Veriščagins Dmitrijs

Atbrīvošanās

Dmitrijs Veriščagins

ATBRĪVOŠANĀS

PRIEKŠVĀRDA VIETĀ

TEIA (Tālākas energoinformatīvās attīstības) sistēmas vēsture sākās 1982.gadā, kad manā kabinetā Jekaterinburgas (toreiz vēl Sverdlovskas) tuvumā esošās kara pilsētiņas pētnieciskā institūta administratīvajā ēkā ielūkojās ekstrasenss Pjotrs Keldorovskis, tolaik pulkvedis, un aplinkus raudzīja uzzināt, vai es nevēlos pamest projektu, pie kura strādāja mana grupa. Man bija savi iemesli apsvērt viņa priekšlikumu, un tie bija saistīti ar mūsu projekta būtību.

Šobrīd par to runāt ir daudz vienkāršāk nekā toreiz, taču arī tagad mani pārņem neskaidras bažas, rakstot uz papīra vārdus "psihotronie ieroči". Tas tad arī bija manas grupas projekts, kas ortodoksālajiem militāristiem nešķita visai nopietns, tāpēc tam nebija noteiktas visas iespējamās stingrās slepenības pakāpes (lai gan es zināju, ka ir vēl viena grupa, kas Maskavā strādā pie analoģiskas tēmas stingras slepenības apstākļos, bet sīkāk man par to nekas nav zināms). Kas ir "psihotronie ieroči" jeb oficiāli pārtrauktais projekts SS 0709 "Družba'7 Par to bija dzirdējuši un rakstīja daudzi — sākot ar ievērojamo ekstrasensu hipnotizētāju Kandibu un beidzot ar dažādiem populārzinātnisku rakstu autoriem. Šā ieroča būtība ir šada: ekstrasensa (vai cilvēku grupas) mērķtiecīga iedarbība var izraisīt cilvēka (vai cilvēku grupas) apziņā pārmaiņas, kas ietekmēs viņa uzvedību. Piemēram, ja austrumu diktatoram, kas piedalās sarunās ar kaimiņvalsts vadītāju, sāks nemitīgi sāpēt galva (vai sāksies reiboņi), tad, visticamāk, sarunas pārtrūks vai arī nedos vēlamo rezultātu. Ja to pašu diktatoru pārņems agresīvs noskaņojums vai viņš jutīsies aizvainots, sarunu rezultāts būs pilnīgi pretējs vēlamajam. Ja kara lidmašīnas lidotājs pie stūres iemigs, tad ir skaidrs, ka tas labi nebeigsies. Ja valstij kritiskā brīdī tās vadītājs būs neizlēmīgs un ari opozīcija nebūs konsekventa un izlēmīga, vara nonāks trešajās rokās. Turklāt spēcīgu ekstrasensu grupas saskaņota darbība var izraisīt, piemēram, sirdslēkmi pavecākam valsts vadītājam vai arī stimulēt vēža attīstību jaunākam cilvēkam. Bet ko spēj izdarīt telekinētiķis ar starpkontinentālo raķeti! Par tādām vienkāršām lietām kā jucekļa un naidīgas atmosfēras radīšana valstsvīra ģimenē nolūkā novērst viņa uzmanību no svarīgākām problēmām nav vērts pat runāt. Laboratorijas, kas izstrādā psihotronās programmas, ir katrā valstī, un tās ir izlūkošanas un diversijas aktu sarīkošanas iestāžu neatņemama sastāvdaļa.

Ar šādām izstrādēm tad arī nodarbojās mana grupa, kad pie manis atnāca Keldorovskis. Es jau biju noguris no šā projekta, kuru vairākus gadus pašaizliedzīgi "vilku" pēc partijas un valdības pasūtījuma. Ne tikai un ne tik daudz tāpēc, ka mani bija pārņēmušas morāla rakstura šaubas, — es toreiz uzskatīju un arī tagad esmu pārliecināts, ka citas valstis, instinktīvi baidoties no stiprajiem krieviem, uz mūsu valsti izdara nemitīgu spiedienu. Lai valsti neizlaupītu un nepārvērstu kādam par izejvielu piedēkli, tā ir jāaizsargā. Nē, mani bija nogurdinājis kas cits: pirmkārt, darbs ar pilnīgi nenosvērtiem cilvēkiem — dzimušiem ekstrasensiem (būtu jūs redzējuši histērijas, kuras ik dienu rīkoja telepātu grupa!), otrkārt, nemitīgs analoģisku pretinieka grupu spiediens (galvassāpes, nesaprotami un nepatīkami notikumi, nepieciešamība visu laiku pārbaudīt aizsardzību nodrošinošo antitelepātu gatavību…). Arī pats projekts savā attīstībā bija apstājies. No mums visu laiku prasīja tūlītējus rezultātus, bet mums bija vajadzīgi ilgi un plānveidīgi pētījumi. īsi sakot, Pjotrs jau zināja, ko atbildēšu. Man gribējās aiziet no projekta "Družba".

Es piekritu kļūt par jaunā projekta administratīvās daļas vadītāju. Kad biju nodevis lietas, nosūtījis uz jauno vietu konteinerus, ar necerētu prieku izmantojis man pienākošos atvaļinājumu — kā nu ne: nekādu darba problēmu! — es sāku pārņemt lietas ciematā pie Novosibirskas.

Jaunais projekts saucās "Pastirj" (latu. — draudzes gans) un tika īstenots pēc tieša PSKP CK pasūtījuma. Tā būtība bija izklāstīta tikai uz kādām pārdesmit lappusēm — pārsteidzošs lakonisms salīdzinājumā ar projektu "Družba" un simtiem tā mapju — un tā bija šāda.

Apstākļos, kad padomju tautā bija noplakušas patriotisma jūtas, augstāko partijas vadību nodarbināja sava līdera izvirzīšanas problēma. Tās veiksmīgs atrisinājums varētu uzlabot situāciju. Tāds cilvēks kā Staļins, Ļeņins vai Hitlers, kas uz masām iedarbojās nevis ar sava augstā posteņa autoritāti, bet ar personisko harismu, spētu apvienot valsti. Protams, ja viņam palīdzētu tikpat spēcīgi funkcionāri, kuri iekļūtu pašās cilvēku dvēseles dzīlēs un kuru pavēlēm nevarētu neklausīt. Jā, tas varētu uzlabot stāvokli valstī un atjaunot partijas sašķobījušos autoritāti.

Mūsu uzdevums bija izstrādāt tādu paņēmienu sistēmu, ar kuru palīdzību viens cilvēks varētu vadīt daudzus, taču tā, lai viņi neko nenojaustu.

Principā uzdevums bija pilnīgi izpildāms un īpaši neatšķīrās no projekta "Družba". Praktiski jebkurš darbinieks, kas piedalījās mana iepriekšējā projekta izstrādāšanā, bija spējīgs pielietot tādus paņēmienus praksē (protams, izņemot tīros gaišreģus). Taču neviens no viņiem nepiederēja pie partijas augstākā slāņa! Tātad mūsu uzdevums bija izveidot tādu paņēmienu sistēmu, kuri būtu pieejami jebkuram cilvēkam, pat pilnīgi neattīstītam — ar viduvēju vai vāju enerģētiku. Tas nebija viegls darbs, tomēr paveicams.

Pēc kāda laika mani iepazīstināja ar mūsu grupas locekļiem: Alekseju Griščaku — neliela auguma cilvēku ar tendenci uz plikgalvību, kurš izcēlās ar nosvērtību un lieliskām telepātijas spējām, un Sergeju Desmencovu — liela auguma ukraini ar Savienībā labākajiem gaišredzības rādītājiem un daudzsološu spēka ekstrasensu. Tādējādi mēs bijām četri: es, Pjotrs Keldorovskis, Aleksejs Griš- čaks un Sergejs Desmencovs. Es gribu, lai jūs iegaumējat šo cilvēku vārdus, jo viņi bija pirmie. Viņi izveidoja TEIA sistēmu — Tālākas ener- goinformatīvās attīstības sistēmu. Iegaumējiet viņus.

Es nenogurdināšanu jūs ar visu to notikumu aprakstu, kurus mēs pieredzējām projekta izstrādāšanas laikā. Amatpersonas regulāri ieradās mūs pārbaudīt. Tika veikti ilgstoši pētījumi, izstudēts tūkstošiem iespēju. Pakāpeniski sistēma ieguva noteiktas aprises. Taču ne visu, kas mums bija izdevies, pilnībā varēja demonstrēt pasūtītāja pārstāvjiem.

Mēs bijām spiesti visu pārbaudīt pie sevis. Lai vadības procedūras būtu efektīvas, cilvēkam ir jāpastiprina sava enerģētika. Taču, lai to panāktu, enerģētika reizi par visām reizēm jāatslēdz no svešām vadības ietekmēm, tas ir, jākļūst nevadāmam no ārpuses. Mēs to paveicām un tikai pēc tam sapratām, ka esam spēruši politiski ļoti bīstamu soli, jo mūsu sabiedrībā nav vietas nevadāmiem cilvēkiem.

Lai viss notiktu, kā bija plānots, vajadzēja nodrošināties pret zemapziņas pretrunīgajiem impulsiem, — un mēs izstrādājām savu iekšējo uz veselību un veiksmi orientētu programmu.

Pilnīgā saskaņā ar pasūtītāja prasībām mēs izstrādājām citu cilvēku vadīšanas sistēmu, kas momentāni kļuva par apmācāmo cilvēku prasmju neatņemamu sastāvdaļu.

Programmu jau varēja nodot, taču mēs vilcinājāmies, jo sapratām, ka tas līdzinātos pašnāvībai, — savā attīstībā mēs jau bijām apsteiguši pasūtītāju, un — pats ļaunākais — tas uzreiz būtu skaidrs katram, kas pēc šīs programmas apgūtu vadību (tolaik mēs vēl nebijām izdomājuši nosaukumu "TEIA").

Pēc Keldorovska iniciatīvas mēs papildinājām projektu ar mūža pagarināšanu un veselības saglabāšanu saistītiem elementiem. Mūs gluži vienkārši vadīja tieksme sasniegt pilnību, jo veselības uztu- rāšanas jautājumi, ja cilvēks prot vadīt savu enerģētiku, ir tik vienkārši, ka nevienu no zinošajiem šī problēma nevar nopietni nodarbināt. Taču mēs orientējāmies uz nesagatavotiem cilvēkiem, kuri nāks pēc mums.

Mēs izstrādājām un izpētījām personiskā magnētisma — harismas — paaugstināšanas sistēmu, bet harisma, kā zināms, parastos cilvēkos izraisa tieksmi pakļauties.

Keldorovskis un Desmencovs atsevišķi izstrādāja dvēseles enerģētikas paaugstināšanas un ticības kā vadīšanas instrumenta pielietošanas sistēmu — nevis cilvēku, bet gan apkārtējās pasaules parādību vadīšanai. Kad viņiem pievienojās Griščaks, viņi pilnībā apguva arī pēcnāves dzīves paņēmienus.

Tādējādi projekts jau pastāvēja paplašinātā veidā — tā attīstība ievirzījās pavisam citā gultnē, nekā bija noteicis pasūtītājs. 1988. gadā TEIA sistēma ieguva savus galīgos apveidus, un tādu mēs jums to sniedzam.

Tajā pašā laikā politiskā situācija valstī mainījās vai ik dienu. Cits pēc cita viņsaulē aizgāja Brežņevs, Andropovs, Čerņenko… Atnāca Gorbačovs, un tika pasludināta pārbūve. Vara nepārprotami kļuva aizvien vājāka, un mēs, vairs nejuzdamies apdraudēti, 1989.gadā paziņojām, ka savu darbu esam pabeiguši.

Projekta pieņemšana notika visai atturīgi, taču tajā pašā gadā mēs noorganizējām mācības dažiem samērā pazīstamiem cilvēkiem, kuri arī tagad diezgan bieži pavīd televīzijas ekrānos. Slepenība projektam bija atcelta, un mācībās iesaistījās arī citi cilvēki. Interesanti atzīmēt, ka viņi visi apguva tikai sevis vadīšanas kursu. Neviens negribēja apgūt sistēmu kopumā.

Vēlāk, 1992.gadā, iestājās klusums. Abi ar Keldorovski iesniedzām lūgumu atbrīvot mūs no darba. Tad arī sākās mūsu nedienas. Es pirmais sapratu, ka pret mums ir pavērsti psihotronie ieroči, turklāt velnišķīgi izsmalcināti un ar milzīgu triecienspēku. Pjotrs gāja bojā sirdslēkmes rezultātā, bet Alekseju Griščaku 1994.gadā kapā noveda audzējs. Taču aiziet no darba mums tomēr ļāva. Mums palīdzēja labi apgūtie aizsardzības paņēmieni, kas deva spēku izturēt to, ko nebūtu izturējis neviens nesagatavots cilvēks.

Sergejam Desmencovam, izmantojot jucekli un karadarbību bijušās Padomju Savienības teritorijā, izdevās aizbraukt uz Ameriku… Bet es paliku, jo nespēju dzīvot svešā zemē. Taču ar cilvēkiem es gandrīz nemaz vairs nesatiekos.

Turklāt man ir vēl viens uzdevums. Reiz, kad bijām apjēguši visu mūsu izstrādātās TEIA sistēmas nozīmi un sapratuši, ka šīs zināšanas ir pārāk svarīgas, lai tiktu pazaudētas, mēs apmainījāmies ar pilnvarām, kuras ļauj katram no mums rīkoties visu pārējo vārdā. Mēs nevarējām pieļaut, ka mūsu iegūtās zināšanas, kuras spēj dot cerību visai cilvēcei, ietu bojā kopā ar mums.

Es, Dmitrijs Veriščagins, nododu šo manuskriptu publicēšanai savai pilnvarotajai personai — līdzautoram un skolniekam Kirilam Titovam. Es rīkojos savā vārdā un savu kolēģu — Pjotra Keldorovska, Alekseja Griščaka un Sergeja Desmencova — TEIA sistēmas pirmatklājēju vārdā.

Tiem, kuri kļūs par mūsu skolniekiem, būs ceriba. Vini atbrīvosies un kļūs veseli. Vini dzīvos ilgāk par parastiem cilvēkiem un būs veiksmīgi. Viņi spēs to, ko nespēj parasti cilvēki. Esiet visi laimīgi!

Dmitrijs Veriščagins savā un Pjotra Keldorovska,

Alekseja Griščaka un Sergeja Desmencova vārdā

IEVADS

CĒLOŅI UN SEKAS AP MUMS: ENERGOINFORMATĪVAIS LAUKS

Droši vien katrs no mums ne reizi vien ir uzdevis sev jautājumu: kāpēc es visu laiku slimoju, bet citi šķiet tik veseli? Kāpēc man neveicas, bet citiem viss padodas tik viegli un ātri? Un kā vispār izkļūt no savām daudzajām problēmām un nepatikšanām? Kāpēc cilvēku kaut kas it kā kavē būt pilnīgi apmierinātam un veselam?

Varbūt jūs labklājības sasniegšanai jau esat izmēģinājis visus iespējamos un neiespējamos līdzekļus? Lai izārstētos, dzērāt ļoti dārgas zāles, apmeklējāt labākos ārstus? Ne reizi vien, taču neveiksmīgi mēģinājāt iekārtoties labi apmaksātā darbā, lai beidzot uzlabotu savu finansiālo stāvokli? Ko tikai nedarījāt, lai sakārtotu attiecības ģimenē! Bet jēgas nekādas, vai ne?

Nekrītiet izmisumā un nedomājiet, ka jūs tāds esat viens. Tā jūtas lielākā daļa cilvēku, lai gan ne katrs to atzīs.

Visas šīs nepatikšanas notiek tikai tāpēc, ka lielākā daļa cilvēku nezina pašu galveno: katram ir pavērts ceļš uz veselību, laimi un labklājību, taču cilvēki parasti to neredz. Vajag tikai nostāties uz šā ceļa — un slimības, nepatikšanas un problēmas atkāpjas. Dzīve sāk mirdzēt tikai varavīksnes krāsās.

Neticat? Es piedāvāju jums, dārgais lasītāj, uz paša pieredzes pamata pārliecināties, ka tas tie

šām tā ir. TEIA sistēma ir izstrādāta tieši tāpēc, lai jums palīdzētu šajā ziņā.

Vispirms ir jāsaprot, kāpēc parasts cilvēks tagad nonācis tik sarežģītā situācijā. Tas ir tāpēc, ka visi mūsdienu sabiedrības pūliņi (patiesību sakot, tā tas ir bijis kopš mūžseniem laikiem) ir koncentrēti tikai uz ekonomiska rakstura mērķu sasniegšanu. Bet pašam cilvēkam, viņa iekšējai attīstībai sabiedrība nepievērš nekādu uzmanību.

Cilvēku, kas dzīvo šajā sabiedrībā, var salīdzināt ar ieslodzīto, kurš meklē ceļu uЈ brīvību, patieso dzīves jēgu, veselību, taču atduras tikai pret sava cietuma mūriem. Šis cietums līdzinās mājai ar daudzām istabām, kas rada zināmu brīvības ilūziju, — ieslodzītais taču var atvērt pēc kārtas visas durvis, iet no vienas istabas otrā. Bet viņš nezina, ka, lai cik durvis tiktu atvērtas, var nomirt, tā arī neieraugot gaismu, nesaņemot ne malciņu svaiga gaisa.

Spriediet paši! Cilvēks ir sasniedzis nepieredzētu tehniskā progresa līmeni, cerot, ka tādējādi viņš kļūs laimīgs un baudīs vispārēju labklājību. Taču tehniskais progress, kā izrādās, ir tikai durvis uz kārtējo tumšo istabu. Cilvēks pakļāva sev dabu, izrāvās kosmosā, aizlidoja uz Mēnesi… Un kas no tā? Kas mainījies viņa dzīvē uz Zemes? Vai tad problēmu nav kļuvis vēl vairāk? Vai viņš ir kļuvis laimīgs un vesels? Nekā tamlīdzīga. Problēmas joprojām ir tādas pašas, kādas tās bija pirms simts gadiem, turklāt klāt nākušas ari jaunas, tādas kā AIDS un citas nedziedināmas slimības, dzimstības samazināšanās un aizvien lielāks skaits slimu bērnu jau kopš dzimšanas, ekoloģiskas katastrofas, masveida stress, kari, apvērsumi, terorisma un var darbības akti, mirstības pieaugums no infarktiem un insultiem…

Tas ir strupceļš, un, lūk, kāpēc. Pasaule, kurā mēs dzīvojam, — materiālā pasaule — ir tikai pagaidu posms, kas jānoiet katram, taču tajā nevar gaidīt īstu pilnīgu laimi un nevar atrast patieso dzīves jēgu. Cilvēks, kas to visu grib atrast materiālajā pasaulē, ir ļoti līdzīgs naktstauriņam, kurš sitas un sitas logā, bet tikai aplauž spārnus un neredz, ka līdzās ir atvērts vēdlodziņš.

Jā, jā, mūsu cietumā ir šis atvērtais logs, kuru daudzcietušais ieslodzītais — cilvēks, ja viņš nemeklē, neredz, jo ir aizņemts ar aizvien jaunu durvju atvēršanu un nenojauš, ka aiz tām ir tikai tumsa un tukšums. Taču ne velti Bībelē teikts: "Kam ausis dzirdēt, tas lai dzird, kam acis redzēt, tas lai redz." Šis logs paver ceļu uz brīvību. Pa šo logu jūs izzināsit patieso pasaules būtību. Jūs sapratīsit, ka pasaule ap mums nebūt nav tāda, kādu esam paraduši to redzēt ar neapbruņotu aci. Jūs pārliecināsities, ka šo pasauli caurstrāvo enerģija, ka pasaules būtība ir energoinformatīva, ka jūsu patiesā būtība arī nepieder pie blīvās, materiālās pasaules, kurā dzīvo mūsu fiziskais ķermenis. Ka mūsu mērķi ir viegli sasniedzami, tikai jāzina, kā.

Tas, ko parasti dēvē par apziņu (bet nedrīkst aizmirst, ka mūsu apziņa — tie esam mēs paši — personība, atmiņa, domas), nepieder pie mūsu pasaules, tā nav materiāls priekšmets un to neviens nav atradis, uzšķēržot ķermeni. Apziņa attiecināma uz energoinformatīvo pasauli. Visas dzīvības pirmpamats ir Visuma vienotais energoinformatī- vais lauks. Un visu mūsu slimību, ciešanu, problēmu cēlonis nebūt nav meklējams mūsu fiziskajā

ķermenī, kā daudzi maldīgi domā. Šis cēlonis rodams mūsu enerģētiskajā komponentē, precīzāk sakot, nepareizā tās enerģijas apritē, kas ir cilvēka patiesā būtība.

l.zim. Mūsu pasaule ir vienmērīgi piepildīta ar dzīvu energoinformatīvo lauku

Ja jūs slimojat un nekādi ārsti jums nespēj palīdzēt, tas nozīmē tikai vienu: jūsu energoinforma- tīvā būtība neatlaidīgi prasa pievērst tai uzmanību. Prasa, lai jūs beidzot normalizējat savas enerģijas plūsmu, attīrāt to, atbrīvojaties no patoloģiskiem saslēgumiem.

Mūsdienu sabiedrība vispār oficiāli noliedz pasaules energoinformatīvo būtību (starp citu, tas nebūt netraucē gandrīz katrā valstī ar šo jautājumu nodarboties daudzām slepenām valdības izveidotām grupām). Tāpēc tā nevar jums parādīt patieso ceļu uz brīvību, veselību un patiesās dzīves jēgas noskaidrošanu.

2.zini. Cilvēks Visuma laukā ir kā ūdens piliens bezgalīgā okeānā

Kad jūs spēsit saprast, pieņemt un sajust savu patieso būtību, dzīve kļūs pavisam citāda. Jūs iemācīsities vadīt savu enerģiju, patstāvīgi to uzturēt normālā stāvoklī, atbrīvoties no patoloģiskām enerģētiskajām saiknēm, kas noved pie slimībām.

Jūs realizēsit milzu iespējas, kuras jums dotas no dzimšanas un kuras tagad izmantojat tikai dažu procentu apjomā. Jūs kļūsit stiprs un viegli iemantosit visu to, pēc kā tagad tiecaties ar tādiem neiedomājamiem pūliņiem, turklāt negūstot nekādus panākumus: ne veselību, ne veiksmi, ne laimi. Un pat to, kas jums pagaidām šķiet fantastika, — spēju paredzēt notikumus un vadīt likteni. Kad jūs to visu būsit sasniedzis, tas nozīmēs tikai vienu: jūs esat nokļuvis jaunā evolūcijas pakāpē, daudz augstākā nekā tā, kurā jūs atradāties līdz šim.

1.NODALA

VISA PASAULE — TĀ IR ENERĢIJA.

TĀS IZPAUSMES — TIE IR ENERGOINFORMATĪVIE PROCESI

APZINA IETEKMĒ MATĒRIJU

Kas ir šī enerģētika, kura nosaka visu: veselību un slimības, veiksmes un neveiksmes, labklājību un nenokārtotu dzīvi? Kas tā par enerģiju, kuru jūs vēl neesat iemācījies sajust ar saviem maņu orgāniem? Elektroenerģija, piemēram, ir pavisam cita lieta — tā ir sajūtama, un kā vēl. Taču atcerieties, ka radiāciju vai radioviļņus mēs arī nejūtam. Tomēr katrs no mums ir pilnīgi pārliecināts par radiācijas un radioviļņu eksistenci. Gluži tāpat ir arī ar energoin- formatīvo lauku: ja jūs vēl neesat iemācījies to sajust, tas nebūt nenozīmē, ka tas nepastāv.

Tieši energoinformatīvais lauks vada visus bioloģiskos procesus. Un tieši šis lauks gala rezultātā ir cilvēka apziņas un dvēseles nesējs. Energoinformatīvais lauks organizē un vada dzīvi un matērijas eksistenci, jo, kā jau teicām, tas ir dzīves pirmpamats.

Tā saucamie matērijas pašorganizācijas evolucionārie principi, par kuriem mums stāstīja materiālistiskā zinātne, neatbilst realitātei. Matērija, sākot no dzīvās šūnas un beidzot ar debesu spīdekļiem, nekad neiegūtu to veidu, kāds tai ir, ja nebūtu organizējošās sākotnes — energoinformatī- vā lauka. Tieši šis lauks visu pasauli apvieno vienotā sistēmā. Bez šā lauka pasaulē valdītu haoss.

Atcerēsimies varbūtību teoriju. Tīri statistiska varbūtība, ka izveidosies tāds molekulu un atomu savienojums, kas rezultātā dos dzīvību, ir ļoti maza, faktiski tā līdzinās nullei. Uz Zemes praktiski nav iespējama nejauša tāda gaisa un ūdens ķīmiskā sastāva rašanās, kas ļautu izdzīvot dzīviem organismiem; tāda ultravioletā starojuma koncentrācijas izveidošanās, kas sildītu, nevis sadedzinātu; tāda klimata izveide, kurā dažādām dzīvām būtnēm būtu komfortabli apstākļi utt. Pārāk daudz "nejaušu" sakritību, vai ne?

To visu ir "noorganizējis" energoinformatīvais lauks. Šis lauks veicināja haosa pārveidošanos zināmā kārtībā. Šis lauks radīja dzīvību uz Zemes, arī mūs. Cilvēka apziņa un viņa dvēsele būtībā ir energoinformatīva struktūra.

Energoinformatīvā lauka dabu neviens nezina. Taču tas pastāv un ir viens no fundamentālajiem un nesatricināmajiem Visuma elementiem.

Taču pats interesantākais ir tas, ka ar šā paša energoinformatīvā lauka palīdzību cilvēka apziņa var iedarboties uz apkārtējo pasauli! Katrs no mums var būt pats sava Visuma radītājs, veidot ap sevi to pasauli, kāda mums vajadzīga. Apziņa ir enerģētiska struktūra un spēj ietekmēt apkārtējo pasauli. Taču cilvēki vēl neapzinās savu varenību un tāpēc nīkst līdz nelabumam pazīstamajā, krustu šķērsu izpētītajā fiziskajā pasaulē tā vietā, lai atvērtu durvis uz īsto pasauli — noslēpumainu un neizmērojamu, pasauli, kurā viņus gaida neierobežotas iespējas.

3.zīm. Cilvēka lauks ietekme Visuma lauku.

Tas ļoti atgādina dīķī iemestu akmeni

Varbūt jūs domājat, ka mūsu enerģētikas ietekme ir pārāk vāja un nenozīmīga, lai mēs varētu pretendēt uz radītāja lomu un uzskatīt, ka spējam ietekmēt apkārtējo pasauli? Taču zinātnieki jau sen ir pārliecinājušies par bioenerģijas iespējām. Par to liecina ekstrasensu Kulagina un Davitašvili veiktie eksperimenti. Bet Uri Hellers, kurš bez tieša kontakta, ar skatienu vien, jau daudzus gadus loka karotes un dakšiņas un tagad to māca arī bērniem? Pie mums Krievijā jau kopš četrdesmitajiem gadiem tiek izdarīti daudzi atklāti eksperimenti. Ir pat mērierīce cilvēka ekstrasensoro spēju noteikšanai — vakuumā tievā kvarca diegā iekārta šautriņa. Ekstrasensa enerģētikas ietekmē tā sāk griezties.

Zinātne ir izpētījusi arī tādu samērā retu parādību kā telekinēze — atsevišķu cilvēku spēja pārvietot priekšmetus ar tā dēvēto gribas palīdzību. Spēcīgs ekstrasenss var koncentrēties, cieši palūkoties, piemēram, uz sērkociņu kārbiņu, un tā sāks lēkāt pa galdu, bet pēc tam nokritīs uz grīdas.

Šādi eksperimenti ne reizi vien ir veikti laboratorijās un fiksēti fotofilmās un videolentēs: jā, patiešām, apziņa var ietekmēt materiālo pasauli. Mūsu laboratorijā vienlaikus strādāja 10—15 cilvēki, kas bija apveltīti ar ekstrasensorām spējām. Pjotrs Keldorovskis, piemēram, ar skatienu varēja 10—15 minūtes noturēt gaisā līdz vienam gramam smagu priekšmetu (vienkapeikas monētu). Mēs jokojām, ka viņš, ar skatienu zagdams briljantus, dienas laikā var kļūt miljonārs. Projektā "Družba", pēc maniem aprēķiniem, bija iesaistīti apmēram 500—600 ar spilgtām ekstrasensorām spējām apveltīti cilvēki.

Cik spēcīgai tad ir jābūt šai iedarbībai, lai liktu pārvietoties pilnīgi taustāmam materiālam priekšmetam, kuram piemīt svars un apjoms, lai liktu to veidojošajām molekulām reizē doties vienā virzienā? Turklāt enerģijas šā vārda parastajā izpratnē, tas ir, tiešas spēka iedarbības uz pārvietojamo priekšmetu, vispār nebija! Gluži vienkārši daļa molekulu, kuru parastais stāvoklis ir haotiska kustība, ekstrasensa iedarbības rezultātā "nezin kāpēc" veica savu kārtējo siltumu radošo kustību nevis haotiski, bet gan viņam vajadzīgajā virzienā. To darot, enerģijas nezūdamības likums netika pārkāpts.

Iedomājieties tikai, kādu varenu spēku atbrīvoja energoinformatīvais lauks! Jebkura priekšmeta molekulas istabas temperatūrā kustas ar ātrumu, kas pārsniedz simtiem metrus sekundē. Ja nu tās visas pēc ekstrasensa gribas sāks lidot vienā virzienā? Priekšmets, kurš sastāv no šīm molekulām, acumirklī iegūs artilērijas šāviņa ātrumu.

Zinātne jau sen ir iemācījusies ne tikai fiksēt energoinformatīvā lauka iedarbības spēku, bet arī iegūt tā redzamu attēlu. Visbiežāk cilvēka lauks tiek fiksēts ar fotogrāfijas palīdzību. Šo metodi dēvē par Kirliāni efektu, un tā ir nosaukta krievu pētnieka vārdā, kurš pirmais ieguva cilvēka auras jeb cilvēka ķermeņa enerģētiskā apvalka fotoattēlu. Šīs metodes pamatā ir jebkura dzīva objekta spēja izstarot gaismu, kad tas ir ievietots elektromagnētiskajā laukā. Tādā veidā mēs jau sen esam iemācījušies ne tikai fotografēt auru, bet arī pēc tās formas, izmēra un krāsas diagnosticēt cilvēka veselības stāvokli.

rādītājpirksta auras fotogrāfija.

Tātad ir iegūti energoinformatīvā lauka pastāvēšanas zinātniskie pierādījumi. Tagad ar šo lauku strādā ne tikai ekstrasensi, burvji un magi, bet arī daudzu valstu zinātnieki. Lai šis darbs būtu pieejams katram, ir jāatrisina jautājums par to, kā jāveido cilvēka un energoinformatīvā lauka mijiedarbība, kā šo mijiedarbību padarīt apzinātu.

ĶERMENIS — AUTOMOBILIS, ENERGOINFORMATĪVĀ BŪTĪBA — TĀ VADĪTĀJS

Kāpēc gan jūs pats līdz šim neesat sajutis energoinformatīvā lauka iedarbību? Tikai tāpēc, ka jūsu sajūtas vēl atrodas pasīvā stāvoklī, un to ir noteicis viss jūsu iepriekšējās apmācības process. Taču to var labot: par energoinformatīvā lauka pastāvēšanu katrs var pārliecināties pats. Pagaidām šis lauks visu laiku paliek kaut kur ārpus jūsu uztveres robežām, jo ar jums notiek apmēram tas pats, kas ar kaķēniem kādā daudziem zināmā eksperimentā.

Diviem kaķēniem drīz pēc piedzimšanas (tiklīdz viņi sāka redzēt) eksperimentētāji fiksēja galvu noteiktā stāvoklī un saglabāja to vairākus mēnešus. Pirmā kaķēna galvu tika fiksēta tā, lai viņa acu priekšā būtu tikai vertikālas līnijas, un, ja gadījās priekšmeti, tad arī tie tika novietoti vertikāli. Otra kaķēna acu priekšā bija tikai horizontālas līnijas un horizontāli novietoti priekšmeti.

Kad kaķēniem beidzot tika dota iespēja kustēties tā, kā viņi paši vēlas, atklājās brīnumaina lieta. Izrādījās, ka kaķēni absolūti neuztvēra priekšmetus, kuri bija novietoti viņiem nepazīstamā virzienā. Piemēram, pirmais kaķēns visu laiku atsitās pret taburešu šķērskokiem un nespēja pārkāpt pāri slieksnim — klupa un krita pār to. Viņš gluži vienkārši neredzēja slieksni, jo nemācēja uztvert horizontālas līnijas! Bet otrs kaķēns nepārtraukti atdūrās pret krēslu un galdu kājām un dabūja punus.

Tāpat arī mēs esam spiesti no jauna mācīties uztvert energoinformatīvo lauku, jo visa mūsu fiziskā, materiālā pasaule — kultūra un tā sabiedrība, pie kuras mūs kopš dzimšanas pieradina pieaugušie, — atzīst par labāku neredzēt šo lauku, neko nezināt par tā pastāvēšanu, aizvērt acis. Un tā mēs atsitamies pret miljoniem mums neredzamu "stūru", iemantojam slimības, ciešam no brīvības, plašuma un gaismas trūkuma mūsu dzīvē. Taču pats galvenais — mēs ne tikai dzīvojam, bet arī nomirstam ieslodzījumā. Lai gan brīvībā — tiem, kuri ir pratuši to sasniegt, — nāve vispār nedraud! Tas, kurš ir iemācījies sajust savu dvēseli un ir apzināti vienots ar to, vienmēr saglabās pār to kontroli.

4.zlm. Kvadrāts ir materiālās pasaules uztveres šablons; aplis — energoinformatīvā būtība. Aplis gluži vienkārši neietilpinās kvadrātveida šablonā

Drīz vien jūs paši pārliecināsities, ka tieši šī varenā energoinformatīvā mijiedarbība vada to matēriju, no kuras ir veidots mūsu ķermenis. Tā "pārzina" visu mūsu organisma orgānu, audu un sistēmu darbu.

Jūsu ķermenis — tas ir automobilis, bet energoinformatīvā būtība, apziņa, dvēsele — tā vadītājs. Kas vada automobili? Protams, vadītājs. Automobilis taču nebrauc pats no sevis! Bet jūs domājāt, ka jūsu ķermenis pastāv pats par sevi, pats sevi vada? Nekā nebija! Kas remontē automobili, novērš bojājumus? Arī vadītājs. Un pat tādā gadījumā, kad automobilis pilnīgi izies no ierindas, piemēram, vecuma dēļ, un to nāksies aizvest uz izgāztuvi, — šoferi taču nevedīs tur kopā ar automobili. Sliktākajā gadījumā viņš var iet arī kājām.

Bet, ja automobilis "iedomāsies", ka tas šeit ir pats galvenais, pats sev gan saimnieks, gan šoferis, — lūk, tad patiešām var gaidīt nepatikšanas. Izraudams stūri no rokām īstajam vadītājam un sākdams rullēt, kā nu prot, tas pazudinās gan sevi, gan šoferi.

Tāpat arī mums jāapzinās: ķermenis ir tikai "automobilis", tikai pārvietošanās līdzeklis, tikai kalps īstajam saimniekam un šoferim, kas ir mūsu energoinformatīvā būtība. Ķermenim jeb kalpam nekādā gadījumā nedrīkst uzticēt stūri, nedrīkst ļaut tam spēlēt saimnieka lomu.

Jūs vēl joprojām neticat, ka tas ir tā? Jūs joprojām uzskatāt, ka cilvēka vadības centrs ir nevis viņa energoinformatīvā būtība, bet gan kaut kas cits, piemēram, smadzenes? Taču ir zināmi daudzi gadījumi, kad cilvēks pat ar ļoti plašu smadzeņu bojājumu saglabāja skaidru prātu, asu atmiņu un palika pie pilnas apziņas. Piemēri nav tālu jāmeklē. Mēs visi savulaik studējām Ļeņina darbus. Dažus no šiem darbiem proletariāta vadonis bija sarakstījis tad, kad viena smadzeņu puslode viņam faktiski vairs nedarbojās!

Arī mūsdienās ir sastopami līdzīgi piemēri. Avīzēs daudz tika rakstīts par kādu visai pazīstamu un ļoti talantīgu cilvēku, Jekaterinburgas iedzīvotāju, kurš huligānu uzbrukumā uz ielas ieguva faktiski nāvējošus miesas bojājumus: viņam ar smagu čuguna cauruli sita pa galvu nepārprotamā nolūkā nogalināt. Viņš pārcieta vairākas klīniskās nāves, daudzus mēnešus pavadīja bezsamaņā, taču izdzīvoja un saglabāja visas savas spējas un talantus, viņa intelekts nebija cietis nemaz, saglabājās lieliska atmiņa. Viņš arī tagad dzīvo aktīvi, aizraujas ar sportu, iesaistās sabiedriskajās norisēs, daudz braukā pa valsti. Un reti kurš zina, ka lielāko daļu viņa galvaskausa neizdevās atjaunot un to vajadzēja izveidot no … plastmasas. Un zem šā plastmasas galvaskausa ir tikai paliekas no tā, ko kādreiz sauca par smadzenēm. Jā, viņam ļoti palīdzēja milzīgais gribasspēks un alkas dzīvot. Bet kur tad ir tā vieta, kur mita šī griba un dzīves alkas, kad smadzenes nedarbojās? Atbilde ir vienkārša: energoinformatīvajā sfērā.

Kādai mūsu pacientei Novosibirskas tuvumā bija sešgadīga meita, kura vairāk nekā mēnesi pavadīja slimnīcas gultā, atrazdamās smadzeņu komā — visas organisma dzīvībai svarīgās sistēmas tika uzturētas tikai ar speciālas aparatūras palīdzību. Ārsti vecākus gatavoja ļaunākajam, jo bija pārliecināti, ka meitenīte neizdzīvos, bet, ja arī izdzīvos, tad būs nepilnvērtīgs bērns. No mūsu medicīnas viedokļa tik ilgstoša atrašanās komā nevar neietekmēt smadzenes un tā rezultātā katrā ziņā sāksies psihiskās attīstības traucējumi.

Tagad tas ir pilnīgi normāls bērns, kas attīstībā neatpaliek no saviem vienaudžiem. Mediķi viņai neatrod nekādas novirzes un traucējumus ,un uzskata, ka ir noticis brīnums, jo šim fenomenam viņi nevar atrast izskaidrojumu. Taču mēs jau zinām šo izskaidrojumu: apziņa "nedzīvo" smadzenēs. Apziņa nepieder pie materiālās pasaules. Tā pieder pie energoinformatīvās pasaules. Pie tās pasaules, kuras pastāvēšanu nevēlas atzīt neviena ekonomiski orientēta sabiedrība. Un tā ir šīs sabiedrības milzīga un liktenīga kļūda.

5.zim.

Cilvēka personiskās evolūcijas ceļš taču nav saistīts ar ekonomisko attiecību jomu. Šis ceļš nav saistīts ar sabiedrību un vispār fizisko pasauli.

Cilvēkam lemtās evolūcijas ceļš ir saistīts ar smalko pasauli, ar energoinformatīvo pasauli. Cilvēks cieš tieši tāpēc, ka mēģina savas evolūcijas ceļu veidot sabiedrībā, sociumā, fiziskajā pasaulē, nenojaušot, ka tas ir maldu ceļš. Jo pati daba ir paredzējusi, ka jāattīstās, jāaug, jāevolucionē cilvēka energoin- formatīvajai būtībai, nevis viņa ķermenim, viņa apvalkam, tā dēvētajam "sociālajam cilvēkam". Cilvēka ķermenis un smadzenes ir tik pilnīgas, ka homo sapiens bioloģiskajā pasaulē vairs nesastop ienaidniekus. Arī ārējā vide cilvēkam vairs nesagādā problēmas. Tādējādi ķermenis jau ir izsmēlis savas turpmākās attīstības iespējas, jo vairs nav barjeru, kas būtu jāpārvar! Ķermenis kā izdzīvošanas ierīce sen jau ir pāraudzis pats sevi, un cilvēce, cenšoties dzīvot "ķermeņu dzīvi", jau sen ir nonākusi strupceļā. Tagad cilvēka galvenie ienaidnieki ir viņa paša ciltsbrāļi un viņa paša darbības augļi: ekoloģija, nodokļi, pārapdzīvotība.

Sociumā cilvēka evolūcija nav iespējama — tas ir jāsaprot un jāiegaumē, turklāt jo ātrāk, jo labāk.

Pati daba ir lēmusi cilvēkam attīstīt spēju sazināties ar energoinformatīvo pasauli. Tiem, kuri vēlas izdzīvot XXI gadsimtā, tas gluži vienkārši ir nepieciešams.

ENERĢIJAS MALDĪGA GULTNE IR CEĻŠ UZ BOJĀEJU

Energoinformatīvā mijiedarbība ir pamatu pamats. Tā ir atslēga, kas paver ceļu uz visu. Uz veselību un slimību. Uz neveiksmi un veiksmi. Uz spēju paredzēt. Uz karmisko parādu dzēšanu. Un pat uz dzīvi pēc nāves.

Ja šoferis pagriezīs stūri uz nepareizo pusi, mašīna ietrieksies kokā. Ja mūsu enerģētika iegriezīsies nepareizā gultnē — gatavojies dzīves katastrofām, gatavojies tam, ka organisms atteiksies strādāt un sāks slimot. Jo cilvēks, kas nav speciāli apmācīts, nezina, kur atrodas šī pareizā gultne, un vispār nezina, kas dzīvē ir pareizi un kas — nepareizi. Nezinot, kur ir pareizais ceļš, cilvēks var ļoti tālu aiziet pa maldu ceļu, līdz apjēgs, ka uzvedies nepareizi un līdz ar to kaitējis pats sev.

Viņš ir kā narkomāns, kurš nezina citu ceļu uz brīvību, uz iekšējo harmoniju, dzīves pilnīgu izjušanu un meklē to visu narkotikās. Līdz zināmam laikam viņš nenojauš, ka sagrauj sevi, jo katra kārtējā narkotiku deva viņam uz brīdi sniedz atvieglojumu, uzlabo viņa stāvokli. Un viņš nezina, kā vēl varētu uzlabot savu stāvokli. Rezultātā — bojāeja.

Kāpēc lielākā daļa cilvēku izvēlas nepareizu ceļu? Un kur tad ir tā pareizā gultne, kurā būtu ievirzāma mūsu enerģētika?

Daudzu cilvēku kļūda ir tā, ka viņi visu savu enerģiju veltī materiālajai, fiziskajai pasaulei, nevis virza to uz savu energoinformatīvo būtību. Cilvēki nezina, ka materiālā, fiziskā pasaule, ekonomiski orientētās sabiedrības pasaule visu mūsu enerģiju izsūc kā superjaudīgs vampīrs, pretī nedodot itin neko.

Materiālā pasaule, kurai mēs kalpojam, atņem mums veselību, laimi un harmoniju, tāpēc ka mēs paši gluži labprātīgi tai pilnībā atdodam sevi, visus savus vitālos spēkus. Mēs taču esam pieraduši uzskatīt (tā mūs mācīja skolās un institūtos), ka, izņemot materiālo pasauli, dabā nekā cita nav, ka šī materiālā pasaule te ir pati galvenā, ka tā ir vienīgā un neatkārtojamā un ka tieši tā mums nodrošina labklājību, laimi, ērtības un uzplaukumu, jo cits neviens to nevar izdarīt.

Tā ir cilvēces galvenā un liktenīgā kļūda. Tāpēc ka materiālā, fiziskā pasaule mūsu Visumā nebūt nav galvenā. Vēl vairāk — tai šeit ir pavisam nenozīmīga, otršķirīga loma. Un nav nekādas nepieciešamības atdot tai visus savus spēkus. Tas, kam patiesi ir nozīme, — tā ir energoinformatīvā pasaule.

Mums ir jāiemācās atdot savu enerģiju tieši energoinformatīvajai pasaulei. Tā ir vienīgā pareizā gultne mūsu enerģētikas apritei. Jo, atšķirībā no materiālās pasaules, energoinformatīvais lauks dāsni atlīdzina par enerģiju, ko saņēmis no mums. Tas sniedz mums pretī spēku, veselību, izturību un informāciju par to, kā mums jādzīvo, kurp jāiet, kas jādara, lai mums veiktos, — informāciju, kas parasti atnāk veidā, kuru mēs dēvējam par intuīciju, iekšējo balsi.

Bet, tā kā cilvēki parasti ignorē savu energoinformatīvo būtību un nepiegādā tai savu enerģiju, viņu enerģija veltīgi izklīdinās sociumā, redzamajā fiziskajā pasaulē, bet pretī atnāk vienīgi tukša, nevajadzīga informācija, kura cilvēku dzīvē vada pa maldu ceļu. Enerģētiskā apmaiņa šajā gadījumā ir nesamērīga. Jūs izšķiežat milzum daudz spēka, bet pretī saņemat neproporcionāli maz dzīves labumu, ja vispār tos saņemat.

Iedomājieties, ka jūs pērkat arbūzu, par kuru jums prasa kaudzi naudas, kas atbilst arbūza svaram, attaisnojoties ar to, ka maināmo priekšmetu svaram ir jābūt vienādam. Jūs, protams, būsit sašutis un teiksit, ka arbūzs nav to vērts. Bet tajā pašā laikā jūs dzīvē to vien darāt, kā maksājat nesamērīgi augstu cenu par niecīgu rezultātu. Tas tad arī ir modelis, pēc kura notiek mūsu ener- goapmaiņa ar sociumu. Jūs nevarat nepiekrist, ka tā ir patoloģiska, nenormāla energoapmaiņa.

6.zīm. Tikai tad, ja savus spēkus atdod energoinformatīvajam laukam, tie tiek kompensēti. Spēku atdošana rupjiem priekšmetiem, piemēram, mēbelēm un naudai, — ir spēku zaudēšana pat tad, ja jūs panākat iecerēto.

Ja apmaiņa ir normāla, jums par šo arbūzu ir jāsamaksā tikai viena piecrubļu naudaszīme. Tieši šis princips darbojas mūsu enerģijas apmaiņā ar energoinformatīvo lauku. Atšķirībā no enerģijas apmaiņas ar materiālo pasauli enerģijas apmaiņa ar energoinformatīvo lauku vienmēr ir ekvivalenta. Paejot pretī energoinformatīvajam laukam tikai vienu soli, jūs saņemat daudz vairāk nekā cerējāt.

