostolu vestules+