Piemēram, jūs nomoka kāda slimība, un jūs izšķiežat milzum daudz spēka, lai izārstētos: apmeklējat ārstus, skraidāt pa aptiekām, nīkstat poliklīnikā, gaidot pieņemšanu… Jūs no tā visa ļoti nogurstat, bojājat savus nervus un galu galā pār- nākat mājās neizārstēts, joprojām tās pašas slimības nomocīts. Un jums neatliek nekas cits kā vien sūkstīties: "Jā, lai pie mums izārstētos, cilvēkam ir jābūt ļoti stipram…" Jums taču pat prātā neienāk, ka vajag tikai nosūtīt energoinformatīvajam laukam simto dalu no jūsu izšķiestās enerģijas un jūsu slimība pāries.

SABIEDRĪBAS LAMATĀS: PAŠREIZĒJAIS STĀVOKLIS

Cilvēka enerģētika tagad ir ieslēgta fiziskajā pasaulē, sociumā pasaulē, bet cilvēka patiesā būtība — energoinformatīvā būtība — sapņo izrauties no šiem valgiem, no šīm enerģētiskajām piesaistām, lai beidzot iegūtu brīvību. Taču pagaidām šis jūsu "šoferis" sēž ar sasietām rokām — un tās ir sasietas tieši ar šīm enerģētiskajām piesaistēm sociumam.

Protams, jums līdzās sabiedrībā dzīvo citi cilvēki, kuri jūs ietekmē, un jūs pakļaujaties viņu ievirzei, vinu mērķiem un vinu centieniem. Taču vini nesaprot, ka visi kopā skrien nepareizā virzienā, un uzvedas tā, it kā skaidri zinātu, kur jāiet, kas jādara, ka viņu dzīvesveids ir vienīgais pareizais. Tāpēc jums liekas, ka ir jādzīvo tāpat kā visiem. Te nu nebūtu ko brīnīties: ja, piemēram, tramvajs brauc pa sliedēm, tas nevar nekur nogriezties — tāpēc jau arī ir noliktas sliedes. Tramvajs ved sev līdzi visus tajā iekāpušos cilvēkus, un viņiem nekas cits neatliek kā doties pa šo iestaigāto ceļu, pakļauties kopīgajam virzienam.

Bet ja nu jūs pēkšņi saprotat, ka tramvajs, kurā brauc sabiedrība, dodas citā virzienā nekā jums vajag? Tad nav nekā vienkāršāka kā izkāpt tuvākajā pieturā un tālāk doties pa savu ceļu.

7.zīm. Daudzu cilvēku lauku krustošanas izjauc Visuma lauku — rodas driskas, atrauti gabaliņi, haoss

Katram cilvēkam ir savs evolūcijas ceļš, un to nosaka viņa energoinformatīvā būtība. Taču cilvēku sabiedrībā ļoti bieži notiek mānīga nomaiņa, un cilvēks sāk tiekties pēc viņam nevajadzīgām vērtībām, kuras uztiepj sociums.

Ja jūs jau apzināties, ka jums pastāvīgi nākas darīt to, kā rezultātā notiek sevis sagraušana, ja esat sapratis, cik nežēlīgi uz jums iedarbojas sveša enerģētika — cilvēku sabiedrības enerģētika, fiziskās pasaules enerģētika, kuru interesē tikai dzīšanās pēc materiāliem labumiem un aizvien jaunas matērijas radīšana, — tad jums noteikti pietiks spēka, lai atbrīvotos no enerģētiskajām saitēm ar sabiedrību un izvirzītu savus paša mērķus, ietu savu evolūcijas ceļu un izprastu dzīves jēgu.

Kāda ievērojama māksliniece, kuras darbus augstu vērtē ārvalstīs, kopš agras jaunības ļoti gribēja kļūt par aktrisi. Taču viņa šai profesijai acīmredzot bija pieķērusies ne jau tāpēc, ka nevarēja dzīvot bez skatuves. Kā tas bieži mēdz gadīties jaunībā, viņu piesaistīja kas cits — ārējais spožums, popularitāte, slava, sapnis par augstāko sabiedrību, bohēmisku dzīvesveidu… Dzenoties pēc šā pasakainā sapņa, viņa četrus gadus pēc kārtas mēģināja iestāties teātra institūtā. Sociumā enerģētiskā ietekme, uztiepjot cilvēkam maldīgus mērķus un sniedzot sagrozītu informāciju, īpaši spēcīgi iedarbojas tieši uz jaunu, vēl nenobriedušu būtni.

Mūsu varones vietā institūtā nezin kāpēc vienmēr tika uzņemta kāda cita meitene, kura, kā viņai šķita, bija mazāk apdāvināta. Viņa apvainojās par acīmredzamo netaisnību un turpināja neatlaidīgi lauzties aizvērtajās durvīs. Taču tā nebūt nebija netaisnība: gluži vienkārši viņai pašai, sabiedrības patoloģisko enerģētisko saišu apmātai, nebija vajadzīgo spēju.

Meitene, bez šaubām, bija apdāvināta, turklāt vispusīgi apdāvināta. Starp citu, viņa nodarbojās arī ar glezniecību, turklāt visai veiksmīgi. Tomēr šim savam talantam nepiešķīra nekādu nozīmi — gleznošana padevās viegli, viņa ar to nodarbojās galvenokārt pašas priekam un atpūtai, un viņai neienāca prātā šo savu aizraušanos pārvērst profesijā. Tajā pašā laikā viņai nezin kāpēc vairākkārt piedāvāja darbu, kurā bija vajadzīgas viņas mākslinieciskās spējas: zīmēt afišas, apgleznot krūzītes vai matrjoškas… Taču viņa no šādiem darba piedāvājumiem atteicās un strādāja par sētnieci, lai visu savu brīvo laiku veltītu skatuves kustību apgūšanai un vokālajām nodarbībām.

Meitene bija stūrgalvīga. Viņa negribēja sadzirdēt savu īsto būtību. Viņa uzvedās kā zombijs, jo viņas prāts bija nokļuvis sabiedrības enerģētiskajos valgos. Viņa ar prātu izvirzīja sev mērķi un nolēma to sasniegt, lai ko tas arī maksātu. Un ceturtajā piegājienā iestājās institūtā. Ja viņa toreiz būtu spējusi saprast sevi un savu apziņu, atmest ārējās ietekmes, tad izdzirdētu apmēram šādus vārdus: "Tu tik ļoti gribi sasniegt savu mērķi, kaut gan ne reizi vien esi brīdināta, ka tev tur nav jāiet? Nu ko, ja gribi — saņem. Tikai ņem vērā: par savu izvēli maksāsi un būsi atbildīga pati."

Viņa pabeidza institūtu, sāka strādāt teātrī. Bet kur tad panākumi, puķes, pielūdzēji, kinofestivāli? Viņai deva tikai epizodiskas lomas, mēnešiem ilgi viņa bija vispār bez darba. Filmēties neviens neaicināja. Dzīvē acīmredzami negāja kā vajag. Kad jaunā aktrise vairs nebija tik jauna, kļuva skaidrs, ka viņai nav izredžu uz veiksmīgu teātra vai kino karjeru. Spoža bohēmiska dzīvesveida vietā bija trūcīga eksistence, ne mazākā pieprasījuma un nekādu perspektīvu. Acīs apdzisa spožums, sākās depresija, kuru viņa mēģināja kliedēt ar alkoholu.

Tas vilkās diezgan ilgi. Nākotnē jau sāka rēgoties alkoholisms un gultasvieta psihiatriskajā slimnīcā.

Un tad viņa, par laimi, atcerējās savu aizmirsto aizraušanos ar gleznošanu. Sākumā audekls un krāsas viņai palīdzēja tikt galā ar depresiju. Pēc tam izrādījās, ka ar gleznošanu var nopelnīt naudu: atradās paziņas, kuriem izdevās veiksmīgi pārdot viņas darbus. Tagad viņa ir ļoti pieprasīta gleznotāja. Izrādījās, ka tieši šis ceļš — gleznotājas ceļš — ir vislabvēlīgākais viņas pašrealizācijai, evolūcijai, labāko dvēseles īpašību attīstīšanai un tam, lai liktenis būtu labvēlīgs. Bet uz šo ceļu dzīvē viņa tika virzīta jau no paša sākuma! Ja būtu to gājusi, liktenis nebūtu tik samocīts un dvēselē nebūtu uzkrājies tik daudz bēdu un sāpju.

Mūsu patiesajai būtībai neatbilstoši, no ārienes uzspiesti maldīgi mērķi un vēlmes ved uz nekurieni — tikai uz slimībām un nāvi. Lūk, vēl viens samērā tipisks gadījums mana paziņas ģimenē: neprecētam vīrietim ir romāns ar precētu sievieti. Tā patiešām ir mīlestība — īsta un abpusēja. Taču viņa nevar pamest ģimeni, tāpēc ka ir bērni, kuriem vajadzīgs tēvs.

Tomēr šajās "nelikumīgajās" attiecībās ir savs skaistums — tajās ir siržu tuvība, dvēseļu radniecība, savstarpēja sapratne un tā svētku sajūta, kura laulībā bieži vien pazūd. Neraugoties uz to, vīrietis nolemj dzīvot kā visi pārējie, tas ir, apprecēties un laist pasaulē bērnus. Viņš pamet savu mīļoto, viņu iepazīstina ar jaunu skaistu meiteni, viņš apprecas, piedzimst bērns. Ģimene ir jāuztur, sieva pieprasa naudu, un viņš metas biznesā, kurā neko nesaprot. Ar sievu dvēseliska tuvība neizveidojas, no viņas viņš dzird tikai pārmetumus un aizskarumus, nemīlamaja nodarbe ari cieš neveiksmi. Dzīve zaudē prieku, zaudē svētkus un ari jēgu.

Taču radi un paziņas uzskata, ka viņam viss ir kārtībā: beidzot taču nācis pie prāta, nodibinājis ģimeni. Sabiedrība priecājas — tai ir izdevies cilvēku noķert savos enerģētiskajos tīklos un pakļaut sev.

Pēc kāda laika manam varonim atklāja kuņģa vēzi, bija jau izveidojušās metastāzes. Viņš nomira jauns, 35 gadu vecumā. Mediķi teiks, ka pastāvīgs stress izraisīja slimību. Taču to var izskaidrot arī citādi: viņš nodeva pats sevi, savu dvēseli, nomainot to pret sabiedrības stereotipiem. Viņš atteicās no savas dvēseles, no savas energoinformatīvās būtības — dvēseles un apziņas nesējas. Bet bez šīs būtības arī ķermenis nevar dzīvot. Visa vina enerģija tika iztērēta maldīgu mērķu sasniegšanai.

Vēl viens piemērs: pavecāka sieviete izvirzīja sev mērķi par katru cenu sakrāt desmit miljonus rubļu. Viņa liedza sev visu, dzīvoja burtiski pusbadā, neatļāvās nopirkt pat visnepieciešamākās lietas — dzīvoja bez televizora, bez ledusskapja un, taupīdama elektroenerģiju, sēdēja tumsā. Kad viņas krājgrāmatiņā bija tieši desmit miljoni, sieviete saslima un nomira, jo sev izvirzīto mērķi bija sasniegusi. Turpināt dzīvot viņai it kā vairs nebija jēgas. Tas bija vēl viens sabiedrības uztiepts maldīgs mērķis — uzskats, ka liela nauda cilvēkam nes laimi, un tas noveda strupceļā. Šis pats enerģētiskais potenciāls sievietei būtu devis iespēju nodzīvot krietni ilgāk, ja vien viņa to būtu vērsusi uz sevi.

Katru dienu mēs visi ielās un transportlīdzekļos redzam daudz slimu un nevarīgu vecu cilvēku.

Daudz retāk sastopam viņu vienaudžus, kas ir mundri, mirdzošām acīm, joprojām aktīvi profesionālajā dzīvē. Ar ko tad viņi atšķiras? Ar to, ka pirmie ir sev pateikuši: "Es esmu slims, nelaimīgs, lūk, kur mani novedusi pārbūve, demokrātija, reformas, valdība." Tas nozīmē, ka viņi ir pakļāvušies sociumā enerģētikai, sevi, savu energoinformatīvo būtību pilnīgi pakļāvuši apkārtējās materiālās vides likumiem.

Padomājiet — sabiedrības likumus, ārējās programmas viņi ir padarījuši par savas apziņas, savas dvēseles, savas augstākās energoinformatīvās būtības likumiem. Bet šai energoinformatīvajai būtībai ir pavisam citi likumi, kuriem nav nekā kopīga ar sabiedrības likumiem un vispār ar materiālo pasauli. Piespiežot savu dvēseli un apziņu dzīvot saskaņā ar sociumā likumiem, mēs savu energoinformatīvo būtību iedzenam būrī — materiālās pasaules cietumā. Rezultātā novājinās mūsu ēteriskais ķermenis un apziņas enerģētiskās struktūras, jo tad, kad cilvēks pilnībā iegremdējas sociumā, viņa būtībai nepietiek enerģijas — to izsūc sabiedrība. Tādi cilvēki patiešām sāk slimot, acīm redzami izdilst un loti ātri nomirst.

Tostarp citi cilvēki — viņu vienaudži — nevēlējās būt atkarīgi no politikas, no valdības un pat no vecuma. Viņi sev pateica: "Esmu stiprs un jauns. Vecumam nav nozīmes. Galvenais, lai dvēsele būtu jauna. Es mīlu dzīvi un dzīvošu ilgi un laimīgi." Tādējādi viņi savu enerģiju atslēdza no sociumā un atbrīvoja no tā likumiem savu apziņu, energoinformatīvo būtību, savu dvēseli. Bet dvēsele, kas atbrīvota no sociumā likumiem, nodrošina ķermenim veselību.

Tātad, ja jūs gribat izkļūt no dzīves strupceļiem, ir jādzīvo nevis pēc rupjās matērijas likumiem, bet gan saskaņā ar energoinforma- tīvās būtības likumiem. Lai to spētu, ir jāiemācās šo enerģiju vadīt, atslēgt to no materiālās pasaules un pieslēgt energoinformatī- vajai pasaulei.

ENERĢIJU VAR VADĪT KATRS

Lai kļūtu neatkarīgs no sabiedrības un sāktu jaunu dzīvi, kuru mums katram ir paredzējusi daba, ir jāiemācās vadīt savu enerģiju. Ir jāsagrauj patoloģiski orientētās cilvēku sabiedrības apburtā loka pieslēgums mūsu energoinformatīvajam laukam. Pieļauju, ka daudzas lietas, par kurām es stāstīšu, sākumā jums liksies kaut kas nereāls, apšaubāms, varbūt pat absurds. Tomēr pamēģiniet manus ieteikumus īstenot kaut vai eksperimenta veidā. Un jūs redzēsit, ka jums pavērsies pilnīgi jauna pasaule. Un jūsu dzīve iegūs citu, daudz dziļāku jēgu, savu patieso jēgu.

Jūs baidāties, ka nevarēsit to iemācīties? Uzskatāt, ka vadīt enerģiju praktiski nav iespējams? Gluži veltīgi. Vai gribat pārliecināties, ka varat to izdarīt tūlīt pat? Lūdzu.

Šajā nolūkā ielejiet glāzē ūdeni un nolieciet to sev priekšā uz galda. Iemērciet ūdenī jebkuru pirkstu, kaut vai labās rokas rādītājpirkstu. Pēc tam izvelciet pirkstu no ūdens un aplūkojiet to. Redziet — ūdens no pirksta notek samērā ātri? Bet tagad sakļaujiet plaukstas, piespiediet tās vienu pie otras un kādu minūti tā pasēdiet. Tad atveriet plaukstas un saņemiet tajās glāzi. Centieties ar delnām sajust ūdeni aiz glāzes sieniņām. Pēc tam vēlreiz iemērciet ūdenī pirkstu. Jūs ievērosit, ka šoreiz ūdens notek negribīgi, daudz lēnāk nekā pirmoreiz.

Kas tad ir noticis ar ūdeni? Viss ir ļoti vienkārši: starp plaukstām koncentrētais jūsu paša lauks iedarbojās uz ūdeni glāzē tā, ka ūdens mainīja savu šķidrkristālisko struktūru. Tas notika, kad jūs ar abām rokām turējāt glāzi.

Vai pārliecinājāties, ka varat ar savu enerģiju iedarboties uz ūdeni? Tā ir dabas dota gluži dabiska spēja. Agrāk nezināšanas dēļ jūs to nekad neizmantojāt. Šī spēja piemīt katram cilvēkam, un katrs cilvēks var vadīt bioloģisko enerģiju kopš piedzimšanas brīža. Taču ar laiku viņš nokļūst materiālās pasaules enerģētiskajās lamatās un šo savu iedzimto spēju aizmirst. Ir tikai no jauna jāatceras, kā tas darāms, — un visa pasaule atkal atvērsies jūsu priekšā.

Cilvēkam ir jāzina sava ķermeņa enerģētiskā struktūra un jāprot to izmantot.

2.NODALA

CILVĒKA ĶERMEŅA ENERĢĒTIKA

IZDZIEDINĀŠANĀS BEZ ZĀLĒM

Lai iemācītos vadīt savu paša enerģiju, no kuras ir atkarīga mūsu veselība, vispirms ir jāiegūst priekšstats par to, kāda ir cilvēka enerģētiskā struktūra, kā tā funkcionē un kā ietekmē mūsu organisma stāvokli.

Visnotaļ cienījamā mūsdienu medicīna tomēr bieži vien uzskata cilvēku nevis par sarežģītu daudz- plānu energoinformatīvo sistēmu, nevis par mikro- kosmosu, bet gan par primitīvu mehānismu, kuru var savest kārtībā ar cirtni un skrūvgriezi: piegriezi skrūvīti — un viss kārtībā.

Taču cilvēks nav tikai orgānu kopums, kam lieko var izgriezt, iztrūkstošo —piešūt, bet radušos traucējumus — novērst ar zālēm. Cilvēka ķermenis ir ārkārtīgi sarežģīta konstrukcija, un tā daļas ir ļoti cieši savstarpēji saistītas. Cilvēku nedrīkst uztvert kā atsevišķu savstarpēji nesaistītu komponentu kopumu. Ja tā darīs, problēmas radīsies cita pēc citas: vienu orgānu izārstēsit, bet slimība atkal klāt — tā pārmetusies uz citu vietu. Tika izgudrotas antibiotikas, sāka ar tām ārstēt vīrusu izraisītās slimības, bet organisms uz to atbildēja ar imunitātes samazināšanos. Patiesi: kādēļ tam vajadzīga imunitāte, kādēļ pašam pretoties slimībai, ja no ārienes tiek ievadītas vielas, kas spēj apspiest slimību?

Tā radās ari AIDS — XX gadsimta mēris. Jo AIDS ir imūndeficīta sindroms. Kāpēc imunitāte kļūst par deficītu? Tāpēc, ka strupceļā nonākušās evolūcijas gaitā imunitāte atmirst kā "nevajadzīga" — pateicoties arī antibiotiku un citu ārstniecības zāļu uzvaras gājienam uz mūsu planētas.

Daudzi speciālisti pašreizējo medicīnas stāvokli dēvē par ārstniecības zāļu krīzi. Nav nejaušība, ka mūsdienās ari paši mediķi aizvien biežāk izmanto Austrumu medicīnas sasniegumus. Jo Austrumu medicīna cilvēku uztver nevis kā mehānisku orgānu kopumu, bet gan kā vienotu enerģētisko struktūru. Saskaņā ar Austrumu medicīnas atzinumiem cilvēks ir enerģētiska sistēma, kas enerģētiskajā līmenī ir cieši saistīta ar visu pasauli.

Mēs jau noskaidrojām, ka cilvēks — tas nav tikai ķermenis. Protams, sava enerģētika ir arī ķermenim. Mūsu ķermenī notiekošo procesu vadības pirmais līmenis, savas veselības vadīšana — tā ir ķermeņa enerģētisko plūsmu vadīšana. Jūs drīz vien pārliecināsities, ka enerģētiskās plūsmas ķermenī ir turpinājums tām energoinformatīvajām struktūrām, kas atbild par apziņu, un tāpēc tās var apzināti vadīt.

Veselam cilvēkam ķermeņa enerģētika un apziņas enerģētika ir harmoniskā saskaņā. Visiem zināms, ka veselā miesā mājo vesels gars. Taču var teikt arī citādāk: bez vesela gara nebūs veselas miesas.

8.zīm. Visuma enerģija spēcina cilvēka būtības enerģijas plūsmas gluži kā upe

Senā Austrumu medicīna guva lielus sasniegumus, pētot un izmantojot iedarbību uz ķermeņa enerģētiku, un pierādīja, ka, koriģējot cilvēka ķermenī plūstošo enerģiju, patiešām var ietekmēt cilvēka veselību, ārstēt slimības. Turklāt nav jālieto zāles vai jāķeras pie skalpeļa.

Tradicionālā ķīniešu medicīna šo enerģiju dēvē par Či jeb Ci enerģiju — to izmanto arī cigun vingrojumos. Jogi šo enerģiju sauc par prānu un praktizē arī prānājamu, kas ir īpaša elpošanas metodika.

Saskaņā ar senajiem uzskatiem šī enerģija cirkulē pa īpašiem kanāliem, kuri caurauž visu cilvēka ķermeni. Visas cilvēka slimības ir saistītas ar šis enerģijas cirkulācijas traucējumiem — tās pārlieku daudzumu vai arī nepietiekamību. Tātad, lai pārvarētu slimību, ir jāiemācās koriģēt šīs plūsmas, līdzsvarot tās.

Kā to izdarīt? Tieši šim nolūkam kalpo slavenā japāņu punktu masāža un ne mazāk slavenā ķīniešu adatu terapija. Starp citu, līdzīga metode ir arī krievu tautas medicīnā — un tā ir ārstēšana ar dēlēm jeb, zinātnes valodā runājot, hirudotera- pija. Adata ķīniešu ārsta rokās, japāņu punktu masāža un mūsu pašu dēle — tie ir enerģijas plūsmas korekcijas paņēmieni. Senie dziednieki zināja, ka, iedarbojoties uz noteiktiem, kopš seniem laikiem cilvēcei zināmiem bioloģiski aktīvajiem punktiem, var atbrīvot kanālos "iestrēgušo" enerģiju, tā sāk plūst brīvi un vienmērīgi, tieši tik lielā daudzumā, kāds veselībai nepieciešams.

Ir daudz dažādu Austrumu medicīnas metožu: jau minētā punktu masāža un adatu terapija, auri- kuloterapija (ārstēšana, iedarbojoties uz auss gliemežnīcu, uz kuras ir izvietoti daudzi bioloģiski aktīvie punkti) un sudžokterapija (korejiešu metode, kas tulkojumā nozīmē "delna-pēda"; iedarbība notiek delnas un pēdas zonās, kuras atbilst dažādiem cilvēka ķermeņa orgāniem). Lai ārstētos, izmantojot šīs metodes, nebūt nav jābrauc uz Austrumiem, diezgan daudz labu speciālistu tagad ir arī Krievijā. Var minēt daudz piemēru, kā ar šo metožu palīdzību cilvēki ir atgriezti dzīvē, kā tās palīdzējušas izārstēties no šķietami nedziedināmām slimībām.

Austrumu medicīna patiesi paveic brīnumus. Astmas slimnieki pēc ārstniecības kursa aizmirst inha- latoru, bet kuņģa čūlas slimnieki — sāpes un diētu.

Turklāt viņu izārstēšanās faktu apstiprina arī oficiālā medicīna. Kādā klīnikā, kurā ārsti mēģina apvienot mūsdienu Rietumu medicīnas sasniegumus ar senajām Austrumu zināšanām, tika izdarīts eksperiments: slimniekus pēc adatu refleksoterapi- jas kursa izmeklēja ar vismodernākajām metodēm: ultrasonogrāfiju, rentgenogrāfiju, siltumapskates metodi utt. Un medicīniskā tehnika apstiprināja, ka vienam slimniekam patiešām nierēs vairs nav akmeņu, citam uzsūkusies kuņģa čūla, bet trešajam — pārgājis sens hronisks bronhīts.

Lai pārliecinātos, ka ar Austrumu metodēm var izārstēt pat tādu gandrīz nedziedināmu slimību kā psoriāze, tehnika nav vajadzīga — to savām acīm var redzēt gan pats pacients, gan viņa radi un draugi.

Tagad oficiālā medicīna jau ir atzinusi tādu ārstēšanas metodi kā refleksoterapija. Ir sastādīti daudzi enerģētisko kanālu un bioloģiski aktīvo punktu atlanti. Šķiet, nav nekā vienkāršāka: dodamies visi pie Austrumu medicīnas speciālistiem, noregulējam enerģētiku — un esam veseli!

Taču …Kā vienmēr, līdzko mēs atgūstam cerību un ieraugām gaismu tuneļa galā, tā nez no kurienes uzrodas šis mazais "bet". Izārstētie pacienti, sākumā mundri un priecīgi, ar laiku pārliecinās par bēdīgu faktu: tagad viņiem visu atlikušo mūžu nāksies iet uz pieņemšanu pie ārsta. Viņi ir nonākuši stiprā atkarībā no adatu terapijas vai punktu masāžas, un to viņiem laika gaitā nākas izmantot aizvien biežāk un biežāk. Viltīgā slimība parasti atgriežas. Ja arī slimība neatgriežas savā iepriekšējā izskatā, tad pār cilvēku nāk kādas citas likstas.

Kāpēc? Izrādās, ka, noregulējot pa kanāliem plūstošo enerģiju vienu, divas, trīs reizes, ne adata, ne masāža nenovērš slimības cēloni, bet iedarbojas tikai uz sekām, tas ir, uz slimības simptomiem. Tātad slimības cēlonis ir nevis enerģētiskajos kanālos, bet gan kaut kur dziļāk. Kur tieši?

CENTRĀLĀ ENERĢĒTISKĀ PLŪSMA

Mēs jau runājām par to, ka cilvēka ķermeņa enerģētika ir cieši saistīta ar viņa apziņas enerģētiku. Viena nepastāv bez otras, viena ietekmē otru. Enerģētiskie kanāli, ar kuriem nodarbojas Austrumu medicīna, ir sekundāri attiecībā uz enerģētisko pamatplūsmu, kas caurauž cilvēka ķermeni un saista to ar apziņu.

Šo enerģētisko pamatplūsmu var salīdzināt ar koka stumbru, no kura atzarojas sekundārās enerģētiskās plūsmas. Ja pats stumbrs ir slims, greizs vai dobumains, tad mēs, protams, varam mēģināt to iztaisnot, kādu laiku raustot aiz zariem, tomēr agri vai vēlu nonāksim pie secinājuma, ka jāārstē tomēr ir stumbrs.

Gluži tāpat ir arī ar Austrumu medicīnas metodēm: iedarbojoties uz enerģētiskajiem kanāliem, tās var tikai uz laiku uzlabot veselību, bet nevar novērst slimības cēloni. Jo slimības cēlonis ir tieši enerģijas pamatplūsmas izkropļojumi. Protams, tiem arī ir savi cēloņi, un par to mēs vēl parunāsim. Ja izdodas noregulēt pamatplūsmu, tad automātiski normalizējas arī enerģijas plūsma pārējos kanālos. Un tikai tad iestājas pilnīga — gan miesas, gan dvēseles — veselība.

Lielākā dala cilvēku nezina dzīves likumus, nezina sarežģītās energoinformatīvās struktūras, vārdā "cilvēks", esības likumus. Un tāpēc iet maldu ceļu: indē organismu ar nevajadzīgām zālēm, pakļauj sevi sarežģītām, sāpīgām un dārgām ārstnieciskām procedūrām. Un nesaprot, ka tas ir tas pats, kas lāpīt vecu, nonēsātu uzvalku, uz ātru roku ar baltiem diegiem sadiedzot caurumus, kaut gan uzvalku jau sen vajag pāršūt un atjaunot.

Veselības pamatu pamats ir vesela enerģētika. Cilvēkiem, kuriem izdodas to saprast un kļūt enerģētiskajā ziņā tīriem, vairs nevajag ne ārstu, ne dziednieku, ne ekstrasensu. Tāpēc ka viņi zina: mūsu veselības avots ir mūsos pašos.

Bet tagad atgriezīsimies pie jautājuma par to, kas ir enerģētiskā pamatplūsma. Noskaidrosim, ko par to saka cilvēces gadsimtu gaitā uzkrātās zināšanas par enerģētiskās plūsmas — cilvēka būtības veidotājas — dabu.

Šo pamatplūsmu veido divas pretēja virziena plūsmas: viena — augšupejoša, otra — lejupejoša. Viena plūsma nāk no Zemes, bet otra — no Kosmosa. Tieši šīs abas plūsmas veido visu cilvēka enerģētiku. Cilvēks ir divu plūsmu apvienojums. Tas izsaka visu.

Cilvēku, viņa fizisko ķermeni un viņa enerģētisko apvalku var iztēloties kā pērlīti, kas brīvi karājas divās caur to vertikāli ejošās aukliņās — plūsmās.

Patiesības labad ir jāprecizē, ka enerģētiskās plūsmas, protams, virzās nevis tieši pa cilvēka fizisko ķermeni, bet gan pa viņa smalko enerģētisko struktūru, kas caurauž fizisko ķermeni. Tāpēc cilvēka anatomija par enerģijas plūsmām un kanā

liem jums neko nepavēstīs — ar neapbruņotu aci konstatēt tās fiziskajā ķermenī nav iespējams. Tomēr katrai plūsmai un kanālam ir sava "teritorija": augšupejošā plūsma atrodas aptuveni divu pirkstu attālumā no mugurkaula priekšpuses vīriešiem un aptuveni četru pirkstu attālumā no mugurkaula priekšpuses — sievietēm; no Kosmosa nākošā lejupejošā plūsma atrodas gandrīz pie paša mugurkaula.

9.zim. Vesels cilvēks ir mazliet līdzīgs zvaigznei — viņa centrālās enerģētiskās plūsmas viegli un brīvi sazarojas un cirkulē pa visu ķermeni

Augšupejošā plūsma ir Zemes enerģijas plūsma, fiziskās pasaules enerģija, kuru Zeme sūta Kosmosam. Šī plūsma piegādā cilvēkam enerģiju rupjai, spēka noteiktai ietekmei uz apkārtējo pasauli. Šī plūsma iziet cauri cilvēka enerģētiskajam centram un aiziet Kosmosā.

10.zlm. Ja centrālā plūsma sastop šķēršļus, tā izliecas un sazarojās nevienmērīgi. Cilvēks saslimst

No augšas nākošā plūsma piegādā Kosmosa enerģiju, kosmisko informāciju, kas uztur apziņas "dievišķo dzirksti". Mēs jau runājām par to, ka cilvēks var iegūt informāciju no Visuma energoinformatīvā lauka. Tas notiek ar lejupejošās kosmiskās plūsmas starpniecību. Arī no Kosmosa nākošā plūsma iziet cauri cilvēka enerģētiskajam centram un, nesajaucoties ar Zemes plūsmu, nonāk Zemē.

11.zīm. Kā ūdensrozes zieds vienlaikus dzer ūdeni un elpo gaisu, tā arī cilvēks saņem savu dzīvības enerģiju gan no Kosmosa, gan no Zemes

Cilvēka enerģētiskais apvalks veidojas, pateicoties šo plūsmu mijiedarbībai. Cilvēka organisms taču ir veidots tā, ka tas spēj uztvert Zemes un Kosmosa enerģiju, pārstrādāt to un pielāgot savām vajadzībām.

ČAKRAS — CILVĒKA ENERĢĒTISKIE CENTRI

Musu rupjais fiziskais ķermenis ir tikai "mašīna", kuras uzdevums ir nodrošināt smadzeņu un apziņas eksistēšanu. Fiziskais ķermenis ir tikai smalko energoinformatīvo struktūru materiālais nesējs. Tāpēc enerģijas plūsmas pirmām kārtām cenšas nodrošināt apziņas energoinformatīvo struktūru. Bet ķermeņa enerģētiku ar apziņas enerģētiku saista tāds svarīgs cilvēka enerģētiskās struktūras elements kā čakras.

Priekšstats par čakrām jeb cilvēka enerģētiskajiem centriem arī ir nācis no Austrumiem. Čakras paredzētas tam, lai abas enerģijas plūsmas — no Zemes un no Kosmosa nākošās — pārveidotu nedaudz citādā, cilvēkam pieņemamā formā.. Čakras šos visai rupjos starojumus it kā mīkstina un pielāgo cilvēka eksistences vajadzībām.

Protams, arī čakras atrodas nevis blīvajā fiziskajā ķermenī, bet gan cilvēka smalkajā enerģētiskajā ķermenī. Tomēr katra čakra ir saistīta ar noteiktu anatomisku vietu, pie kuras tā atrodas. Tāpēc tad, kad ir bojātas čakras, saslimst tām atbilstošie orgāni.

Tieši čakrās uzkrājas abu pretējo plūsmu enerģija. Ar čakru palīdzību šī enerģija dekoncentrējas ķermenī, cilvēka ķermeņa enerģētiskajā apvalkā. Tieši čakru darbība nodrošina to, ka ap cilvēka ķermeni izveidojas īpatnējs kokons — enerģētiskais apvalks (tās pašas divās plūsmās iekārtās "pērlītes"). Ja apvalks ir jaudīgs, spēcīgs un spoži mirdz, cilvēks ir vesels. Tā kā šo apvalku veido čakras, tad ir skaidrs, ka cilvēka veselība un viņa

dvēseles stāvoklis lielā mērā, bet varbūt ari pilnībā, ir atkarīgs no tā, cik labi darbojas viņa čakras.

Ja čakra ir vesela, tā ir neliels gaismu izstarojošs un mirdzošs enerģētisks virpulis. Ja čakra ir bojāta, tā apdziest un aizveras kā novītis ziediņš. To var skaidri redzēt krāsainajās Kirliāni fotogrāfijās.

Cilvēkam ir septiņas pamatčakras. Tās izvietotas uz abām enerģētiskajām pamatplūsmām gar mugurkaulu stingri noteiktās vietās. Katrai čakrai ir savs nosaukums (no lejas uz augšu): pirmā čakra — Mūlādhara, otrā — Svadhistāna, trešā — Manipūra, ceturtā — Ānahata, piektā — Višudha, sestā — Ādžņa, septītā — Sahasrāra.

12.zīm. Čakras ir enerģetiskie virpuļi, kas mūs savieno ar Visumu. Čakras var saukt arī par transformatoriem - enerģijas transformatoriem - un viņi tādi arī patiesībā ir.

Pievērsiet uzmanību tam, ka čakras ir septiņas. Un tā nav nejaušība. Iedziļinoties šajā faktā, var konstatēt tā skaistuma un harmonijas pazīmi, saskaņā ar kuru likumiem pastāv daba un arī cilvēks. Čakru starojuma frekvence atbilst septiņām varavīksnes krāsām un septiņām notīm! Tātad cilvēks ir varavīksne, cilvēks ir mūzika! Tātad pati daba ir paredzējusi, ka mums jātiecas skanēt harmoniski, jātiecas izstarot spilgtu un tīru gaismu. Šajā nolūkā mums ir jāuzskaņo savs mūzikas instruments, ko pamatīgi sašķobījusi dzīve, un jāattīra savas paletes krāsas, kuras piesārņojusi apkārtējā realitāte.

Bet tagad sīkāk par katru čakru atsevišķi.

Mūlādhara — tā saucamais asteskaula centrs — atrodas starpenes rajonā. Tas ir enerģijas uzkrāšanas un dzīves stabilitātes centrs, kas atbild par izdzīvošanu. Šis centrs atbilst sarkanajai krāsai un notij "do".

Svadhistāna atrodas kaunuma kalna rajonā un atbild par seksuālās enerģijas uzkrāšanu un cilvēka dzīvei nepieciešamās enerģijas vadīšanu. Tā atbilst oranžajai krāsai un notij "re".

Manipūra atrodas saules pinuma rajonā, nedaudz virs nabas. Atbild par dzīvības spēkiem. Atbilst dzeltenajai krāsai un notij "mi".

Anahata atrodas krūšu vidū sirds līmenī. Atbild par emocionalitāti, saskarsmi, spēju dot un saņemt mīlestību. Tā ir enerģijas apmaiņas un enerģētiskā līdzsvara čakra, jo tieši caur Anahatu abas plūsmas daļēji iziet ārpusē, taču enerģijas līdzsvars saglabājas, jo Anahata no ārējās vides savāc brīvo enerģiju, kas izkliedēta telpā. Tieši tā veidojas cilvēka būtības ārējais enerģētiskais apvalks. Anahata atbilst zaļajai krāsai un notij "fa".

Višudha atrodas pie kakla pamatnes. Tas ir gribas centrs, centrs, kas regulē saziņu ar apkārtējo vidi un cilvēkiem. Atbilst gaišzilajai krāsai un notij "sol".

Ādžņa atrodas smadzeņu centrā, uzacu starpas līmenī. Tā ir slavenā "trešā acs". Atbild par intelekta spēku un spēju īstenot idejas dzīvē. Atbilst zilajai krāsai un notij "la".

Sahasrāra atrodas pakausī. Atbild par cilvēka būtības garīgo aspektu, par viņa saikni ar Visumu. Atbilst violetajai krāsai un notij "si".

13.zīm. Čakras strauji sadala Visuma enerģiju pa visu cilvēka ķermeni

Līdztekus tam, ka čakras veido cilvēka enerģētisko apvalku, tās ir arī struktūras, ar kurām cilvēks neviļus ietekmē ārējo pasauli, citus cilvēkus un ar kurām uztver ārējo ietekmi. Jo cilvēks ir energoinformatīvā struktūra, kas ir cieši saistīta ar ārējo pasauli un tāpēc jutīgi reaģē uz visām ārējām enerģētiskajām iedarbībām.

Tā nu mēs esam pietuvojušies daudzu mūsu sli- mlbu un patoloģisko stāvokļu rašanās mehānismam. Šā mehānisma būtība ir šāda: apkārtējās materiālās pasaules patoloģiskā iedarbība, sveša enerģētika, kas pienāk no citiem cilvēkiem, no sociumā, no materiālās pasaules vispār, "piesārņo" čakras, traucē tām normāli darboties un ar čakru starpniecību graujoši ietekmē arī visu organismu.

PATOLOĢISKĀS SAIKNES CILVĒKU SABIEDRĪBĀ

Mēs gan ārējai pasaulei, gan citiem cilvēkiem pastāvīgi sūtām apzinātus un neapzinātus enerģētiskos impulsus. Mēs sevī nēsājam kaut kādas domas, vēlmes, mūsu smadzenēs ierakstītas uzvedības programmas, un tas viss nevilšus ietekmē apkārtējos cilvēkus tieši ar čakru starpniecību. Mēs izjūtam skaudību, dusmojamies, uzbudināmies, apvainojamies, lamājam vai žēlojam sevi un citus, esam nikni vai arī paši iesvilstamies, atbildot uz kāda cita niknumu. Visiem šiem impulsiem ir pilnīgi konkrēts enerģētiskais pamats, sava starojuma frekvence un virziens. Tas viss izraujas no vienu cilvēku čakrām un tiek uzņemts citu cilvēku čakrās.

Tā arī veidojas patoloģiskas enerģētiskās saiknes starp cilvēkiem: gluži kā enerģētiskas grīstes — valgi, pa kuriem mūsu enerģētika aizplūst pie citiem cilvēkiem. Kā gan lai cilvēki, tik cieši cits ar citu saistīti, var justies brīvi?

To, ka ar enerģiju var ietekmēt citus cilvēks un arī pašu var ietekmēt no ārienes, katrs no mums ne reizi vien ir pieredzējis un par to pārliecinājies, pat neko nezinādams par bioenerģētiku. Atcerieties, kā jūs pats sev gluži negaidīti esat pagriezies atpakaļ, sajuzdams kāda skatienu, vai arī kāds cits ir pagriezies, sajuzdams jūsu acu skatienu. Ar ko tad cilvēks šādā gadījumā iedarbojas? Vai tiešām tikai ar skatienu? Nē, arī ar enerģiju, kas izlaužas no čakru apvidus.

Spēja enerģētiski iedarboties piemīt pilnīgi visiem cilvēkiem. Emocionālo uzvilnījumu mirkļos šīs ietekmes spēks kļūst milzīgs, pieaugot desmitiem reižu. Kādā nelielā dienvidu pilsētiņā notika ļoti interesants, tomēr arī visai tipisks gadījums. Mani radinieki, vietējie iedzīvotāji — vīrs un sieva, dzīvoja draudzīgi un gluži labi… līdz pienāca vasara. Bet, kad pienāca vasara un dienvidu pilsētiņā sākās kūrortsezona, vīrā allaž pamodās dabiskie instinkti un viņš sāka skriet pa ielām pakaļ jaunām simpātiskām atpūtniecēm. Kādudien viņš aizrautīgi steidzās pakaļ savam kārtējam upurim, nezinot, ka tieši šajā brīdī uz veikalu devās sieva un gadījuma pēc kļuva par šīs scēnas liecinieci (pilsētiņa taču ir maza). Viņa paslēpās aiz koka un ar saprotamu interesi sāka vērot sava vīra uzvedību. Šajā laikā viņa vajātā jaunkundze iegāja veikalā, un viņš, protams, metās viņai pakaļ. Lai nokļūtu veikalā, viņam vajadzēja uzkāpt pa vairākiem pakāpieniem. Un, lūk, aiz koka stāvošā sieva dusmās nodomāja: "Ak kungs, kaut viņš izstieptos uz šiem pakāpieniem!" Un ko jūs domājat? Vīrs paklupa un ieskrējienā visā garumā nokrita uz tiem.

Nav zināms, vai viņam izdevās atgūties un turpināt vajāšanu. Toties viņa sieva kopš tā laika pārliecinājās, ka viņai piemīt neparastas telepātiskas spējas (lai gan patiesībā to spēj katrs).

Kā tad īsti mūsu čakras iedarbojas uz citiem cilvēkiem, turklāt tā, ka izraisa pat nopietnas slimības un burtiski nogāž cilvēku no kājām?

14.zlm. Transformētā Kosmosa enerģija atbrīvojas caur apakšējām čakrām, bet tās savukārt labprāt absorbē jau transformēto Zemes enerģiju

Tas notiek, pateicoties šādām čakru darbības īpatnībām. Čakras Svadhistāna un Manipūra savāc ārējā vidē izkliedēto Zemes enerģiju un atbrīvo cilvēka apziņas transformēto Kosmosa enerģiju. Tie ir savdabīgi logi, pa kuriem atbrīvojas apziņas enerģētiskās plūsmas. Tāpēc šīs divas čakras ar Kosmosa enerģijas palīdzību ļauj apzināti iedarboties uz apkārtējās dzīves parādībām. To izmanto, piemēram, magi un pareģi, tāpēc Svadhistāna un Manipūra ir tieši viņu čakras. No šīm čakrām izplūstošā izkliedētā enerģija spēj pat "kodēt" apkārtējos, tas ir, uzspiest viņiem svešas domas, idejas un programmas. Tieši tāpēc cilvēku sabiedrības patoloģisko saišu veidošanā šīm abām čakrām ir īpaši liela loma.

Manipūra un Svadhistāna veido cilvēka būtības enerģētisko slāni, kas attiecas uz viņa fizisko ķermeni vai, pareizāk sakot, tā vadīšanu ar apziņas palīdzību.

Bet čakras Višudha un Ādžņa atbrīvo augšupejošo Zemes enerģiju un absorbē Kosmosa enerģiju. Tāpēc caur šīm divām čakrām ar Zemes enerģijas palīdzību var īstenot rupju enerģētisko ietekmi — iedarbojoties ar emocijām.

15.zīm. Transformētā Zemes enerģija atbrīvojas caur augšējām čakrām, taču tās savukārt labprāt absorbē jau transformēto Kosmosa enerģiju

Tā nav nejaušība,ka cilvēki, kuriem šīs čakras darbojas labi, ir hipnotizētāji, politiķi un aktieri. Šīs čakras veido to cilvēka būtības enerģētisko slāni, kurš ir saistīts ar apziņu. Tas ir, tās iedarbojas uz apziņu, sniedzot tai enerģētisku stimulu, kas savā būtībā arī ir emocijas un uzvedības motīvi.

Cilvēku sabiedrībā rupjie enerģijas izmeši no šīm čakrām (Višudha un Ādžņa) rada tādus negatīvus fenomenus kā lāsts, pieburšana (pieburta kaite), noskaušana ("ļaunā acs") un vampīrisms.

Kāda no manām paziņām (42 gadus veca sieviete) atnāca pie manis ar sūdzībām par šausmīgām galvassāpēm un hipertonijas lēkmēm, turklāt nevienas zāles nespēja viņai līdzēt. Ārsti bija neizpratnē par šo slimību — un viņa pati arī, jo agrāk veselība raizes nesagādāja, bet te pēkšņi ne no šā, ne no tā… Aplūkojot viņas lauku, es enerģētiskajā apvalkā konstatēju caurumus — no viņas uz visām pusēm kā baļķi "rēgojās" negatīvā enerģija. Noskaidrojās, ka visas nedienas ar veselību sākās pēc tam, kad viņa kopā ar draudzeni dienvidos pavadīja atvaļinājumu. Draudzene, kā viņa stāstīja, bija visai enerģiska dāma, kurai ļoti patika dot padomus un ar saviem kategoriskajiem spriedumiem iejaukties citu dzīvē. Draudzenes pamācības un pastāvīgie "labie" padomi manu pacienti sākumā ļoti kaitināja, bet vēlāk viņai sāka sāpēt galva. Kopš tā laika katra saskarsme ar šo draudzeni izraisīja krasu asinsspiediena paaugstināšanos un galvas reiboņus gandrīz līdz samaņas zaudēšanai.

Diagnoze bija ļoti vienkārša: viselementārākā noskaušana ("ļaunā acs"). Noskaušana (ļaunā acs"), protams, ir tautā lietots nosaukums, kas būtībā nav nekas cits kā energoinformatīvs bojājums, kura cēloņus un paņēmienus, kā pret to aizsargāties, mēs aplūkosim turpmāk. Izrādījās, ka mana paciente savā draudzenē izraisīja lielu skaudību — ar savu veiksmīgo personisko dzīvi, pievilcīgo ārieni. Taču skaudību slēpa aiz pamācībām un norādījumiem. Bet pati tajā pašā laikā caur savām augšējām čakrām izmeta negatīvas enerģijas kamolus. Tie arī izsita caurumus manas pacientes laukā.

Novēršot šos caursitienus, izdevās normalizēt sievietes veselību. Tagad viņa ir iemācījusies vadīt savu enerģiju un aizsargāties no negatīvām ietekmēm.

Tātad dažādu cilvēku čakras visu laiku atrodas mijiedarbībā, tā sakot, krusteniskā ietekmē. Viena cilvēka apziņa ar viņa augšējo čakru starpniecību iedarbojas uz otra cilvēka apakšējām čakrām, jo augšējās čakras atbrīvo Zemes enerģiju, kura sevī nes viņa emocijas, un tās uztver citu cilvēku apakšējās čakras. Un otrādi — domas, atbrīvojoties caur apakšējām čakrām, ietekmē apkārtējo cilvēku augšējās čakras. Tādējādi izveidojas stipra saikne, kas kļūst par cēloni slimībām, kuras nevar izdziedināt ārsti, kā arī neizskaidrojamām bēdām un nelaimēm.

Divpadsmit gadus vecu zēnu pie mums atveda viņa māte, kas jau bija nonākusi izmisumā, vadājot dēlu pie ārstiem. Medicīna izrādījās bezspēcīga tās slimību plūsmas priekšā, kas nāca pār zēnu: astma, alerģija, psoriāze, kā arī krasa redzes pasliktināšanās. Izrādījās, ka bērna enerģētiskais apvalks bija pilnīgi norauts, it kā viņu kāds būtu ilgi un rūpīgi "apgrauzis".

. Cilvēki cits citu ievij savas enerģētikas plūsmās kā zirnekļa tīklā

17.zlm. Cilvēks labajā pusē ir pilnīgi pakļauts cilvēkam kreisajā pusē

Jautāju: kas vēl dzīvo kopā ar jums? Noskaidrojās, ka tā ir 90 gadus sasniegusi vecvecmāmiņa, kura kļuvusi gandrīz plānprātīga, nezin kāpēc pastāvīgi piekasās bērnam, neliek viņu mierā, bet zēns no vecās sievietes ļoti baidās.

Viss izrādījās ļoti vienkārši: vecvecmāmiņa, kurai vairs nebija savu enerģētisko resursu dzīvei, enerģiju bija sākusi ņemt no sava mazmazdēla, tas ir, bija kļuvusi par vampīru. Šajā nolūkā viņai vajadzēja nodibināt patoloģisku piesaisti bērna enerģētiskajam apvalkam. Vecvecmāte, protams, to visu darīja neapzināti, jo viņa, tāpat kā lielākā daļa cilvēku, neko nezināja par to, kā darbojas bioener- ģija. Taču viņas enerģijas rupjie izmeši, piesātināti ar negatīvām emocijām attiecībā uz zēnu, no viņas augšējām čakrām nonāca tieši bērna apakšējās čak- rās un izkropļoja normālo enerģijas plūdumu. Zēna paša enerģija pa enerģētisko žņaugu pastāvīgi aizplūda pie vecvecmāmiņas, tādējādi nodrošinot viņas organisma dzīvības funkcijas.

18.zim. Vecvecmāte atdeva tūkstošiem reižu mazāk, nekā pati saņēma no bērna

Kad zēnu nošķīra no vecvecmāmiņās, vina veselība normalizējās. Bet māte atcerējās, ka agrāk, kad zēnu pa vasaru aizveda uz vasarnīcu pie otras vecmāmiņas, visas slimības kā ar roku atņēma.

Taču rudenī viss sākās no jauna.

Atcerēsimies, ka cilvēks ir varavīksne, gamma. Ja kaut viena čakra ir bojāta, skanējums nebūs harmonisks, varavīksne neiemirdzēsies. Kā zināms, saplūdinot varavīksnes krāsas kopā, rodas baltā krāsa. Tas ir, veselas, normāli funkcionējošas čakras kopumā rada tīru, balti mirdzošu enerģētisko apvalku. Ja trūkst kaut vienas krāsas, šāds mirdzums nerodas. Cilvēks it kā apdziest, viņam nav iekšējā mirdzuma, viņa enerģētiskais apvalks kļūst vājāks un vārgāks — cilvēks sāk slimot.

Kāpēc mēs, būdami parastā stāvoklī, neievērojam cilvēku čakru mijiedarbību? Izskaidrojums ir vienkāršs: cilvēks ne tikai pasīvi uztver plūsmas, bet arī pats tās ģenerē, un mēs gluži vienkārši nepamanām vissvarīgākās ietekmes, tāpat kā neievērojam sveces liesmu ļoti spilgtā saules gaismā. Bet, ja mēs nomaldāmies šajās emanācijās (izplūstošajās enerģijās) un paši sava fiziskā ķermeņa un apkārtējo cilvēku "izmešos", tad neizbēgami zaudējam orientāciju. Jo tikai Zemes un Kosmosa plūsmas ir pastāvīgas. Bet cilvēku sfērai piederīgās plūsmas visu laiku mainās. Un tieši no tām visbiežāk arī ir atkarīgs mūsu liktenis un vispār mūsu dzīves izpausmes.

19.zim. Šī enerģijas plūsma spēj pārnest jūsu emocijas uz citu cilvēku

20 zīm. Bet šī plūsma ļauj programmēt citu cilvēku noteiktai darbībai

Ja jūs tomēr šaubāties par to, ka čakru mijiedarbībai ir tik liela nozīme un tā ir tik spēcīga, varat izdarīt šādu eksperimentu. Taču ņemiet vērā: šī tehnika nav domāta pastāvīgai lietošanai. Mēģiniet izraisīt sevī tādas enerģijas plūsmas sajūtu, kura sākas mugurpusē pie kakla pamatnes un izlaužas uz āru caur virsdeguni. Pamēģiniet ar skatiena palīdzību šo plūsmu fokusēt uz kādu cilvēku rajonā starp lāpstiņām, bet tā, lai viņš neko nenojauš. Jūs pārliecināsities, ka drīz vien viņš kļūs nemierīgs un pagriezīsies.

Ja jūs pamēģināsit eksperimentēt ar plūsmu, kura jums veidojas rajonā starp lāpstiņām un iziet ārā caur punktu, kas atrodas mazliet zem nabas, tad varēsit likt ejošam cilvēkam pagriezties jums vajadzīgajā virzienā (vai arī varēsit pateikt, uz kuru pusi viņš grib pagriezties, kas no enerģētiskās būtības viedokļa — bet tā nepakļaujas cēloņseku sakarībai — ir viens un tas pats). Jums tas izdosies jau ar pirmajiem mēģinājumiem.

Vai saprotat, ko tas viss nozīmē? To, ka mēs pastāvīgi atrodamies no citiem cilvēkiem nākošo neapzināto impulsu un enerģētisko iz- mešu "zupas" pašos biezumos. Tie tad arī rada patoloģiskās saites, izraisot slimības un kropļojot mūsu enerģētisko būtību. No šīm saitēm ir apzināti jāatbrīvojas.

3.NODAĻA

SABIEDRĪBAS PATOLOĢISKĀS SAIKNES UN PŪLA PSIHE

NEAPTRAIPĪTĀ DABA IR MŪSU ZAUDĒTĀ PARADĪZE

Sākotnēji cilvēka enerģētiskā sistēma nebija piemērota eksistēšanai tik pārsātinātā vidē, kāds ir mūsu sociums. Lai varētu normāli dzīvot un attīstīties, cilvēkam vienmēr ir bijusi vajadzīga tīra dabas enerģētika, nevis tās enerģētiskās kanalizācijas notekūdeņi, ar kuriem mūsdienu sabiedrība ir piesārņota un notraipīta no galvas līdz kājām.

Atcerēsimies, kas notika ar Ādamu un Ievu. Pastorālā Ēdene ir tieši tā ideālā dzīves vide, kas sākumā bija lemta cilvēcei. Cilvēka dzīves modelis sākotnēji tika projektēts pavisam citāds nekā tas, kuru mēs galu galā esam saņēmuši. Tai bija jābūt dzīvei tīrā dabā, ar tīriem nodomiem un tīrām jūtām.

Taču cilvēks pats izvēlējās citu ceļu. Bet, ja reiz pats esi izvēlējies, ja esi noniecinājis piedāvātos "siltumnīcas" apstākļus, tad esi stiprs, citādi neizdzīvosi paša izraudzītajā ceļā.

Taču atmiņas par paradīzes idilli joprojām dzīvo katrā cilvēka šūniņā. Ne jau velti daudziem no mums šad un tad tik izmisīgi gribas doties prom no pilsētas kaut kur dabā, tur, kur nav drūzmas, kur klusumu pārtrauc tikai putnu dziesmas un acis priecē zaļa lapotne, bet plaušās var ievilkt tīru gaisu.

Un, ja pilsēta cilvēku nav galīgi sakropļojusi, ja civilizācija viņu nav pilnīgi sabojājusi, tad tikai tāpēc, ka saskarsmē ar dabu, ar zemi, ar skaistām ainavām, augiem un dzīvniekiem viņš uzņem spēkus un, kā mēdz teikt, veldzē dvēseli. Tāpēc ka tieši dabas klēpī mūsu energoapmaiņa ar apkārtējo vidi ir visharmoniskākā, to neizkropļo svešas ietekmes, tieši dabā mēs visvairāk enerģētiski uzlādējamies.

No pareizas enerģētiskās uzlādēšanās ir atkarīgi gan cilvēka centieni, gan viņa spēja enerģiju tērēt savā labā — sava ķermeņa uzturēšanai normālā un veselā stāvoklī. Ja cilvēks savlaicīgi un pareizi enerģētiski neuzlādējas, viņš zaudē visu savu enerģētisko potenciālu un tādējādi nolemj sevi slimībām un ciešanām.

Droši vien arī jums tā ir bijis: jūs pēc brīvdienām atgriežaties no vasarnīcas, kur uzlādējāties ar mundrumu, veselību, labu garastāvokli, pēc sirds patikas parakājāties pa zemi, klausījāties putnu dziesmas, baudījāt ziedu smaržu, klusumu un tīru gaisu. Jūs varbūt pat nenojaušat, ka tur no apkārtējās vides, no Kosmosa un no Zemes saņēmāt normālu enerģētisko lādiņu, ka jūsu enerģētiku tur neietekmēja negatīvi ārējie apstākļi vienkārši tāpēc, ka apkārt nebija nevienas dzīvas dvēseles.

Bet pirmdienas rītā jūs vēl joprojām labā noskaņojumā iekāpjat tramvaja vagonā. Un, kad pēc nieka divdesmit minūtēm jūs no tā izkāpjat, jūs vairs nevar pazīt: nez kāpēc apdzisis skatiens, pleci uzkumpuši, lūpu kaktiņi nošļukuši.

Kas tad ar jums notika tramvaja vagonā? It kā nekas īpašs. Kāds garāmejot jūs mazliet aizskāra, un tas nez kāpēc jūs nokaitināja. Pēc tam jūs nejauši uztvērāt kādu dzeļošu nelabvēlīgu skatienu, un tas nezin kāpēc iedūrās kā bulta. Jūs iekšēji nodrebējāt un nolaidāt acis (kāpēc — jūs arī pats to nesapratāt: vai tad jums ir bail no šā cilvēka, vai tad jūs viņam esat ko parādā?). Beigās jūs izkāpjot pagrūda— it kā nejauši, taču garastāvoklis tika samaitāts. Jūs ierodaties darbā uzbudināts, jums sāp galva, jūs nevēlaties neko darīt un kvēli ilgojaties pēc nākamajām brīvdienām vai pat atvaļinājuma.

Patiesībā notika, lūk, kas: dažādi cilvēki, ar kuriem nācās saskarties tramvajā, jūsu enerģētisko potenciālu izvazāja uz visām pusēm. Un enerģija ievirzījās nepareizā gultnē. Normālais padeves kanāls sāka strādāt ar traucējumiem.

Apkārtējā vide sabiedrībā vienmēr ir agresīva. Mūsdienās diemžēl ir ļoti daudz saniknotu un skaudīgu cilvēku. Bet ar labvēlīgiem un gaišiem līdzpilsoņiem mēs nemaz tik bieži netiekamies (tā vien šķiet, ka transportlīdzekļos viņi nebrauc un uz veikalu neiet, — vai arī pūlī viņus ir grūti pamanīt?).

Kāds pārmetoši palūkojas uz jūsu nosauļoto seju ("Re, kāds dīkdienis, labāk būtu strādājis, nekā saulē gulšņājis"), kāds nosoda par dārgo uzvalku ("Sasodītie bagātnieki!"), kādu aizkaitina jūsu garais (mazais) augums, jūsu garie (īsie) mati, modernie apavi (nošķiebtās sandales) utt. Visiem nekad nevari būt pa prātam, taču cilvēki ir aizmirsuši bausli: "Netiesājiet, lai jūs netaptu tiesāti" — un tiesā, tiesā un tiesā. Un pat nenojauš, ka viņu spriedumi nebūt nav efemeri un nesverami, — tās ir materiālas enerģētiskās konstrukcijas, kuras sāk patstāvīgi pastāvēt telpā un iespiežas apkārtējo cilvēku smalkajos enerģētiskajos apvalkos. Tādējādi rodas vesels patoloģisku saišu enerģētiskais kamols.

Droši vien jūs esat ievērojis, ka jūsu attieksme pret blakussēdētāju tramvaja vagonā vai piepilsētas vilcienā ir pilnīgi citāda nekā brīvā dabā. No vienas puses, drūzmā blakus esošo cilvēku mēs uztveram saasināti, bet, no otras puses, viņš mūsos izraisa daudz mazāk pozitīvu emociju. Taču dabā, gluži otrādi, mēs cilvēku uztveram vājāk, taču it kā dziļāk un pozitīvāk.

Piemēram, jūs braucat elektriskajā vilcienā, kur jūsu drūmais kaimiņš vatenī un mugursomu plecos visu laiku šņaukājas, sēc un grūsta jūs ar elkoni. Tas jūs kaitina, un jūs vairs nespējat šajā cilvēkā saskatīt neko citu kā vien netīro vateni un grūstīgo elkoni. Vai tad šajos apstākļos var ielūkoties ceļabiedram acīs un sajust, kādi dvēseles pārdzīvojumi un viscēlākās rakstura īpašības slēpjas aiz šīs necilās ārienes?

Bet iztēlojieties, ka sēžat zem bērza klusas upītes krastā, apkārt nav nevienas dzīvas dvēseles un tikai tālumā kāds ritmiski pļauj zāli. Jums pat prātā neienāk, ka tas varētu būt tas pats padzīvojušais vīrs, kurš elektriskajā vilcienā sēdēja jums blakus. Taču tagad, no attāluma, viņš jūs nemaz nekaitina. Aina, kuru jūs vērojat, jums šķiet gandrīz idilliska, un cilvēks ar izkapti jūsos izraisa tikai pozitīvas emocijas. Tagad jums varbūt pat šķiet, ka viņam ir jābūt apveltītam ir vislabākajām īpašībām un vistīrāko dvēseli.

21.zim. Šaurībā Visuma enerģijas plūsmu sašķeļ atsevišķu cilvēku lauki un tā pārvēršas par greizo spoguli, kas izkropļo visu un visus

Un ļoti iespējams, ka tā arī ir — tieši tagad jūs ieraudzījāt šā cilvēka patieso būtību, jo jūsu uztveri neizkropļo sveša enerģētiskā ietekme. Jūsu paša enerģētisko plūsmu neizkropļo nemiers un vispārējais aizkaitinājums, kas bija jūs pārņēmis vilcienā. Tur jūs redzējāt nevis cilvēka patieso seju, bet gan tās atspulgu jūsu pašu izkropļotās enerģētiskās struktūras "greizajā spogulī". Arī jūsu kaimiņa patiesā būtība tajā brīdī neizpaudās, jo to tāpat bija izkropļojusi apkārtējo cilvēku enerģētika. Varbūt tieši tāpēc mēdz teikt, ka, sastopoties vaigu vaigā, īsto seju nevar ieraudzīt.

Sabiedrībā mūs nemitīgi ieskauj svešu programmu fragmenti, kas izkropļo mūsu apziņu. Taču pats sliktākais ir tas, ka nevajadzīgo programmu fragmenti veido no haotiskajām enerģētiskajām struktūrām radušos energoinformatīvo parazītu mērķtiecīgu izstarojumu vektorus.

KĀ MĒS PĀRVĒRŠAMIES PAR ZOMBIJIEM

Kāpēc mūsu uztvere pūlī tā izkropļojas, bet tīrā dabā kļūst pavisam citāda? Arī pats cilvēks, atrazdamies dabas klēpī, kļūst tīrāks, gaišāks, labāks. Tam ir savi cēloņi. Minēsim šādu analoģiju. Lai cik daudzi cilvēki elpotu svaigu gaisu mežā, laukā, pie jūras — gaiss tik un tā paliek svaigs, tīrs, tā svaigums visu laiku pašatjaunojas. Taču, ja liels skaits cilvēku atrodas noslēgtā nevēdināmā telpā, tīra gaisa daudzums tajā aizvien samazinās, līdz pilnīgi izsīkst un cilvēki sāk ieelpot tos izmešus, kuri vairākkārt ir izgājuši caur svešām plaušām un galu galā kļuvuši par tīru indi. Tas pats pūlī notiek arī ar cilvēka enerģētiku.

Kā mēs jau runājām iepriekšējā nodaļā, normālu cilvēka organisma lauku veido Zemes un Kosmosa plūsmas, kuras transformē paša cilvēka enerģētiskā struktūra. Tur, kur ir sapulcējies daudz ļaužu, cilvēku milzīgais enerģētisko izmešu daudzums rada tādu pašu saindētu gaisu, tas ir, saindētu enerģētiku, kas veido jaunu dzīvu enerģētisko struktūru. Šī jaunā enerģētiskā struktūra sāk patstāvīgu dzīvi un arī ietekmē cilvēkus, nosakot viņu reakciju, rīcību un uzvedības īpatnības.

Šī dzīvā enerģētiskā struktūra, kuru radījis cilvēku pūlis, sāk izmantot cilvēku savos, tai vien zināmos nolūkos. (Piemēram, ir simts cilvēku, kurus pārņēmusi viena vēlme. Viņu summārā enerģētika viegli sev pakļaus vēl desmit citus cilvēkus, un, neraugoties uz to, ka desmit no iepriekšējiem kaut kādu iemeslu dēļ ir aizgājuši, struktūru tik un tā uztur simts cilvēku starojums. Pakāpeniski tie cilvēki, kuri ir uzsākuši procesu, no struktūras izstājas, taču tā dzīvo, pakļaujot sev aizvien jaunus locekļus.) Energoinformatīvais parazīts no cilvēkiem izsit enerģiju, kas tam vajadzīga paša eksistēšanai. Tā izceļas kari un revolūcijas. Atsevišķs cilvēks šajā situācijā neizbēgami ir zaudētājs, jo viņš zaudē pats sevi, pārstāj piederēt pats sev, būt pats savas rīcības noteicējs. Viņš kļūst par skrūvīti varenajā enerģētiskajā mašīnā, kura viņu pret paša gribu velk sev līdzi.

No bioenerģētikas viedokļa šīs parādības mehānisms ir vienkāršs. Kā jūs jau zināt, apakšējās čakras emitē Kosmosa enerģiju, kas, izejot caur cilvēka augšējām čakrām un uzņemot sevī cilvēka apziņas aktīvos komponentus, iegūst spēju programmēt citus cilvēkus. Augšējās čakrās kosmiskā plūsma uzlādējas ar cilvēka apzinīgo kodu elementiem.

Tas nozīmē, ka viss, ko cilvēks domā, iet no augšējām čakrām uz leju, bet pēc tam caur apakšējām čakrām nenovēršami izplūst uz āru un ietekmē citu cilvēku zemapziņu. Tā notiek apkārtējās enerģētikas un citu tuvumā esošo cilvēku lauka piesārņošanās ar noplūdušām svešām domām un programmām.

22.zīm. Medūzai līdzīgs energoinformatīvais parazīts ar savām saitēm piesaista tūkstošiem cilvēku, no vieniem saņemot programmas, no citiem — Zemes enerģiju, un saviem mērķiem izmanto pilnīgi visus

Augšējās čakras izvada uz āru Zemes enerģiju, kas jau ir uzlādēta ar cilvēka emocijām. Tas ir, caur augšējām čakrām iznāk uz āru dažādas vēlmes, nemiers, naids utt. Tādējādi lauks tiek piesārņots ar emocionālo informāciju, kura nevar neietekmēt apkārtējos cilvēkus.

Tā cilvēku sabiedrībā notiek patoloģiska enerģētikas noslēgšana: kad tiek traucēta vienmērīga enerģijas plūsma no Zemes uz Kosmosu, no Kosmosa uz Zemi caur cilvēka organismu, enerģija tikai cirkulē no vieniem cilvēkiem pie citiem un atpakaļ, inficējot un piesārņojot viņu laukus ar svešām programmām.

Piemēram, cilvēku tikko nostrostējis priekšnieks, un viņš pēc darba brauc mājās ārkārtīgi nikns un nokaitināts. Un jums ir gadījies nokļūt pārpildītajā autobusā līdzās šim cilvēkam. Jūs varat viņu pat neievērot, nepievērst viņam nekādu uzmanību, taču jums pēkšņi ne no šā ne no tā sabojājas noskaņojums, un jūs jau meklējat upuri, uz kuru varētu izgāzt nezin kur radušos aizkaitinājumu.

Jūs taču nezināt, ka jūsu kaimiņš burtiski izstaro telpā niknumu, tas izplūst enerģētisku impulsu veidā no viņa augšējām čakrām, pakļaujot šim stāvoklim visus autobusa pasažierus. Un pēkšņi pamanāt, ka aizkaitinājums skāris ne tikai jūs, bet vēl kādu pilsoni, un arī sieviete jums blakus ir nikni sašķobījusi lūpas. Vēl mazliet — un ne no šā ne no kā izcelsies skandāls.

Turklāt cilvēki šādā situācijā paši nesaprot, kāpēc pēkšņi tā uzbudinās. Varbūt viņi savā būtībā ir ļoti labi un labsirdīgi un vēlāk nožēlos savu neizskaidrojamo uzvedību. Gluži vienkārši tobrīd viņi nebija noteicēji pār sevi — viņi darbojās saskaņā ar svešu programmu.

Taisnības labad atzīmēsim, ka mēdz būt arī otrādi: pāris jautru seju autobusā — un pēc brīža visi joko, smaida un savā pieturā izkāpj pilnīgi apmierināti ar sevi un saviem ceļabiedriem.

Atceros gadījumu, kas notika ar mani pavisam sen. Bija atvaļinājuma pirmā diena, tāpēc man bija visai līksms noskaņojums. Es kavējos patīkamās nojausmās par gaidāmo braucienu uz savu iemīļotu atpūtas vietu Melnās jūras Krimas piekrastē, domās jau gulēju pludmalē, elpoju jūras gaisu un mielojos ar gataviem persikiem. Taču kāds kolēģis palūdza mani ienākt pie viņa nodaļā. Es iegāju. Tur valdīja saspringta lietišķa atmosfēra. Nodaļa bija nodarbināta ar jaunu darba vietu radīšanu, un visi strādāja, galvu nepaceldami. Gaisā burtiski lidinājās svaigas idejas un jaunas perspektīvas. ,

Es tur uzkavējos tikai dažas minūtes. Ne ar vienu nesarunājos. Neviens man nestāstīja par saviem darba plāniem. Bet kas ar mani notika? Kur palika mani sapņi par atvaļinājumu? Nezin kāpēc atvaļinājums vairs mani nesatrauca. Un es, par lielu izbrīnu sev pašam, tā vietā, lai kravātu čemodānu, sāku sastādīt perspektīvo plānu — idejas pašas burtiski bira laukā.

Kad sāku nopietni nodarboties ar bioenerģētiku, es, protams, sapratu, kas ar mani toreiz notika: nodaļas darbinieku apakšējo čakru starojums mani gluži vienkārši ieprogrammēja, kad es tur iegāju pie sava paziņas. Viņi visi kā viens saspringti domāja par jauno projektu. Kad tik daudzu cilvēku domas virzās vienā gultnē, to ietekme kļūst nepārvarami stipra. Tas arī lika manām jutekliskajām domām pagriezties pilnīgi citā virzienā — pretējā tam, kāds bija vēl pirms piecām minūtēm.

Tā notiek cilvēka lauka piesārņošanās ar svešām domām un programmām, svešām emocijām un noskaņojumiem. To var nosaukt arī par zombēšanas paveidu, jo zombijs nav nekas cits kā būtne, kas dzīvo pēc svešām programmām, pēc sveša prāta un rīkojas saskaņā ar svešas gribas diktātu.

Un, lūk, kas iznāk, — man personiski tas atgādina konstruktora Lego moduļu vai radioaparāta bateriju savstarpēju saāķēšanos. Cilvēki veido vienotu konstrukciju, kopīgu lauku, inficējas ar kopīgām idejām, domām, jūtām un vēlmēm. Un lielākā daļa vairs neatšķir, kur savs, kur svešs.

Iedomājieties, piemēram, trīs cilvēkus, kuri kopā strādā vienā kabinetā. Pirmais ir loti izsalcis. Vina vēlēšanās paēst pusdienas ir tik spēcīga, ka tās enerģētika izlaužas ārā pa apakšējām čakrām, bet otrs cilvēks — lai arī viņam patīk labi paēst, taču attiecīgajā brīdī viņš nav izsalcis — to uztver ar savām augšējām čakrām. Tā kā ēšanas ideja viņam ir ļoti tuva, viņa čakras ar prieku uztver šo informāciju — un tā viņš, saņēmis (protams, neapzināti, enerģētikas līmenī) pazīstamo un patīkamo signālu, ka vajadzētu paēst, arī sāk sajust izsalkuma simptomus. Arī plūsma no viņa apakšējām čakrām pievienojas šīs programmas veidošanai.

Impulss pastiprinās — jo tagad tas nāk jau no diviem cilvēkiem, kuri turklāt arī savstarpēji viens otram aktivizē izsalkuma sajūtu, un šī nu jau divkāršā enerģētika gāžas pār trešo cilvēku, kas vispār ievēro diētu un ir nolēmis, ka šī būs atslodzes diena. Arī viņam rodas stipra un pirmajā acumirklī šķietami nepamatota vēlme sātīgi paēst, un tas viņā izraisa nemiera emociju: "Kāpēc man pēkšņi tā gribas iet uz bufeti, es taču nolēmu — šodien ievērošu diētu …"

Šī nemiera emocija izvēršas jau par stingru imperatīva plūsmu no augšējām čakrām, kas savukārt ietekmē divu pirmo cilvēku apakšējās čakras.

Rezultātā pirmajam cilvēkam, pateicoties abu pārējo pastiprinātajiem signāliem, rodas nu jau briesmīga bada sajūta un stiprs uzbudinājums. Viņš no jauna raida visu reakciju kaskādi, process atkal iet pa apli, vēl vairāk pastiprinoties, un tā bez gala.

Beigu beigās visi trīs, neizprotamu iemeslu dēļ nikni un aizkaitināti, steidzas uz ēdnīcu un pieēdas līdz kaklam. Turklāt otrais no viņiem ir mazliet neizpratnē ("Kāpēc gan es tā pieēdos?"), bet trešais vispār krīt izmisumā, pārmet sev gribas trūkumu, vājo raksturu un nopūšas: "Paliec sveiks, mans slaidais vidukli." Viņam pat prātā neienāk, ka viņu gluži vienkārši izsita no paša informatīvās plūsmas, ka svešs programmējošais spēks izrādījās stiprāks nekā viņa paša sev radītā programma.

Jebkura sabiedrība vienmēr lielākā vai mazākā mērā līdzinās pūlim.

Ir tāds jēdziens — "pūļa psiholoģija". Pūlis vienmēr ir agresīvāks nekā atsevišķi to veidojošie cilvēki, tas vienmēr viegli pakļaujas emocijām, tas nespēj skaidri novērtēt situāciju. Pūlis nekad nedomā, tāpēc to ir viegli pamudināt uz dažādām masveida akcijām — protestiem, nosodījumiem, pat dumpjiem. Tas viegli pakļaujas aicinājumam doties cīņā, uz barikādēm. Šo pūļa īpašību vienmēr ir izmantojuši un joprojām izmanto neskaitāmi pēc varas tīkojoši un pie varas jau esošie vadoņi, politiķi un bļaustīgi barveži. Viņi ir iemācījušies viegli pagriezt pūli sev vajadzīgajā virzienā, paraustot to aiz emociju "aukliņām", nedaudz uzspiežot uz sāpīgajām vietām…

Pūlī nav individualitāšu, tas ir tikai daudzgalvains, turklāt bezsmadzeņu radījums, enerģētisks monstrs, kas darbojas saskaņā ar "barvežu" pārdomāto "pasūtījumu".

Lai cik savādi tas arī būtu, taču pat ar visai saprātīgiem cilvēkiem dažkārt atgadās, kā varētu likties pirmajā acu uzmetienā, dīvaini notikumi: nokļuvuši, piemēram, mītiņā, viņi pēkšņi, pakļau- damies vispārējam noskaņojumam, ar visiem kopā sāk skandēt: "Mēs pieprasām!… Mēs protestējam!" Pēc tam, palicis viens un mazliet atguvies, tāds cilvēks pēkšņi ar šausmām apjēdz, ka viņam nav ne mazākā priekšstata par to, kas ir šie "mēs", kuru vārdā viņš tik apņēmīgi pieprasīja un protestēja. Viņam taču ir savs paša "es" — un šis "es" nemaz nevēlas nedz pieprasīt, nedz arī protestēt.

Daudzi zina, kas ir "bara instinkts". Tas izpaužas tādējādi, ka savās darīšanās ejošs cilvēks, ieraudzījis skrienošu pūli, pēkšņi ne no šā ne no tā neapzināti pievienojas tam. Arī šajā gadījumā tas nozīmē to pašu: viņš pakļaujas svešas programmas ietekmei un viņa zemapziņā iespiežas aptuveni šāda doma: visi skrien, tātad arī man ir jāskrien. Ir bijuši gadījumi, kad šādā stāvoklī nonācis cilvēks, nepaspējis atjēgties, ielec sev pilnīgi nevajadzīgā vilcienā, pēc tam kož pirkstos, nezinādams, kā nokļūt mājās. Bet vispārējo rindu laikos (kurus mēs visi tik labprāt esam aizmirsuši), bieži vien bija situācijas, kad cilvēki stundām ilgi stāvēja rindās, lai nopirktu viņiem absolūti nevajadzīgas lietas tikai tāpēc vien, ka "visi ņēma".

Pūļa psiholoģija, pakļaušanās daudzu cilvēku enerģētikai ir taisns ceļš uz slimībām, niknuma un negatīvisma attīstību, ka arī maldīgiem centieniem, bezjēdzīgu laika pavadīšanu un vēl tūkstošiem cilvēka nelaimju. Slimības attīstības shēma gadījumā, kad jūs pakļaujaties svešai programmēšanai, ir ļoti vienkārša. Uz šā āķa bieži vien uzķe- ras vecāka gadagājuma cilvēki. Piemēram, kāds pastiprināti iedveš tādam pavecākam cilvēkam, ka valdībā ir vienīgi zagļi. Viņam pašam nav bijis iespējas par to pārliecināties personiski, taču viņš nez kāpēc šim iedvesējam tic uz vārda. Tic, bet pareizāk būtu teikt, ir spiests ticēt, jo viņu apzināti ir iekodējuši un ieprogrammējuši. Tas notiek šādi: no cilvēka — iedvesēja apakšējām čakrām "apstrādājamā" pilsoņa augšējās čakrās tiek iemesta šī hipnotizējošā informācija. Saņemtā informācija šajā vecītī gūst emocionālu atbalsi, šīs negatīvās emocijas ne tikai izplūst no viņa augšējām čakrām uz citiem cilvēkiem, bet arī izkropļo sava paša organisma normālo enerģētisko plūsmu. Viņš, pakļaujoties iedvestajam, sāk nervozēt, dusmoties — un rezultātā dabū infarktu.

Bet cilvēkam, kurš viņam to iedvesa, bija savi visai savtīgi mērķi. Šis viltīgais "mutesbajārs" un "orators" gribēja, lai uz viņa āķa uzķeras pēc iespējas vairāk cilvēku, kuri jūtas aizskarti un neapmierināti ar dzīvi. Viņam ir tikai jānoķer cilvēks tīklā, lai varētu ar viņu manipulēt savu politisko un pirmsvēlēšanu mērķu sasniegšanai. Rezultātā nelaimīgais večuks guļ slimnīcā, bet viņam tumšas domas iedvesušais uzvaroši iesēžas deputāta krēslā.

Vēl viens piemērs: transportlīdzeklī jums sarunāja rupjības. Jūs atbildējāt ar to pašu — ar rupjību. Ko jūs izdarījāt? Pilnīgi pareizi — atkal rīkojāties atbilstoši svešai programmai. Nekaunam tikai to vien vajadzēja: izraisīt jūsos niknumu, pamudināt jūs uz emocionālu reakciju, lai varētu "pamieloties" ar jūsu enerģētiku. Un jūs paklausīgi "pabarojāt" nekauņu — izdarījāt to, ko viņš no jums gaidīja. Viņš pakļāva jūs savai ietekmei, bet jūs padevīgi ļāvāties, tādējādi atzīstot viņa nozīmīgumu, viņa spēju ietekmēt cilvēkus, izraisīt viņos emocijas.

Pierodot uz rupjību atbildēt ar rupjību, jūs savukārt tādā pašā veidā "uzvelkat" emocijas citiem cilvēkiem un paši nespējat saprast, kāpēc visu laiku iesaistāties kaut kādās ķildās, kāpēc satiekat tikai nekaunīgus un rupjus cilvēkus, kāpēc jums mūžīgi ar kādu jālamājas. Tas notiek tāpēc, ka nu jau jūs pats, būdams saindēts ar svešu nekaunīgu enerģētiku, pastiprināt šo impulsu un laižat pa apli jaunu reakciju kaskādi, izmetot apkārtējā telpā sevī esošo lādiņu. Bet šajā laikā paša apziņas līmenī jums izveidojas strikta programma: visi cilvēki ir nekauņas. Un nu jau šī programma burtiski lien laukā no jūsu apakšējām čakrām, liekot apkārtējiem bailēs atkāpties, jo viņi jūt, ka jūs viņos saskatāt ienaidniekus, vai arī, gluži otrādi, apkārtējie jūs sāk uztvert kā ienaidnieku un uzbrūk jums.

Tā var rasties niknums uz visu pasauli. Cilvēks visu sāk redzēt drūmās krāsās. Viņš vairs nesaskata labo, viņš ievēro tikai slikto. Tāds cilvēks beigu beigās baltu vien spļauj šajā ļaunuma straumē, nemaz nemanīdams, ka pats daudzkārtīgi pastiprina šo straumi. Normāla enerģijas plūsma tiek pārtraukta. Cilvēks atraujas no Kosmosa un Zemes enerģijas, sāk "vārīties" vienos vienīgos kaitīgos izmešos un pilnīgi sevi novājina. Rezultāts parasti ir nedziedināma slimība un nāve.

Kāpēc pat viszvērinātākais atturībnieks, nokļuvis dzērāju sabiedrībā, var kļūt par alkoholiķi? Cēlonis ir tas pats: kad visi dzer, vienam noturēties pretī visiem ir grūti, enerģētika, kas diktē vēlmi iedzert, sagrābj savā varā arī viņu. Arī par narkomāniem bieži vien kļūst "kompānijas pēc". Tagad jūs zināt, kā tas notiek: pati kompānija cilvēku noķer enerģētiskajos tīklos un pakļauj pret viņa paša gribu.

Cik reizes nav bijis tā, ka ciemos iet negribas, bet mēs ejam, tāpēc ka mūs tur aizvelk? Pēc tam visu vakaru sēžam pie šiem neinteresantajiem cilvēkiem, mokāmies garlaicībā, dusmojamies uz sevi par izšķiesto laiku (mēs taču gribējām to izmantot pavisam citam, sev daudz svarīgākam mērķim). Parasti šādu neizprotamu rīcību cilvēki izskaidro ar gribas trūkumu un vāju raksturu. Cilvēki nezina, ka svešu vēlmju, tieksmju, domu, emociju enerģētiskie tīkli var būt tik spēcīgi, ka pat ar stipru gribu apveltītam cilvēkam, ja viņš neprot apzināti no tā atbrīvoties, ir ļoti grūti tikt ar tiem galā.

Piemēri par alkoholiķiem, nekauņām un uzmācīgiem radiniekiem, kā jūs saprotat, ir tikai ziediņi. Viņus vienojošās enerģētiskās struktūras ir mikrobi salīdzinājumā ar patiesajiem energoinformatīvajiem parazītiem, kuri izraisa karus, kara histēriju, revolūcijas, politiskos apvērsumus, apvieno cilvēkus partijās un politiskajās kustībās, piespiež viņus atbalstīt saujiņu mēra sajūtu zaudējušu politikāņu, kuri ar masu saziņas līdzekļu palīdzību no tautas — enerģētisko parazītu slaucamā ganāmpulka — izsit aizvien jaunus enerģijas viļņus. Šie energoinfor- matīvie monstri valda pār Zemi — viņiem ir pakļauti daudzi cilvēki, taču viņu eksistence paliek ēnā.

Milzīgs ļaunums tiek nodarīts personiskajai kar- mai, jo nav nekā sliktāka par maldīgām, no ārienes uzspiestām vēlmēm. Visvairāk cieš bērni, jo viņi vēl ir nenobriedušas būtnes, kuras nespēj pretoties pūļa ietekmei. Narkomānija bērnu vidū ir tik izplatīta ne jau tāpēc, ka pusaudžiem, vairoties no dzīves bezizejas, gribas nonākt narkotiskā dvingā, bet gan tāpēc, ka nostrādā bara instinkts: visi jau ir pamēģinājuši, vai tad es esmu sliktāks, vai tad es neesmu tikpat "ass čalis" kā viņi? Tieši pusaudža vecumā tieksme būt tādam pašam kā visi ir ļoti izteikta. Tāpēc pusaudzis viegli nokļūst postošajos enerģētisko saišu tīklos ar daudziem sev līdzīgiem, jo viņa paša energoinformatīvā būtība runā vēl ļoti klusu, bet sev līdzīgo prasības skan rupji un valdonīgi — kā pavēle.

Tieši tāpēc tik viegli veidojas pusaudžu bandas. Pusaudži instinktīvi jūt, ka apvienojoties viņi veido jaunu dzīvu enerģētisko struktūru, kura būs apveltīta ar daudz lielāku spēku nekā katrs no viņiem atsevišķi. Vienam ir grūti tikt galā ar sarežģītām dzīves situācijām, pārvarēt smagos eksistences apstākļus, grūti pretoties pieaugušo sabiedrībai, kura pati ir patoloģisku saišu caurausta. Tāpēc, lai kaut kā eksistētu, viņi pulcējas baros un, tāpat kā bara dzīvnieki, zaudē savu individuālo prātu un iegūst kolektīvo prātu. Turklāt viņi jūt, ka tikmēr, kamēr viņi ir kopā, no viņiem visi baidīsies, viņi visur sveikā tiks cauri, jo ir vienots organisms, monolīts, enerģētiskais monstrs. Tāpēc arī uzskata, ka var uzvesties agresīvi, nekaunīgi, aizskart garāmgājējus. Bet, ja pamēģināsit viņiem tuvoties, tūlīt atsprāgsit atpakaļ, atsitoties pret šo spēcīgo enerģētisko mūri.

Pusaudži, protams, neapjēdz, ka viņi šādā veidā bojā savu karmu, dzīvi un likteni, atsakās no savas energoinformatīvās būtības, pilnīgi pakļaujot sevi svešām, no ārienes uzspiestām programmām, emocijām un vēlmēm. Un, ja viņiem atņem "baru", ja bandu — šo spēcīgo enerģētisko struktūru — sadala sastāvdaļās, tad no šā spēka nekas pāri nepaliks un mūsu priekšā būs tikai nožēlojamas, vājas un nomāktas būtnes.

Atbrīvošanās no energoinformatīvajiem parazītiem (EIP) nozīmē brīvību — attīstības brīvību. Jo tieši EIP liek mums palikt kurliem, tie aizmālē mums acis, lai uz visiem laikiem paturētu mūs slaucamo govju kārtā. Tie ir jāuzveic par katru cenu.

ENERĢĒTISKIE "ATKRITUMI" NOVED PIE DZĪVES JĒGAS ZAUDĒŠANAS

Kā jūs redzat, "Dānijā kaut kas ir satrunējis". Šī situācija ir izveidojusies ne jau šodien un arī ne vakar. Tas, ka cilvēki pūlī nepieder paši sev, ir zināms jau sen. Taču šodien, mūsdienu apstākļos, situācija ir kļuvusi katastrofāla. Jo mūsdienu pilsēta ir kā īsta ēze, kas nepārtraukti izkausē "atkritumu" enerģētiku, kura izraisa slimības, liek cilvēkiem rīkoties pret savu gribu. Un, kamēr neatbrīvosities no šīm "atkritumu" saitēm, nav iespējams izlabot nedz savu enerģētiku, nedz atrast savu iekšējo patiesību un īsteno dzīves jēgu. Nav iespējams ilgs, veselīgs mūžs, nav iespējams kļūt veiksmīgam, nav iespējams sakārtot karmu un padarīt savu likteni labāku. Šie enerģētiskie "atkritumi" liek cilvēkam aizmirst par sevi, liek nodot savu dabu un kolonnās virzīties turp, kur ved pūlis. Bet pūlis nezina, ka tas ved strupceļā, uz nekurieni, tāpēc ka ceļš, kas virzās tikai pa materiālo pasauli, nevar nekur aizvest.

Pievērsiet uzmanību tam, ka ilgdzīvotāji parasti ir ja ne gluži vientuļnieki, tad vismaz cilvēki, kuri nepiešķir lielu nozīmi sabiedrības problēmām un centieniem, cilvēki, kuri dod priekšroku vienatnei, mieram, vientulīgām pārdomām dabas klēpī. Lai neslimotu, lai ilgi dzīvotu, vajag koncentrēties uz sevi, pievērsties sev tā vietā, lai visu laiku sekotu tam, ko dara kaimiņi, kurp viņi dodas un par ko domā. Skatoties zem kājām otram, nevis sev, noteikti paklupsi. Ja sēdi pie stūres, bet tā vietā, lai skatītos uz priekšu, visu laiku mēģini ieskatīties līdzās braucošās mašīnas kabīnē un centies atdarināt tās vadītāja manevrus, avārija ir nenovēršama.

Kamēr cilvēks neiemācīsies nošķirt savu enerģētiku no sociumā enerģētikas, viņš būs nevis cilvēks, bet gan robots, automāts.

Varbūt jūs domājat, ka tieši uz jums tas visai maz attiecas un sveša enerģētika jūs nemaz tik stipri neietekmē? Tādā gadījumā izdariet šādu eksperimentu.

Tad, kad jums ir slikts, skumīgs noskaņojums, ko izraisījuši konkrēti apstākļi, dodieties turp, kur priecājas daudz ļaužu, — uz restorānu, diskotēku, pievienojieties jautrai kompānijai. Vai arī otrādi: kad jums ir pacilāts noskaņojums, uzturieties kādu laiku telpā, kur visi sēž ar drūmām sejām. Ja jūs ir pārņēmušas vēlmes, apmeklējiet pārsātinātu un dzīves noguruma pārņemtu cilvēku sabiedrību. Ja izjūtat apātiju un vienaldzību, pasēdiet tur, kur rotaļājas bērni.

Katrā no šiem gadījumiem jūs sajutīsit, kā ir mainījies jūsu stāvoklis. Bet tagad padomājiet: kas īsti ir noticis? Vai jums pašam ir mainījies kas tāds, kas varētu būt par cēloni jūsu jaunajam noskaņojumam? Nē, jums personiski nekas nav mainījies. Jūs gluži vienkārši nonācāt svešas enerģētikas pakļautībā. Bet kas jums bija jādara, ja gribējāt uzlabot savu stāvokli? Jums vajadzēja pašam savu enerģētiku virzīt uz sava stāvokļa korekciju un savu problēmu risināšanu. Taču tagad jūsu pašu lādiņš ir aizgājis veltīgi. To izstūma svešs, no ārienes nācis lādiņš, kurš jūs nevis izārstēs, nevis sakārtos, bet gan ieprogrammēs jums neraksturīgai uzvedībai un reakcijām.

23.zim. Energoinformatīvais parazīts ar savu spiedienu deformē atsevišķu cilvēku būtības, veido tās atbilstoši sev un bloķē to mijiedarbību ar Visuma enerģiju. Cilvēki kļūst par sakaltušām krevelītēm uz parazīta pilnasinīgās miesas

Ņemiet vērā, ka cilvēka apzināti centieni kopumā veido mazāk par vienu procentu no tiem centieniem, kurus viņš neapzinās. Cik gan vēl svešu programmu jūs neapzināti esat savācis? Un vai varat paredzēt, kā tās turpmāk jūs ietekmēs?

Uzdodiet sev jautājumu: vai visi jūsu vārdi un domas patiešām ir jūsējās, vai ari jūs nedomājot atkārtojat svešus vārdus — labākās draudzenes, cienījama kolēģa, kaimiņienes, iemīļotā televīzijas raidījuma vadītāja vārdus? Vai visas jūsu emocijas patiešām ir tikai jūsējās, vai arī jūs priecājaties tāpēc, ka visi priecājas, raudat tāpēc, ka visi raud? Vai visas jūsu vēlmes ir patiesas, vai arī jūs vēlaties iegādāties nercādas kažoku, greznu automobili, aizbraukt uz Kannām tikai tāpēc, ka visi to grib?

Bet varbūt jūs — gluži otrādi — esat apspiedis sevī kādu vitāli svarīgu vēlmi, jo baidāties, ka kāds jūs par to var nosodīt? Arī apspiestas vēlmes noved pie slimības. Gluži tāpat kā pie slimības noved sveša programma, ar kuru jūs esat izkropļojis savu būtību. Varbūt svešā enerģētika ir ieslēgusi pašiznīcināšanās programmu? Jūs taču to nezināt. Un neviens jums uz šo jautājumu neatbildēs, līdz šī programma pati nebūs "izslējusies visā augumā", nesāks darboties un pati neatklās, kurp tā jūs aizvedusi.

Viens no maniem nesenajiem skolniekiem, jauns vīrietis, bija veiksmīgs uzņēmējs, jutās kā īsts dzīves saimnieks, viņam bija viss, ko vien var vēlēties: nauda, importa automobiļa jaunākais modelis, radiotelefons, ārzemju braucieni, sievietes… Dienas viņam aizritēja mūžīgā rosībā, ieviešot dzīvē aizvien jaunus un jaunus ienākumu gūšanas veidus, augstākās sabiedrības ballītēs, piesmēķētos birojos. Tiesa, viņš stipri nogura un kļuva aizvien nervozāks, ātri noskaitās un pat niknojās, taču nepievērsa tam sevišķu uzmanību, uzskatīdams, ka tas viss ir sīkumi, vajag tikai izrauties kaut kur dabā, atslābināties, atpūsties — un viss pāries. Taču atslābināties nekādi neizdevās, iekšējā spriedze pieauga, ne sievietes, ne nauda, ne ārzemju braucieni vairs neprie- cēja. Apkārt viss zibēja gluži kā bērnu kaleidoskopā.

Reiz viņš kādas lietišķās pieņemšanas laikā paģība. Ar smagu infarktu viņu aizveda uz slimnīcu. Piecas dienas viņš pavadīja reanimācijā — ārsti viņu "izvilka". Un šeit, slimnīcā, piespiedu atpūtā, viņam beidzot atradās laiks palikt vienatnē ar sevi un padomāt par savu dzīvi.

Viņš atcerējās savu bērnību. Atcerējās, ka bija kluss, labsirdīgs zēns, ļoti mīlēja dabu, pagalmā savāca pamestus kaķēnus, stundām ilgi varēja ņemties ar zivtiņām akvārijā un visu savu brīvo laiku pavadīja zooloģijas pulciņā. Mamma teica: "Tu, Vov- ka, laikam būsi veterinārs!" Būtībā viņš atcerējās savas sen apspiestās vēlmes — savas patiesās būtības vēlmes.

Pēc tam viņa acu priekšā nostājās visa pašreizējā dzīve, kuru pilnībā vadīja citi cilvēki, sociums, materiālās pasaules prasības. Un pēkšņi viņš apjēdza, ka no viņa paša nav palicis ne smakas, — vina vietā ir uzradies manekens, reklāmu varonis dārgā uzvalkā, ar Holivudas smaidā "ietērptu" seju. Nejūtīga naudas pelnīšanas mašīna.

Ārsti pateica: "Ja nemainīsit dzīvesveidu, nodzīvosit ne vairāk kā gadu, varbūt pusotru, jo sirds ir galīgi sabeigta." Un tad viņš izlēma: visu pameta, nopirka mājiņu laukos. Tagad viņam ir pašam sava neliela ferma — govis, zosis, truši.

Pēc tam, kad bija paveikts liels darbs — enerģētikas korekcija, "atkritumu" saišu nociršana, viņš atkal apmeklēja ārstu kardiologu. Ārsts bija neizpratnē — ne miņas no infarkta atstātajām brūcēm, bet sirds tāda, ka sūti kaut vai kosmosā.

Vēl viens gadījums. Sieviete, firmas vadītāja, uzzināja, ka viņai ir neoperējams kuņģa vēzis, un, sagatavojusies mirt, pameta darbu, aizbrauca uz tālu nomali, noīrēja laukos mājiņu un sataisījās tur klusumā un vienatnē pavadīt savas atlikušās dienas. Turklāt viņa pilnīgi atteicās no ēdiena. Un pēc kāda laika sajuta, ka dvēselē ir iestājies miers, tajā valda zināma harmonija un pat it kā iedegusies klusa, nomierinoša gaisma.

Pēc dažiem mēnešiem izrādījās, ka nekādas slimības vairs nav. Mediķi bija neizpratnē: tā nemēdz būt. Tas ir brīnums. Vai varbūt bija kļūdas iepriekšējās analīzēs?

Nekādu kļūdu nebija. Un notikušais nebija nekāds brīnums. Sieviete gluži vienkārši saprata, ka vajag attīrīties, atbrīvoties no svešas enerģētikas, no kropļojošajām svešajām programmām, no maldīgiem dzīves ideāliem un mērķiem.

Katrā cilvēkā ir ielikts viss, kas nepieciešams veselībai un spējai patstāvīgi koriģēt savu enerģētiku. Ikviens var iemācīties sajust savas enerģētiskās plūsmas, vadīt tās un apzināti atbrīvoties no "atkritumu" enerģētiskajām saitēm.

4.NODALA

IZEJA: ENERĢIJAS SAJUŠANA UN KONTROLE

MATERIĀLĀS PASAULES PARĀDĪBU CĒLOŅI — ENERGOINFORMATĪVO ' PROCESU KUSTĪBA

Slimību patiesie cēloņi ir nevis vīrusi un mikrobi, nevis slikta ekoloģija un ari ne dzīves nedienas. Patiesais cēlonis ir enerģētisko plūsmu traucējumi cilvēka ķermenī. Tātad, lai atbrīvotos no šiem cēloņiem un līdz ar to arī no pašām slimībām, ir jāiemācās sajust šīs enerģijas plūsmas. Jo, tikai iemācoties tās sajust, var iemācīties tās vadīt.

Patiesību sakot, mums tas nav jāmācās, ir tikai jāatceras, kā tas darāms. Mēs jau teicām, ka spēja uztvert energoinformatīvo lauku piemīt katram cilvēkam jau kopš dzimšanas. Sabiedrība gluži vienkārši izspiež šo lauku no mūsu uztveres sfēras, un cilvēks "aizmirst" par savas enerģētiskās būtības dabiskajām īpašībām.

Arī jūs tūlīt pat varat atcerēties savas iedzimtās spējas un sākt sajust enerģētiskos signālus. Jums tas ir jāizdara. Pārliecinieties, ka tas ir tik vienkārši. Jūsu sajūtas vienmēr fiksē pilnīgi visus signālus, taču agrāk jūs to neapzinājāties un nepiešķīrāt signāliem nekādu nozīmi. Tagad arī jums ir pienācis laiks sākt ievērot to, kam jūs līdz šim vienaldzīgi katru dienu pagājāt garām.

Cilvēka ievešanai energoinformatīvās pasaules uztveršanas stāvoklī ir diezgan daudz sistēmu, kuras ļauj skolniekam apgūt kādu no apzināmās realitātes aspektiem. Taču tās visas apvij noslēpumainība, tās ir sarežģītas un prasa ļoti daudz laika. Izstrādājot TEIA, mēs apzināti no tām atteicāmies, tāpēc ka atradām citu ceļu, pa kuru ejot ikviens cilvēks neatkarīgi no viņa personiskās attīstības ātri un bez grūtībām apgūs apzinātu energoinformatīvās pasaules uztveri.

IEKŠĒJĀS SAJŪTAS: SAVAS ENERĢĒTISKĀS STRUKTŪRAS UZTVERE.

ĒTERISKĀ ĶERMEŅA KUSTĪBAS UN TĀ SAJŪTAS

Materiālistiskajā sabiedrībā audzinātais cilvēks nav pieradis fiksēt savas it kā ārpus materiālās sfēras esošās sajūtas. Un, protams, nemaz nav radis samērot savas sajūtas ar energoinformatīvās pasaules realitāti. Bet energoinformatīvais lauks nemitīgi klauvējas pie mums, ir klāt visās izpausmēs, burtiski lien laukā pa visām spraugām un gaida, kad tam pievērsīsim uzmanību. Un tas nav nekas pārsteidzošs, jo šis lauks caurauž visu pasauli, visus tās priekšmetus un parādības, visus dzīvos un nedzīvos objektus. Lauks caurauž visu telpu.

Jums jāiziet iniciācija, lai jūs sajustu, kā šis lauks izpauž sevi ikvienā mūsu dzīves mirklī. Tā ir tāda pati pamatprasme kā prasme iet, runāt, noturēt rokās priekšmetus.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

1. solis. Sava ēteriskā ķermeņa sajušana

Nostājieties taisni un mierīgi, kājas nolieciet plecu platumā. Tad lēni un izjusti paceliet sāņus izstieptu labo roku tā, lai tā būtu paralēli grīdai. Tikpat lēni un izjusti nolaidiet roku. Šo kustību atkārtojiet vairākas reizes. Turklāt centieties koncentrēties uz rokas kustību un sajust katru kauliņu, katru muskuļu šķiedru, katru šūniņu. Nolaidiet roku un, turpinot stāvēt nekustīgi (rokas nolaistas gar sāniem), atkārtojiet šo pašu kustību domās. Izraisiet sevī tās pašas sajūtas, kādas jums bija, reāli kustinot roku: lūk, roka paceļas, sasniedz grīdai paralēlu stāvokli, lūk, tā lēnām nolaižas… Lai gan materiālā roka ir nekustīga un kustība notiek vien iztēlē, jūs būsit pārsteigts par to, cik skaidri sajūtama ir kustībā esošā roka.

Vai jums izdevās? Apsveicu! Jūs tikko kā pirmo reizi mūžā apzināti esat izdarījis sava "smalkā" ķermeņa kustību! Un tas nav nekas cits kā jūsu energoinformatīvais "dubultnieks", kas caurauž katru jūsu fiziskā ķermeņa šūniņu. Tieši ēteriskais ķermenis ir apveltījis ar apziņu fizisko ķermeni. Taču ēteriskais ķermenis var kustēties arī patstāvīgi.

Tas ko jūs izdarījāt, neraugoties uz šķietamo vienkāršību, ir ne mazāk svarīgs par bērna pirmo soli, mācoties staigāt. Arī jūs vēl tikai mācāties "staigāt" energoinformatīvajā pasaulē. Cik atklājumu jums vēl priekšā!

24.zlm. Acis redz, ka roka ir nekustīga, bet jus jūtat, kā kustas tās ēteriskais atveidojums

Tagad izdarīsim mazliet sarežģītāku vingrinājumu. Izstiepiet roku (fiziskajam ķermenim piederošo materiālo roku) uz priekšu, piemēram, sev pretī esošās sienas (ja esat telpā) vai tuvākā koka, staba, celtnes (ja esat ārā, piemēram, savas vasarnīcas pagalmā) virzienā. Un tagad sajūtiet, ka jūsu roka izstiepjas jums priekšā par vienu, diviem, trim metriem — tik tālu, lai sasniegtu sienu (koku, stabu, celtni). Sajūtiet, kā jūsu roka izstiepjas. Tā stiepjas un stiepjas, līdz sasniedz savu mērķi — izraudzīto priekšmetu. Nu tā aptausta šo priekšmetu. Vai tās nav neatkārtojamas sajūtas? Zem

saviem pirkstiem jūs materiāli sajūtat gludi nokrāsoto vēso sienu vai saulē sasilušo grubuļaino koka mizu, vai skabargaino, nelīdzeno, saplaisājušo staba koksni. Bet jūsu materiālajai rokai, kas sastāv no kauliem un muskuļiem, pietrūkst vairāku metru, lai patiešām to visu sajustu.

25.zim. Atšķirība no materialas rokas ēteriskā roka viegli pagarinās

Vai vēlaties, lai atklāju jums noslēpumu? To visu jūs esat jau darījis neskaitāmas reizes, kaut arī tagad to neatceraties. Jūs to darījāt neapzināti, kad bijāt vēl mazulis un gulējāt šūpulī. Un jūs ar savu mazo rociņu nevarējāt aizsniegt sienu, griestus, skapi vai galdu. Jūs pētījāt apkārtējo pasauli ar savas enerģētikas palīdzību, kuru toreiz tik viegli pratāt vadīt.

Pēc tam jūs izaugāt un aizmirsāt šīs sajūtas, tāpēc ka tās neattīstījāt. Neviens jums to nemācīja, un neviens nekad par to nerunāja. Jūs vienkārši aizmirsāt to, ko kādreiz pratāt. Tāpēc tagad jūs viegli varat atcerēties savas iemaņas, jo tās ir "labi aizmirstas vecās" iemaņas.

TEIA sistēmas 1. pakape

2. solis. Sava ēteriskā ķermeņa izmēru mainīšana

Tagad jūs iemācīsities brīvāk apieties ar tām pašām sajūtām, padziļināt un paplašināt tās. Izturieties pret to kā pret aizraujošu spēli. Protams, jūs esat pieaudzis un nopietns cilvēks. Par to neviens nešaubās. Taču pat vispieaugušākajā un visnopietnākajā cilvēkā dzīvo viņa iekšējais bērns. Šis bērns ir spējīgs spēlēties, viņš atbild par jūsu radošu pasaules uztveri. Un pat tad, ja jūs savā rosībā esat par viņu aizmirsis, ja esat viņu iedzinis kaut kur dziļi, dziļi, visslēptākajā savas dvēseles stūrītī, — jūs varat par viņu atcerēties un atgriezt viņu dzīvē. Un viņš, priecīgs, ka beidzot viņu ir atcerējušies, vedīs jūs uz jaunu dzīvi, jauniem atklājumiem, jaunām izjūtām. Taču tas, ar ko jūs nodarbojaties, patiesībā nemaz nav spēle. Tas ir vairāk nekā nopietni.

Tātad jūs jau esat aptaustījis priekšmetus ar pagarinātu ēteriskā ķermeņa roku. Tagad jums ir jāpierod pie līdzīgām sajūtām, taču šoreiz jūs strādāsit uzreiz ar visu ķermeni. Ieņemiet brīvu, at

27.zlm. Jūs varat samazināt savu ēterisko ķermeni, cik vien vēlaties

slābinātu pozu — sēdus, stāvus vai guļus, kā jums ērtāk. Un tagad sajūtiet, kā jūsu ķermeņa robežas lēnām sāk paplašināties. Jūs kļūstat aizvien lielāks, lielāks un lielāks — un jūsu ķermenis nu jau ir kļuvis tik liels kā māja. Jūsu ķermenis ir piepildījis visu jūsu māju. Vai jūtaties kā milzis, gigants, Gu- livers liliputu zemē? Bet tagad sāciet lēnām samazināties. Samazinieties un samazinieties, līdz esat sasniedzis vīnogas lielumu.

26.zīm. Jūs varat palielināt savu ēterisko ķermeni, cik vien vēlaties

Palieciet mirklīti vīnogas lielumā, palūkojieties visapkārt, sajūtiet, kādi milzīgi priekšmeti ir ap jums. Bet pēc tam katrā ziņa atgriezieties savā normālajā lielumā. Citādi vēl aizmirsīsit to izdarīt, atnāksit uz darbu, saglabājis sīciņu savu ēterisko ķermeni, un vēlāk brīnīsities: kāpēc mani neviens nepamana, visi grūsta, iespiež durvīs? Cilvēki neapzināti reaģē uz otra cilvēka ēterisko ķermeni, un tā ir svarīga viņu uzvedības reakcija (piemēram, pilsētniekiem salīdzinājumā ar lauciniekiem ir mazāks ēteriskais ķermenis un atbilstoši ari aura. Tāpēc maskavieši kaitina Sanktpēterburgas iedzīvotājus, kuriem ērtākais attālums starp sarunbied- riem ir par kādiem 15 cm lielāks nekā maskaviešiem, bet Sanktpēterburgas iedzīvotāji savukārt ēr- cina lauciniekus, kuri raduši uzturēties metra vai pusotra metra attālumā viens no otra, bet japānis burtiski lien sarunbiedram sejā un ir spējīgs izraisīt klaustrofobijas lēkmi pat ķilavām tomātu mērcē).

Ja jūs paliksit mājas lielumā, var gadīties, ka daudzi apkārtējie, jūs ieraugot, ieraus galvu plecos. Neaizmirstiet — tā nav spēle. Psiholoģiski jums ir tiesības uz spēli kā jebkuram cilvēkam, pat ja viņš ir pieaudzis. Ļaujiet vaļu savai iztēlei. Spēlējiet, fantazējiet, eksperimentējiet. Taču atcerieties, ka jūs spēlējaties ar reālu pasauli.

Principā ēteriskā ķermeņa lieluma mainīšana jums var noderēt jau tagad: piemēram, pārrunu laikā vai nopietnas un stingras sarunas laikā ēteriskā ķermeņa palielināšana jums var būtiski palīdzēt — jūs varat saviem vārdiem piešķirt papildu svaru un palielināt savu ietekmi uz apkārtējiem. Savukārt ēteriskā ķermeņa samazināšana var palīdzēt jums izvairīties no nevajadzīgas tikšanās un pazust pūlī. Taču varu apliecināt, ka mūsu kursa noslēgumā tamlīdzīgi lēti paņēmieni jums vairs nebūs vajadzīgi.

Nu, vai pamodinājāt savu bērnišķīgo iztēli? Bērni tamlīdzīgus eksperimentus izdara nemitīgi. Tāpēc ka viņi daudz labāk nekā pieaugušie sajūt energoinformatīvā lauka iespējas — līdz tam brīdim, protams, kamēr uz viņiem vēl tik stipri kā uz pieaugušajiem neiedarbojas sabiedrības diktētās prasības.

Ejam tālāk. Jūs esat atgriezies savā parastajā stāvoklī. Tagad pārvietojieties telpā dažus metrus prom no savas atrašanās vietas. Piemēram, jūs stāvat istabas vidū. Neizkustoties no vietas, sajūtiet, kā sperat soli, tad vēl pāris un nu jau esat istabas stūri. Un jūs, stāvot istabas stūrī savā neredzamajā ēteriskajā ķermenī, skatāties uz savu fizisko ķermeni istabas vidū. Tagad atgriezieties sevī.

Tad vēlreiz domās atstājiet savu fizisko ķermeni, varat paiet tālāk, pastaigāt pa istabu, ieiet blakusistabā… Un tas viss notiek, neizkustoties no vietas.

28. zim. Ēteriskais ķermenis var pārvietoties neatkarīgi no fiziskā ķermeņa

Vai tās nav pārsteidzošas izjūtas? Un, ja jūs domājat, ka staigājāt pa istabu tikai savās domās un iztēlē, jūs kļūdāties. Jūs pārvietojāties pa istabu savā smalkajā ķermenī. Tā ir realitāte.

To, ko jūs tikko izdarījāt, ekstrasensi dēvē par ceļošanu zemākajā astrālā. Zemākais astrāls, kā liecina jau pats nosaukums, ir tikai viens no zemākajiem un rupjākajiem energoinformatīvā lauka slāņiem, taču tas ir smalkāks nekā materiālā pasaule, kurā dzīvo mūsu fiziskais ķermenis. Nākamie energoinformatīvā lauka slāņi, augstāki par astrālu, ir aizvien smalkāki un smalkāki enerģētiskie slāņi.

Jāatzīmē, ka enerģētiskās saites starp cilvēkiem mūsdienu sabiedrībā ir koncentrētas tieši zemākajā astrālā.

TEIA sistēmas 1. pakape

3.solis. Energoinformatīvo pārmaiņu sajušana telpā

Apsēdieties uz krēsla tukšā istabā un atslābinieties. Acis var palikt vaļā. Jūs jau esat iemācījies izaugt tik liels kā māja, esat apguvis šo prasmi. Iedomājieties, kā jūsu sajūtas sasniedz istabas izmērus. Istabas robežas ir arī jūsu ķermeņa robežas. Sajūtiet savu vienotību ar istabu. Sajūtiet sevi kā gaisu, kas piepilda istabu. Gan gaiss, gan sienas, gan griesti, gan grīda — tas viss ir jums iekšā, tas viss ir jūsu ķermeņa daļa. Vai arī otrādi: jūsu ķermenis tagad ir veidots no gaisa, gaismas, kas piepilda istabu, kā arī no sienām, grīdas un griestiem.

29.zim. Jūs varat palielinat savu eterisko ķermeni tiktāl,

lai tas pilnībā piepilda istabu, un sajust tās lielumu

Bet tagad iedomājieties, ka durvis uz jūsu istabu ir atvērušās. Sajūtiet atšķirību, ko uztver jūsu ķermenis, — atšķirību starp aizvērtu un atvērtu telpu. Tagad iedomājieties, ka istabā ir ienācis cilvēks. Atkal uztveriet atšķirību sajūtās. Vai nav tiesa, ka tagad sajūtas ir nedaudz citādas? Un tur nav nekā pārsteidzoša, jo jūsu istabai līdz ar to mainījās energoinformatīvā struktūra. Atkal atgriezieties pie tukšas istabas sajūtas. Neticamas atšķirības, vai ne?

Atgriezieties pie savas parastās uztveres, parastajās ķermeņa robežās. Sajūtas, kuras jums tikko bija, pirmajā acumirklī šķiet ļoti smalkas un tik tikko uztveramas. Tās ir tik nenoteiktas parasta materiālistiski audzināta cilvēka uztverei, ka nevienā valodā šīm sajūtām nav pat nosaukuma. Tā nav ne tauste, ne oža, ne redze. Kas tad? Kaut kāda netverama "sestā maņa". Taču tajā pašā laikā šīs sajūtas ir visai viegli atpazīstamas un atšķiramas, un apziņa tās viegli atpazīst.

Pateicoties pieredzei, ko ieguvāt ar šo vingrinājumu palīdzību, jūs sajutāt, kā telpas enerģētika zemākā astrāla līmenī kontaktējas ar cilvēka iekšējo enerģētiku, ar viņa juteklisko sfēru. Tieši šajā līmenī cilvēka zemapziņā, viņa enerģētiskajā sfērā ļoti bieži iemitinās svešas programmas.

Tātad jūs sekmīgi esat izpildījis visus šos vienkāršos uzdevumus. Tas nozīmē, ka tagad esat apguvis pamatprasmi, kas nepieciešama, lai atgūtu normālu enerģijas cirkulāciju un pareizu, neizkropļotu pasaules uztveri.

Šīs grupas sajūtas ir ļoti noderīgas. Tās jums palīdzēs saplūst ar apkārtējo telpu un sajust tajā vismazākās izmaiņas. Tieši šīs sajūtas ļauj apjaust briesmas, un tās novērojamas mežonīgo cilšu pārstāvjiem un plēsīgiem zvēriem.

Zemākā astrāla uztveršana ir tikai pirmais, visvienkāršākais pakāpiens, mācoties sajust energoinformatīvo lauku. Kā jūs jau sapratāt, zemākajā astrālā mūsu iztēle viegli pārvietojas, iekļaujot sevī visbiežāk tikai redzes kanāla informāciju. Iztēlē jūs varat staigāt pa mežu, sēdēt teātrī, peldēties jūrā, iet uz satikšanos un pat nenojaust, ka līdz ar jūsu iztēli pārvietojas arī jūsu smalkais ķermenis. Nav nejaušība, ka mēs jebkurā mirklī viegli varam iztēloties mežu pavasarī, pat ziemas laikā sēžot savā pilsētas dzīvoklī. Vai arī, atrodoties mežā, iztēloties trokšņainu pilsētas ielu. Un to visu skatīt ar iekšējo redzi gluži kā īstenībā.

Tieši zemākā astrāla pasaulē mēs nonākam miegā. Tur mēs ceļojam savos smalkajos ķermeņos un satiekamies ar tādiem pašiem ceļiniekiem. Lielākā daļa cilvēku nomodā tur nespēj ceļot, jo mūsu uztvēri ir izkropļojusi audzināšana un mēs uzskatām, ka tas gluži vienkārši nav iespējams.

Bet jūs atšķirībā no parasta cilvēka jau sākat pamazām atskārst un uzzināt, kāda patiesībā ir pasaule. Ja jūs turpināsit iet šajā virzienā, jūs pacelsities aizvien augstāk un augstāk, jūsu uztvere ies aizvien tālāk no zemākā astrāla līdz augstākajiem energoinformatīvā lauka līmeņiem, kas jums doti no dabas.

LAUKU VAR NE TIKAI SAJUST, BET ARĪ IERAUDZĪT

Deviņdesmit procentus no visas informācijas par apkārtējo pasauli cilvēks saņem ar redzes orgānu — acu — palīdzību. Taču cilvēks redzi izmanto, galvenokārt lai redzētu materiālās pasaules priekšmetus un parādības. Bet ar redzes palīdzību var saskatīt arī ēteriskās struktūras, kuras veido smalkās pasaules un cilvēka kā šīs pasaules daļas viszemākos enerģētikas slāņus. Jūs pārliecināsities, ka varat redzēt ēteriskos ķermeņus, turklāt tādēļ nemaz nav jāieslīgst dziļā meditatīvā transā, reliģiskā ekstāzē vai gadiem ilgi sevi jāspīdzina ar gavēņiem un askētisku dzīvesveidu.

TEIA sistēmas 1.pakāpe

4.solis. Auras uztvere ar redzi

Vakarā, pirms aizmigšanas guļot gultā vai ieņemot jebkuru ērtu pozu, vēlams pustumsā, izstiepiet

sev priekšā roku tā, lai delna atrastos uz griestu fona. Izpletiet pirkstus un skatieties rokas virzienā, taču tā, lai jūsu skatiens kristu nevis tieši uz pirkstiem, bet gan it kā lūkotos tiem cauri, atduroties griestos. Pacentieties uztvert telpu tieši pirkstu galu priekšā. Koncentrējieties uz šo vietu un kādu laiku skatieties nekustīgi, taču nevis tieši uz to, bet gan cauri tai — uz griestiem. Pēc kāda laika jūs pamanīsit kaut kādas izmaiņas telpā ap jūsu pirkstiem. Katram šīs izmaiņas var būt citādas. Kāds ieraudzīs kaut ko attāli līdzīgu bezkrāsainiem stariņiem, kas stīdz no pirkstiem, kādam parādīsies tāda kā bāla migliņa, vēl kādam telpa ap pirkstiem tikko jaušami mainīs krāsu — kļūs tumšāka vai gaišāka…

30.zlm. Rokas pirkstu aura — no pirkstu galiem stīdz tādi kā bezkrāsaini stariņi. Tie ir nedaudz līdzīgi arī virmojošam karstam gaisam virs asfalta saulainā dienā

Pamēģiniet vieglītēm pakustināt pirkstus un "paspēlēties" ar šiem stariņiem vai plankumiņiem. Tie nav nekas cits kā jūsu paša ēteriskais ķermenis, kuru jūs tagad redzat pats savām acīm. Pamēģiniet pagarināt savas rokas ēterisko ķermeni — un jūs ieraudzīsit, kā "stariņi" izstiepjas.

Tikai nemēģiniet visu izskaidrot ar redzes apmānu. Sabiedrība jūsu audzinātāju un vecāku personā gan ir jūs mānījusi jau kopš bērnības, sakot: "Tev rādās" — tiklīdz jūs ieraudzījāt kaut ko neparastu. Bet jūsu audzinātājus un vecākus savukārt mānīja tieši tāpat, tāpēc nav vērts uz viņiem dusmoties. Viņi paši vairs nepievērš uzmanību dažādām nesaprotamām sajūtām, kādas mēdz būt katra cilvēka dzīvē, jo arī uzskata, ka viņiem tikai "rādījās". Daudzu gadu laikā sabiedrībā ir izveidojies šāds priekšstats: ja cilvēks ir pamanījis kaut ko neizskaidrojamu (no trula mietpilsoņa viedokļa), tātad viņam ir tikai tā licies.

Bet tagad jūs esat pilnīgi gatavs uztvert savas sajūtas daudz vērīgāk. Jūs pats tagad varat apstiprināt: tas, ko jūs tikko redzējāt, jums nav tikai izlicies. Tas, ko jūs redzējāt, jums nav ne izlicies, ne rādījies. Tas, ko redzējāt, ir realitāte, jo ēteriskais ķermenis patiesi eksistē, lai gan lielākā daļa cilvēku ir zaudējuši spēju to redzēt. Taču atliek tikai vienu reizi to ieraudzīt — un šaubas izgaisīs.

Kad jūs skaidri ieraudzīsit savas rokas ēterisko ķermeni, pamēģiniet ar to (tieši ar ēterisko ķermeni, nevis ar fizisko roku) aizsniegties līdz savai otrai rokai. Pieskarieties tai ar ēterisko roku. Sajūtas būs pietiekami noteiktas, jo jūs jau esat iemācījies ar iedomāto roku pieskarties priekšmetiem. Lūk, jūs ar ēterisko pirkstu pieskārāties savai rokai. Lūk, noglāstījāt to ar ēterisko delnu un pats sev ēteriski paspiedāt roku.

Pat elpa aizraujas, vai ne? Roka it kā ir nekustīga, bet jūs sajūtat visus tās pieskārienus! Ēteriskā ķermeņa pirkstu pieskāriens ir sajūtams tieši tajā mirklī, kad pieskaras no tiem izplūstošie "stariņi".

Ja jūs cītīgi pavingrināsities, tad visai drīz iemācīsities redzēt ne tikai ēterisko ķermeni, bet arī jebkura cilvēka auru ar vēl smalkākiem enerģētiskajiem līmeņiem. Palūkojieties uz garāmgājēju galvām — un jūs ieraudzīsit ap tām caurspīdīgu auras vainagu. Un jums nebūs vajadzīgs nekāds Kirliāni efekts. Jūs redzēsit auras krāsu, tās lielumu, formu un biezumu. Bet pēc auras krāsas, formas un biezuma jau var spriest par to, vai cilvēks ir vesels, vai viņš nav noskausts, vai viņam nav pieburta kāda kaite. Piemēram, ja jūs ievērojāt, ka kādā daļā aura ir retināta, tad šis cilvēks ir noskausts ("ļaunā acs"), bet, ja viņa enerģētiskajā apvalkā ir kroplīgi vai kompakti tumši veidojumi, tad jūsu objektam ir pieburta kaite. Auras redzēšana ļauj atklāt tādas nepatīkamas parādības kā ieprogrammēšana, vampīrisms un pat lāsts. Taču par to — vēlāk.

31.zirn. Katra cilvēka galvu ka vainags vai nimbs ieskauj skaidri saskatāma aura

4.a solis. Starojuma uztvere ar redzi (nav obligāts)

Acis ir unikāls instruments. Un, ja jūs gribat vēlreiz pārliecināties par to iespējām, izdariet eksperimentu, piemēram, pamēģiniet sajust ar acīm siltumu. Vispirms palūkojieties uz griestiem, bet pēc tam uz karstu tējkannu. Atkārtojiet to vēl un vēlreiz. Ir skaidra atšķirība, vai ne? Roka spēj uztvert degoša sērkociņa siltumu no attāluma, kas nepārsniedz vienu metru, bet acis spēj uztvert pat vienu vienīgu fotonu. Acis ir superjutīgs dabas veidojums. Tāpēc tās var viegli fiksēt gan ēterisko ķermeni, gan auru, gan bioenerģētisko starojumu vispār. Tikai cilvēkam pašam ir jābūt gatavam uztvert šos smalkos signālus. Vai atceraties? "Kam acis redzēt, tas lai redz…" Bet jūs izdarījāt to, ko uzskata par cilvēkam principā neiespējamu, — jūs "ieraudzījāt" infrasarkano starojumu!

Kārtējo reizi apsveicu! Jūsu uztvere jau krietni pārsniedz parasta sabiedrības nomākta cilvēka uztveres līmeni. Jūs acīmredzami atgūstat uztveres spējas. Drīz vien jūs nevarēsit iztikt bez šīm sajūtām, jo pakāpeniskā evolūcija — TEIA — ir neatgriezeniska.

ENERĢĒTISKO PLŪSMU UZTVERŠANA ĀRPUS ĶERMEŅA

Enerģētiskās plūsmas ir visur. Mēs jau runājām, ka energoinformatīvais lauks caurauž visu pasauli. Tas nozīmē, ka šo lauku var sajust jebkurā telpas un laika punktā. Jūs pats brīnīsities, cik tas ir vienkārši.

Tagad jūs iemācīsities sajust enerģētiskās struktūras ar sava fiziskā ķermeņa receptoriem, lai turpmāk iemācītos kontaktēties tieši ar apziņas enerģētiskajām struktūrām, kā arī sadarboties ar citām enerģētiskajām būtībām.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

5.solis. Sava enerģētiskā apvalka sajušana ar tausti

Apsēdieties uz krēsla ērtā, brīvā, nesaspringtā pozā. Nolieciet rokas sev priekšā uz ceļiem tā, lai plaukstas būtu pavērstas viena pret otru un atrastos paralēli viena otrai. Starp plaukstām vajadzētu būt 20—25 centimetru lielam attālumam. Tad sāciet lēni, vienmērīgi un dziļi elpot (ieelpa—izelpa). Ieelpas laikā sāciet lēnām tuvināt plaukstas vienu otrai, turklāt koncentrējieties uz sajūtām starp plaukstām. Varat iztēloties, ka jūs turat starp tām pa pusei piepūstu gaisa baloniņu. Pilnībā koncentrējieties uz to, ko jūt jūsu plaukstu āda.

Jo mazāks kļūs attālums starp plaukstām, jo skaidrāk jūs sajutīsit zināmu pretestību — it kā jūsu rokās patiešām būtu saspiests gaisa baloniņš. Vai jūtat, kā "baloniņš" nelaiž jūsu rokas tālāk un kā jūsu plaukstas sajūt tā atsperīgo virsmu?

Priecājieties par savām sajūtām, izbaudiet tās, jo agrāk jūs nekad neko tamlīdzīgu neesat jutis!

Tagad nolaidiet rokas uz ceļiem un atkārtojiet to pašu ar iedomātajām rokām — astrālā. Jūs jau zināt, kas tas ir, un protat pārvietoties astrālā. Sajūtas ir tādas pašas kā kustinot īstās, fiziskās rokās, vai ne?

32.zim. Ta ir visvieglāk sajust savu roku lauku

Tas, kas tikko notika, ir ļoti būtiski. Jūs pirmo reizi sajutāt pats savu enerģētisko apvalku. Enerģētiskais apvalks — tas ir ēteriskā ķermeņa turpinājums ārējā telpā. Enerģētiskā apvalka ārējā daļa ir tā dēvētā aura. Tieši šajā līmenī mūsu ķermenī parasti ielaužas spēcīgi enerģētiskie un emocionālie lādiņi. Ja šis apvalks tiek sabojāts — cilvēks slimo. Ja uz apvalka ir sabiezinājumi un izaugumi, tas liecina par to, ka apvalkā ir iemitinājusies sveša enerģētiskā struktūra. Šo sajūtu apgūšana jums var palīdzēt konstatēt gan fiziskā ķermeņa slimības (tas jums diezin vai būs vajadzīgs, jo jūs varēsit izmantot pašārstēšanās metodes, kas izklāstītas turpmāk gan šajā grāmatā, gan nākamajās), gan energoinformatīvos bojājumus. Taču nesteidzieties to izmantot citu cilvēku ārstēšanai un viņu slimību diagnosticēšanai. Labāk palīdziet viņiem apgūt šīs metodes patstāvīgi.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

6. solis. Cita cilvēka enerģētiskā apvalka sajušana ar tausti

Tagad, kad esat iemācījies sajust savu ēterisko apvalku, jūs varat iemācīt to sajust arī citiem cilvēkiem. Pārlaižot roku pār otra cilvēka ķermeni, jūs sajutīsit tādu pašu atsperīgumu, kāds bija starp jūsu plaukstām un iedomāto baloniņu.

Taču vispirms jums vajadzētu mazliet paeksperimentēt ar savu ķermeni. Pārlaidiet roku pār savu apakšstilbu un gurniem. Pārliecinieties, ka pastāv zināma pretestība, ka jūs ar roku sajūtat lauku — roka jūt tā atsperīgumu. Varbūt roka sajutīs arī ko citu, piemēram, siltumu vai vieglu durstīšanu ar tūkstoš adatiņām. Sajūtas rokā var būt ļoti dažādas, tās ir individuālas. Galvenais, lai jūs justu, kā tieši jūsu roka reaģē uz lauku un ko tajā brīdī jūt, un mēģinātu iegaumēt savas sajūtas.

Tagad vingrinājumu modificējiet — ar rokas lauku uzspiediet uz gurna lauku, pašu roku nekustinot. Sajūtiet, ka rokas lauks izstiepjas un izdara spiedienu. Gurnā jūs sajutīsit vieglu siltumu un smagumu, tādu kā spiedienu. Tagad sajūtiet, ka jūsu rokas lauks saraujas, ieraujas — un gurnā rodas vēsuma un viegluma sajūta, it kā spiediens būtu mazinājies. Atkārtojiet šo vingrinājumu tik ilgi, līdz sajūtas kļūs pilnīgi noteiktas un patiesas.

33.zim. Jūs sajutīsit divus lauka slāņus: ārējo, neblīvo —tas ir ēteriskais ķermenis, un iekšējo, blīvo — tas ir ķermeņa šūnu lauks. Ja šūnas ir dzīvas, iekšējais slānis saglabājas

Uzmanīgi izpētiet otra cilvēka lauku (vai arī sava ķermeņa lauku). Jūs pamanīsit, ka tam ir divi skaidri atšķirami slāņi — ārējais, neblīvais, un iekšējais, kas ir blīvāks. Iekšējais slānis ir ķermeņa šūnu summārā lauka struktūra, bet ārējais — tā jau ir ēteriskā ķermeņa struktūra. Apziņas struktūras nav sajūtamas, jo tām nav izteiktu robežu un tās plešas ļoti tālu. Taču arī pēc šiem diviem slāņiem ir iespējams diagnosticēt: piemēram, paralīzes un citu nervu darbības traucējumu gadījumā ārējais slānis izdēdē un pat izzūd, bet iekaisuma gadījumā palielinās blīvais iekšējais slānis.

Tātad jūs tikko kā iemācījāties ar savu gribu vadīt enerģijas plūsmas. Kad jūs ar rokas lauku spiedāt uz gurnu, jūs gurnam devāt enerģiju, bet, kad samazinājāt savas rokas lauku, — paņēmāt dalu gurna enerģētiskās struktūras.

Notika bioloģiskās enerģijas apmaiņa, kas visbiežāk notiek tieši šajā līmenī. Tā tiek izdarīta enerģētiskā masāža, tā izlīdzina negludumus un caurumus enerģētiskajā apvalkā, kurus rada noskaušana ("ļaunā acs"). To visu var izdarīt, pateicoties enerģijai, kuru atdod roka.

Rokas spēju uzsūkt enerģiju var izmantot, lai noņemtu sāpes un iekaisumus. Taču esiet uzmanīgs! Es ļoti iesaku jums atturēties no tādām manipulācijām ar svešu bioenerģiju. Lai šīs zināšanas izmantotu praksē, vispirms ir jāiemācās izveidot aizsardzību savai enerģētikai, bet to jūs vēl neprotat. Taču bez aizsardzības jebkura iedarbība uz svešu lauku ir bīstama, jo līdz ar svešu enerģētiku var viegli pārņemt arī svešas slimības un svešas problēmas.

Tagad jūs esat iepazinies ar enerģētiskās dziedniecības principiem. Nu jūs saprotat, ka dziednieki nav nekādi debesu iemītnieki un pārcilvēki, viņi ir tādi paši cilvēki kā jūs, tikai ātrāk tikuši skaidrībā par savu dabu un pasaules patieso uzbūvi. Bet cilvēku sabiedrībā pat tik vienkāršs paņēmiens kā galvassāpju noņemšana ar rokas palīdzību joprojām tiek uzskatīts par brīnumu un kaut ko ārkārtēju. Patiesībā viss ir ļoti vienkārši: galvassāpes bieži vien var izraisīt negatīvās enerģijas sabiezējums, kas galvas rajonā iestrēdzis cilvēka enerģētiskajā apvalkā. Šī negatīvā enerģija var būt gan sveša, gan arī sava — paša negatīvo domu sekas. Dziednieks ar savu roku šo negatīvo sabiezējumu it kā nosūc — līdzīgi virzulim. Un galvassāpes pāriet bez jebkādām tabletēm.

Taču cilvēki nezina šīs vienkāršās lietas un tūlīt ķeras pie tabletēm — it kā tabletes varētu novākt negatīvo enerģiju — galvassāpju cēloni. Ķīmiskās zāles vienīgi padara audus nesāpīgus, novērš simptomus. Bet negatīvā enerģija paliek laukā, gatava turpināt savu ārdošo iedarbību. Vai tagad jūs saprotat, cik absurda ir ārstēšanās ar tabletēm? Tas, kurš tādā veidā mēģina izārstēties, uztver pasauli absurdā, ačgārnā veidā, sāk šķetināt savu slimību kamolu no pretējā gala. Tā var ilgi jo ilgi vilkt pavedienu, nesaprotot, ka jāsāk no otra gala, — nevis no radušās patoloģijas sekām, tas ir, sāpēm, bet gan ar šīs patoloģijas cēloni, kas sakņojas enerģētikas sfērā.

Enerģētiskā iedarbība, par kuru jūs tikko uzzinājāt, ir tā dēvētā enerģētisko spēka paņēmienu pielietošana darbā ar cilvēka ķermeņa enerģētiskajām struktūrām. Šīs enerģētiskās struktūras ir mūsu muskuļi energoinformatīvajā pasaulē, kuru cilvēce ir aizmirsusi un savā attīstībā devusies nepareizā virzienā. Un, ja jau cilvēce ir aizmirsusi savu energoinformatīvo būtību, tad arī tās enerģētiskie muskuļi ir atrofējušies. Bet, ja muskuļu nav, kur tad lai rastos spēks?

Taču jūs — jūs personiski, mans dārgais lasītāj un skolniek, jau esat uzsācis savu pazaudēto spēku atgūšanas ceļu. Jūs jau esat apguvis vienkāršākās lauka "uzlādēšanas" iemaņas — iemācījies sajust enerģiju un pārvietoties savā enerģētiskajā ķermenī, redzēt ēterisko ķermeni un pat pielietot spēku ener- goinformatīvajā laukā, iedarbojoties uz ķermeni ar enerģijas palīdzību.

Priecājieties par sevi, taču nekļūstiet iedomīgs. Tas ir tikai ceļa sākums, paši pirmie solīši, "bērna šļupsti" energoinformatīvo struktūru pasaulē. Galvenais jums vēl priekšā. Jūs vēl nezināt, kā vadīt cilvēka ķermeņa galvenās enerģētiskās plūsmas. Bet tieši šīs plūsmas ir pamats, uz kura jūs mācīsities būvēt gaišu un daiļu savas veselības, veiksmes, uzplaukuma un mūžīgās dzīves ēku.

GALVENĀS ENERĢĒTISKĀS PLŪSMAS VADĪŠANA

Kā jūs jau zināt, galveno enerģētisko plūsmu cilvēka ķermenī veido divas pretēja virziena plūsmas: viena plūsma — no apakšas uz augšu zināmā attālumā no mugurkaula priekšpuses, tā izplūst pa augšējām čakrām; otra plūsma — no augšas uz leju gandrīz pilnīgi pie mugurkaula, tā izlaužas pa apakšējām čakrām. Tagad atliek vienīgi no teorijas pievērsties praksei. Tūlīt jūs mācīsities sajust šo plūsmu kustību.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

7. solis. augšupejošās plūsmas vadīšana

Apsēdieties vai nostājieties taisni, mierīgi un atbrīvoti, koncentrējieties, atmetiet visas citas domas un pievērsieties sava ķermeņa sajūtām. Pakāpeniski jūs sajutīsit sava mugurkaula priekšpusē zināmu augšupejošu enerģijas kustību. Sākumā šī sajūta būs tikko jaušama, un jūs to uztversit tikai kā nojausmu par kustību. Taču, ja būsit neatlaidīgs un nemetīsit plinti krūmos jau pēc pirmā mēģinājuma, kustība kļūs aizvien skaidrāk sajūtama. Galu galā jūs šo plūsmu sajutīsit pavisam skaidri. Sākumā it kā strautiņš lauztu sev ceļu no pirmās čakras uz otro, trešo, lūk, tas jau tuvojas krūtīm, iziet cauri kaklam, virsdegunei, tuvojas pakausim… Sajutāt?

Ja jūs to bieži praktizēsit, tad jūsu sajūtu "strautiņš" pakāpeniski pārvērtīsies varenā, ūdeņiem bagātā upē. To ir grūti sajust nevis tāpēc, ka šī plūsma ir vāja, bet gan tāpēc, ka tā ir pilnīgi dabiska cilvēka sajūta. Tas ir tikpat grūti kā sajust savu nenogurdināmo sirdi.

34.zīm. Tā no ķermeņa iznāk Zemes enerģijas plūsma, kas tiecas izkļūt ārā pa augšējām čakrām

Kad jūs panāksit skaidru plūsmas kustības sajūtu, iztēlojieties, ka jūsu galvas centrā ir novietota bultiņa, kuru jūs pēc savas gribas varat pagriezt uz visām pusēm. Tā ir piestiprināta pie galvaskausa pamatnes un šobrīd vērsta uz priekšu. Sajūtiet, kā plūsma ceļas uz augšu, pieaug spēkā un izšļācas pa augšējām čakrām, visupirms jau pa Ādžņu.

Tagad pagrieziet bultiņu atpakaļ. Jūs sajutīsit, ka Ādžņa kļūst kā putekļusūcējs, kas iesūc enerģiju!

36.zīm. Kad iekšējā svira ir pagriezta atpakaļ, Ādžņa gluži kā sūknis sāk uzsūkt izkliedēto Kosmosa enerģiju

Šīs sajūtas pārbaudiet vairākas reizes, līdz tās kļūs skaidras un spilgtas.

35.zim. Kad sajūtat iekšējās sviras pagriezienu uz priekšu, Zemes enerģija sāk plūst pa Ādžņu gluži kā strūklaka

Tagad jūs esat apguvis cilvēka "enerģētiskās" stacijas pamatinstrumentu, ar kura palīdzību mēs savas emocijas nododam citiem cilvēkiem. Jūs jau esat izmantojis augšupejošās plūsmas pamatelementus, kad svešam cilvēkam likāt atskatīties. Taču šīs plūsmas iespējas ir daudz lielākas. Tā jums būs vajadzīga, lai nogrieztu ceļu svešai ietekmei, lai manipulētu ar enerģetiskajam strukturam un vadītu citas būtnes.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

8.  solis. Lejupejošās plūsmas vadīšana

Tagad to pašu izdarīsim ar lejupejošo plūsmu. Koncentrējieties, atslābinieties, sajūtiet, kā gar mugurkaulu no pakauša uz apakšējām čakrām plūst enerģija. Nostādiet bultiņu Manipūras rajonā. Sajūtiet, kā enerģija izlaužas no Manipūras vai arī to, kā šī čakra uzsūc enerģiju. Kad enerģija izlaužas, mēs programmējam citus cilvēkus, uztiepjam viņiem savas domas un idejas. Kad enerģija tiek uzsūkta, mēs uzņemam citu cilvēku emocijas un vēlmes un "inficējamies" ar tām.

Nenozīmīgu ietekmēšanu ar lejupejošo plūsmu jūs jau īstenojāt, kad vienā no iepriekšējām nodaļām likāt svešam cilvēkam mainīt kustības virzienu. Taču prasme pārvaldīt šo plūsmu jums būs vajadzīga, lai aizsargātos no svešām ietekmēm un atjaunotu savu veselību.

TEIA sistēmas 1.pakāpe

9.   solis. Sava ķermeņa galveno enerģētisko plūsmu vienotības sajūta

Tagad palūkosimies ārpus mūsu fiziskā ķermeņa robežām, lai izsekotu plūsmu tālāko virzību.

37.zlm. Nav gari jāskaidro — iekšējā svira vēdera lejasdaļā ļauj vadīt lejupejošās plūsmas kustību

Sajūtiet visu plūsmas ceļu no augšas uz leju: tā nāk no milzīga augstuma, no zenīta, iziet cauri pakausim, gar mugurkaulu iziet cauri visām čakrām un ieiet dziļi zemē. Un pretējā plūsma — tā ceļas no zemes un caur jūsu ķermeni vertikāli aiziet uz augšu Kosmosā, bezgalīgos augstumos. Sajūtiet šo abu plūsmu virzību sevī, pašu šo mūžīgo kustību, kas dāvā dzīvību. Bet sevi sajūtiet kā pērlīti, kas brīvi uzvērta divu plūsmu aukliņās. Nebaidieties sevi "palaist vaļā" — plūsmas jūs notur cieši un droši. Jūs varat mierīgi uz tām paļauties un nekontrolēt sevi, savu fizisko ķermeni. Nododiet savu ķermeni enerģētiskajām plūsmām — un tās pašas aizvedīs jūsu ķermeni līdz veselībai, labai pašsajūtai, līdz visam, kas jums dzīvē nepieciešamas. Un jūs pārliecināsities, ka šādā stāvoklī dzīvot ir daudz vieglāk un mierīgāk.

38.zīm. Sajūtiet — tā uz Zemes dzīvo cilvēks, saņemot enerģiju gan no Zemes, gan arī no bezgalīgajiem Visuma plašumiem

Centrālās plūsmas ir cilvēka ķermenim nepieciešamās enerģijas avots: lai varētu dzīvot, būt vesels un harmonisks. Taču te ir viens priekšnoteikums: plūsmu kustībai jābūt vienmērīgai, spēcīgai un pasargātai no ārējas iedarbības, tas ir, no tiem pašiem patoloģiskajiem enerģijas saslēgumiem ar citiem cilvēkiem, sociumu, fizisko pasauli, par ko mēs jau runājām. Tikai tad cilvēks jutīsies vesels, stiprs un spēs no dzīves saņemt visu nepieciešamo. Tieši tas ir mūsu veselības un slimības, spēka un vājuma, galu galā arī dzīvības un nāves noslēpums.

Iegaumējiet divu pretējo plūsmu sajūtu savā ķermenī. Laiku pa laikam pārbaudiet šo savu sajūtu — vai viss ir kārtībā, vai enerģija plūst pietiekami spēcīgi un ātri.

Ja pēkšņi sajutīsit plūsmas palēnināšanos, jūs jebkurā mirklī, nedaudz iekšēji papūloties, varat atjaunot tās iepriekšējo ātrumu. Lai visa ķermeņa enerģētika funkcionētu normāli un būtu vadāma, centrālajai enerģētiskajai plūsmai ir jābūt stiprai.

Nu jūs esat sapratis, ka pats varat vadīt savu plūsmu kustību, varat kļūt to saimnieks. Turklāt jūs ne tikai varat to izdarīt, bet jums tas ir jādara, lai par jūsu plūsmu saimnieku nekļūtu kāds cits, lai jūs nevadītu kādi ārēji spēki, kuru vadība parastam cilvēkam ir dzīves norma. Parasts cilvēks tiek vadīts no ārienes praktiski nepārtraukti.

Taču jums būs vēl jāmācās, jāmācās un jāmācās, lai patiešām normalizētu savu centrālo plūsmu. Jāmācās sajust savu enerģētiku, redzēt to un vadīt. Kā jūs jau pārliecinājāties, jums nav nekā neiespējama. Jums ir pilnīgi jāatbrīvojas no to ārējo enerģētisko būtību ietekmes, kuras cilvēkam nes slimības un padara viņu nebrīvu.

5.NODALA

CILVĒKA ENERGOINFORMATĪVO PLŪSMU UN SOCIUMĀ ENERĢĒTIKAS SASLĒGŠANĀS PUNKTI

CENTRĀLO PLŪSMU PAŠKONTROLES SISTĒMA

Jūs jau esat iemācījies sajust savā ķermenī centrālo enerģētisko plūsmu, pareizāk sakot, divas plūsmas, kuras veido cilvēka enerģētiskās būtības kodolu. Cilvēks ir tā "ieplānots", ka ar šo divu plūsmu palīdzību viņam nepārtraukti ir jāsaņem enerģija no Zemes un no Kosmosa un saņemtā enerģija jāpārveido savu dzīvības procesu nodrošināšanai.

Taču mūsdienu cilvēks parasti ir apkārtnes izkropļots cilvēks, kas sevi daļēji atvienojis no Zemes un Kosmosa enerģētikas un tā vietā pieslēdzies cilvēku sabiedrības enerģētikai. Bet cilvēku sabiedrība, kā jau mēs teicām, katram no mums atņem milzumu enerģijas, vietā nedodot neko. Enerģija pa patoloģiskām enerģētiskajām grīstēm sāk aizplūst projām gan pie citiem cilvēkiem, gan pie patstāvīgām enerģētiskajām būtībām. Cilvēkam sāk pietrūkt enerģijas — nāk slimības, nepatikšanas un nelaimes, jo viņam vairs nav dzīvības spēku, — visu paņem sociums.

Iemācījies sajust savā ķermenī vertikālās enerģētiskās plūsmas, jūs vienmēr varēsit pārbaudīt, vai enerģijas padeve no Zemes un Kosmosa nav traucēta, vai plūsmas ir pietiekami spēcīgas un ātras. Ja plūsma pēkšņi ir izsīkusi, ātrums samazinājies, — tā ir droša pazīme, ka esat iekļuvis sociumā noaustā patoloģiskā energoinformatīvajā tīklā vai arī esat kļuvis par svešas enerģētikas agresijas upuri.

Lai iemācītos atbrīvoties no tādām svešām ietekmēm, jums vispirms pamatīgi jāievingrinās pamanīt šādas izmaiņas savā enerģētiskajā sistēmā.

Pēc tam jums jāiemācās konstatēt svešās ietekmes avotu.

Kad avots ir konstatēts, jūs varēsit neitralizēt šo ietekmi.

Ceru, ka esat labi apguvis visus paņēmienus, par kuriem tika runāts iepriekšējā nodaļā. Šie paņēmieni būs vajadzīgi, lai normalizētu savu enerģētiku.

Šajā nodaļā mēs runāsim par to, kā izveidot un trenēt sava stāvokļa kontroles sistēmu. Mums ir divējāds uzdevums. Pirmkārt, mums jānosaka galvenie punkti, kuros mēs laiku pa laikam varēsim iedarbināt operatīvās paškontroles sistēmu (kā to dara, veicot visu lidmašīnas sistēmu kaujas gatavības pārbaudi noteicošajos punktos). Otrkārt, atmiņā jānostiprina normāls noteicošo punktu stāvoklis.

Tātad — kā iemācīties pietiekami efektīvi un precīzi sevi kontrolēt? Ja esat pienācīgi apguvis iepriekšējo materiālu un paspējāt to nostiprināt praksē, tad varat teikt: kas var būt vienkāršāk? No rīta piecēlāties, pārbaudījāt, vai plūsmas ir normālas, ja nav — tad ar gribas palīdzību tās normalizējāt, un uz priekšu — dzīvo tālāk, kontaktējies ar sociumu. Ja jūs patiešām tā domājat, tad jūs var apsveikt. Jūs esat guvis panākumus un galveno principu uztvēris pareizi. Taču gluži tā tas nav.

Pirmkārt, jūs nevarat nemitīgi kontrolēt plūsmas — jūs gluži vienkārši aizmirsīsit to darīt. It īpaši, ja ņemam vērā, ka mūsdienu cilvēks dzīvo visai saspringtā ritmā un viņam ir daudz dažādu rūpju. Pieņemsim, ka no rīta ceļā uz darbu jūs transportlīdzeklī, lai velti netērētu laiku un nenonāktu apkārtējo ietekmē, kaut kur vagona stūrītī varat cik vien patīk dzenāt savas plūsmas šurpu turpu. Taču vēlāk jūs noteikti iegrimsit darbā un plūsmas atstāsit novārtā. Būs jādomā par darbu un par to, ka jānopērk pārtika, jāpagatavo pusdienas, jāpalīdz bērniem mācīties, dzīvoklī jāsāk remonts un tā tālāk. Pēc tam atcerēsities — kur tad plūsmas? Bet plūsmas nemanāmi apsīkušas, un jūs pat nezināt, kā tas noticis. Pirms iešanas pie miera vēl pacentīsities tās atjaunot, bet no rīta viss atkal sāksies no jauna. Tā rīkojoties, jums drīz aptrūks spēka, jūs mūžīgi mēģināsit atbrīvoties no patoloģiskajiem stāvokļiem, taču panākumi būs niecīgi.

Uzdevums ir iemācīties konstatēt plūsmu izsīkšanas cēloni, tas ir, fiksēt pašu ārējās iedarbības faktu. Lai to varētu izdarīt, jums ir jāzina, ka abām plūsmām ir tā sauktie kritiskie punkti — saslēguma vietas. Pēc sajūtām šajos punktos var spriest par ārējo iedarbību. Tagad mēs mācīsimies sajust augšupejošās un lejupejošās plūsmas kritiskos punktus, kas mums palīdzēs noteikt, vai mēs enerģiju zaudējam vai ne, vai tā plūst normāli vai ari aizplūst nevēlamā virzienā. Pēc sajūtām šajos punktos mēs varam konstatēt mūsu ķermenī notiekošās enerģijas cirkulācijas traucējumu cēloni.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

10. solis. Augšupejošās plūsmas kritiskais punkts

Atslābinieties, nostājieties taisni, kājas plecu platumā. Rokas paceliet sāņus, dziļi ieelpojiet, pēc tam lēni izelpojiet. Ieelpojot uztveriet augšupejošās plūsmas sajūtu un noturiet šo sajūtu gan ieelpojot, gan izelpojot. Vairākkārt atkārtojiet ieelpu un izelpu, turpinot sajust augšupejošo plūsmu. Jūs sajutīsit, ka ieelpojot plūsma jūtami pastiprinās, bet izelpojot zaudē savu intensitāti.

Tagad ieelpojiet un aizturiet elpu pusceļā. Jūs sajutīsit, ka plūsma pamazām kļūst vājāka. Vairākkārt atkārtojiet ieelpu, pusceļā aizturētu ieelpu un izelpu, līdz būsit iegaumējis šo sajūtu. Pavingrinieties pēc savas gribas pastiprināt un pavājināt plūsmu ieelpojot un izelpojot.

Pievērsiet uzmanību: kad jūs aizturat elpu, plūsma sāk mazināties nedaudz virs nabas. Tas ir tāpēc, ka enerģija gan joprojām ceļas pakauša virzienā, taču pamazām izklīdinās pa augšējām čakrām. Labi iegaumējiet šo sajūtu — kā, aizturot elpu, plūsma izklīdinās nabas apvidū.

Tagad jums cieši jo cieši jāiegaumē (tas ir ļoti svarīgi!): ja jūs elpu neaizturat, ja jūs kā parasti elpojat mierīgi un vienmērīgi, bet augšupejošā plūsma nedaudz virs nabas tomēr izklīdinās, tā ir droša pazīme, ka kāds vai kaut kas liek jums zaudēt enerģiju!

Turklāt šī sajūta ir tik īpatnēja, ka to nav iespējams neievērot, un, ja jūs kaut reizi šo sajūtu esat skaidri konstatējis, tad pats par to esat pārliecinājies. Jebkura neparedzēta šāda sajūta liecina par to, ka esat kļuvis par tiešas un rupjas enerģētiskās agresijas upuri. Kā jūs jau zināt, augšupejošā plūsma nāk no Zemes. Tā ir rupja enerģija, un to var sabojāt ar rupju emocionālu enerģētisko iedarbību. Tāpēc, ja esat skaidri sajutis enerģijas izkliedi nabas rajonā, jūs varat būt drošs, ka kaut kur jūsu tuvumā ir agresors, kas ar rupju Zemes enerģijas izsviešanu no savām augšējām čakrām ir pārtraucis jūsu augšupejošo plūsmu. Tagad jūs zināt, tieši kurā vietā viņš ir saslēdzis jūsu enerģētiku.

39.zlm. Aizturiet izelpu — un augšupejošās plūsmas enerģija tūlīt sāks izklīdināties; kad izdarīsit ieelpu, plūsma atkal kļūs spēcīga un vienmērīga. Tas ir Zemes augšupejošās plūsmas ritms

Enerģētiskie triecieni pa augšupejošo plūsmu izraisa sirds un asinsvadu slimības, mazina imunitāti, veicina anēmiju un neirastēniju. Tās ir emocionālajā sfērā izdarīto traucējumu sekas, jo tā ir atkarīga no augšupejošās plūsmas.

Lai novērstu visas šīs nepatikšanas, jums jāiemācās atpazīt agresoru. Es, protams, ceru, ka jūs mani sapratīsit pareizi un ar dūrēm nemetīsities virsū apkārtējiem, kliegdams: "Tu esi agresors!" Ticiet man, šādas metodes neko labu nedos, tikai pastiprinās radušos patoloģisko enerģētisko saikni. Labāk nomierinieties, klusi apsēdieties un padomājiet: vai kāds jums nav sarunājis rupjības, nolamājis jūs? Varbūt kāda nepazīstama večiņa jums aiz muguras ir ko nelabu noburkšķējusi vai arī kāds jūs pagrūdis tramvajā, vai arī tīšām uzkāpis uz kājas? Vai kāds nav izpaudis attiecībā uz jums negatīvas emocijas?

Nav nemaz tik grūti konstatēt šādas iedarbības avotu, pat ja esat aizmirsis vai neievērojāt pašu iedarbības faktu. Parasti cilvēks, ar kuru jums ir izveidojusies patoloģiska enerģētiskā saikne, pats sāk jūsos izraisīt negatīvas emocijas: viņš jūs kaitina, izraisa neskaidru un nesaprotamu neapmierinātību, jums nezin kāpēc gribas ar viņu strīdēties un iebilst viņam. Tā izpaužas patoloģiskās saites. Pārbaudiet savu apkārtni un noskaidrojiet: kas jūs kaitina? Ak, visi uzreiz? Tādā gadījumā ņemiet vērā: tie visi ir cilvēki, ar kuriem jūs esat patoloģiski saistīts un kuri neļauj jūsu enerģijai normāli plūst, vai arī šie cilvēki atrodas viena energoinformatīvā parazīta ietekmē, kurš šobrīd gatavojas "izsūkt" tieši jūs.

Kā no šīm saitēm atbrīvoties, es jums iemācīšu mazliet vēlāk. Pagaidām pavingrinieties atpazīt šīs saites, un jūs redzēsit, ka šādu vingrinājumu procesā dažas no tām atkritīs pašas.

Jāatzīmē, ka atsevišķos gadījumos emocionālās iedarbības ārējie avoti var izprovocēt ari augšupejošās plūsmas pastiprināšanos. Plūsmas pastiprināšanos parasti var sajust plaukstas attālumā zem vietas, kur izpaužas plūsmas pavājināšanās, tas ir, zem nabas. Plūsmas pastiprināšanās nav tieši bīstama ne veselībai, ne arī dzīvībai, taču tā izraisa emocionālā fona pastiprināšanos un var izprovocēt cilvēku uz nepārdomātu rīcību un neadekvātu uzvedību. Šādos gadījumos saka: "Viņš rīkojās afekta stāvoklī."

TEIA sistēmas 1. pakāpe

11. solis. Lejupejošās plūsmas kritiskais punkts

Tagad mācīsimies konstatēt, kā sveša ietekme iekļūst mūsu lejupejošajā plūsmā. Nostājieties taisni, nesasprindzinieties, paceliet rokas sānis. Izpildiet tās pašas darbības: ieelpa un izelpa, tikai šoreiz koncentrējieties uz lejupejošo plūsmu. Vairākas reizes atkārtojiet ieelpu un lēnu izelpu, izjūtot lejupejošo plūsmu. Neskumstiet, ja jums neizdosies uzreiz sajust plūsmas rašanos septītajā — pakauša čakrā: tur taču ieplūst tīrā Kosmiskā enerģija, un tās sajušana veidojas pakāpeniski. Iespējams, ka sākumā jūs sajutīsit plūsmas rašanos kakla pamatnes rajonā, pakausī, bet vēdera lejasdaļā tā izzudīs.

Vairākkārt atkārtojot ieelpu un izelpu, apzinieties, ka izelpojot plūsma pastiprinās. Atkārtojiet ieelpu un izelpu vairākkārt, līdz pieradīsit pie plūsmas sajūtas tikpat skaidri, kā jūs sajūtat, piemēram, kamertoņa noti vai gaismas staru. Iemācieties pēc savas vēlēšanās ar elpas palīdzību pastiprināt un samazināt plūsmu.

Tagad apturiet izelpu pusceļā, nepabeidzot. Sajūtiet, kā lejupejošā plūsma sāk izkliedēties. Jūs konstatēsit, ka tā sāk izzust apmēram piecus centimetrus virs nabas. Tas tad arī ir lejupejošās plūsmas kritiskais punkts. Iegaumējiet šo sajūtu.

Uzmanību! Labi iegaumējiet: ja jūs neaizturat izelpu, bet lejupejošā plūsma tik un tā izkliedējas piecus centimetrus virs nabas, tas nozīmē, ka uz jums enerģētiski iedarbojas no ārienes.

40.zini. Lēni izelpojiet — un jūs sajutīsit, ka lejupejošā plūsma pastiprinās. Ieelpojot šī plūsma sāk izkliedēties ķermenī. Tā ir Kosmosa lejupejošā plūsma

Šī lejupejošās plūsmas samazināšanās un izkliedēšanās sajūta nav tik skaidra un spilgta kā augšupejošās plūsmas izkliedēšanās, tāpēc, lai iemācītos uztvert šo sajūtu, ir cītīgi jāvingrinās. Ir ļoti svarīgi iemācīties uztvert šīs plūsmas samazināšanos, jo tā nes Kosmosa enerģiju, kas ir mūsu apziņas avots. Tā kā šī enerģija baro mūsu apziņu, tad pašai apziņai ir grūti izsekot tam, kā notiek šā uzturavota izsīkšana. Jo arī pati apziņa šādā gadījumā pavājinās un tai kļūst grūti orientēties notiekošajos procesos, turklāt nav ar ko salīdzināt.

Augšupejošās plūsmas traucējumi liecina par rupju emocionālu enerģētisko iedarbību, savukārt lejupejošās plūsmas traucējumi — par apkārtējās fiziskās pasaules patoloģiskās enerģētikas zombē- jošo, programmējošo iedarbību. Kā jūs paši redzēsit, ļoti bieži abas šīs iedarbības apvienojas un mūsu enerģētiskā sistēma tiek pakļauta kompleksiem triecieniem.

Sociums ar savu politiku, lielām ļaužu masām, pūli, kā jau mēs runājām, rada jaunu dzīvu ener- goinformatīvu būtību, kas pastāvīgi cenšas noķert cilvēku savos tīklos, piespiest viņu atdot savu enerģiju tās vajadzībām, padarīt cilvēku par marioneti, par svešas gribas aklu izpildītāju. Ja jūs iemācīsities pazīt šīs ietekmes, ja spēsit sajust, ka kāds vai kaut kas gluži kā pie rokas ved jūs kaut kur pret jūsu gribu, tad jūs spēsit arī pretoties šai ietekmei un pēc tam iemācīsities apzināti organizēt savu uzvedību tā, kā tas ir vajadzīgs jums, nevis kādam citam.

Lejupejošā plūsma ir cilvēka augstākās enerģētikas avots. Tāpēc šīs plūsmas traucējumi var izraisīt traucējumus psihes loģiskajā sfērā, kad cilvēks sāk rīkoties pretēji loģikai un veselajam saprātam. Turklāt lejupejošās plūsmas traucējumi var izraisīt tādas slimības kā šizofrēnija, demence (plānprātība), kā arī hormonālā līdzsvara izjaukšanu, neauglību un pat onkoloģiskas slimības.

APZIŅAS MUTĀCIJU PĀRVARĒŠANA

Iemācījies konstatēt savu enerģētisko plūsmu bojājumus, jūs būtiski tuvojaties savam mērķim — atbrīvoties no slimībām un sākt pilnvērtīgu dzīvi, ko daba paredzējusi katram cilvēkam. Taču plūsmu kontrole vēl nebūt nav viss. Šajā ceļā mūs gaida vēl kāds, varbūt pats galvenais sarežģījums. Lietā tā, ka cilvēks, būdams patoloģiskā stāvoklī, parasti nepamana savu patoloģiju. Te ir vietā atcerēties parunu: "Cita acī redz skabargu, bet savā pat baļķi neredz."

Šo pašu "baļķi" — savu patoloģisko stāvokli — mēs parasti neievērojam, jo esam pieraduši pie tā tiktāl, ka tas mums kļuvis par normu. Jo mēs nezinām, kā justos bez šā "baļķa". Un arī nevaram uzzināt, līdz nebūsim to izvilkuši. Mums gluži vienkārši nav ar ko salīdzināt.

Uzmanīgi pavērojiet apkārtējos cilvēkus. Jūs redzēsit, ka viņi parasti nemana tās savas problēmas, kuras pārējiem ir acīmredzamas. Piemēram, jūsu darba kolēģis visu laiku ir nokaitināts, pie- kasās apkārtējiem par sīkumiem, visu laiku kliedz un nieku dēļ zaudē pašsavaldību. Taču, ja jūs viņam pajautāsit, kāpēc viņš ir tik dusmīgs, viņš, visticamāk, sāks jums nikni un agresīvi pierādīt, ka nemaz nav dusmīgs, ka ir labs, laipns un vispār mierīgāks nekā jebkad.

Vai ari cilvēks visu laiku uz kādu vai par kaut ko ir apvainojies un mūžīgi ir sliktā noskaņojumā. Ja jūs viņam sāksit skaidrot, ka tāds stāvoklis ir patoloģisks, viņš jūs nesapratīs, apvainosies vēl vairāk, šoreiz jau uz jums. Jūs būsit iemantojis sev ienaidnieku, lai gan patiesi gribējāt cilvēkam palīdzēt un šo sarunu uzsākāt, vislabāko nodomu vadīts. Viņš nespēj saprast un pieņemt faktu, ka atrodas patoloģiskā stāvoklī, jo nezina, ka viņa stāvoklis var būt citāds, un neprot pāriet citā stāvoklī.

Šo fenomenu dēvē par apziņas mutāciju, jo cilvēka pasaules uztveri apslēpti maina viņu ietekmējoši ārējie faktori. Cilvēks nokļūst svešas enerģijas emocionālajā ietekmē. Izsekot tam, kā šī ietekme notika, kas ir šīs ietekmes avots, kā ir bojāta viņa enerģētika, cilvēks nespēj, un to nespēj arī lielākā daļa cilvēku. Šī enerģētiskā iedarbība maina cilvēka centrālo enerģētisko plūsmu, kura "nodrošina" visu viņa enerģētisko sistēmu. Bet cilvēks to neievēro. Taču enerģētiskās sistēmas bojājuma rezultātā mainās arī viņa noskaņojums — tas kļūst nomākts vai nedabiski pacilāts, kā rezultātā mainās arī cilvēks: viņš ir pasīvs, gurdens vai arī — gluži otrādi — pārlieku aktīvs, uzbudināts, histērisks.

Ja svešās enerģētikas ietekme ir pastāvīga (parasti tā ir), tad arī cilvēka noskaņojums allaž būs izkropļots. Cilvēks taču nezina, ka viņš tāds ir kļuvis ārējas patoloģiskas ietekmes rezultātā. Viņš domā, ka tā ir viņa patiesā būtība, ka viņš tāds arī ir un citāds nevar būt. Turklāt cilvēks var neatcerēties, kad viņam pēdējo reizi bija viegli ap sirdi, kad bija līksms prāts un dvēsele — gaiša. Viņš var pat aizmirst, kā jūtas cilvēks, kad viņam ir labs un priecīgs noskaņojums. Cilvēks var aizmirst to un neatcerēties, var tik dziļi ieslīgt savā patoloģiskajā jutoņā, ka pat neizjūt vajadzību atgriezties normālā stāvoklī.

Un nu jau nomāktība vai aizkaitinājums kļūst par viņa parasto un dabisko stāvokli. Viņš pat nesaprot un neapzinās, ka šajā ziņā kaut kas būtu darāms. Tāds cilvēks var kā nodeldēta skaņuplate nemitīgi atkārtot: "Man viss ir kārtībā. Man nav problēmu." Starp citu, ja cilvēks tā saka, tad tā ir pirmā pazīme, ka viņam ir ļoti daudz problēmu, taču viņš pats tās neredz un tāpēc atsakās no jebkādas palīdzības.

Cilvēks, kurš ir iemācījies kontrolēt savas enerģētikas stāvokli, nekad neļausies pēkšņi nezin no kurienes uzvilnījušai depresijai. Tāds cilvēks saprot, ka depresija nav norma. Tātad tā ir patoloģija, un viņam ir jāpastrādā ar savu enerģētiku, lai šo patoloģiju novērstu. Cilvēks, kurš ir iemācījies vadīt savu enerģētiku, vienmēr saprot, ka no depresīva stāvokļa ir izeja, un ir pārliecināts, ka viņš šo izeju atradīs. Tāpēc viņš nekrīt izmisumā un, lai cik grūti viņam arī būtu, neņem rokā pistoli un nelec uz vienpadsmitā stāva loga palodzes. Viņš mierīgi meklē sava depresīvā stāvokļa enerģētisko cēloni un, to atradis, — novērš.

Kā jau mēs zinām, enerģētika ir visa pirmpamats. Depresija ir tikai sekas patoloģiskajām izmaiņām enerģētiskajā sistēmā. Tātad arī depresijas novēršana ir jāsāk ar enerģētikas normalizēšanu.

Depresija, nomāktība, slikts noskaņojums, aizvainojums, aizkaitināmība — tās ir apziņas mutācijas. Ja cilvēki zinātu, ka tā nav norma, ka tā ir patoloģija un ka atgriezties normālā stāvoklī var jebkurš, ja vien vēlas, tad būtiski samazinātos pašnāvību skaits. Cilvēki nemēģinātu savas bēdas slīcināt alkoholā, nemeklētu glābiņu narkotikās un nekristu izmisumā.

Apziņas mutācijas piemeklē pilnīgi visus. Kā tās saskatīt, lai varētu ar tām cīnīties? Pirmām kārtām šī patoloģija ir ar kaut ko jāsalīdzina. Melnu kaķi tumšā istabā nevar ieraudzīt, tāpat arī cilvēks, kurš atrodas patoloģiskā stāvoklī, savu patoloģiju nespēj atzīt. Lai ieraudzītu melno kaķi, mums ir jāatver tumšās istabas durvis un jāiziet gaismā. Lai ieraudzītu savu patoloģiju, mums uz to jāpalūkojas it kā no malas.

Taču tik smagi patoloģiskie stāvokļi, kuros cilvēks nekādi nespēj atcerēties sevi citādā stāvoklī, tomēr ir liels retums. Pat visnomāktākais, nospiestākais vai — gluži pretēji — paškontroli zaudējis un "uzskrūvēts" cilvēks kaut reizi mūžā taču noteikti ir juties mierīgs, pārliecināts, dzīvespriecīgs, brīvs.

Sagatavojieties: lai pārvarētu apziņas mutācijas, mēs tagad mēģināsim atcerēties savas dzīves pozitīvās izjūtas. Un ne tikai atcerēties, bet arī "attīstīt" tās savā apziņā— kā fotofilmu attīsta īpašā šķīdumā. Pēc tam šos "uzņēmumus" centīsimies padarīt spilgtus, skaidrus un stingri fiksēsim savā atmiņā. Citiem vārdiem sakot — mēs veidosim savu etalonstāvokli — tādu stāvokli, pēc kura mēs jebkurā mirklī varēsim sevi salīdzināt, lai konstatētu, vai nav radusies kāda patoloģija, un pie kura mēs atgriezīsimies visos savas dzīves kritiskajos un sarežģītajos brīžos.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

12. solis. Apziņas etalonstāvokla veidošana

Etalonstāvoklis, protams, mums ir nepierasts jēdziens. Cilvēki ir izgudrojuši svara, garuma, laika un vēl daudzus citus etalonus un standartus, pēc kuriem var salīdzināt visu, ko vien vēlas. Taču par pašu galveno — par savu iekšējo stāvokli — nezin kāpēc ir aizmirsuši parūpēties. Normāla cilvēka stāvokļa etalonu jūs šajā fiziskajā pasaulē nekur neatradīsit. Līdz ar to atliek tikai viens — izveidot to pašam sevī.

Lai šādu stāvokļa etalonu radītu, vispirms ir jāsaprot, ka mūsu stāvokli katru mirkli pilnībā nosaka signāli, kas nāk no maņu orgāniem. Tātad etalonstāvoklis ir tāds stāvoklis, kad no visiem maņu orgāniem nāk tikai patīkami un harmoniski signāli. Tas ir stāvoklis, kad mums patīk viss: fiziskā poza, kurā mēs atrodamies, redzamā apkārtne, ko uztver mūsu acis, skaņas, kuras mēs dzirdam, smaržas, kuras mēs saožam, un garša, kuru sajūtam. Stāvokļa etalona izveidošanai mums visas šīs sajūtas ir jāatceras kompleksi. Lai gan principā no garšas un smaržas sajūtām var izvēlēties tikai vienu.

Taču arī tas vēl nav viss. Pilns etalonstāvoklis ietver visas šīs etalonsajūtas un papildus arī etalon- nolūku. Tas nozīmē, ka jums ir jānonāk tādā stāvoklī, kurā jūs, izjūtot visas šīs patīkamās sajūtas, grasījāties arī izdarīt kaut ko patīkamu.

Varbūt jums liekas, ka tas ir ļoti grūti un jūs nespēsit iztēloties tādu stāvokli? Patiesībā te nav nekā īpaši sarežģīta, un jūs pats par to tūlīt pārliecināsities. Ja jūs kā nākas parakāsities savās atminās, tad katrā zinā atcerēsities kādu mirkli, kad bijāt tieši tādā stāvoklī. Tajā mirklī šis stāvoklis jums šķita tik vienkāršs un dabisks, ka jūs varbūt pat nepievērsāt tam uzmanību un sen jau esat to aizmirsis. Tagad ir pienācis laiks atcerēties.

Varbūt tas bija jūsu bērnībā, varbūt jaunībā, bet varbūt brieduma gados, taču katrā ziņā bija. Jebkurā gadījumā tas bija tāds jūsu dzīves periods, kad jūs jutāties vesels, laimīgs, neatkarīgs, ticējāt sev un saviem spēkiem. Sis periods varēja būt ļoti īss, taču tāds ir bijis visiem, arī jums.

Atcerējāties? Tagad atcerieties tikai vienu mirkli šajā periodā — jums ļoti patīkamu mirkli. Atcerieties bez skumjām, bez nožēlas un nostalģijas, jo šis mirklis nav izgaisis bez pēdām, un mēs tagad darīsim visu, lai atsauktu jūsu aizmirstās patīkamās sajūtas un padarītu tās par jūsu normālu stāvokli.

Varbūt tas bija tā: dienvidi, vasara, silts saulains rīts, jums sākas brīvlaiks vai atvaļinājums, jūs esat jautrs, vesels, jums viss ir lieliski, jūs jūtaties viegli un brīvi. Jūs esat pilnīgi viens jūras krastā,- jums neviens netraucē, neviens nesamaitā patīkamo jutoņu Arī jums neviens nav vajadzīgs, jums pilnīgi pietiek pašam ar sevi, jūs neplosa nekāds nemiers, nekas jūs neuztrauc un laimei nekas vairāk nav vajadzīgs — tāpat viss ir labi. Patīkami silda saule, pie jūsu kājām siltais jūras ūdens čalo piekrastes oļos, visapkārt vienreizēja dienvidu augu smarža. Jūs gatavojaties ieiet šajā caurspīdīgajā spilgti zilajā ūdenī un jau iepriekš priecājaties par baudu, ko sniegs peldēšanās.

Varēja būt arī citādi: pavasaris, rīts, pil palāses, dzied putni un sirds līksmojas. Jūs stāvat uz savas mājas lieveņa, esat atslābinājies, elpojat ar pilnu krūti, tīksmi noraugāties uz koku svaigo zaļumu un priecājaties par to, ka ir iestājies pavasaris, ka laiks kļuvis silts, ka jūsu dzīvē viss tikai vēl sākas. Un tagad jūs dosities uz veikalu, lai nopirktu sev lietu, par kuru jau sen esat sapņojis.

Gan vienā, gan otrā piemērā ir gan etalonsajūta, gan etalonnodoms. Ņemiet vērā: ir ļoti svarīgi, lai jūs šos mirkļus atcerētos nevis teorētiski un distancēti, bet gan atkal iejustos šajā stāvoklī. Ir jāatceras tieši savas izjūtas. Jāatceras smaržas, skaņas, aina acu priekšā un savā ķermenī jācenšas atjaunot viegluma, brīvības, miera un atslābuma sajūtu. Tad jūsu atmiņā atausīs pilns vajadzīgo sajūtu komplekts: poza, redzamā aina, smarža un nodoms. Pats galvenais — jākoncentrējas uz savu enerģētisko stāvokli tajā brīdī. Ja jau jūs tobrīd jutāties laimīgs, veiksmīgs, mierīgs un brīvs, turklāt bijāt vesels, tas liecina par to, ka tad ar jūsu enerģētiku viss bija kārtībā.

Kaut vai reizi izraisījuši sevī šīs atmiņas, jūs turpmāk varēsit trenēties un panākt, lai tas jums kļūst par automātisku darbību. Varbūt jums pietiks atcerēties tikai vienu detaļu, piemēram, smaržu, lai visa aina tūdaļ nostātos acu priekšā un iztēlē uzreiz kompleksi uzpeldētu viss toreizējais stāvoklis. Jums droši vien tā jau ir gadījies: uztverat pūlī pazīstamu smaržu dvesmu — un atmiņā tūlīt uzpeld vesels jūsu dzīves posms, kad lietojāt šīs smaržas, vai epizode, kurā sajutāt šīs smaržas. Jūs izdzirdējāt sen aizmirstu dziesmiņu — un uzreiz atcerējāties, kur agrāk esat dzirdējis šo melodiju, kādi cilvēki jums tobrīd bija līdzās, ar kādiem notikumiem tā bija saistīta.

Gluži tāpat ar vienas pazīmes palīdzību jūs varat iemācīties izraisīt sevī savu etalonstāvokli. Tagad tas vienmēr būs kopā ar jums, gatavs parādīties pēc pirmā aicinājuma. Tagad tas ir "ierakstīts" jūsu iztēlē uz mūžīgiem laikiem. Jūs jau zināt, ka jebkuras tēlainas ainas, atmiņas, kuras var izsaukt ar iztēles palīdzību, "dzīvo" nevis kaut kur, bet gan tieši astrālā. Un no astrāla tās vienmēr var izsaukt, bet pēc tam atdot atpakaļ.

Izsaukuši no astrāla kādreiz izjusto harmonisko un patīkamo stāvokli, sajūtiet to ar ādu, muskuļiem, porām, dvēseles stīgām, smadzenēm — ar visu organismu. Ielaidiet sevī šo stāvokli. Tas ir etalons. Tā ir norma. Tagad jūs bez grūtībām varēsit atšķirt normu no patoloģijas. Salīdzinot savu stāvokli ar etalonu, jūs vienmēr, jebkurā mirklī, varat fiksēt svešu iedarbību, un tas ļaus jums saglabāt veiksmi un veselību. Iemācījies ik mirkli salīdzināt savu stāvokli ar etalonu un padarījis šo procesu automātisku, jūs savai apziņai izveidosiet aizsardzību pret mutācijām.

NOSKAUŠANA ("ĻAUNĀ ACS"), PIEBURŠANA (PIEBURTA KAITE), LĀSTS (NOLĀDĒJUMS) — ENERGOINFORMATĪVIE TRIECIENI

Izdarīsim kopsavilkumu. Jūs tagad mācāties pilnīgi kontrolēt savu apziņu, apgūstat prasmi aizsargāt un atbrīvot to no patoloģiskām saitēm. Jūs jau zināt, ko nozīmē normāla energoinformatīvā plūsma jūsu ķermenī. Jūs varat to pastiprināt un samazināt pēc savas gribas. Jūs zināt paņēmienu, kā izsaukt no astrāla savas apziņas un enerģētikas etalonstāvokli, lai to salīdzinātu ar savu pašreizējo stāvokli.

Tas nozīmē, ka jūs esat iemācījies atšķirt normu no patoloģijas. Tādējādi jūs jebkurā mirklī varat sevi kontrolēt un secināt, vai jums ir jāveic kādi pasākumi, lai atkal nonāktu normālā stāvoklī.

Jūs tagad zināt, kā konstatēt, ka plūsma izkliedējas, ka tās ritms ir traucēts, — jums ir pazīstamas sajūtas kritiskajos punktos, kas ļauj noteikt traucējumus. Jūs arī zināt, ka lejupejošās plūsmas traucējumus rada cilvēku sabiedrības patoloģiskās enerģētikas manipulācijas ar jums. Ļoti bieži tas notiek tad, kad sociums kā vienota dzīva struktūra grib jūs izmantot savā spēlē kā bandinieku.

Nākamajās grāmatās jūs uzzināsit, ka pēc šādas programmējošas iedarbības sabiedrība uzsāk pati savu spēli — sāk risināties notikumi, kuros nesagatavots cilvēks gluži vienkārši var iet pazušanā (katrā ziņā viņš tiks izmantots svešu mērķu labad), bet sagatavots un izglītots cilvēks (par kādu jūs pamazām kļūstat) izmanto tos savā labā un kļūst stiprāks, ja vien pareizi izturas. Cilvēks ar nostiprinātu enerģētiku spēj turēties pretī pat ļoti spēcīgai sociumā ietekmei.

Jūs zināt arī to, ka augšupejošās plūsmas bojājumi ir saistīti ar kādas spēcīgas enerģētikas rupju un tiešu iedarbību. Tā ir iedarbība, kas izpaužas kā noskaušana ("ļaunā acs"), pieburšana (pieburta kaite) un lāsts (nolādējums).

Atšifrēsim šos jēdzienus.

Noskaušana ("ļaunā acs") ir ēteriskā ķermeņa caursišana, kas izraisa enerģijas noplūdi.

Pieburšana (pieburta kaite) ir svešu patoloģisku energoinformatīvo konstrukciju ievadīšana cilvēka ēteriskajā ķermenī.

Lāsts (nolādējums) ir ļoti spēcīga pieslēgšanās kādai energoinformatīvai struktūrai vai būtnei, un tas izraisa ne tikai veselībai, bet pat dzīvībai bīstamu nemitīgu enerģijas noplūdi. Nemaz jau nerunājot par to, ka lāsts (nolādējums) dzīvē liedz jebkādu veiksmi un ļoti smagi iespaido ne tikai paša cilvēka, bet arī visas viņa dzimtas karmu: lāsts (nolādējums) nereti vajā cilvēkus vairākās paaudzēs.

Lūk, cik bīstama var būt svešas spēcīgas enerģētikas rupja iedarbība uz augšupejošo plūsmu. Tāpēc ir ļoti svarīgi tādu ietekmi konstatēt un nekavējoties neitralizēt, kamēr tā nav sākusi savu graujošo darbu.

Tātad stāsti par raganām un ļauno melno aci nebūt nav pasakas. Tas, ko tautā dēvē par ļauno aci, patiesībā ir spēja spēcīgi enerģētiski iedarboties uz citu ēteriskajiem ķermeņiem.

Ne vienmēr šī iedarbība ir apzināta. Protams, arī mūsdienās ir ļoti daudz burvju, raganu, zīlnieču (īpaši laukos), kas zina dažādus maģiskus no senčiem mantotus paņēmienus, kuri ļauj savai kaimiņienei, ja tā nav pa prātam, nodarīt kādu ļaunumu: sabojāt veselību, nopostīt ražu, nomaitāt lopus vai arī izsaukt citas nepatikšanas, piemēram, ugunsgrēku, aplaupīšanu utt. Turklāt veikalu plauktos ir tūkstošiem grāmatu, kurās stāstīts par baltās un melnās maģijas paņēmieniem, un ļoti daudzi cilvēki tos ir apguvuši praksē. Patiesi — kāpēc gan ar maģijas palīdzību nenovākt biznesa konkurentu, neizpostīt plaukstošu firmu, nesagraut kāda veiksmīgu uzņēmējdarbību? Varu jums apliecināt, ka visas šīs izdarības ar lielākiem vai mazākiem panākumiem tiek liktas lietā arī šodien mūsu acu priekšā, gaišā dienas laikā, turklāt daudz biežāk, nekā jūs varat iedomāties.

Diemžēl cilvēki ir salasījušies visādu literatūru, tomēr maģijas jomā tā arī palikuši tumsonīgi: viņi nezina, ka ar šādu rīcību padara smagāku karmu — ne tikai savu, bet arī savu bērnu karmu, ka par nodarīto agri vai vēlu būs jāatbild.

Taču mūsdienās ļoti bieži šādi energoinformatīvie uzbrukumi tiek izdarīti neapzināti. Cilvēki, kas to dara, nav profesionāli burvji, viņi nav arī lasījuši grāmatiņas par maģiju. Viņiem gluži vienkārši piemīt spēja spēcīgi iedarboties ar negatīvi uzlādētu enerģētiku. Tā saucamā sadzīviskā noskaušana ("ļaunā acs") sastopama ik uz soļa.

Atceros, ka pat mūsu nodaļā jaunu darbinieci

nācās atbrīvot no vesela sieviešu kolektīva "ļaunās acs" iedarbības. Sievietes "vaina" bija tikai tā, ka viņa ieradās darbā (ēdnīcā) ekstravagantā modernā kleitā, kura varbūt bija mazliet par spilgtu, mazliet par īsu, ar mazliet lielāku izgriezumu nekā piedienētos kara pilsētiņas atmosfērai. Viņas kolēģes bija nedaudz vecākas un ne tik pievilcīgas sievietes kā cietusī modes dāma. Dienas beigās sievieti gandrīz vai aizveda uz slimnīcu sirdslēkmes dēļ. Par laimi, mazliet atguvusies, viņa lūdza man palīdzību. To sniegt vēl nebija par vēlu — noskaušana ("ļaunā acs") vēl nebija paspējusi izraisīt organismā neatgriezeniskus procesus.

Sadzīvē šāda "ļaunā acs" bieži vien ir pie mājām "mierīgi" sēdošajām večiņām. īpaši, ja viņām patīk patenkot par garāmejošajiem un izplatīt par viņiem ļaunas valodas. Ne jau velti šīs večiņas tautā nodēvētas par "pastaro tiesu". Noskaušanai bieži vien nāk līdzi skaudība: skauģim vienmēr ir "ļauna acs". Pēc tam mēs nekādi nevaram saprast, kāpēc mums ir tik slikti, no kurienes radusies slimība. Taču patiesībā viss ir vienkārši un visu var izskaidrot, ir tikai jāzina energoinformatīvo mijiedarbību realitāte — realitāte, kurā mēs dzīvojam kopš pašas dzimšanas. Pārpildītās pasaules realitāte.

Tāpēc mums ir jābūt izglītotiem. Un nesitīsim un nekropļosim nevienu kā pagadās ar savu nekontrolējamo enerģētiku, kā to dara lielākā daļa cilvēku. Sāksim kontrolēt savu enerģētiku, lai paši varētu atbrīvoties un arī citiem nenodarītu pāri.

Kā aizsargāties no šādas tiešas iedarbības un kā to neitralizēt — to mēs uzzināsim nākamajā nodaļā.

6.NODAĻA

AGRESĪVĀS IEDARBĪBAS DIAGNOSTICĒŠANA UN NOVĒRŠANA

AIZSARDZĪBA PRET ENERGOINFORMATĪVAJIEM UZBRUKUMIEM

Mēs visi dzīvojam agresīvā vidē un pastāvīgi esam pakļauti enerģētiskiem uzbrukumiem, pat ja to nepamanām un par to nezinām. Nesagatavots cilvēks visbiežāk ievēro tikai šīs iedarbības sekas: slimības, neveiksmes, savu neadekvāto uzvedību. Ļoti agresīvas ir visas politiskās struktūras un sabiedriskās organizācijas.

Iepriekšējā nodaļā mēs runājām par to, kā konstatēt ārējās agresijas faktu un vai šīs agresijas rezultātā nav cietusi jūsu enerģētika. Tagad ir pienācis laiks noskaidrot, kas jādara, lai novērstu šādas negaidītas ielaušanās sekas, kā no tām atbrīvoties un kā normalizēt savu stāvokli pēc energoinformatīvā trieciena.

Ja jūs izvēlēsities pareizo ceļu, ja jūs atcerēsities, ka esat pirmām kārtām energoinformatīvā būtne un tikai pēc tam sociāla, ja uzturēsit pareizu enerģijas apmaiņu ar Zemi un Kosmosu un iemācīsities atbrīvoties no patoloģiskām saitēm ar fizisko pasauli, tad pakāpeniski nostiprināsit savu enerģētiku tā, ka nekāda agresija jums vairs nebūs bīstama, jūs kļūsit neievainojams. Ja jūs apgūsit visas metodikas, kas izklāstītas šajā grāmatā, tad tā arī būs. Taču, kamēr vēl strādājat ar savu enerģētiku, jūs joprojām esat ievainojams. Tāpēc uzbrukums ir laikus jākonstatē un apzināti jāatvaira.

Bieži vien šie enerģētiskie uzbrukumi ir samērā nenozīmīgi. Katru dienu mēs sastopamies ar daudziem sīkiem "uzklupieniem" un "ielaušanos" mūsu enerģētiskajā apvalkā, taču tas nevar nodarīt nopietnus kaitējumus mūsu veselībai. Tomēr normālam augšanas procesam, attīstībai, enerģētikas veidošanai, spēka iemantošanai šie mazie "akmentiņi" var traucēt. Alegoriski varētu teikt šādi: ja gribi noskriet maratona distanci — ievēro uz ceļa arī sīkus akmentiņus, citādi katrā ziņā lauzīsi kāju.

Tagad jūs jau zināt, ka mēdz būt rupji, emocionāli uzbrukumi, kas iedragā augšupejošo enerģētikas plūsmu, un arī smalkāki, kas iespiežas apziņas struktūrās kā svešas programmas un kodi. Šajā nodaļā mēs pievērsīsimies gan vieniem, gan otriem.

Taču vispirms parunāsim par to, kādi vispār mēdz būt uzbrukumi. Energoinformatīvos uzbrukumus klasificē šādi:

—  tieša enerģētiskā caursišana (noskaušana, "ļaunā acs") un enerģētiskā piesūkšanās (vampī- risms);

—  programmēšana (tautā to dēvē par apvārdošanu vai ietilpīgā izteicienā par "prāta jaukšanu");

—  patstāvīgas energoinformatīvās konstrukcijas ievadīšana ēteriskajā ķermenī (pieburšana, pieburta kaite);

—  pieslēgšana neatkarīgai enerģētiskai būtnei vai struktūrai (lāsts, nolādējums).

Šajā klasifikācijā uzbrukumi uzskaitīti pieaugošā secībā, tas ir, no "nekaitīgākā" (noskaušana, "jaunā acs") līdz bīstamākajam (lāsts, nolādējums). Noskaušanu ("ļauno aci") var samērā viegli konstatēt un novērst, bet — jo tālāk, jo grūtāk. Un tomēr mums nav nekā neiespējama. Tāpēc atmetīsim visas bailes un šaubas un droši ielūkosimies briesmām acīs — ciešā apņēmībā uzvarēt.

Sāksim ar visvienkāršāko.

TEIA sistēmas 1. pakape

13. solis. Tiešs enerģētisks caursitiens un vampīrisms. Diagnostika un pretdarbība

Jūs jau zināt, kā noteikt, vai nav pienācis laiks pārbaudīt, kādā stāvoklī ir jūsu enerģētiskā sistēma: jāsalīdzina pašreizējās sajūtas ar etalonstāvokli, jānoskaidro, kāds ir augšupejošās un lejupejošās plūsmas kritisko punktu stāvoklis.

Noskaušanas ("ļaunās acs") gadījumā krasi izkliedējas lejupejošā plūsma, bet piesūkšanās gadījumā (vampīrisms) jūtami mazinās augšupejošā plūsma. Tiešu enerģētisku caursitienu izraisa spēcīga enerģijas plūsma, kas nāk no kāda jūsu tiešajā redzeslokā esoša cilvēka Ādžņa čakras. Šī plūsma var caursist ēterisko ķermeni. Tad caur radušos plaisu noplūst lejupejošā kosmiskā enerģija (parasti "noplūde" notiek rumpja augšdaļā). Tas nozīmē, ka notikusi noskaušana ("ļaunā acs"). Ja plūsma no kāda cilvēka Ādžņa čakras it kā piesūcas jūsu apakšējām čakrām un izraisa enerģijas masveida zudumus augšupejošajā plūsmā, tad tas ir vampīrisms.

Ja esat konstatējis vienas vai otras plūsmas izkliedēšanos, jums jāņem vērā, ka par enerģētiskajiem uzbrukumiem liecina arī noteikti jūsu organisma simptomi. Mēdz gadīties, ka slimība vēl nav iestājusies, arī fiziska savārguma vēl nav, taču jūs jūtat, ka kaut kas nav kārtībā. Pievērsiet uzmanību dažām sajūtām, pēc kurām arī var noteikt diagnozi. Noskaušanas ("ļaunās acs") gadījumā cilvēks it kā pamirst, kļūst apātisks, vienaldzīgs pret visu, gremdējas sevī un iekšēji sastingst. Vampīrisma gadījumā krasi pasliktinās garastāvoklis, rodas vājums, it kā jūs tikko būtu paveicis kādu smagu fizisku darbu — racis dārzu vai izkrāvis vagonus. Bet patiesībā jūs tikai pusstundiņu papļāpājāt ar savu paziņu.

Esiet vērīgāki pret savu ķermeni, iemācieties pamanīt pat niecīgus simptomus, par kuriem agrāk mēdzāt teikt: "Tie ir sīkumi." Tagad jūs zināt, ka tie nav sīkumi, ka jūsu ķermenis signalizē: kaut kas ir jādara. Ja jūs pēkšņi jūtaties nelāgi, tik slikti, ka nezināt, kur galvu nolikt, kā piecelties, kā apsēsties, mēģināt iekārtoties gan tā, gan šā, bet tik un tā nejūtaties labi un ērti, tad ziniet: tā nav nejaušība. Ķermenis pats pirmais, ātrāk nekā saprāts, sajūt diskomfortu, ko izraisa ārēja ietekme. Ja jūs cienīsit savu ķermeni, sāksit tam uzticēties, ķermenis pats jums darīs zināmu, kur iemitinājies ienaidnieks. Jo tādas parādības kā noskaušana ("ļaunā acs") un vampīrisms ne tikai pasliktina pašsajūtu, bet izvēršas veselā slimību buķetē — sākot ar neirodermītu līdz pat audzējiem un tuberkulozei.

Ar jau minētajām metodēm jūs viegli varēsit konstatēt gan noskaušanu ("ļauno aci"), gan vampī- rismu. Starp citu, jūsu zināšanas jau ir pietiekamas, lai noteiktu diagnozi ne tikai sev pašam, bet arī citam cilvēkam. Jūs taču jau iemācījāties ar roku sajust enerģētisko lauku. Ja jūs ar roku "aptaustīsit" cita cilvēka lauku un tajā konstatēsit tādu kā "bedri", kur zūd atsperīgums un roka it kā iekrīt, ziniet — tas nepārprotami liecina par noskaušanu ("ļauno aci").

Ja jūsu roka nokļūst rajonā, kur ir piestipri- nājies piesūceknis, tad delna sajutīs durstīšanu un atsperīguma vietā — irdenu lauku.

Ja esat jau labi iemācījies saskatīt ēterisko ķermeni un pratīsit savas acis noregulēt auras uztveršanai, tad redzēsit, ka piesūcekņa gadījumā aura izkliedējas ēteriskā ķermeņa lejasdaļā (zem nabas vai tajā pašā līmenī mugurpusē), bet noskaušanas ("ļaunās acs") gadījumā aura mazinās ķermeņa augšdaļā.

Gribu tomēr brīdināt: ja jūs šādus bojājumus atradīsit citam cilvēkam, nesteidzieties viņu ārstēt, "aizlāpot" šos caurumus ar savu enerģētiku. Kā jau teicām, bez speciālas sagatavotības tas jums var būt bīstami. Un arī cilvēks neviļus var kļūt no jums atkarīgs. Lai tas nenotiktu, iemāciet viņu patstāvīgi tikt galā ar piesūcekņiem un noskaušanu ("ļauno aci"). Taču vispirms jums pašam tas jāiemācās. Tagad mēs to arī darīsim.

41 zlm. Noskaušana ("ļaunā acs"). Čūla, caurums, nedzīstoša rēta ēteriskā ķermeņa apvalkā liek cilvēkam zaudēt Kosmosa enerģiju

42.zim. Vampīrisms. Neredzams piesūceknis pulsē, nosūcot cilvēka dzīvībai nepieciešamo Zemes enerģiju

Ir vairākas metodes, ko var izmantot pret noskaušanu ("ļauno aci").

1. Lejupejošās plūsmas piespiedu normalizācija. Vispirms jānoskaņojas uz etalonstāvokli un ar gribas palīdzību jānomet sastingums, ko neizbēgami rada noskaušana ("ļaunā acs"), pēc tam lejupejošā plūsma burtiski jāstumj gar mugurkaulu uz leju. Šī metode palīdzēs, ja noskaušana ("ļaunā acs") nav pārāk stipra, ja vainīgais enerģētiskajā ziņā nav visai spēcīgs cilvēks un viņa "ļaunā acs" nav pārlieku naidīga. Normalizējot lejupejošo plūsmu, "caurums" piepildīsies ar enerģiju un aizvērsies pats.

2.  Ja noskaušana ("ļaunā acs") ir stiprāka un pirmā metode nav palīdzējusi, jums nekavējoties jāatceras, kā jūs pagarinājāt savas rokas ēterisko ķermeni un pieskārāties ar to jūsu priekšā esošajiem priekšmetiem. Toreiz jūs savas enerģijas plūsmu vērsāt divus trīs metrus uz priekšu. Tieši tāpat jūs varat palielināt jebkuru sava ēteriskā ķermeņa daļu. Vērsiet savu enerģiju uz "ļaunās acs" skarto vietu, pastiepjot turp savu ēterisko ķermeni, un aizpildiet caurumu fkuru, kā mēs zinām, noskaušana ("ļaunā acs") izveido Ādžņas vai Višudhas rajonā]. Dariet to tik ilgi, līdz radīsies skaidra sajūtu, ka jūsu enerģētiskais apvalks ir atjaunojies.

3. Ja jūs konstatējat noskaušanu ("ļauno aci") tieši tad, kad to vērš pret jums, tad jums ir ļoti laimējies: jūs uzreiz varat pārbaudīt savas enerģētiskās iespējas. Piemēram, jūs pūlī ieraudzījāt kādu večiņu ar dzeldīgām acīm (nejaušība? Nejaušības nemēdz būt!), viņa jūs gluži vai caururbj ar savu skatienu. Ir skaidrs, ka viņai kaut kas jūsos nepatīk, turklāt jūs jūtat, ka šā skatiena ietekmē jūs pārņem neizskaidrojams stingums un jūsu aura sāk kustin kust, — nekavējoties ķerieties pie darba. Visvienkāršāk ir raidīt no savas Ādžņa čakras uz agresora Ādžņa čakru spēcīgu enerģijas plūsmu. Tas uz laiku nobloķēs uzbrukumu un ļaus jums atkāpties ar minimāliem zaudējumiem.

Tikai, lūdzu, nepārcentieties. Ar savu enerģētiku pārāk nenospiediet nelaimīgo večiņu. Citādi jūs līdzināsities tam drosminiekam, kurš viņu vajājošu huligānu nolēma pabiedēt ar miliča svilpi, aizrāvās un kliegdams un draudēdams metās pakaļ jau projām bēgošajam uzbrucējam. Šādā gadījumā jūs pats sākat spēlēt "ļaunās acs" lomu, iemantojot prasmi kaitēt cilvēkiem bez jebkādas vajadzības. Brīdinu: labot karmu vēlāk būs grūti.

43.zlm. Tiešs uzbrukums — spēcīga enerģijas plūsma no jūsu Ādžņa čakras bloķē svešas enerģijas uzbrukumu

Tagad iepazīsimies ar metodēm, kuras var iz mantot pret vampīrismu.

1. Ja vampīrs nav pārāk spēcīgs un piesūcies ne pārāk sen, no tā var samērā viegli atbrīvoties ar vienkāršu paņēmienu — uz laiku apstādinot augšupejošo plūsmu. Kā jūs jau zināt, to var izdarīt, ja ieelpojat un aizturat elpu. Tad piesūceknis nokritīs pats.

2.  Ne pārāk dziļi nostiprinājušos piesūcekni, ja tas savu darbību uzsācis nesen, arī var noņemt, koncentrējot sajūtas uz sava ēteriskā ķermeņa apvalku un pārbaudot, vai tas ir vesels, vai nav bojāts. Koncentrējoties uz savu ēterisko ķermeni un rūpīgi pārbaudot to, jūs katrā ziņā sajutīsit, kur tas ir bojāts, kurā vietā noplūst enerģija (kā jūs jau zināt, vampīri pieslēdzas pie apakšējām čakrām — Manipūras un Svadhistānas). Sajutis noplūdes vietu, jūs varat turp raidīt papildu enerģiju (atkal atcerieties sajūtu, kāda ir, pagarinot ēterisko roku). Dariet to tik ilgi, līdz atgūsit sajūtu, ka ēteriskais ķermenis ir vesels.

3. Ja pirmās divas metodes nav palīdzējušas, tas nozīmē, ka jums ir gadījies spēcīgs vampīrs, kas nostiprinājies visai dziļi. Tādā gadījumā ir jāķeras pie "smagās artilērijas". To dara šādi.

Būs labāk, ja jūs klusā istabā paliksit viens, atslābināsities un atbrīvosities no visām blakus domām. Pēc tam jums ir jānorauj, jānogriež vai kādā citā veidā jādabū nost piesūceknis. Koncentrējieties uz sava ēteriskā ķermeņa sajūtu, pārbaudiet to, nosakiet piesūkšanās vietu, caur kuru notiek enerģijas noplūde. Tagad sajūtiet šo piesūcekni kā gluži materiālu grīsti, virvi, tauvu — kā jums pateiks priekšā jūsu intuīcija. Pēc tam, arī saskaņā ar savu intuīciju, rīkojieties tā, kā rīkotos realitātē, ja jums vajadzētu pārgriezt tauvu. Varat izmantot jebkuru instrumentu, kādu vien vēlaties, piemēram, zobenu, zāģi, cirvi, un nogrieziet piesūcekni. Ja ar zobenu vai cirvi to nevar pārcirst, tad ņemiet lāzer- staru, liesmu metēju, raķešu iekārtu. Vārdu sakot, var noderēt jebkurš ierocis, kādu vien spēsit skaidri sajust, — šo ieroci uzmodelēs jūsu ēteriskais ķermenis. Šķeliet, cērtiet, grieziet piesūcekni tik ilgi, līdz jums radīsies skaidra sajūta, ka tas ir noņemts un jūsu ēteriskais ķermenis atguvis savu normālo formu.

Tomēr ir jāņem vērā, ka piesūcekņa noņemšana vēl nav viss. Tāpēc ka pat pēc noņemšanas tas stiepsies pie jums, tā vien tiecoties piesūkties no jauna. Lai novērstu vampīra atkārtotu piesūkšanos, var saslēgt nogriezto grīsti ar vampīra Manipūras čakru, izveidojot savdabīgu cilpu. Ja kāda iemesla dēļ jums tas neizdodas, nogriezto piesūcekni var iegremdēt dziļi, dziļi zemē — tik dziļi, cik vien spējat (protams, savā iztēlē, reālu bedri nerociet). Diezin vai vampīrs tad vēl gribēs sasniegt jūs ar saviem "taustekļiem".

4. Ja jums izdodas konstatēt vampīru mirklī, kad viņš tikai piestiprina piesūcekni (piemēram, jūs runājat ar kādu cilvēku un pēkšņi jūtat, ka ne no šā ne no tā uznāk nogurums), pašaizsardzības nolūkos visvienkāršāk ir rīkoties šādi: nekavējoties no savas Ādžņa čakras raidīt spēcīgu enerģijas plūsmu kā prožektora staru un ar šo staru savienot vampīra ēterisko ķermeni ar jebkura tuvumā esoša objekta ēterisko ķermeni. Tam noderēs gan koks, gan dzīvnieks, pat nejaušs garāmgājējs. Ar to jūs nevienam ļaunumu nenodarīsit: šī saikne gandrīz acumirklī sagrūs, bet jūs tikmēr pagūsit atbrīvoties no vampīra ietekmes.

Tomēr šī metode izmantojama ļoti piesardzīgi. To var pielietot tikai tad, ja esat pārliecināts, ka vampīrs rīkojas apzināti un labi saprot, ko viņš dara, jo ir pieradis saņemt enerģiju uz citu rēķina. Citādi jūs pārsniegsit nepieciešamās aizsardzības robežas. Ja cilvēks jums pieslēdzies nejauši, gluži vienkārši tāpēc, ka attiecīgajā brīdī viņam aptrūcis enerģijas, tad viņa vampīrisms ir neapzināts. Tādam cilvēkam jūsu "prožektora stars" var būt bīstams, jo jūs pret šo cilvēku vēršat noskaušanu ("ļauno aci"). Vēlreiz atgādinu, ka ar to jūs pats sev varat nodarīt ļaunumu, ar šādu nosodāmu rīcību sagandējot savu karmu.

TEIA sistēmas 1. pakape

14. solis. Ieprogrammēšana — diagnostika un pretdarbība

Nākamais posms, kas jums jāapgūst, ir metodes, kuras var izmantot pret ieprogrammēšanu.

Kā jūs zināt, ieprogrammēšanu izraisa apakšējo čakru energoinformatīvā plūsma, kas vērsta uz citu cilvēku augšējām čakrām. Ieprogrammēt var apzināti un neapzināti — upurim tas ir vienalga, viņam jebkurā gadījumā neklājas viegli.

Ieprogrammēšana izjauc galveno enerģētisko plūsmu līdzsvaru, rada zemapziņā diskomfortu un izraisa neadekvātu uzvedību, taču pēc tiešām sajūtām ķermenī to atklāt ir grūti, jo ieprogrammēšana neizraisa skaidras pārmaiņas pašsajūtā. Tiesa, ja jūs atsauksit atmiņā etalonstāvokli, tad neskaidri sajutīsit, ka augšupejošajā un lejupejošajā plūsmā

44 zim. Ar enerģijas plūsmu, kas raidīta no savas Ādžņa čakras, jūs gluži kā ar lāzeru savienojat vairāku cilvēku ēteriskos ķermeņus

kaut kas ir mainījies un tās vairs neatbilst etalonam.

46.zīm. Programma cilvēka ķermenī. Kā parazītisks tārps tā attīstās cilvēka

ēteriskajā ķermenī, pārprogrammējot viņu atbilstoši sev

Ieprogrammēšanu var konstatēt arī pēc šādas pazīmes: domas pēkšņi maina virzienu un bez redzama iemesla mainās noskaņojums. Piemēram, jūs domājat par jauko laiku, atvaļinājumu un priecājaties par dzīvi, bet pēkšņi kaut kas nemanāmi mainās, garastāvoklis sabojājas, laiks vairs neiepriecina, un prātā nāk domas tikai par to, ka alga jums ir maza, turklāt to izmaksā neregulāri.

45.zlm. Programma. Lauka sabiezinājums, kura nozīmi var salīdzināt ar svešu mikroshēmu

Taču visspilgtākā ieprogrammēšanas izpausme ir tā, ka ieprogrammēšana mudina rīkoties. Turklāt rīkoties tā, ka cilvēks pats pēc tam brīnās: "Kā es to varēju izdarīt?" vai arī: "Kur bija mana galva?" Galva bija savā vietā, taču pakļauta svešai programmai, kas burtiski piespieda cilvēku rīkoties pretēji paša dabai, darīt to, ko nevajag darīt un kas ir pat kaitīgi. Šādā brīdī cilvēku it kā sagrābj un rauj sev līdzi kāds vilnis, kuram viņš nespēj pretoties. Turklāt sirds dziļumos cilvēkam ir tikko jaušama sajūta, ka viņš kaut ko dara nepareizi. Taču spēcīgā svešā programma apslāpē šo iekšējo balsi, padara to nedzirdamu.

Iegūstot pietiekamu prasmi saskatīt auras, jūs ieraudzīsit, kas notiek ieprogrammēšanas brīdī: atrautos, ne ar ko nesaistītos auras gabaliņus — programmējošās energoinformatīvās struktūras — ļoti ātri uzņem programmēšanai pakļautā cilvēka augšējās čakras.

Ieguvuši zināmu pieredzi, jūs atpazīsit ieprogrammētos cilvēkus. Nesenas ieprogrammēšanas sekas (apvārdošanu vai "prāta jaukšanu") var konstatēt pēc šādas pazīmes: enerģijas plūsmas cilvēka ķermenī nemainās atkarībā no ieelpas un izelpas. Turklāt ieprogrammēts cilvēks uzvedas kā marionete, it kā viņš nebūtu noteicējs pats pār sevi. Viņa rīcība ir neloģiska, tai nav izskaidrojuma, viņš pats nezina, ko grib, un darbojas it kā pilnīgi nesaprātīgu tieksmju vadīts. Par tādiem cilvēkiem mēdz teikt, ka viņiem "vējš galvā", jo šie cilvēki dodas uz to pusi, uz kuru pūš šis vējš — tas, kurš ievadījis viņā attiecīgo programmu.

Konstatējuši tādu cilvēku, jūs varat sniegt viņam pirmo palīdzību: iemāciet lietot metodes, kas palīdz atbrīvoties no ieprogrammēšanas. Taču pats šīs metodes attiecībā uz citu cilvēku nepielietojiet, lai viņš nekļūtu no jums atkarīgs. Izmantojiet tās tikai attiecībā uz sevi, bet citus informējiet, lai viņi varētu palīdzēt paši sev.

Ieprogrammēšanas noņemšana

Konstatējot ieprogrammēšanu, jums nekavējoties maksimāli jāpastiprina abas plūsmas — gan augšupejošā, gan lejupejošā. Tādā režīmā palieciet kādas piecas līdz desmit minūtes, un spēcīga jūsu enerģijas plūsma pati "aizskalos" svešo programmu fragmentus. Ja ieprogrammēšana vēl nav notikusi, taču esat sajutis briesmas, ka tā varētu notikt, jūs varat izmantot šo pašu metodi. Tā pasargās jūs no svešu programmu ievadīšanas.

Pēc šādas plūsmu pastiprināšanas ir jānonāk etalonstāvoklī un plūsmu stiprums jānoregulē līdz normālam harmoniskam līmenim.

Pēc tam uz brīdi atslābinieties un atkārtoti pārbaudiet savu stāvokli. Varbūt kaut kas vēl ir palicis un turpina savu netīro darbu. Veiciet šo vingrinājumu tik ilgi, līdz svešās programmas tiks pilnībā izskaustas. Pret to ir jāizturas ļoti nopietni, jo jūs nevarat zināt, kāda programma ir ievadīta. Ja nu tā ne tikai mudinās jūs neloģiski rīkoties, bet atnesīs arī nopietnu slimību un virzīs jūs uz pašiznīcināšanos.

Būs labāk, ja jūs ne tikai pastiprināsit enerģijas plūsmas, bet arī apzināsities, kurp jūs virza svešā programma, uz kādu jums neraksturīgu rīcību mudina. Padomājiet, kādā mērā tas viss atšķiras no tā, ko grib jūsu patiesā būtība.

Mēs jau atcerējāmies gadījumus, kad mūs kāds it kā "ievilka" ciemos, kur mums nemaz negribējās iet. Taču kāds spēks tur ved pret mūsu pašu gribu.

Tā bieži gadās jauniem cilvēkiem, it īpaši labi audzinātiem un paklausīgiem, kuriem citu viedoklis vienmēr ir autoritatīvs, it īpaši ja to pauž gados vecāks cilvēks. Ņemiet vērā: pat vecāki un pieredzes bagātāki cilvēki ne vienmēr zina, kas jums būtu vislabāk. Neviens labāk par jums to nevar zināt. Tāpēc, ja kāds jūs neatlaidīgi aicina turp, kur jūs negribat iet, vai arī paģēr, lai jūs stājaties tieši tajā augstskolā vai iekārtojaties tieši šajā darbā, ir ļoti svarīgi laikā apstāties un saprast: es tur nevēlos iet, jo gribu darīt pavisam ko citu.

Bet, ja kāds jums cenšas iestāstīt, ka viņš labāk pazīst dzīvi, un uztiepj jums savu dzīvesveidu un savu uzvedības modeli, tad ziniet: jums ir darīšana ar apzinātu ieprogrammētāju. Šāda cilvēka klātbūtnē pastipriniet savas enerģijas plūsmas un palieciet pie savas pārliecības. Taču ne jau aiz ietiepības, bet gan tāpēc, ka jūs jūtat: jums patiešām ir vajadzīgs kaut kas pavisam cits. Izvairieties rīkoties pretēji tikai aiz ietiepības, protestējot vai arī "par spīti" kādam. Tā jūs neizvairīsities no citu programmējošās ietekmes, bet tikai "ievārīsit putru", kārtējo reizi izdarot sev pilnīgi nevajadzīgas darbības.

TEIA sistēmas 1. pakape

15. solis. Iefiltrēšanās ēteriskajā ķermenī — pieburšana (pieburta kaite). Diagnostika un pretdarbība

Sarežģītības ziņā nākamais uzbrukums ir svešu energoinformatīvo konstrukciju iefiltrēšanās ēteris

48.zīm. Pieburta kaite cilvēka ķermenī. Līdzīgi audzējam tā barojas no enerģijas, sagraujot visu ap sevi

kajā ķermenī jeb tā dēvētā pieburšana (pieburta kaite). Pieburšana (pieburta kaite) ir sastopama daudz retāk nekā noskaušana ("ļaunā acs") vai ieprogrammēšana. Jo noskaušana ("ļaunā acs") un ieprogrammēšana var būt nejaušas, neapzinātas iedarbības rezultāts, bet pieburšana (pieburta kaite) nevar rasties nejauši. Pieburšana vienmēr ir ļaunprātīga iedarbība — tā izpaužas kā ļauna vēlējums kādam cilvēkam.

47.zīm. Pieburšana (pieburta kaite). Energoinformatīvs organisms, kuram ir sava programma un kurš darbojas pats savā labā

Tas nebūt nenozīmē, ka ar pieburšanu nodarbojas tikai melnie magi un burvji. Diendienā cits citam kaites piebur daudzi mūsu līdzpilsoņi, parasti cilvēki, kuri gluži vienkārši neapjēdz, ko paši dara, un nezina, ka viņu rīcību dēvē par pieburšanu. Diemžēl sadzīviskos strīdos cilvēki ļoti bieži izmet tādas replikas kā "kaut tu nosprāgtu", "kaut tev rokas nokalstu", "kaut tu sprandu apgrieztu", "kaut tevi trieka ķertu" un tā tālāk visādos variantos,

Tādu "nevainīgu" izteicienu rezultāts ir pieburšana (pieburta kaite). Šādi emocionāli, ar degsmi izrunāti (bet citādi jau tos neizrunā) ļauna vēlējumi kļūst par patstāvīgām energoinformatīvām konstrukcijām un iemitinās tā cilvēka ēteriskajā ķermenī, kuram šie vēlējumi adresēti.

Pieburta kaite var samaitāt veselību, nest neveiksmes noteiktā savstarpējo attiecību jomā ar citiem cilvēkiem un pat pāriet uz citiem cilvēkiem. (Ziniet, ir cilvēki, par kuriem mēdz teikt: "Viņi nes nelaimi." Paši par sevi šie cilvēki var būt labi un laipni, taču pieburtas kaites skarti.) Sajust sevī pieburtu kaiti ir diezgan sarežģīti. Tā savam upurim ir neredzama, tai nav nekādu noteiktu un skaidru simptomu. Katrā individuālā gadījumā tā var izpausties atšķirīgi. Tikai jāņem vērā, ka tā vienmēr izraisa iepriekšējā stāvokļa izmaiņas. Nelaime tā, ka šīs izmaiņas ir ļoti līdzīgas dabiskām izmainām.

Iepriekšējos gadījumos energoinformatīvie uzbrukumi vienmēr izraisīja nedabiskas izmaiņas plūsmu cirkulācijā, bet šajā gadījumā pirmajā acumirklī it kā nekas nenotiek. Jums var mainīties noskaņojums, var mainīties domāšanas veids, bet jūs nemanāt, ka tas ir saistīts ar pieburšanu (pieburtu kaiti). Tāpēc atkārtošu: lai konstatētu pieburšanu (pieburtu kaiti), pret savu stāvokli ir jāizturas uzmanīgi. Viss, kas jūsu stāvoklī nebija vērojams agrāk un pēkšņi nezin no kurienes uzradās, var būt saistīts ar pieburšanu (pieburtu kaiti). īpaši jāuzmanās, ja pēkšņi jūs kaut kas sāk neskaidri satraukt, nomākt, bet nevar saprast, kas īsti, vai arī ne no šā, ne no tā jūs pārņem drūmas un nomācošas domas.

Visdrošākais paņēmiens, kā konstatēt pieburšanu (pieburtu kaiti), ir etalonstāvokļa atsaukšana atmiņā un sava ēteriskā ķermeņa, sava noskaņojuma, savu domu rūpīga pārbaude. Raugoties uz sevi it kā no malas, no sava etalonstāvokļa, fiksējiet visu to, kā agrāk nav bijis, kas nav raksturīgs etalon- stāvoklim. Pārbaudiet savu ēterisko ķermeni. Ja kaut kur savā ēteriskajā ķermenī sajutīsit uzau- gumu vai tādu kā tumšu sabiezējumu, svešķermeni, tad ziniet, ka tā ir pieburta kaite. Izpētiet šo svešķermeni, ar sajūtu palīdzību nosakiet tā formu, krāsu, lielumu. Tieši tas arī ir pēkšņi radušos drūmo domu, nomāktības, bezizejas sajūtas, trauksmes un nemiera avots, ko līdzi sev nes pieburtā kaite.

Ja jūs pietiekami attīstīsit savu jutīgumu, tad varēsit konstatēt pieburšanu (pieburtas kaites) arī citiem cilvēkiem; šajā gadījumā tas ir lokāls izaugums ēteriskajā ķermenī, ļoti līdzīgs vēža audzējam. Dažkārt šo izaugumu var uztvert kā kaut ko dzīvu — kā energoinformatīvu parazītu, kas ieperinājies cilvēkā un dzīvo uz viņa rēķina.

Pieburšanu (pieburtu kaiti) var sajust, arī ar roku pārbaudot ēterisko ķermeni: parasti tas ir izcilnis, izaugums, sabiezējums, kurā iestieg roka.

PAŅEMIENS, KA CĪNĪTIES PRET PIEBURŠANU (PIEBURTU KAITI) IR VIENS — ATGRŪŠANAS METODE

Atslābinieties, koncentrējieties, pārbaudiet savu ēterisko ķermeni, atrodiet šo izaugumu, sabiezējumu, "audzēju", kas izraisa nevēlamas izmaiņas jūsu stāvoklī. Sajūtiet šīs svešās energoinformatīvās konstrukcijas blīvumu, tās lielumu. Izpētiet ēterisko ķermeni ap šo sabiezējumu un sajūtiet, ka ap šo piebūruma skarto vietu ēteriskais ķermenis kļuvis irdens. Tad sāciet lēnām un pakāpeniski padarīt blīvāku ēterisko ķermeni ap piebūruma (pieburtās kaites) skarto vietu. Šajā nolūkā raidiet tur iespējami daudz savas enerģijas. Vienlaikus virs šīs konstrukcijas un zem tās turpiniet irdināt lauku — ar tādiem paņēmieniem, kādi jums šķiet ērtāki. Varat to sakult kā putas, varat domās izsijāt kā caur sietu, mazinot blīvumu. Kad sajutīsit, ka apkārt šai vietai ēteriskais ķermenis ir pietiekami irdens, bet zem piebūruma skartās vietas ēteriskā ķermeņa robežas ir maksimāli blīvas, sajūtiet, kā šī blīvā robeža atdala pieburto kaiti no jums. Tā gan vēl atrodas ēteriskajā ķermenī, bet vairs nav savienota ar jums, ir izveidojies tāds kā gaisa starpslānis, kas svešo energoinformatīvo konstrukciju nodala no jūsu izveidotās blīvās vietas ēteriskajā ķermenī.

Bet tagad saņemieties, maksimāli pastipriniet augšupejošo un lejupejošo plūsmu un domās (astrālā) caur izveidoto irdeno slāni atgrūdiet pieburto kaiti ar ēteriskajā ķermenī izveidoto blīvo robežu. Lai šī kaite atlec no jūsu ēteriskā ķermeņa kā bumbiņa no atsperīgas gumijas sienas un izlido laukā.

Ir ļoti svarīgi jau iepriekš izraudzīt objektu, uz kuru jūs novirzīsit izmesto kaiti, lai tā nenodarītu ļaunumu citiem un neiedomātos atgriezties pie jums atpakaļ. Vislabāk, ja tas būs tekošs ūdens vai atklāta uguns. Noderēs gan krāna ūdens strūkla, gan gāzes plīts liesma. Kaiti var nolaist klozetā, var arī noslīcināt upē. Ūdens aizskalos un izšķīdinās visu tajā ielikto informāciju. Sliktākajā gadījumā, ja nekā cita nav, kaiti var novadīt uz akmeni.

49. zlm. Piebūruma (pieburtās kaites) atgrūšana. Atdodiet tai nedaudz savas enerģijas — un kopā ar nesātīgo parazītu šo pūsli pazaudējiet

Ir arī citas piebūruma (pieburtas kaites) neitralizācijas metodes. Tautā pazīstamākās ir pieburtās kaites atliešana vaskā vai novirzīšana uz mājdzīvniekiem un mājputniem: kaķiem, suņiem, vistām. Tomēr to darīt mēs neiesākām, jo izlietoto vasku ir grūti utilizēt (tas var nonākt kāda cilvēka rokās, piemēram, nevainīga bērna rokās), arī dzīvniekus mocīt nav humāni, turklāt var rasties karmiski sarežģījumi.

Kad esat atbrīvojies no piebūruma (pieburtās kaites), izlīdziniet ēterisko ķermeni, lai atbrīvotajā

vietā nepaliktu nekādas iedobes un caurumi. Dariet tāpat kā noskaušanas ("ļaunās acs") gadījumā, tas ir, raidiet uz šo vietu savu enerģiju, ar ēteri aizpildot tukšumu, atjaunojiet ēteriskā ķermeņa robežu un domās vairs neatgriezieties pie tā, ko no turienes izvilkāt. Pagrieziet aizgājušajai pieburtajai kaitei muguru un ejiet projām no tās.

Pēc tam vēlreiz pārbaudiet sevi etalonstāvoklī. Ja jūtat, ka kaut kas tomēr ir palicis, visu procedūru atkārtojiet vēlreiz.

Atkārtoti neiesaku jums nodarboties ar piebūruma (pieburtās kaites) neitralizāciju citam cilvēkam. Labāk iemāciet viņu tikt ar to galā patstāvīgi. Pieredzējuši dziednieki prot no citu cilvēku ēteriskajiem ķermeņiem izdabūt piebūrumu (pieburto kaiti) ar roku, it kā izņemot svešķermeni. Taču tad ir jāprot izveidot savam ēteriskajam ķermenim spēcīgu aizsardzību, jo risks pārņemt piebūrumu (pieburto kaiti) allaž ir ļoti liels.

TEIA sistēmas 1. pakape

16. solis. Pieslēgšana neatkarīgai energoinformatīvai būtnei — lāsts (nolādējums). Diagnostika un pretdarbība

Visretākais agresijas veids ir cilvēka pieslēgšana neatkarīgai energoinformatīvai būtnei jeb lāsts. Noņemt lāstu ir grūti: cilvēks ir pieslēgts ļoti spēcīgai destruktīvai un graujošai energoinformatīvai struktūrai — postošam monstram. Cilvēks kā ābols kātiņā karājas pie taustekļa, pa kuru šis destruktīvais monstrs izsūc no viņa enerģiju un liek, lai cilvēks darbojas viņa mērķu labā. Šis monstrs cilvēku virza uz pašiznlcību, izmantojot visus iespējamos līdzekļus: vai nu mudina uz lēnu pašnāvību ar alkohola un narkotiku palīdzību, vai arī kūda uz reālu pašnāvību, liekot izlēkt pa logu, pakārties, sarīties tabletes… Šis asinssūcējs monstrs var piespiest cilvēku rīkoties sev par ļaunu, atņem viņam miegu un mieru un pat padara viņu par nelaimju nesēju saviem tuviniekiem. Droši vien daudzi ir dzirdējuši stāstus par cilvēkiem, kuriem visas viņu sievas vai vīri cits pēc cita nomiruši visai dīvainos apstākļos. Protams, var rasties aizdomas, ka šiem cilvēkiem ir tieksme izdarīt smagus noziegumus, taču biežāk gan vainīgs ir pār viņiem nākušais lāsts, kura dēļ cilvēks sevī neviļus nes iznīcību. Tāds cilvēks, pats to negribēdams un nesaprazdams, kā tas notiek, kļūst par iznīcības nesēju, kas sēj visapkārt nāvi un postu tikai ar savu klātbūtni vien.

50. zini. Lāsts vada cilvēku, virzot viņu uz pašiznīcību

Skaidrot, kā uzliek lāstu, laikam gan nav vajadzības. Uzsvēršu vienīgi to, ka smagu lāstu nevar uzlikt, pasakot tikai kādam adresētu frāzi, kurā izskan lāsta novēlējums. Lai šis novēlējums iedarbotos, cilvēkam, kurš šo frāzi izrunā, ir vajadzīga ļoti spēcīga destruktīva enerģija, tas ir, viņam ir jābūt melnajam magam. Turklāt viņam šajā frāzē ir jāieliek viss sava naida spēks. Tikai tad viņš varēs izsaukt spēcīgu destruktīvu būtni vai struktūru, kas vinu sadzirdēs, ieradīsies uz vina aicinājumu un pieslēgs sev nolādēto. Spēcīgs lāsts var izplatīties ne tikai uz pašu nolādēto cilvēku, bet arī uz viņa bērniem, mazbērniem un mazmazbērniem.

Pašam upurim lāsts ir neredzams un nejūtams. Šajā gadījumā ir veltīgi salīdzināt savas sajūtas ar etalonstāvokli. Tik un tā kaut ko atklāt nebūs iespējams. Par lāstu var nojaust tikai pēc īpašas apstākļu sakritības veidošanās. Tā var būt gan ārkārtēja neveiksmju josla, gan virkne nelaimju, kas piemeklē radus un tuviniekus, gan negaidīta smaga slimība.

Citam cilvēkam uzlikto lāstu var ieraudzīt. Tas ir kā miglains auras izaugums, kas savienojies ar kādu neskaidru struktūru, kura aizstiepjas tālumā. Ar tausti to nevar konstatēt.

Pretdarbība lāstam ir ļoti sarežģīta un bez ārējas palīdzības reti mēdz būt efektīva. Palīdzēt var tikai ļoti stiprs mags vai arī svētais. Tad lāsts jums vairs nedraudēs. Teorētiski var izskaidrot, kā tas notiek, taču šim darbam ir nepieciešama milzīga pieredze.

Paša ēteriskajā ķermenī, punktā, kas atrodas vistālāk no lāsta piestiprinājuma vietas, tiek izveidota balonam līdzīga slēgta enerģētiskā struktūra, kas piesātināta ar abu centrālo plūsmu enerģiju. Šis balons lēnām jāvirza uz vietu, kur piestiprināts lāsts, jāsavieno ar šo vietu, bet pēc tam jāatgrūž — līdzīgi kā piebūruma (pieburtās kaites) gadījumā.

51. zim. Izkliedeta aura gluži ka tvaiki tiecas kaut kur augšup — šie pavedieni stiepjas uz tālo lāsta centru

Taču atkārtoju: lai to paveiktu, ir jābūt ārkārtīgi sagatavotam, nepieciešams milzīgs enerģētiskais potenciāls un jāievēro visstingrākā iekšējā disciplīna. Bez visa tā labāk pie šīs lietas nemaz neķerties klāt. Ja jūs vai kādu no jūsu tuviniekiem, nedod Dievs, piemeklē tāda nelaime kā lāsts, es iesaku lūgt baznīcas palīdzību. Baznīca ir varena radoša energoinformatīvā struktūra, kas ar savu enerģētiku var stāties pretī destruktīvajiem enerģētiskajiem monstriem.

52. zlm. Piemāniet lāstu. Izveidojiet enerģijas sabiezējumu, lai lāsts pieslēdzas tam, un atlaidiet to. Lāsts aizies kopā ar šo enerģijas sabiezejumu

Dažas lāsta formas var noņemt jau ar gavēni, grēksūdzi un dievgaldu — jo tad jūs pieslēdzaties baznīcas enerģētikai un tā sāk darboties jums par labu. Ja arī tas nelīdz, var izmantot tādu baznīcas praktizētu procedūru kā sātana izdzīšana. Sātans taču ir tā dzīvā spēcīgā destruktīvā energoinformatīvā būtība, bez kuras līdzdalības lāsta uzlikšana nenotiek.

Ko darīt, ja ieraugāt citam cilvēkam uzlikto lāstu? Dieva dēļ, neiejaucieties! Nespēlējieties ar uguni. Tas ir bīstami. Iesakiet šim cilvēkam iet uz baznīcu. Ja viņš nav kristīts vai, vēl sliktāk, ir ateists, dažkārt pietiek ar to, ka viņš pievēršas ticībai un nokristās.

Šajā nodaļā jūs uzzinājāt, kā konstatēt svešas ietekmes, kā aizsargāties un atbrīvoties no tām. Savas energoinformatīvās būtības attīstības un tapšanas sākumposmā jūs bez šīm metodēm neiztiksit, jo, kā mēs jau teicām, jūsu enerģētiskais apvalks vēl nav pietiekami stiprs, tātad — aizvien vēl ievainojams. Taču tas nebūt nenozīmē, ka visu atlikušo mūžu jums būs jādzīvo ar devīzi: "Dzīve ir cīņa." Atbrīvojot sevi no svešas ietekmes, iemācoties to neitralizēt, jūs iemācīsities padarīt sevi gandrīz nepieejamu ārējām energoinformatī- vām ietekmēm. Šajā nolūkā jums vispirms ir īpašā veidā jānoslēdz savas enerģētiskās plūsmas. Par to — nākamajā nodaļā.

7. NODALA

ENERĢĒTISKO PLŪSMU NOSLĒGŠANA UN AIZSARGAPVALKA VEIDOŠANA

NO AIZSARDZĪBAS PAŅĒMIENIEM — LĪDZ PILNĪGAI NEIEVAINOJAMĪBAI

Jūs jau zināt, kā aizsargāties pret ārēja spēka ietekmi. Ja izmantojāt praksē tās metodes, par kurām runājām iepriekšējās nodaļās, tad jūs jau esat ieguvis pieredzi svešas enerģētikas neitralizēšanā.

Ja jūs rīkojāties pareizi, tad droši vien konstatējāt vairakus tādus bojājumus. Šādi bojājumi ir pilnīgi visiem mūsdienu sabiedrības cilvēkiem. Piemēram, noskaušana ("ļaunā acs") ir ikdienišķa parādība. Katru dienu cilvēks vairākkārt nāk saskarē ar "ļauno aci". To pašu var teikt arī par ieprogrammēšanu un vampīrismu. Gan vienu, gan otru, gan trešo jums katrā ziņā vajadzēja konstatēt, turklāt ne jau vienā "eksemplārā" vien. Daudzi lasītāji, iespējams, konstatēja sev arī piebūrumu (pieburtu kaiti). Par lāstu gan neesmu pārliecināts. Ja jums būtu uzlikts lāsts, diezin vai jūs būtu spējīgs pašreiz lasīt šo grāmatu.

Iemācījies atbrīvoties no energoinformatīvās ietekmes, pat ne visai nopietnas, un ievingrinājies uztvert savu ēterisko ķermeni, jūs, iespējams, sajutāt, ka jūsu enerģētika ir kļuvusi gaišāka, tīrāka, skaidrāka — tā vairs nav svešu ietekmju saduļķota. Un arī jūs pats, godātais lasītāj, droši vien esat pamanījis sevī pārmaiņas, vai ne? Varbūt tās ir ievērojuši arī draugi, radi, paziņas un darba kolēģi? Iespējams, ka jūs jūtaties vieglāk, ap sirdi kļuvis gaišāk, it kā kāds smagums būtu novēlies no pleciem, jūs esat sācis iekšēji mirdzēt, esat iemācījies smaidīt, būt laipnāks pret apkārtējo pasauli, vieglāk raugāties uz dzīvi, jūs vairs nekaitina dažādi sīkumi.

Ja pagaidām vēl nav redzamu pārmaiņu — neraizējieties. Tas ir tikai ceļa sākums. Varbūt jums ir vajadzīgs laiks, lai kārtīgi "iekustinātu" savu enerģētiku, padarītu straujākas plūsmas, līdz automātismam apgūtu svešas enerģētikas atvairīšanas paņēmienus. Lielākajai daļai cilvēku dzīves laikā aura taču ir piesārņojusies visai stipri, ar vienu "ģenerāltīrīšanu" ir par maz, svešā enerģētika ir jāneitralizē pastāvīgi, katru dienu, tad arī rezultāts būs redzams. Varbūt tas nenotiks uzreiz, bet gan lēnām un pakāpeniski — katram cilvēkam ir savi dabiskie ritmi, tos nevajag izjaukt un sevi mākslīgi pielāgot. Pie katra viss atnāk savā laikā. Tikai nevajag nolaist rokas.

Droši vien jūs jau esat pārliecinājies, ka pats par sevi process, kurā enerģija tiek atbrīvota no svešas ietekmes, ir visai aizraujošs, un laba rezultāta sasniegšana šajā jomā ir ļoti, ļoti patīkama lieta. Tādējādi pats process ir tā vērts, lai tam pievērstos. Tas ir jūsu pakāpiens ceļā uz patieso dzīves jēgu, tas ir cilvēka kā energoinformatīvās būtnes īstas, pilnvērtīgas dzīves elements. Droši vien jūs esat ari ievērojis, ka, tikai pateicoties šai praksei, jūsu dzīve ir ieguvusi zināmu pilnību, kuras agrāk nebija. Šis darbs taču ir viena no jūsu būtības patiesajām vajadzībām.

Pieņemsim, ka jūs jau pilnībā esat apguvis svešas enerģētiskās ielaušanās neitralizācijas paņēmienus, esat noregulējis aizsardzības sistēmu tā, ka varat atvairīt jebkuru uzbrukumu. Jāpiebilst, ka jums pašam ir jāpaliek tikpat neagresīvam un miermīlīgam kā agrāk. Ceru, ka jūs labi zināt: jūs nedrīkstat uzbrukt pirmais. Taču jums ir jāzina, ka jums vienmēr ir tiesības aizstāvēties. Tātad jums vairs nav bīstams neviens vampīrs, un neviena ļauna vecenīte, kas to vien dara kā izmētā kaites pa labi un pa kreisi, nekādu kaitējumu jums vairs nenodarīs. Jums šīs pieburtās kaites tagad ir vienaldzīgas, jūs no tām atbrīvosities bez grūtībām, gandrīz nepieliekot pūles. Kas būs tālāk? Vai jāgaida jauni, spēcīgāki vampīri? Treniņš, protams, nekad nenāks par sliktu, un, jo cienījamāks pretinieks, jo stiprāks jūs kļūsit. Tomēr pie tā nedrīkst apstāties. Ir jāiet tālāk.

Neaizmirstiet, ka energoinformatīvie parazīti iedarbojas ar daudziem nemanāmiem saskaņotiem pieskārieniem, un ir jāsasniedz zināma pilnība, lai konstatētu šo parazītu iejaukšanos.

Apguvis aizsardzības paņēmienus, jūs katrā ziņā varēsit nostiprināt savu enerģētiku, un tad apkārtējā vide jūs vairs nespēs ievainot. Kad jūs panāksit vismaz relatīvu neievainojamību (reti kurš cilvēks spēj panākt absolūtu neievainojamību), tad jums vairs nebūs jāšķiež spēki aizsardzībai. Sveša ietekme no jums atlēks pati kā bumba no sienas pat tad, ja tās avots paliks nezināms.

Lai gūtu labāku priekšstatu par uzdevumiem, kuri jums jāveic, minēsim šādu analoģiju: salīdzināsim cilvēka ēterisko ķermeni ar ūdeni glāzē. Pieņemsim, ka jūs, ejot cauri braucoša vilciena vagonam, nesat glāzē ūdeni. Vagons šūpojas, "klūp" uz pārmijām, palecas sliežu savienojuma vietās, bet pa tā atvērtajiem logiem nemitīgi lido iekšā putekļi un sodrēji. Visumā šis tēls diezgan precīzi atspoguļo situāciju, kādā dzīvo cilvēks mūsdienu pasaulē, lai gan pati analoģija, protams, ir visai aptuvena.

Kādi uzdevumi izvirzās cilvēkam, kurš nes ūdeni glāzē? Pirmkārt, saglabāt un nosargāt ūdeni — neizšļakstīt to. Otrkārt, saglabāt ūdeni tīru. Abi uzdevumi braucošā vilcienā ir ļoti grūti izpildāmi. Tikt galā ar pirmo uzdevumu tomēr ir mazliet vieglāk. Jūs jau zināt, kā saglabāt "ūdeni" neizšļakstī- tu, tas ir, pasargāt savu enerģētiku no ārējas ietekmes, kas tiecas to izvazāt pa daļām. Jūs jau spējat nepieļaut dzīvībai svarīgās enerģijas zaudējumus, izturēt apkārtējo cilvēku spiedienu un līdz ar to nekļūt par patoloģiskās ķēdes posmu, neiesaistīties svešā programmā.

Otrs uzdevums ir grūtāks. Ja turpinām analoģiju ar ūdeni, tad izeja ir tikai viena: lai saglabātu ūdeni tīru, vai nu glāze jānomaina pret citu, slēgtu trauku, vai arī jāuzliek tai cieši piegulošs vāciņš. Tas nozīmē, ka savs ēteriskais ķermenis ir tā jānorobežo no sabiedrības patoloģiskajām saitēm, lai jūs nevarētu ievilkt tās enerģētiskajās plūsmās.

Par to, kā tas darāms, es pastāstīšu mazliet vēlāk. Tagad atgriezīsimies pie tēmas par patoloģiskajām enerģētiskajām saitēm, lai tiktu par tām pilnīgā skaidrībā. Mēs jau runājām par to, cik postoši šīs saites ietekmē cilvēku, cik grūti ir no tām atbrīvoties. Kāpēc ar tām ir tik grūti tikt galā? Tāpēc, ka šīs energoinformatīvās saites izveido jaunu dzīvu energoinformatīvu būtni. Par šīs būtnes dabu mēs tūlīt parunāsim.

ENERGOINFORMATĪVIE PARAZĪTI UN TO VARA PĀR PASAULI

Būtne, kas izveidojas, piemēram, pārpildītā vilciena vagonā, ir tīrais sīkums salīdzinājumā ar tām gigantiskajām enerģētiskajām būtnēm, kuras parazitē, izmantojot miljoniem Zemes iedzīvotāju enerģētiku un apziņu.

Te jums, protams, ir tiesības paust savu sašutumu: "Tas nu ir par daudz! Vai tiešām Dmitrijs Veriščagins grib mūs līdz nāvei nobiedēt, klāstot briesmu stāstus par kaut kādiem monstriem, kas parazitē uz cilvēces rēķina? Vai tiešām viņš domā, ka kāds no viņa lasītājiem, kas ir pieauguši un nopietni cilvēki, noticēs šīm pasaciņām par nabaga zemeslodi, kuru kopā ar visiem tās iedzīvotājiem var aprīt kaut kāds riebīgs pūķis? Kāpēc viņš grib mums iedvest pārliecību, ka mēs visi atrodamies milzu astoņkāja taustekļos, kurš mūs padarījis par zombijiem, atņēmis mums apziņu un liek mums dancot pēc savas stabules?"

Neraizējieties, godājamo lasītāj, es nebūt negrasos jūs iebiedēt un ļoti labi zinu, ka jūs neticat nekādām pasakām par briesmoņiem. Gribu jūs nomierināt: iztēle, protams, var mūs aplaimot ar visdažādākajiem tēliem — citu par citu briesmīgāku.

Taču gan monstrs, gan pūķis, gan astoņkājis ir vienīgi simboli, kas tikai aptuveni atspoguļo realitāti. Tie ļauj uzskatāmāk iztēloties energoinformatī- vajā pasaulē notiekošos procesus, padara tos saprotamākus parasta cilvēka uztverei — un ne vairāk. Ar šo tēlu starpniecību ar mums runā lauks, jo tā mums kļūst saprotamāks viss, kas tur notiek, taču tas nenozīmē, ka tur — energoinformatīvajā laukā — dzīvo īsti pūķi, astoņkāji un citi briesmoņi.

Mēģināsim noskaidrot, ko šie tēli simbolizē.

Jau pirms daudziem tūkstošiem gadu cilvēkam izvirzījās viens vienīgais uzdevums — izdzīvot. Izdzīvot — tas, pirmkārt, nozīmēja paēst. Līdz vispārzināmajam notikumam — izdzīšanai no paradīzes — cilvēkiem šādas problēmas nebija. Daba pati deva viņiem visu nepieciešamo, un cilvēkam nevajadzēja ar milzu pūliņiem iegūt sev pārtiku. Atstājuši Ēdeni un nonākuši uz grēcīgās Zemes, cilvēki bija spiesti gādāt par sava fiziskā ķermeņa izdzīvošanu un aizmirsa par savu patieso energoinformatīvo būtību, jo no civilizācijas (un arī no paradīzes) tālajos apstākļos viņiem nācās patērēt maksimāli daudz enerģijas, lai iekārtotos fiziskajā pasaulē.

Bet, kad ļoti daudzi cilvēki grib vienu un to pašu, viņu vēlmes un domas, izlaužoties enerģētisko plūsmu veidā, savienojas vienā struktūrā, kas sāk pastāvēt atsevišķi no cilvēka. Iedomājieties, cik gadsimtus pēc kārtas visos Zemes kontinentos simtiem miljonu smadzeņu apzināti un neapzināti daudzināja: "Izdzīvot! Paēst! Izdzīvot! Paēst!" Rezultātā šī visaptverošā vēlme izveidoja pasaules enerģētisko būtni, kas sāka dzīvot patstāvīgi. (Mēs par to jau runājām, vai atceraties? Saskaņota simts cilvēku enerģija viegli sev pakļaus vēl desmit cilvēkus, bet citus desmit pazaudēs — tā pastāv energoinformatīvā struktūra, pakļaujot sev aizvien jaunus cilvēkus, bet izmantotos, šaubu pārņemtos vai citu struktūru pārtvertos — atsviežot nost.)

Tagad šī struktūra pati jau nomāc cilvēces vēlmes un tieksmes, jo tā ir uzkrājusi milzīgu spēku un jau pati var piespiest jebkuru dejot pēc savas stabules. Tagad šī struktūra jau pati čukst katram ausī — absolūti katram! — Zemes iedzīvotājam (varbūt nemaz nečūkst, bet skaļi kliedz): "Izdzīvot! Paēst!"

Lūk, kāpēc mēs jau kopš bērnības esam iesaistīti enerģētiskajos sakaros ar fizisko, materiālo pasauli, lūk, kāpēc mēs aizmirstam par savu energoinformatīvo būtību. Šī struktūra, kuru tēlainības labad var nosaukt par astoņkāji vai monstru, liek mums visu mūsu enerģiju atdot, pirmkārt, pašai šai struktūrai un, otrkārt, fiziskajai pasaulei. Pakļaujoties uzmācīgajam "monstra" čukstam, mēs milzum daudz spēka atdodam pārtikas iegūšanai un sava fiziskā ķermeņa izdzīvošanas nodrošināšanai. Un aizmirstam, ka spēki ir jātērē energoinformatīvās būtības nostiprināšanai, ka tad pati šī energoinformatīvā būtība nodrošinās gan mūsu izdzīvošanu, gan fiziskā ķermeņa labklājību.

Tas, ko mēs līdz šim dēvējām par patoloģiskām energoinformatīvām saiknēm ar citiem cilvēkiem, patiesībā ir tikai niecīga daļa no milzīgajām energo- informatīvajām konstrukcijām, kuras jau ļoti sen vada cilvēku vēlmes un tieksmes. Šo "astoņkāju taustekļi" ir apvijušies ap cilvēkiem un savijuši viņus kopā, sasaistot vienā mezglā visu cilvēci.

Tikai izraujoties no energoinformatīvo parazītu ķetnām, kuri piespiež cilvēku visus savu spēkus veltīt ķermeņa dzīvības nodrošināšanai, cilvēks varēs atgriezties zaudētajā paradīzē, normalizēt savas enerģētikas plūsmu, iemantot veselību, prieku un brīvību.

Atsevišķi cilvēki to ir pratuši darīt vienmēr. Parasti tie ir bijuši svētie, varoņi, pravieši vai spēcīgi magi, gaišreģi, dziednieki, kuri izrāvās no sociumā pinekļiem un dzīvoja pēc energoinformatīvās būtības likumiem. Tādi cilvēki ir sastopami arī tagad, un viņu skaits aizvien pieaug, turklāt mūsdienās tiem vairs nav obligāti jābūt svētajiem vai vientuļniekiem, bieži vien tie ir ārēji gluži parasti cilvēki. Energoinformatīvie monstri taču ir kļuvuši tik spēcīgi, ka cilvēcei tagad ir jāizvēlas: vai nu atbrīvoties no patoloģiskajiem enerģētiskajiem pinekļiem, vai arī cilvēku civilizācija beigs pastāvēt. Tāpēc no enerģētisko monstru ķetnām tagad ir jāiz- raujas pilnīgi visiem cilvēkiem. Turklāt jo ātrāk, jo labāk.

Cilvēces pastāvēšanas laikā šādu spēcīgu energoinformatīvo konstrukciju ir izveidojies ļoti daudz. Tās rada ne tikai vēlme izdzīvot un paēst — tās rada jebkuras vēlmes un tieksmes, kas apvieno cilvēku masas. Tās rodas kā tieksme vai vēlme, kas apvieno vairākus cilvēkus, bet pēc tam sāk iesaistīt savā apritē aizvien vairāk cilvēku, aizvien vairāk cilvēku individuālo auru. Šie cilvēki var mainīties — kāds atbrīvojas no saiknes, kāds cits pievienojas tai, bet energoinformatīvajam astoņkājim vajag, lai kāds noteikts daudzums cilvēku pastāvīgi to uzturētu. Jo vairāk šo cilvēku, jo astoņkājim labāk.

Lūk, šāda astoņkāja izveidošanās piemērs. Pieņemsim, ka vairāki revolucionāri ir iecerējuši gāzt pastāvošo iekārtu, pēc tam viņi enerģētiskā veidā šo savu vēlmi nodod citiem cilvēkiem, tie savukārt nākamajiem. Un tad jau ļoti daudzi cilvēki uztur šo energoinformatīvo plūsmu. Ir izveidojusies jauna energoinformatīvā struktūra, kas pārtiek no daudzu cilvēku enerģētikas, un nu tā jau pati mudina cilvēkus uz terorismu, asinsizliešanu, vandalismu un pilsoņu karu…

Rodas jautājums: no kurienes nāk tāda cietsirdība, tāds vispārējs neprāts, jo sākumā revolucionāri noskaņotie pilsoņi nebūt negribēja izliet asinis, gluži otrādi — viņi gribēja tikai labu. Viņi gribēja taisnīgumu. Taču viņu radītā superspēcīgā energoinformatīvā būtne pati sāka diktēt spēles noteikumus, vervēja jaunus biedrus un sūtīja tos nogalināt. Kāpēc tas bija vajadzīgs? Viss ir ļoti vienkārši — tā taču pārtiek no negatīvās enerģijas! Bet tur, kur ir slepkavības, terorisms, asinis, vardarbība, — tur energoinformatīvās būtnes kārotās negatīvās enerģijas ir pārpārēm.

Visdažādākie milzu enerģētiskie astoņkāji pastāvīgi sastopas, mijiedarbojas, to ceļi krustojas, liekot cilvēkiem uzvesties tā, kā vajag tiem. Ja sastopas draudzīgi astoņkāji, tos apkalpojošie cilvēki draudzējas. Ja sastopas naidīgi astoņkāji, cilvēki lamājas, strīdas, izraisa karus.

Karš ir ideāla barības sile energoinformatīvam astoņkājim, jo tas atraisa neaptveramu daudzumu negatīvās enerģijas. Ar šo enerģiju astoņkājis barojas, aug, rada atvases. Šāda atvase var uzsākt savu darbību kādā vēl astoņkāja neapgūtā rajonā, teiksim, Cečenijā. Arī tur sāk kūsāt kaislības, trako naids, līst asinis. Atvase aug, sāk konfliktēt ar citu milzīgu energoinformatīvo struktūru — un Cečenijā tiek ievests karaspēks. Arvien vairāk asiņu un naida — arvien vairāk ēsmas energoinformatīva- jam astoņkājim. Monstrs aug, bet tas nozīmē, ka tam vajadzīga jauna ēsma — jauni kari, jaunas revolūcijas, jauni apvērsumi.

Turklāt monstrs ne jau katrā ziņā tieši izraisīs karu. Tas var stimulēt kāda ievērojama politiķa alkatību, un šis politiķis pēkšņi iekāros čečenu naftu. Viņš sāks darboties, notiks interešu sadursme — un tad ies vaļā. Turklāt pats politiķis no tā visa neko negūs, jo viņš ir tikai bandinieks, kuru savā spēlē izmanto energoinformatīvā struktūra, pretī neko nedodot.

Šie milzīgie energoinformatīvie parazīti vienmēr darbojas, izmantojot konkrētus cilvēkus, kuri šajās spēlēs piedalās, cerot kaut ko iegūt sev (nav grūti iedomāties, ko viņi vēlas, — joprojām to pašu: izdzīvot un paēst, tikai tagad viņiem gribas izdzīvot īpaši komfortablos apstākļos un ēst galvenokārt delikateses).

Šādā mijiedarbība ar energoinformatīvo parazītu cilvēki vienmēr paliek zaudētājos, pat ja viņiem kādu laiku izdodas padzīvot zaļi. Energoinformatīvais monstrs, izmantojis cilvēku saviem mērķiem, izmet viņu kā nevajadzīgu lietu atkritumos — gluži tāpat kā mēs izmetam izspiesta citrona mizu.

Ne reizi vien mēs esam pārliecinājušies, ka neviena masveida kustība — ne revolūcija, ne dumpis vai nemieri, ne arī karš — nekad nevienam nav devusi nekādu labumu. Uzskats, ka šādi notikumi var padarīt pasauli labāku un laimīgu, ir ilūzija un maldi. Cilvēki cer, ka pēc revolūcijas vai nemieriem uzsāks labāku dzīvi, iegūs sev kaut kādus labumus, taču cilvēce joprojām nīkst tajos pašos nožēlojamajos apstākļos, kas viņiem apriebušies līdz nāvei. Ieguvējs ir vienīgi energoinformatīvais monstrs, kas, cilvēku ciešanu rezultātā saņēmis milzīgu daudzumu barības, tagad aug, plešas plašumā un dzen jaunas atvases. Un tā bez gala — tas ir noslēgts loks.

Ir taču nepatīkami un pat aizvainojoši apzināties, ka jūs, izrādās, nebūt neesat brīvs un neatkarīgs cilvēks, par kādu bijāt pieradis sevi uzskatīt, bet tikai bandinieks kāda cilvēkam nelabvēlīga spēka kārtējā spēlītē. Taču jūs varat un jūsu spēkos ir vairs nebūt bandiniekam. Turklāt tā ir vienīgā izeja — tagad var izdzīvot vienīgi tad, ja sarauj enerģētiskās saites ar energoinformatīvajiem monstriem, kuri parazitē uz cilvēces rēķina.

Varbūt jūs uzskatāt, ka cilvēks ir pārāk vājš, lai stātos pretī spēcīgajiem enerģētiskajiem astoņ- kājiem, kuri pakļāvuši sev visu pasauli? Nebūt ne. Cilvēks, kas izpratis savu energoinformatīvo būtību un apzināti nodibinājis ar to kontaktu, kļūst pietiekami stiprs, lai izrautos no visiem cilvēci sasaistījušajiem enerģētiskajiem tīkliem. Viņam nebūt nav jācenšas iznīcināt milzu parazītu visās tā izpausmēs (kaut gan arī tas ir iespējams), bet tikai jānorobežo sevi pašu no šā parazīta ietekmes.

Padomājiet: vai ir vērts izniekot savu jau tā īso dzīvi, apkalpojot sev svešas struktūras? Jūs taču esat atnācis šajā pasaulē, lai apzinātos sevi, izpildītu savus uzdevumus, attīstītu savu energoinformatīvo būtību, nevis tādēļ, lai atdotu savu enerģiju kādiem svešiem spēkiem, kuri no jums izsūks visas asinis līdz pēdējai lāsei, samīdīs jūs un pārkāps jums pāri, dzenoties pēc jauniem upuriem. Apzinieties, ka jums nav ne laika, ne arī lieka spēka, lai maksātu nodevas parazītiskām struktūrām.

Jūs jau esat iemācījies atbrīvoties no ieprogram- mēšanas. Taču ar to nepietiek, lai izrautos no parazītiskajiem tīkliem. Reiz un uz visiem laikiem ir jāizslēdz pati iespēja nokļūt parazītu varā. Kad jūs pilnībā būsit izslēdzis šo iespēju, jums vairs nevajadzēs nemitīgi aizsargāties pret svešu ietekmi. Jūs atbrīvosities no mānīgām vēlmēm, izvairīsities no nevajadzīgas rīcības, kas tikai kaitē. Turklāt jūs iemācīsities atturēt no šādas rīcības savus tuviniekus. Jūs vairs nezaudēsit enerģiju, kas vajadzīga veselības uzturēšanai, tam, lai atbrīvotos no vecām slimībām un nepieļautu jaunu slimību rašanos.

ATSLĒGŠANĀS NO PARAZĪTISKAJĀM BŪTNĒM: TEORIJA

Kā panākt, lai energoinformatīvie parazīti, kas komandē cilvēkus, nevarētu jums piekļūt? Kā kļūt no viņiem neatkarīgam, kā nostāties uz sava ceļa? Kā atrauties no noklīdušā, nomaldījušās vezuma, kas cilvēci velk bezdibenī?

Ja esat jau iemācījies sajust savu enerģiju, apguvis prasmi vadīt savas energoinformatīvās plūsmas, tad jūs reāli varat atjaunot savu veselumu, nošķiro- ties no jebkuriem monstriem.

Pirms pie tā ķeramies, atcerēsimies, ko mēs jau zinām par savu enerģētisko struktūru. Varbūt vēl neesat aizmirsis, ka augšējās čakras (Višudha un Ādžņa) atbrīvo Zemes enerģiju un absorbē izkliedēto Kosmosa enerģiju, bet apakšējās čakras (Svadhistāna un Manipūra) atbrīvo Kosmosa enerģiju un absorbē izkliedēto Zemes enerģiju.

Tagad jau apgūtajām zināšanām pievienosim jaunas. Līdz šim mēs ļoti maz esam runājuši par pirmo čakru (Mūlādharu) un septīto čakru (Sahasrāru). Kā jūs zināt, pārējās čakras atbrīvo un absorbē enerģiju, kuru jau pārveidojis cilvēka ķermenis. Un tikai šīs divas čakras — pirmā un septītā — absorbē un pārstrādā enerģiju tīrā veidā. Mūlādhara pārstrādā tīro Zemes enerģiju, Sahasrāra — tīro Kosmosa enerģiju. Sveši impulsi un programmas vēl neskar šīs čakras. Viss svešais pievienojas vai iemitinās augstāk vai zemāk.

Kā jūs domājat, ko tas nozīmē? Tas nozīmē to, ka mūsu ķermenī ir vietas, kas izstaro tīru enerģiju, kurai nevar pieslēgties nekādi parazīti. Un tās nav jāaizsargā.

Ja mēs savienosim pārējo augšējo čakru enerģijas plūsmas ar apakšējām čakrām, noslēgsim tās ap savu ķermeni, izveidojot tīru enerģiju apvalku ap savām enerģētiskajām plūsmām (no augšējām līdz apakšējām čakrām), tad šis aizsargapvalks mūs uz visiem laikiem nošķirs no energoinformatīvo parazītu iedarbības. Tas padarīs mūs neievainojamus un dos milzīgu spēku.

Vienkārši? Vienkāršāk nevar būt. Ne jau velti mēdz teikt, ka viss ģeniālais ir vienkāršs. Šā ārēji vienkāršā pasākuma efekts ir pārsteidzošs. Cilvēkam, kas pratis likt lietā šādu paņēmienu, dzīve mainās uzreiz un ļoti krasi. Jūs arī pats par to drīz varēsit pārliecināties.

Varbūt jūs domājat, ka es jums piedāvāju izdarīt kaut ko pretdabīgu? Gluži veltīgi. Es tikai piedāvāju jums atgūt to, kas mums visiem likumīgi pieder jau kopš dzimšanas. Jaundzimušajam taču ir šis tīro enerģiju aizsargapvalks, par kuru es runāju.

53. zlm. Galējās čakras var absorbēt tikai tīru enerģiju, bet pa pārējām čakrām notiek nemitīga enerģētisko plūsmu aprite, kuras sevī nes cilvēcisko būtņu nospiedumus

54. zlm. Tiklīdz tiek noslēgtas augšējo un apakšējo čakru enerģijas plūsmas, jūsu iekšējā pasaulē neviens vairs nevar iejaukties. Nekad. Jūs kļūstat nepieejams un brīvs

Cilvēks šajā apvalkā piedzimst, tā ir pilnīgi dabiska parādība, ka viņam ar piedzimšanas brīdi ir no augšējām līdz apakšējām čakrām noslēgtas enerģētiskās plūsmas. Pretdabīgas lietas ar cilvēku sāk notikt tad, kad jaundzimušā apvalks sairst apkārtējās vides ietekmē. Sākumā viņa plūsmas nošķiras, lai saslēgtos ar vecāku enerģētiku. Vēlāk jau nošķirtās plūsmas viegli pieslēdzas draugu, audzinātāju, skolotāju, radu un paziņu, visu garāmgājēju enerģētikai — un tā līdz pat brīdim, kad cilvēks pārvēršas par pilnīgi neaizsargātu būtni, no kuras rēgojas ne ar ko neaizsegti enerģētikas fragmenti: pieslēdzieties visi, kam nav slinkums! Enerģētiskā apvalka vietā paliek tikai atkailinātu nervu kamols.

55. zīm. Saikne bērns—vecāki. Šī saikne palīdz bērnam izaugt, bet kas pēc tam pieslēgsies mātes un tēva vietā?

56. zlm. Varbūt tas bus energoinformatīvais parazīts?

Cilvēkam, kurš šodien grib izdzīvot, ir gluži vienkārši jāatgūst sava dabiskā būtība, jāatjauno savs noslēgtais enerģētiskais apvalks. Tāpēc ka novārdzinošie un enerģiju atņemošie centieni izdzīvot un paēst tagad nevis palīdz izdzīvot, bet gan dzen cilvēku postā. Izdzīvot ļauj tikai viens: savas enerģētikas noslēgšana, aizsargapvalka izveidošana un pāreja uz autonomu pastāvēšanu.

Gribu vērst jūsu uzmanību uz to, ka, runājot par autonomu pastāvēšanu, es nebūt nedomāju, ka jāiet mežā vai jāapmetas klosterī. Nē, tas nebūt nav jādara. Var turpināt dzīvi sociumā, starp līdzcilvēkiem, iet uz darbu, braukt sabiedriskajā transportā, būt ģimenes cilvēks un tajā pašā laikā saglabāt savu veselumu, neļaut nevienam un nekam sevi sagraut — dzīvot nevis pēc pūļa likumiem, bet saskaņā ar savas energoinformatīvās būtības likumiem.

Iedomājieties: ir izmētātas daudzas piepūšamas gumijas bumbiņas. Tās cita citai uzgrūžas un cita no citas atgrūžas — tās mijiedarbojas, tajā pašā laikā katra paliek sveika un vesela, saglabā spēju lēkāt un ripot kā pašai patīk. Tādām vajadzētu būt arī ideālām attiecībām cilvēku sabiedrībā: kā atsperīgu bumbiņu mijiedarbībai, kurām savstarpējā saskarsme netraucē saglabāt savu brīvību un patieso būtību.

57. zlm. Ta ir jabut — laimīgi cilvēki, kuri pilnība saglabā

savu būtību un neatkarību. Vini cits citam nekaitē un ir

apveltīti ar dabisku veselību

58. zīm. Stāvoklis tagad ir šausmīgs: cilvēce sapinusies pati savos tīmekļos un cilvēkus gluži kā marionetes vada zirnekļi — energoinformatīvie parazīti

Bet tagad iedomājieties veselu kaudzi bumbiņu, kuras to vien dara kā cenšas citā izdurt caurumu, lai izsūknētu gaisu, vai arī saspiest kaimiņu, vai vismaz atstāt tam sānā iespiedumu. Turklāt visas bumbiņas ir savstarpēji savienotas ar vienu šļūteni, pa kuru no ārienes kaut kāds sūknis izsūc no tām gaisu. Šādā gadījuma bumbiņas ne tikai vairs nespēj brīvi un viegli ripot un lēkāt, bet vispār zaudē savu patieso būtību — faktiski vairs nav bumbiņas. Lūk, kam tagad līdzinās cilvēce.

Katru cilvēku daba ir iecerējusi kā atsperīgu, apaļu, pamatīgi ar gaisu piepūstu bumbiņu, kas līksmi mijiedarbojas ar sev līdzīgām, nekropļojot tās un pati paliekot vesela. Katrs cilvēks piedzimst tieši kā šāda "bumbiņa". Taču sociums dara savu darbu, un, lai cilvēks atjaunotu savu patieso dabu, viņam ir jāpapūlas.

Ir droši zināms, ka pilnībā atjaunots apvalks bija tikai Budam un dažiem svētajiem. Tas gan nenozīmē, ka visiem pārējiem — parastiem mirstīgajiem — tas nebūtu iespējams. Gluži otrādi — šie izcilie paraugi mums parāda, kādu līmeni var sasniegt cilvēks, ja viņš atbrīvojas no vergošanas daudzajiem enerģētiskajiem monstriem, kuri viņu piespiež dzīties pēc maldīgiem materiāliem mērķiem. >

Kāpēc lielākā daļa cilvēku līdz šim laikam nav atguvusi sev kopš dzimšanas likumīgi piederošo enerģētisko apvalku, kas ļauj būt aizsargātam, attīstīties tā, kā pašam patīk, būt brīvam, sasniegt jaunas, augstākas evolūcijas pakāpes? Iemesls ir viens: tas nav izdevīgi pār cilvēkiem valdošajām energoinformatīvajām parazītiskajām struktūrām. Šīs parazītiskās struktūras rūpējas tikai par savu izdzīvošanu, bet izdzīvošanai tām ir vajadzīga cilvēku enerģētika, tāpēc tās arī dara visu iespējamo, lai no cilvēku uzmanības loka izslēgtu viņu patieso evolūcijas ceļu energoinformatīvajā pasaulē, lai noslēptu no cilvēka zināšanas par enerģētiskajām plūsmām un aizsargapvalku.

Es apsveicu jūs, godājamo lasītāj, jo jūs esat tomēr izlauzies līdz šīm zināšanām. Par to liecina fakts, ka šī grāmata patlaban ir jūsu rokās. Tātad jūs esat pietiekami spēcīgs, lai vēlētos izrauties no patoloģiskā enerģētiskā tīkla un nonākt patiesajā pasaulē — Visuma enerģijas un informācijas pasaulē. Tāpēc tagad atļaujiet jūs iepazīstināt ar cilvēka aizsargapvalka izveidošanas tehniku.

TEIA sistēmas 1. pakape

17. solis. Atslēgšanās no parazītiskajam būtnēm un aizsargapvalka izveidošanas tehnika

Sāksim ar to, kas jums jau ir labi zināms: koncentrēsimies uz savām centrālajām enerģētiskajām plūsmām. Taču šoreiz jums uzmanība jāvirza nevis uz pašām plūsmām, bet gan uz to, kā šīs plūsmas iet cauri čakrām.

Sajūtiet augšupejošo plūsmu, pasekojiet, kā tā paceļas līdz Višudhai un Ādžņai, koncentrējieties uz šīm čakrām un sajūtiet, kā šo čakru apvidū plūsma izzūd no uztveres sfēras. Paturot savas uzmanības lokā šo sajūtu, centieties sajust lejupejošo

59. zlm. Atbrīvojieties no piebūruma (pieburtām kaitēm) un vampīriem — noslēdziet augšupejošās plūsmas enerģiju plūsmu un to, kā tā sāk kliedēties pie Manipūras un Svadhistānas. Sajūtiet, kā enerģija aizplūst caur augšējām un apakšējām čakrām: lēni, bet skaidri — kā ūdens caur filtru. It kā saplūstiet ar šīm plūsmām, iekļaujiet tās savas uztveres sfērā, labi iegaumējiet šo sajūtu.

lejupejošas plūsmas enerģiju

Un nu koncentrējieties uz to enerģiju, kuru šīs čakras absorbē. Tagad, kad esat sajutis no šīm čakrām izplūstošo enerģiju, jūs šo uzdevumu varat viegli izpildīt. Tā ir interesanta sajūta, vai ne: čakras izdala enerģiju un tajā paša laikā absorbē citu tās paveidu. Turklāt enerģijas absorbēšana no ārienes notiek nemitīgi: augšējās čakras (Ādžņa un Vi- šudha) absorbē jau pārveidotu, citu cilvēku "cilvēciskotu" Kosmosa enerģiju, bet apakšējās čakras (Manipūra un Svadhistāna) absorbē citu cilvēku pārveidotu Zemes enerģiju. Sajūtiet labi šīs enerģijas pieplūdumu, saplūstiet ar to un iegaumējiet šo sajūtu.

Es apzināti lietoju vārdu "saplūstiet" — tas ir ļoti svarīgs moments. Pirmo reizi lasot, jums varbūt nebūs gluži skaidrs, ko es ar to domāju, taču, pamēģinot praksē, jūs, bez šaubām, sapratīsit, par ko ir runa, un bez grūtībām uztversit šo sajūtu, kas rodas, saplūstot jūsu čakru absorbētajai un izdalītajai enerģijai.

Kad esat pilnībā sajutis šo saplūšanu, kad šī sajūta ir kļuvusi spilgta, jums burtiski ir jāizdara cirka triks. Saplūstot ar enerģiju, kas nāk no jūsu augšējās čakras (piemēram, Ādžņas), jums ar šo enerģiju ir jāsasniedz apakšējā čakra (piemēram, Manipūra). Šajā nolūkā atcerieties jums jau pazīstamās sajūtas — tukšo vietu aizpildīšanu ar enerģiju jūsu ēteriskajā ķermenī, lai gan šajā gadījumā tas būs nedaudz sarežģītāk, jo attālums no augšējām līdz apakšējām čakrām ir pietiekami liels un jums vajadzēs uzkrāt vairāk enerģijas, lai to izstieptu šā attāluma garumā.

Jums, iespējams, būs jāpapūlas, taču agrāk vai vēlāk jums tas izdosies. Tiklīdz jūs to izdarīsit, tā acumirklī sajutīsit, ka ap jūsu ķermeni ir izveidojusies Zemes enerģijas apļveida plūsma. Turklāt tūlīt pēc izveidošanās šī plūsma kļūst spēcīga un samērīga. Gandrīz uzreiz ķermenis sajūt enerģijas pieplūdumu.

Izmantojiet šo enerģijas pieplūdumu, lai pēc iespējas ātrāk izveidotu sava aizsargapvalka otru komponenti (kosmisko sastāvdaļu). Šajā nolūkā jums ir jāsaplūst ar enerģiju, kas izplūst no jūsu apakšējām čakrām, un jāsasniedz ar to augšējās čakras. Vai izdevās? Ja tā, jūs esat noslēdzis otru sava ķermeņa enerģētisko kārtu — Kosmosa enerģiju. Tagad koncentrējieties uz to, lai noturētu ap savu ķermeni abu enerģijas slāņu sajūtu. Noturiet šo sajūtu, cik ilgi vien spējat.

Aptuveni 30 procentos gadījumu sākumā šo apvalku neizdodas izveidot stipru un pašnoturīgu. Ja arī jums tas neizdodas, nebaidieties un nekrītiet izmisumā. Gluži vienkārši vēlreiz visu atkārtojiet no jauna. Jums šo vingrinājumu nāksies vēl un

61. zlm. Pabeidziet apvalka izveidošanu. Jūs esat brīvs no ārējās iedarbības. Energoinformatīvajiem parazītiem pār jums nav varas. Jūsu griba ir brīva. Jūs atgūsit veselību

vēlreiz atkārtot (pēc iespējas biežāk) jebkurā gadījumā, jo ar pirmo reizi nevar izveidot stipru apvalku, turklāt uz ilgu laiku. Atkārtojot vingrinājumu, būs aizvien vieglāk izveidot apvalku, tas arī noturēsies aizvien ilgāk, līdz kādu dienu paliks uz visiem laikiem (pēc mūsu nodaļas datiem, apvalka izveidošanas procedūra jāatkārto 5 līdz 28 reizes).

Jau pēc pirmajiem apvalka izveidošanas mēģinājumiem jūs sajutīsit sava ēteriskā ķermeņa jaunās robežas — tas ir kļuvis daudz lielāks nekā agrāk! Tas liecina, ka pieaugusi jūsu enerģētika! Arī pašas robežas ir kļuvušas daudz stiprākas, vai ne?

Jūs vēlreiz var apsveikt. Jūs esat atguvis savu dabisko veselumu un tādējādi atbrīvojies no visiem energoinformatīvajiem parazītiem. Ja jūs turpināsit vingrināties, līdz jaunais apvalks kļūs stiprs un noturīgs, nekādiem energoinformatīvajiem parazītiem pār jums nekad vairs nebūs varas. Tāpēc ka tur, kur agrāk jūsu ķermenī bija jebkurai ietekmei atvērti vārti, tagad ir nesagraujams divkāršs enerģētiskais slānis, kas ne tikai jūs aizsargās, bet arī pats nemitīgi pastiprināsies.

Tagad jūs esat pilnīgi noslēgts patoloģisko plūsmu ietekmei. Jūs sagaida patīkams pārsteigums: jūs ievērosit, ka esat kļuvis citāds: daudz drošāks par sevi, mierīgāks, jūsu pasaules uztvere ir daudz nosvērtāka un pašsajūta būtiski uzlabojusies.

Apzinieties, ka jūsu veikums ir ļoti nopietns un pelnījis lielu atzinību. Varbūt tas ir vissvarīgākais veikums jūsu dzīvē. Jums ir tiesības sevi par to cienīt. Jūs esat kļuvis pilnīgi neatkarīgs. Tagad tikai jūs pats esat noteicējs pār sevi: jūs pats valdāt pār savu veselību, veiksmi, likteni.

Tas ir pirmais lielais atklājums programmas "Pastiij" ietvaros — cilvēks spēj ultimatīvi atslēgties no ārējās energoinformatīvās ietekmes, pat no visspēcīgākās, un viņu vairs nevarēs vadīt ne politiķi, ne pūlis, ne masu saziņas līdzekļi. Ja nav enerģētisko parazītu bioinformatīvās ietekmes, cilvēks pret realitāti izturas citādi, kritiski. Tā ir TEIA metodes pirmā pakāpe.

Cilvēks, kas ir atslēdzies no cēloņiem, kuri vada parastos cilvēkus, atrodas kvalitatīvi citā eksistences līmenī — kā karavīrs, kurš vairs nedzird komandiera pavēles, bet darbojas pats savā nodabā. Protams, priekšniekam tas nepatiktu. Tāpēc arī TEIA metodi šīs pasaules varenie ilgus gadus turēja slepenībā. Taču tas, ka energoinformatīvie parazīti izsūknē cilvēku resursus, ne tikai ļauj saujiņai politiķu viegli viņus vadīt, bet arī atņem cilvēkiem veiksmi un veselību… Tas nāciju noved pie deģenerācijas: tā nav nejaušība, ka daudzās industriālajās valstīs, kuras pārapdzīvotības dēļ tiek īpaši izsūknētas, nemitīgi pieplūst cittautieši — nēģeri, arābi, ķīnieši, japāņi u.c. Tas notiek tāpēc, ka novājinātā pamatnācija un tās ģenētiskais fonds pakāpeniski atkāpjas mazākattīstīto, taču spēkpilno nāciju priekšā.

Mūsu sabiedrībā ir ļoti maz cilvēku, kuri sevi var uzskatīt par neatkarīgiem no apkārtējās fiziskās pasaules. Lielākā daļa cilvēku ir atkarīgi no visiem un visa un uzskata to par normālu parādību. Uzkliedza priekšnieks — un viņiem ir slikti, samaitājās laiks — viņiem ir vēl sliktāk, neizmaksāja algu — viņi jau guļ slimības gultā. Tā arī visu dzīvi ir atkarīgi no kāda, kurš vien sadomā paraustīt viņus aiz aukliņas kā marioneti. Viņus var viegli vadīt, apzināti vai neapzināti (piemēram, priekšvēlēšanu kampaņas laikā) izveidojot energoinformatīvās struktūras.

Jūs vairs neesat marionete! Jūs un tikai jūs pats esat noteicējs pār sevi. Neviens un nekas vairs nespēj ietekmēt jūsu noskaņojumu, stāvokli, veselību, uzvedību. Jūs loti atšķiraties no lielākās daļas cilvēku. Tas ir milzīgs sasniegums pasaulē, kurā mēs dzīvojam. Jūs esat sasniedzis jaunu energoinformatīvās attīstības pakāpi. Jūs atšķiraties no pārējās cilvēces. Jūs veidojat kaut ko jaunu. Un te nu sāk darboties dabiskās evolūcijas mehānismi, jo salīdzinājumā ar pārējo cilvēci jūsu nemaz tik daudz nav. Jebkurš TEIA sekotājs saņem milzīgu energoinformatīvo atbalstu, kas nāk no viņa domubiedru saskanīgo centienu kopības. Taču energoinformatīvo parazītu radītais haoss ap mums ir spēcīgs un, lai gan tas vairs nevar iekļūt mūsu iekšējā pasaulē, tas joprojām vada ārējo pasauli. Tāpēc mums visiem ir jābūt vienā pusē. Pazīstiet cits citu pūlī. Palīdziet cits citam. Es vienmēr esmu saviem skolniekiem stāstījis, kā to panākt praksē, jo viens cilvēks ir vājš, bet vairāki cilvēki kopā ir stipri savā vienotībā.

Cilvēkiem, kuri ir sasnieguši jaunu evolūcijas pakāpi, ir savstarpēji jāpalīdz, jo viņi atrodas naidīgā vidē un jebkuru cilvēku stipru dara viņam līdzīgu cilvēku griba. Katram no mums ir iespējas, kurās mēs varam dalīties ar domubiedriem. Dariet to.

Jums vēl būs iespēja izbaudīt visus priekus, ko sniedz jūsu iegūtā brīvība. Bet pagaidām sagatavojieties turpināt darbu. Tāpēc ka jūsu aizsargapvalka atjaunošana vēl nav viss. Šā kokona iekšienē vēl ir palikušas parazītisko būtņu ilgstošās pieslēgšanās sekas, tās taču paguva pasaimniekot jūsu enerģētiskajā struktūrā un atstāja tur savas pēdas. Tagad jums šīs pēdas jālikvidē, jāsagrauj jūsu ķermenī palikušās svešās programmas un harmoniski jāsakārto enerģētika. Tikai tad varēs attīrīties jūsu dvēsele un ķermenis atgūs veselību.

8.NODALA

SLIMĪBA UN VESELĪBA: FIZISKĀ ĶERMEŅA ENERĢĒTISKĀ KOREKCIJA UN PĀREJA UZ PAŠATVESEĻOŠANĀS DABISKO REŽĪMU

ATCERĒSIMIES ĶERMENI

Iepriekšējās nodaļās jūs apguvāt mijiedarbības ābeci saskarē ar enerģiju pasauli. Jūs iemācījāties uztvert energoinformatīvās struktūras, redzēt tās un sajust. Esmu pārliecināts, ka jums vairs nav jāpierāda to eksistences realitāte: par to jūs pārliecinājāties, iegūstot savu pieredzi. Jūs esat iemācījies sajust arī ārējo energoinformatīvo agresiju, pazīt svešu ietekmi un aizstāvēties. Jūs esat iemācījies noslēgt savas enerģētiskās plūsmas, radot spēcīgu aizsargapvalku ap savu ķermeni, un atslēgties no globālajiem energoinformatīvajiem parazītiem.

Tas nozīmē, ka tagad jūs brīvi orientējaties energoinformatīvajā pasaulē un jūtaties tur gandrīz kā mājās. Līdz ar to jūsu dzīve droši vien ir kļuvusi saturīgāka un interesantāka, jo jūsu uztveres sfērā ir ienācis milzīgs sajūtu slānis, kas paliek ārpus parasta cilvēka uzmanības ietvariem. Jūs esat ielāgojis, un jūsu sajūtas to apstiprina, ka jūsu patiesā būtība, jūsu apziņa pilnībā atrodas nevis Zemes fiziskajā pasaulē, bet gan energoinfor- matīvajā pasaulē, citā dimensijā, kuru parasta cilvēka sajūtu orgāni nemaz neuztver.

Un tomēr mēs šajā nodaļā runāsim par ķermeni — par materiālo, fizisko ķermeni, kurš pilnībā pieder Zemes, materiālajai sfērai. Jā, līdz šim mēs pastāvīgi runājām par to, ka mūsu patiesā būtība ir energoinformatīvā, bet fiziskajam ķermenim nav tik lielas lomas. Tas tomēr nenozīmē, ka ķermenim tagad var nepievērst uzmanību.

Iedomājieties, ka fiziskais ķermenis ir uzvalks, apģērbs, kuru jūs jebkurā mirklī varat novilkt un pat izmest izgāztuvē, ja tas ir pavisam nodilis. Taču, kamēr jūs valkājat savu apģērbu, jūs par to rūpējaties, lai tas būtu tīrs, kārtīgs, lai tajā nebūtu caurumu un nodilumu. Tāpat arī ķermenim ir vajadzīga aprūpe.

Protams, ķermenim ir otršķirīga loma salīdzinājumā ar energoinformatīvo būtību, un ķermenis ir tai pakļauts (tāpat kā cilvēkam uzvalks, kuru viņš valkā), taču būtu nepareizi teikt, ka ķermenim nav nekādas nozīmes.

Šajā nodaļā es gribu jūs brīdināt no- kļūdas, kuru dažkārt pieļauj cilvēki, kas nodarbojas ar dažādām enerģētiskām un garīgām praksēm un attīsta savu energoinformatīvo būtību. Tādi cilvēki bieži vien pilnīgi aizmirst par savu ķermeni, gluži vienkārši atmet tam ar roku. Rezultātā ķermenis zaudē pat minimālu enerģijas pieplūdi, sāk nīkuļot un slimot. Tādi cilvēki dažkārt izskatās "mazliet jukuši" — it kā būtu no mēness nokrituši vai lidinātos kaut kur mākoņos. Turklāt viņi psihiskajā ziņā ir pilnīgi normāli, viņiem gluži vienkārši ne visai patīk dzīvot fiziskajā pasaulē, viņi it kā visu laiku mēģina kaut kur aizbēgt — uz gara sfērām vai savu ilūziju pasauli.

Jebkurā gadījumā mēs tādu kļūdu nepieļausim. Mēs paturēsim prātā, ka vēl neesam tīrie gari, bet gan cilvēki no miesas, asinīm, kauliem, cīpslām un iekšējiem orgāniem. Un, ja jau mums no dabas ir dots ķermenis, tātad tas kaut kam ir vajadzīgs. Kam? Ķermenis ir nepieciešams eksistēšanai uz Zemes, materiālajā pasaulē, kur mēs esam atnākuši katrs ar savu uzdevumu.

Mums visiem ir arī kopīgs divējāds uzdevums: pirmkārt, iemācīties sajust sevi kā energoinforma- tīvu būtni, otrkārt, iemācīties dzīvot materiālajā pasaulē, fiziskajā ķermenī, mīlēt un pieņemt šo pasauli un šo ķermeni, lai kādi tie arī būtu. Tagad ķermenis ir materiāls. Un kas par to? Tas ir sev jāpakļauj. Ir jāiemācās viegli adaptēties jebkurā pasaulē.

Jūs, protams, atceraties, ka mēs runājām par nepieciešamību atdot enerģiju energoinformatīvajai būtībai, nevis izšķiest to fiziskajai pasaulei. Lasī-' tājam var likties, ka rodas zināma pretruna: mūs aicināja neatdot savu enerģiju fiziskajai pasaulei, tas nozīmē arī ķermenim, bet tagad izrādās, ka tas tomēr ir jādara?

Es mēģināšu jums pierādīt, ka pretruna ir tikai šķietama. Ir kāda smalka nianse: ķermenim patiešām nedrīkst atdot visu energoinformatīvajai pasaulei likumīgi piederošo enerģiju. Lai to kā nākas saprastu un apjēgtu atšķirību starp cilvēka augstākās energoinformatīvās būtības enerģiju un viņa ķermeņa enerģiju, jums ir loti skaidri jāsaprot un jāsajūt, cik milzīga ir atšķirība starp divām jūsu hipostāzēm: jūsu fizisko ķermeni un jūsu energoinformatīvo būtību.

Šīs divas hipostāzes dzīvo dažādās dimensijās, dažādās plaknēs, tās nekur nekrustojas, un tās nekad nedrīkst sajaukt. Nav nejaušība, ka energoinformatīvo būtību bieži dēvē par cilvēka "dubultnieku". Tā patiesi ir cita būtne, lai gan tā ir jūsu galvenā daļa, jūsu galvenā hipostāze. Mācieties to sevī sajust, pakāpeniski sevi identificējiet ar to, nevis ar fizisko ķermeni. Un saprotiet, ka tur, citā dimensijā, kur mīt jūsu patiesā būtība, nedrīkst ievazāt savas sadzīviskās, ikdienišķās, pasaulīgās cilvēku problēmas, ar kurām jūs nomokāties. Tur darbojas pavisam citi likumi, un tam, ar ko jūs nomokāties, tur nav nekādas nozīmes.

Turp patiešām ir jānovirza maksimāli daudz savas enerģijas — tikai pēc tam jums radīsies pietiekami daudz spēka rūpēties par savu fizisko ķermeni. Bet, ja jūs enerģiju tērēsit tikai ķermenim, aizmirstot par energoinformatīvās būtības īpaši svarīgo nozīmi, visi jūsu pūliņi sakārtot savu ķermeni būs pilnīgi veltīgi — šīs rūpes nevainagosies ar panākumiem. Rūpēties par ķermeni un iegūt tam nepieciešamo enerģiju jūs varēsit tikai tad, ja paturēsit prātā, ka tas ir otršķirīgs salīdzinājumā ar jūsu energoinformatīvo būtību.

Lai būtu vieglāk saprast, minēšu piemēru. Salīdzināsim savu energoinformatīvo būtību ar mūziku, bet ķermeni — ar mūzikas instrumentu. Mūzi- ka nedzīvo blīvajā pasaulē un nekādi nav atkarīga no tās izpausmēm: ne no laikapstākļiem, ne no uguns, ne no ūdens. Mūzika ir atkarīga no tā, cik enerģijas, emociju tajā iegulda izpildītājs. (Pieņemsim, ka izpildītājs iemieso to enerģiju, kuru mēs sūtām energoinformatīvajai būtībai.) Bet mūzikas instruments var sadegt, kļūt mitrs, izjukt, noskaņoties. Šajā gadījumā mēs taču no izpildītāja neprasīsim, lai viņš pats remontē instrumentu, jo viņa enerģijai ir cits uzdevums: tā ir vajadzīga, lai skanētu mūzika. Mūzikas instrumenta remontēšanai mēs pieaicināsim prozaiskākas, Zemes specialitātes meistaru.

Tāpat arī sava ķermeņa "remontam" mēs izmantosim otršķirīgas, Zemes enerģijas, neiedziļinoties šajā procesā ar visu savu energoinformatīvo būtību. Tā ir vienkārši ierīce, kas jākopj.

Ja mēs aizmirsīsim, ka mūzikas instruments ir domāts skaņu radīšanai, un sāksim to remontēt tikai skaistuma pēc, lai tas kalpotu kā mēbele, — diezin vai īsts meistars to darīs. Instrumentu izremontēt neizdosies. Arī ķermeni neizdosies atveseļot, ja mēs to darīsim tikai paša ķermeņa dēļ, nevis tāpēc, lai tas būtu pilnvērtīgs energoinformatīvās būtības nesējs.

Sajūtiet, kā jūsu energoinformatīvā būtība it kā no malas — no citas dimensijas — lūkojas uz jūsu ķermeņa harmonizēšanas procesu. Kad jūs paraudzīsities uz savu ķermeni it kā no malas, kad apzināsities tā otršķirīgumu un pakļautību, jums būs daudz vieglāk to harmonizēt, jo šis process jūsu acīs būs zaudējis savu supernozīmīgumu. Iegaumējiet: visgrūtāk mums padodas tas, kas mums ir īpaši svarīgs. Jo nozīmīgāks ir eksāmens, jo lielāka varbūtība to nenokārtot. Kad būsit mazinājis fiziskā ķermeņa nozīmīgumu, pārstājis to identificēt ar savu patieso būtību un sāksit to uztvert vienīgi kā palīginstrumentu, kas atvieglo dzīvošanu fiziskajā pasaulē, jūs viegli un mierīgi, bez panikas un rosīšanās varēsit to normalizēt.

Ar ko ir jāsāk ķermeņa normalizēšanas process? Vispirms ķermenis ir jāpieņem un jāiemīl ar visiem tā trūkumiem un problēmām, lai kādas tās arī būtu. Mēs jau zinām, ka ķermenis ir tikai palīg- instruments, mūsu pagaidu "uzvalks", tāpēc neizvirzīsim tam pārāk lielas pretenzijas. Sociumā ar tā patoloģiskajiem likumiem ir pieņemts ķermeņa kults, pieņemts uzskatīt ķermeņa skaistumu gandrīz vai par lielāko vērtību. Cilvēki ar sadzīvisku apziņu nezina, ka viņiem ir kaut kas nesalīdzināmi svarīgāks — energoinformatīvā būtība, patiesā apziņa, dvēsele, tāpēc arī viņi nēsājas ar sava ķermeņa skaistumu kā ubags ar tarbu.

Cilvēks, kurš apguvis īstenos pasaules likumus, ārējam izskatam nepiešķir nozīmi. Ķermenis jums nodrošina iespēju dzīvot uz Zemes. Un pasakiet ķermenim par to paldies. Ko gan vēl jūs gribat? Vairāk no ķermeņa prasīt nedrīkst, jo ari tas jau ir ļoti daudz. Pilnīgi pietiekami, lai jūs varētu būt pateicīgs savam ķermenim neatkarīgi no tā izmēriem, parametriem, ārējā izskata un vecuma. Agri vai vēlu pat šis ķermenis jums tiks atņemts un paliks tikai ēteriskā ķermeņa enerģētiskās struktūras. Tas nozīmē, ka tā vietā, lai veltīgi nomocītos ar kompleksiem savu fizisko nepilnību dēļ un izšķiestu tam savu enerģiju, no savas fiziskās pastāvēšanas ir jāgūst maksimāli daudz iespēju.

KAS IR VESELĪBA UN KAS — SLIMĪBA

Tagad, kad esat iemācījies sajust enerģijas pasauli, kontrolēt savas centrālās enerģētiskās plūsmas, noregulēt pareizu enerģijas apmaiņu starp Kosmosu un Zemi, jums ir tiesības nodarboties arī ar ķermeni, harmonizējot un līdzsvarojot to ar savu izaugušo un nostiprinājušos energoinformatīvo būtību.

Jums vispirms uzmanīgi jāizpēta savs ķermenis, visi tā orgāni un sistēmas, visas sajūtas organisma iekšienē. Taču jūs to darīsit nevis ar medicīniskās aparatūras palīdzību, bet gan tikai ar sava pieaugušā jutīguma palīdzību un izmantojot spēju koncentrēt uzmanību uz dažādām sava ķermeņa vietām.

Jūs esat pietiekami vingrinājies, nosakot patoloģijas savā ēteriskajā ķermenī. Tātad jums nebūs grūti atrast nelabvēlīgas vietas arī savā fiziskajā ķermenī.

Ja jūs nezināt, kur kādi orgāni atrodas, iesaku izmantot anatomijas atlantu. Pēc tam, kad būsit vismaz aptuveni iepazinies ar sava organisma uzbūvi, mēģiniet koncentrēt savu uzmanību vispirms uz vienu orgānu (jebkuru), pēc tam uz otru, trešo — un tā uz vairākiem orgāniem pēc kārtas. Jūs noteikti pamanīsit, kā mainās jūsu sajūtas, virzot uzmanību no viena orgāna uz citu. Dažos orgānos jūs sajutīsit zināmu sasprindzinājumu, citos kaut ko līdzīgu bedrei vai — gluži otrādi — blīvu enerģētisku veidojumu. Turklāt, ja mēģināsit normalizēt šīs vietas ar jums zināmo enerģētisko metožu palīdzību, jūs jutīsit, ka tas neizdodas. Tie visi ir nelabvēlīgi signāli, kas liecina par slimību — esošu vai

vēl neattīstījušos, potenciālu. Tā nu jūs esat iemācījies uzstādīt sev diagnozi. Tagad jums vairs nav jāiet pie ārsta, lai to noteiktu. Turklāt jūs pats daudz labāk nekā vislabākais ārsts pasaulē jūtat savu ķermeni un visus tajā notiekošos procesus — gan fizioloģiskos, gan enerģētiskos.

62. zīm.

Tikai neizbīstieties, kad atklāsit savā organismā kādas patoloģiskas parādības, un nekrītiet panikā: sak, tā pūlējos, pūlējos, atbrīvojos no pieburtām kaitēm un noskaušanas, bet slimības tik un tā ir klāt… Tas, ka jums ir palikušas slimības, jūsu pašreizējā attīstības posmā ir pilnīgi dabiski. Ķermenis taču ir uzkrājis slimības daudzu savas dzīves gadu laikā. Cik pieburtu kaišu un noskaušanas ("ļaunās acs") tas ir saņēmis iepriekšējo gadu laikā, kad jūs neko nezinājāt par atbrīvošanās metodēm? Nav brīnums, ka ķermenī joprojām kā sekas paliek patoloģiskas parādības orgānos.

Pirms sākam atbrīvoties no šīm patoloģijām, noskaidrosim, kas mūsu fiziskajam ķermenim ir veselība un kas — slimība.

Mēs jau runājām par to, ka visu mūsu ķermeni caurauž enerģētisko kanālu tīkls. Šie kanāli kā zari no koka stīdz no centrālajām plūsmām. Veselība ir gan centrālo plūsmu, gan sānkanālu pareiza organizācija, kad enerģija pa tiem plūst vienmērīgi, bez noplūdēm, bez sastāvēšanās, bez šķēršļiem, bez pārpalikuma un bez iztrūkuma. Bet pats galvenais ir tas, ka cilvēka ķermeņa iekšējās enerģētikas normālas organizētības gadījumā katrs orgāns ir sajūtams atsevišķi kā patstāvīga, suverēna enerģētiskā sistēma, kas ir saistīta tikai ar centrālajām plūsmām un nekādi nav enerģētiski saistīta ar citiem orgāniem.

Nav grūti saprast, ka slimība tātad ir enerģijas cirkulācijas traucējumi kanālos, sastrēgumu un šķēršļu rašanās, enerģijas izsīkums vai — gluži otrādi — tās pārlieks daudzums. Bet slimības galvenā raksturīgākā pazīme ir jaunu patoloģisku enerģētisko plūsmu rašanās. Tās sasaista orgānus citu ar citu, atņem tiem neatkarību un patstāvību.

Jūs atceraties, ka atveseļošanās ir jāsāk ar centrālo plūsmu normalizāciju. Centrālās plūsmas jūs jau esat normalizējis. Tāpēc tagad varat ķerties klāt pie otršķirīgajiem, mazākajiem kanāliem un pievērst savu uzmanību katra orgāna enerģētikai. Normalizējot centrālās plūsmas, jūs varat tikt galā ar pārējām patoloģiskās enerģētikas paliekām orgānos un sistēmās, tas ir, ar kādreiz izraisīto enerģijas plūsmas traucējumu sekām.

Tagad mēģināsim pamatīgāk apsekot enerģētiskās plūsmas ķermeņa orgānos. Šoreiz mums vispirms ir jāņem vērā tas, ka ir divu veidu patoloģiskās enerģētiskās plūsmas.

Pirmais veids — gadījuma rakstura pagaidu patoloģiskās saiknes, parasti ir akūtu slimību gadījumos (apendicīts, angīna, krasi paaugstinājies arteriālais spiediens utt.).

Otrs veids — izveidojušās, noturīgas un pašuz- turošas patoloģiskās plūsmas, kuras izraisa hroniskas un smagas slimības (holecistīts, stenokardija, bronhiālā astma utt.).

Pirmā veida patoloģisko saišu izveidošanās cēlonis var būt ārējs, parasti saistīts ar jau pazīstamajiem energoinformatīvajiem uzbrukumiem — noskaušanu ("ļauno aci"), pieburšanu (pieburto kaiti), vampīrismu. Tas nozīmē, ka pirmā veida patoloģiskās enerģētiskās plūsmas jums vairs nav bīstamas. Galvenais — savlaicīgi atklāt noskaušanu ("ļauno aci") vai pieburšanu (pieburtu kaiti) un atbrīvoties no tām (ja jūsu apvalks vēl nav pietiekami stiprs vai uzbrukums ir bijis ļoti spēcīgs). Ja jūs uzreiz neievērojāt bojājumu savā ēteriskajā ķermenī un tas ir izraisījis, piemēram, angīnu, arī tas nav bīstami: jūs jebkurā mirklī varat veikt nepieciešamos pasākumus un atvieglot slimības gaitu, atbrīvoties no tās cēloņa. Galvenā problēma ir cita — jums tagad būs jāatbrīvojas no patoloģiskajām saitēm, kuras jūsu ķermenī saglabājušās no pagātnes. Un te nu būs pamatīgi jāpastrādā.

Sarežģītāk ir ar otra veida patoloģijām, jo to cēloņi atrodas nevis ēteriskajā ķermenī, bet gan daudz augstākās un smalkākās jūsu energoinformatīvās būtības sfērās, kuras atbild par dvēseles un apziņas struktūrām. Ar šīm struktūrām jūs vēl neprotat strādāt. Par to, kā atbrīvoties no šīm patoloģijām, jūs uzzināsit nākamajās grāmatās. Bet pagaidām mācīsimies sajust patoloģiskās saites savā organismā un atbrīvoties no tām, neiedziļinoties smalkākās sfērās.

Kā veidojas patoloģiskās saites? Aptuvena to rašanās shēma ir šāda. Pieņemsim, ka noskaušana ("ļaunā acs") ir caursitusi ēterisko ķermeni, ir skartas aknas, kā rezultātā tās nav spējīgas strādāt, jo tām pietrūkst dzīvības procesu norisei vajadzīgās enerģijas. Aknām "palīgā" steidzas kuņģis, kas tām pievada enerģijas plūsmas. Aknas tūlīt pieslēdzas šīm plūsmām, jo savas enerģijas tām vairs nav. Līdz ar to kuņģim sāk pietrūkt enerģijas. Turklāt tiek izjaukts enerģētiskais līdzsvars starp kuņģi un zarnu traktu. Zarnu traktam arī nav pietiekami daudz enerģijas, un tas savukārt cenšas to iegūt, "vampirizējot" aknas. Taču aknas jau nedarbojas! Loks ir noslēdzies.

Iekšējie orgāni ir apauguši ar patoloģiskām enerģētiskajām saitēm, bet aknās tik un tā izveidojas enerģētiskais "caurums". Šis caurums kļūst pastāvīgs, tas padziļinās un izplešas. Tas tad arī ir žults ceļu hipokinēzijas — mūsdienās tik ļoti izplatītās slimības — cēlonis. Šo slimību rada tieši šāda patoloģiska enerģētiskā cilpa, ar kuru savstarpēji sasaistījušies orgāni.

Šādas cilpas var rasties pat vienā orgānā. Piemēram, ja cilvēkam nefunkcionē daļa plaušas, tad arī otra plauša energoinformatīvā bojājuma rezultātā tiek atrauta no centrālajām enerģētiskajām plūsmām, tomēr tā cenšas strādāt "par divām", atdodot savas enerģētikas niecīgās paliekas nefunkcionējošajai plaušai un līdz ar to atņemot enerģiju sev. Un tad atslēdzas abas plaušas.

Lai kuru slimību mēs aplūkotu, mēs vienmēr konstatēsim patoloģiskas enerģētiskās saites. Piemēram, tāda plaši pazīstama slimība kā gripa. Materiālajā pasaulē gripu izraisa vīruss, kas skar aiz- deguni. Patiesībā vīruss uzreiz neattīstās. Vispirms aizdegune zaudē enerģētiku noskaušanas ('ļaunās acs") vai pieburšanas (pieburtas kaites) rezultātā. Un tikai pēc tam tur ieperinās vīruss. Spēcīgs enerģētiskais apvalks ir visdrošākā aizsardzība no jebkuriem vīrusiem. Piemēram, šizofrēnijas produktīvajā fāzē, kad slimnieks ar bojātām smadzenēm zaudē kontroli pār sava ēteriskā ķermeņa astrālo pārvietošanos un ēteriskais ķermenis sasniedz milzīgu spēku, slimnieks nesirgst ar akūtām elpošanas ceļu slimībām. Bet, ja apvalks ir bojāts, vīrusi klāt kā likts: organisms enerģijas zaudējumu dēļ ir novājināts, bet vīrusi to vien gaida.

Augšējie elpošanas ceļi, zaudējuši savu enerģētiku, nespēj patstāvīgi uzveikt slimību. Un tad tie sāk atņemt enerģiju, piemēram, plaušām. Šajā gadījumā ir gaidāmas komplikācijas plaušu karsoņa veidā.

Savu enerģiju cīņai ar slimību var sākt atdot arī sirds — pastiprinot savu darbību iekaisuma procesu gaitā. Ja sirds jau tā ir enerģētiski novājināta, tā netiks galā ar papildu slodzi. Tad nav izslēgtas komplikācijas sirdsdarbībā.

Tātad atveseļošanās process nav iespējams bez orgānu darbības enerģētiskās korekcijas, bez atbrīvošanās no patoloģiskajām saitēm. Ja tas netiks darīts, slimība visu laiku ceļos no viena orgāna uz otru, radot starp tiem aizvien jaunas patoloģiskās saites. Bet nevar taču ierobežoto enerģijas daudzumu nemitīgi raidīt uz aizvien jauniem un jauniem saslimušajiem orgāniem — galu galā enerģija gluži vienkārši izsīks un no ierindas izies viss organisms.

Izeja ir tikai viena: vispirms jānovērš slimības cēlonis ēteriskajā ķermenī un dvēseles un apziņas struktūrās, pēc tam jālikvidē atlikušās patoloģiskās saites starp orgāniem un jāatjauno normāla enerģētiskā struktūra. Bet normāla enerģētiskā struktūra ir tāda struktūra, kurā katrs orgāns uzņem enerģiju tikai no centrālajām enerģētiskajām plūsmām, nevis no blakus esošajiem orgāniem.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

18. solis. Atbrīvošanās no patoloģiskām enerģētiskajām saitēm savā organismā

Cilvēka potenciālās iespējas ir tādas, ka viņš var ne tikai iemācīties sajust katru orgānu, bet arī vadīt to. Indijā daži jogi ne tikai prata pavērst pretējā virzienā zarnu peristaltiskās kustības, bet pēc savas gribas arī apturēt sirdi un no jauna likt tai darboties.

Tādas spējas mums nebūt nav vajadzīgas. Šo piemēru minu tikai tāpēc, lai vēlreiz jums atgādinātu par tām milzīgajām iespējām, kuras daba devusi cilvēkam, bet kuras cilvēku lielākā daļa diemžēl izmanto tikai divu triju procentu apmērā. Varbūt arī jūs kādreiz sasniegsit šādas virsotnes. Bet pagaidām es aicinu jūs iemācīties sajust patoloģijas savos orgānos un novērst tās.

Tātad jūs apsekojāt savu organismu — orgānu pēc orgāna, koncentrējot uzmanību uz katru orgānu un analizējot savas sajūtas saistībā ar ikvienu no tiem. Pieņemsim, ka jūs sajutāt orgānā sasprindzinājumu. Tā ir patoloģiska enerģētiskā saite orgāna iekšienē.

Jūs sajutāt sasprindzinājumu, kas aptver divus vai vairākus orgānus, it kā sasaistot tos kopā. Paši šie orgāni šķiet nedaudz blīvāki, un to virsma ir vairāk izliekta. Tā ir patoloģiska enerģētiskā saite starp orgāniem.

Jūs sajutāt orgānā blīvu veidojumu vai iedobumu, kuru nav iespējams normalizēt ar jums zināmajām enerģētiskajām metodēm. Tā ir sveša programma, kas jūsu ķermenī ielikta apziņas un dvēseles līmenī.

Vēlreiz atkārtoju: neizbīstieties un nekrītiet panikā. Jūs taču savu enerģētiku sākāt normalizēt pavisam nesen — pirms mēneša, pirms divām nedēļām vai varbūt tikai vakar. Protams, jums vēl ir jāpastrādā, lai aizmēztu visu to patoloģisko enerģētiku, kas uzkrājusies jūsu ķermenī un apziņā iepriekšējās dzīves laikā. Jūs šajā ziņā neesat nekāds izņēmums. Tieši ar tādām pašām problēmām saskaras pilnīgi visi cilvēki, kas sāk attīrīt un atbrīvot savu enerģētiku. Galvenais ir neapstāties, turpināt attīrīšanos un pilnveidošanos.

Patoloģisko saišu likvidēšanas metode gan vienā orgānā, gan starp vairākiem orgāniem ir ļoti vienkārša. Bieži vien pietiek ar visa organisma spēcīgu enerģētisku skalošanu. Šajā nolūkā vairākas dienas pēc kārtas jums savā organismā ir jāuztur paaugstināts abu centrālo enerģētisko plūsmu līmenis.

Ja tas nelīdz, var izmantot šādu paņēmienu. Iztēlojieties, ka jūsu priekšā stāv… jūsu paša ķermenis. Iedomājieties savā priekšā sevi pašu fantoma veidā. Vispirms nosakiet, tieši kurā vietā izveidojušās patoloģiskās saites, un tad ar savām fiziskajām rokām, ievadījuši tās iedomātajā ķermenī, gluži vienkārši saraujiet šīs saites — it kā tie būtu parasti pavedieni. Pēc tam vietu, kur bija piesūkušās patoloģiskās saites, domās vai ar roku piepildiet ar enerģiju, tādējādi atjaunojot orgānu normālās robežas; tad sairs ari sekundārās patoloģiskās saites ar līdzās esošajiem orgāniem.

Pēc šīs procedūras neaizmirstiet domās savienoties ar savu fantomu, savietojot tā robežas ar sava fiziskā ķermeņa robežām, lai šis fantoms savā nodabā nesāk kaut kur klaiņot apkārt.

To pašu var izdarīt arī domās savā fiziskajā ķermenī. Domās saraut pavedienus, domās atjaunot normālās orgānu robežas. Var iepriekš domās izveidot programmu: iztēloties iekšējo orgānu ideālu enerģētisko struktūru, kas saista tos tikai ar centrālajām plūsmām, nevis savstarpēji. Pēc tam domās savietojiet šo ideālo struktūru ar savu ķermeni un koriģējiet savu stāvokli atbilstoši šai ideālajai struktūrai.

Kas attiecas uz svešu programmu likvidēšanu, tad pilnībā jūs to varēsit paveikt tad, kad apgūsit darba paņēmienus ar dvēseles un apziņas struktūrām. Pagaidām jūs varat paveikt jums jau pieejamo šā darba variantu. Tā būs sagatavošanās turpmākai nopietnākai korekcijai.

Ņemiet vērā to, ka šim darbam būs vajadzīgas vismaz vairākas dienas.

Atcerieties, kā jūs mācījāties ar roku atvilkt enerģiju no sava gurna. Tieši tāpat jūs varat no sava orgāna izvilkt svešu programmu, iedomājoties to kā svešas enerģijas sabiezējumu. Pielieciet pie vietas, kur atrodas bojātais orgāns, plaukstu un iztēlojieties, ka tā gluži kā sūknis iesūc enerģiju. Dariet to tik ilgi, līdz orgānā radīsies viegluma sajūta un būs pazudušas visas nepatīkamās sajūtas. Pēc tam katrā ziņā nomazgājiet rokas aukstā tekošā ūdenī. Ja orgānā jūtams iedobums, piepildiet to ar enerģiju. Pēc tam jāizveido normālas enerģijas plūsmas programma ar normālām atjaunotām orgānu robežām, bez jebkādas enerģijas noplūdes, izaugumiem un sabiezējumiem. Domās šo ainu savienojiet ar savu organismu.

Vairākas dienas pēc tam jums būs jāuztur pastiprināta enerģijas kustība centrālajās plūsmās un jākoncentrējas uz paaugstināta enerģētiskā līmeņa sajūtu attiecīgajā orgānā.

Kā pārbaudīt, vai jūs visu esat izdarījis pareizi? Kā noteikt, vai jūsu organisma enerģētiskā struktūra tagad ir normāla?

Tas ir ļoti vienkārši. Ķermenis pats vienmēr pasaka priekšā, vai tajā ir kāda patoloģija vai arī viss ir kārtībā. Tikai jāiemācās ieklausīties savā ķermenī. Iegaumējiet: ja viss atbilst normai, ķermenis vienmēr jūt pilnīgu un netraucētu iekšējo komfortu. Tas ir vienīgais un pats precīzākais kritērijs tam, ka esat sekmīgi koriģējis savu enerģētiku. Ja ar ķermeni viss ir kārtībā, tas gūst baudu no jebkura tajā notiekošā procesa, pat no tāda banāla fizioloģiskā procesa kā barības uzņemšana vai zarnu iztukšošanās.

Ja jūsu organisms sajūt dziļu apmierinājumu no šiem diviem vissvarīgākajiem procesiem, ja tam sagādā baudu fizisks darbs, sporta nodarbības, pastaigas svaigā gaisā, seksuālās attiecības un pat elpošanas process, tas nozīmē, ka jūs var apsveikt: jūsu organisms ir kārtībā.

Pat mazākā diskomforta sajūta lai dara jūs uzmanīgu. Smagums kuņģī, sirdsklauves, nogurums, spriedze, pārslodzes sajūta nozīmē to, ka jūsu enerģētiskajā sistēmā kaut kas nav kārtībā un ir pienācis laiks ar to padarboties.

Katru dienu veltiet uzmanību savam ķermenim un tajā notiekošajiem enerģētiskajiem procesiem, līdz izgaisīs diskomforts, līdz jūs pavisam aizmir- sīsit, kas tas ir — diskomforts. Jums var likties, ka tas ir apnicīgs, nepateicīgs, garlaicīgs darbs, taču, ticiet, ķermeņa veselība ir tā vērta, lai šajā darbā ieguldītu pūles. Drīz vien jūs sajutīsit, ka ķermenis parādā nepaliek, par rūpēm un uzmanību tas noteikti atalgos jūs ar paaugstinātu tonusu, vieglumu, mundrumu un veselību.

Vēl vairāk: ja būsit pietiekami praktizējies un ievingrinājies sava ķermeņa iekšējo orgānu enerģētikas normalizēšanā, jūsu organisms iemanīsies pats parūpēties par sevi. Rūpes par to uzņemsies jūsu zemapziņa, tā saucamā zemgaroza. Jo jūs jau būsit parādījis tai paraugu, kā jāstrādā ar iekšējiem orgāniem. Zemgaroza to iegaumēs, darba programma tajā fiksēsies kā videokasetē un turpmāk ieslēgsies automātiski. Zemgarozai tas ir dabas dots uzdevums — uzņemties jūsu veselības stāvokļa kontroli un vadīt orgānu normālu darbību automātiskā režīmā. Taču lielākajai daļai cilvēku visas organisma normālās funkcijas ir traucētas ilggadējas nepareizas enerģijas plūsmas rezultātā. Tāpēc jums zemgarozai būs mazliet jāatgādina tās pienākumi un jāievirza darbs. Tad organisms pakāpeniski pāries uz dabisko pašatveseļošanās režīmu.

Kad būsit to panācis, no sirds priecājieties par sevi, paslavējiet sevi un apsveiciet, jo ar jūsu gādību ķermenis beidzot būs atguvis to stāvokli, ko tam lēmusi daba. Jūs izlabojāt gadiem ilgi traucēto enerģijas apmaiņu, padarījāt to normālu un harmonisku. Jūs savā organismā ieslēdzāt pašatveseļošanās sistēmu, kas pati novērsīs slimības attīstību. Ja jums tas ir izdevies, tad patiešām ir gūts liels sasniegums!

P.S. TIEM, KURIEM NEIZDODAS

Esmu pārliecināts, ka lielākajai daļai no jums viss katrā ziņā izdosies. Tomēr man ir godīgi jābrīdina: šo darbu, kas ārēji šķiet tik vienkāršs, ar pirmo piegājienu visiem nebūt neizdosies paveikt. Tāpēc gribu sniegt papildinformāciju. Šī informācija ir domāta tiem, kuru ēteriskais ķermenis ir atradinājies piegādāt enerģiju fiziskajam ķermenim. Izklāstītais darba variants šādā gadījumā diez vai būs pietiekami efektīvs. Tikai nedomājiet, ka esat bezcerīgs un jums nekas neiznāks. Noteikti izdosies! Jums gluži vienkārši būs jāveic vēl kāds papildu darbs (kas, starp citu, nenāktu par sliktu arī visiem pārējiem), par kuru runāsim nākamajā nodaļā.

Bet tagad noskaidrosim, kāpēc šajā nodaļā izklāstītais paņēmiens ne vienmēr ir efektīvs. To var viegli izskaidrot: ja ķermenim ilgu laiku nav pievērsta nekāda uzmanība, tas enerģētiskajā ziņā ir tik ļoti novājināts, ka pats saviem spēkiem vairs nespēj tikt galā ar patoloģijām, kas iemitinājušās orgānos. Zemgaroza, zemapziņa gluži vienkārši ir "izslēgusi" ķermeni no energoapmaiņas.

Lai izdzīvotu, ir jābūt harmoniskam, tas ir, jābūt spēcīgam un veselam gan fiziski, gan enerģētiski, gan garīgi. Attīstītai un nostiprinātai energoinformatīvajai būtībai ir jābūt atbilstoši attīstītam un stipram ķermenim. Tikai tad starp tiem pastāvēs harmonija un līdzsvars.

Jums nāksies paaugstināt sava ķermeņa enerģētikas līmeni. Bez tā nevar iztikt, jo, tikai sasniedzot pietiekami augstu enerģētisko līmeni, ķermenis sāks atšķirt, kur ir norma, bet kur — patoloģija. Pretējā gadījumā tam nav atskaites punkta, nav etalona, ar kuru varētu salīdzināt. (Atcerieties? Tā tas bija arī ar apziņu, līdz jūs iemācījāties izveidot etalonu.)

Ķermeņa enerģētikas paaugstināšanai mums nav jāizgudro nekas jauns. Šim nolūkam ir daudz dažādu vingrinājumu, kuru lielākā daļa nāk no Senajiem Austrumiem. Dažus no šiem vingrinājumiem mēs aplūkosim TEIA sistēmas ceturtajā grāmatā, kas būs speciāli veltīta darbam ar organismu. Pagaidām aprobežosimies ar vienu no vienkāršākajām un iesācējiem pieejamākajām metodikām, kas sevi pozitīvi apliecinājusi praksē. Tā ir ar saviem ilgdzīvotājiem slavenās senās tengri tautības atveseļošanās sistēma. Nākamajā nodaļā jūs iepazīsities ar šo sistēmu. Esmu to speciāli adaptējis atbilstoši mūsdienu eiropieša attīstības līmenim un dzīvesveidam.

9.NODAĻA

KĀ IEKLAUSĪTIES ORGANISMA IEKŠĒJOS RITMOS UN PALĪDZĒT SAVAM ĶERMENIM

PAAUGSTINĀT ENERĢĒTIKAS' LĪMENI

DABISKIE RITMI: PAŠPALĪDZĪBAS SISTĒMA

Vēlreiz atgādinu: cilvēka energoinformatīvā būtība — viņa dvēsele un apziņa — dzīvo pēc saviem likumiem, bet ķermenis —• pēc saviem. Šīs divas atšķirīgās cilvēka hipostāzes eksistē atsevišķi, it kā paralēlās pasaulēs. Tās nedrīkst sajaukt, un nedrīkst ķermeņa likumus piemērot energoinformatīvajai būtībai un otrādi.

Ja visu savu enerģiju atdodam rūpēm par ķermeni, mēs izdarām nepiedodamu nomaiņu, svarīguma ziņā pirmo vietu ierādot ķermenim. Bet šajā vietā ir jābūt energoinformatīvajai būtībai. Noliekot ķermeni pirmajā vietā, mēs to dievišķojam, padarām par elku (atcerieties Bībeli: "Tev nebūs elku sev taisīt."). Tāpēc galvenais ir vispirms tikt skaidrībā par vērtību sistēmu un ierādīt ķermenim atbilstošo vietu. Tiklīdz mēs apzināsimies, ka ķermenis ir mazsvarīgāks, ka tas ir tikai palīginstru- ments, un iemācīsimies atdot enerģijas maksimumu energoinformatīvajai būtībai, mums uzreiz radīsies spēks rūpēm par ķermeni. Bet tikai kā par palīg- instrumentu — ne vairāk.

Par instrumentu ir jārūpējas: lai cik ģeniāls būtu mūziķis un lai cik izcils skaņdarbs, diezin vai noskaņojušos klavieru skaņas būs nevainojamas.

Šajā nodaļa, kā jau solīju, es jūs iepazīstināšu ar samērā vienkāršu un saprotamu, turklāt efektīvu savam ķermenim sniedzamās palīdzības sistēmu, kuru nu jau vairākus tūkstošus gadu praktizē nelielā AI tajā dzīvojošā tauta tengri. Šī sistēma pirmām kārtām paredzēta cilvēkiem, kuru ķermenis ir novārdzināts, jo daudzus gadus nav ievērotas tā intereses, kā ari visiem, kuri vēlas būtiski paaugstināt sava ķermeņa enerģētisko potenciālu.

Tā nav nejaušība, ka es jums piedāvāju tieši šo sistēmu, jo uzskatu, ka tā ir vispiemērotākā mūsdienu Rietumu cilvēkam. Protams, jūs varat izvēlēties sevis atveseļošanai arī kādu citu sistēmu — cilvēce savā garajā vēsturē ir izstrādājusi neskaitāmi daudz organisma pašpalīdzības metožu. Minēsim kaut vai ķīniešu cigun, indiešu meditācijas, pareizticīgo un musulmaņu gavēņus, krievu praktizēto aplaistīšanos ar aukstu ūdeni no rītiem — tā ir tikai niecīga daļa no visām metodēm, kas domātas cilvēka fizioloģijas ritmu uzturēšanai normālā stāvoklī.

Turklāt dažās valstīs dzīves ritms tiek ievirzīts tā, lai tas būtu organismam vislabvēlīgākais. Piemēram, latīņamerikāņu pēcpusdienas siestas, kad dienas vidū, viskarstākajā laikā, dzīve pilsētās burtiski pamirst: veikali tiek slēgti, birojos un uzņēmumos ir darba pārtraukums, ielas un pludmales kļūst tukšas. Cilvēki atpūšas istabu puskrēslā un vēsumā aiz žalūzijām un ar gaisa kondicionētājiem.

Mūsu Rietumu dzīvesveids nevar lepoties ar tādu saudzīgu attieksmi pret cilvēka organismu. Mēs visi, it īpaši pilsētnieki, esam ļoti attālinājušies no dabiskajiem dzīves ritmiem. Piemēram, sekojot dabiskajiem ritmiem, ir jāceļas līdz ar saullēktu un jāiet gulēt līdz ar saulrietu. Tad organisms dzīvo saskaņā ar dabu, neizšķiežot sevi veltīgi, un saglabā veselību.

Bet vai mēs šodien varētu tā dzīvot? Tad taču ziemā, kad ir visīsākās dienas, mums būtu jāiet gulēt piecos vakarā! Mūsu vispārpieņemtais dzīvesveids un darba režīms uzņēmumos mums to gluži vienkārši neļauj darīt. Lai gan tā būtu vispareizākā rīcība. Lāči, dodoties ziemas miegā, rīkojas gudrāk nekā cilvēki. Viņi zina, ka ziemā organismam ir jāatpūšas!

Bet ko darām mēs? Ap septiņiem pārnākam no darba, pamatīgi pieēdamies, pēc tam līdz pusnaktij sēžam pie televizora. Un vēl brīnāmies: no kurienes tāds nogurums, nervu pārslodzes, mūžīgās galvassāpes? Cēlonis ir gaužām vienkāršs: to visu izraisa atraušanās no dabiskajiem dzīves ritmiem, saskaņā ar kuriem dzīvo visa dzīvā radība, izņemot vissaprātīgāko, "radības kroni" — cilvēku.

Mēs jau esam iemācījušies būt neatkarīgi no sociumā, nepakļauties tā patoloģiskajai ietekmei, neņemt pie sirds apkārt notiekošās sociālās peripetijas, taču arī tas ne vienmēr ļauj dzīvot kā Robinsonam uz vientuļas salas, nošķirti no apkārtējās pasaules. Es jūs neaicinu tā dzīvot. Pat iemācoties iekšēji nepakļauties sociumā ietekmei, mums ārēji tomēr nākas ievērot tā spēles noteikumus un konvencionalitātes. Mums ir jāierodas darbā tad, kad sāk strādāt uzņēmums, nevis tad, kad mums gribas, jāizņem bērni no skolas tad, kad beidzas stundas, jāiet uz veikalu saskaņā ar tā darba laiku un tā tālāk.

Protams, ir jāatceras, ka visas sociumā dzīves normas ir tikai ārējie spēles noteikumi un sabiedrībā pieņemts uzvedības modelis, kam nav nekāda sakara ar mūsu patieso būtību. Tomēr mēs nekļūsim par baltajiem zvirbuļiem, ar visu savu dzīvesveidu nedemonstrēsim to, ka esam īpaši, ne tādi kā visi. Nekritīsim sociumam uz nerviem, liekoties gulēt piecos vakarā, rīkojot pēcpusdienas siestas vai veselām dienām meditējot. Mūsdienu cilvēkam nav viegli ievērot gavēni, staigāt basām kājām pa sniegu, atrast laiku ķīniešu vai japāņu pašatveseļošanās sistēmu praktizēšanai. Bet tengri sistēma ļauj nodarboties ar pašatveseļošanu, nepiesaistot apkārtējo ļaužu neveselīgu ziņkāri. Turklāt tā nepaņem daudz laika, spēku un līdzekļu.

Šīs sistēmas pamatā ir mācība par organisma iekšējiem ritmiem. Dabā viss ir pakļauts noteiktiem ritmiem. Dienu nomaina nakts, saule noriet un uzaust saskaņā ar stingri noteiktu intervālu, pēc ziemas atnāk pavasaris, pēc pavasara — vasara, pēc vasaras — rudens, pēc rudens — ziema. Šī kārtība nekad nemainās, dabā visas norises ir ļoti precīzas. Pilnīgi visas dabas parādības ir stingri periodiskas, tās atkārtojas noteiktā ritmā.

Arī cilvēkam kā dabas daļai ir sava ritmiska organizācija. Sirds sitas noteiktā ritmā. Pēc noteikta laika intervāla cilvēkam rodas nepieciešamība pēc miega, barības, kuņģa iztukšošanas. Pilnīgi visi cilvēka organismā notiekošie procesi ir pakļauti ritmam. Padomājiet pats: jūsu organismā, visos tā orgānos, visās šūnās kaut kas nemitīgi notiek, norisinās zināmi procesi, kustība — tā arī ir dzīvība. Kuņģis pārstrādā barību. Šūnas uzņem barības vielas. Asinis šīs barības vielas uzsūc un nogādā visiem orgāniem un sistēmām. Vienlaikus no organisma tiek izvadītas toksiskās un kaitīgās vielas. Smadzenēs iekļūst signāli no ārienes, un tās sūta impulsus attiecīgiem orgāniem un sistēmām, liekot mūsu rokām un kājām kustēties, mūsu ķermenim — gulties, sēsties, celties augšā, mūsu žokļiem — košļāt barību. Pastāvīgi atjaunojas asinis, ādas šūnas, nagi, apmatojums. Organisms ir milzu fabrika, kurā ne uz mirkli nepierimst darbs nevienā cehā, ne pie viena darbgalda un neviena detaļa nestāv uz vietas ne mirkli.

Bet iedomājieties, kas notiktu, ja visi šie procesi noritētu haotiski, katrs orgāns strādātu, kā tam iepatīkas un kā pats iedomājas. Šāda vētraina, nesaskaņota darbošanās droši vien saraustītu organismu gabalos. Taču tas nenotiek, un par veselu organismu mēdz teikt, ka tas strādā kā pulkstenis. Šī precīzā organizācija tiek panākta, pateicoties tam, ka neskaitāmie mūsu organismā vienlaikus notiekošie procesi nav haotiski, bet ir noregulēti un savstarpēji saskaņoti. Un tie ir noregulēti, pateicoties tieši organisma iekšējiem ritmiem.

Organisma ritmi savukārt ir pakļauti ēteriskā ķermeņa ritmiskām pulsācijām. Tieši tāpat kā asiņu kustību asinsvados nodrošina sirds pulsācija, tā arī visu procesu saskaņotību fiziskajā ķermenī nodrošina enerģijas pulsācija ēteriskajā ķermenī.

Tengri sistēmas būtība ir tā, ka jāiemācās palīdzēt šai dabiskajai enerģijas pulsācijai. Kad esam iemācījušies uzturēt sava organisma dabiskos ritmus, mēs automātiski varam sasniegt ļoti krasu sava fiziskā ķermeņa enerģētiskā potenciāla paaugstināšanos. Jo šajā gadījumā daļa centrālo plūsmu enerģijas, kuru patērē ēteriskais ķermenis, tiek novirzīta organisma vajadzībām — un organisms it kā pamostas, kļūst dzīvs, aktīvs, atbrīvojas no gurdenuma un apātijas, sāk dzīvot pilnvērtīgu dzīvi un mundri reaģē uz visu, kas ar to notiek.

Pirms sākam mācīties palīdzēt saviem dabiskajiem ritmiem, noskaidrosim, kas tie ir par ritmiem un kāda ir to daba.

Cilvēks, kā mēs zinām, ir apkārtējās pasaules daļa, dabas daļa, un, protams, viņa ritmi ir ļoti cieši saistīti ar dabas ritmiem. Ar kādiem? Viens no cilvēka organisma pamatritmiem ir cieši saistīts ar dienas un nakts maiņu. Cilvēks pastāvīgi dzīvo režīmā: gaisma—tumsa—gaisma—tumsa, un tā visu mūžu. Dienā — gaisma, naktī — tumsa, vasarā — gaisma, ziemā — tumsa, šo mūžīgo ciklu neviens nekad nespēs apturēt.

Nākamais ritms, kas ietekmē cilvēka organismu, ir siltuma un aukstuma maiņa. Ziemā — auksts, vasarā — silts, un tā visu mūžu. Ir arī diennakts svārstības, saistītas ar siltuma un aukstuma maiņu: naktī — auksts, dienā — silts. Cilvēka organismam gribot negribot ir jāiekļaujas šo svārstību ritmā. Ja organisms kāda iemesla dēļ šajā ritmā neiekļaujas, to sāk piemeklēt slimības. Nav nejaušība, ka cilvēkiem, kuri strādā naktīs, parasti sākas dažādas slimības, jo viņiem ir izjaukti visi dabiskie ritmi, kā rezultātā organisms ir novājināts un sāk biežāk slimot.

Cilvēks ir pakļauts vēl vienam ritmam — mitruma un sausuma mijai. Šī mija nav tik acīmredzama kā aukstuma un siltuma mija, taču, ja vēlas, var noskaidrot, ko ar to saprot tengri tautas pārstāvji, kuri ir izstrādājuši šo sistēmu. Viņi mitrumu cieši saista ar pavasari (pavasara pali, sniega kušana), bet sausumu — ar rudeni (vasarā sasilusī zeme atdod savu siltumu). Ņemiet vērā, ka dabā viss norit cikliski, un diennakts atgādina gada ciklu miniatūrā. Mitrums ir ne tikai pavasaris, bet arī rīts, sausums — ne tikai rudens, bet arī vakars.

Tātad gaismas mija ar tumsu, aukstuma — ar siltumu, mitruma — ar sausumu ir tie galvenie dabas ritmi, saskaņā ar kuriem jādzīvo cilvēka organismam, ja tas grib būt vesels.

Atbilstoši tengri sistēmai katra no šīm dabas parādībām vēl ir saistīta arī ar dabas stihijām. Dabā eksistē četras stihijas: ūdens, gaiss, uguns un zeme. Rīts — tas ir mitrums, kas atbilst ūdens un gaisa stihijai, diena — siltums (gaiss un uguns), vakars — sausums (uguns un zeme), nakts — aukstums (zeme un ūdens). Un tā katru diennakti līdz ar dienas un nakts, siltuma un aukstuma, gaismas un tumsas, mitruma un sausuma miju mainās arī dažādu stihiju ietekme. Katrs diennakts posms aizrit noteiktas dabas parādības zīmē, tas ir, divu tam atbilstošu stihiju zīmē.

Cilvēkam, kurš vēlas, lai viņa organisms ir vesels un harmonisks, diendienā jādzīvo saskanīgi ar šīm stihijām, jāpakļauj to ietekmei visi savi iekšējie ritmi. Ritmi mums doti sajūtu līmenī, un mums ir jāprot tos sajust. Tikai tad paši dabas ritmi — stihiju ritmi — sāks atbalstīt jūsu organisma ritmus, daudzkārt tos pastiprinot un piepildot organismu ar enerģiju. Daudziem droši vien ir pazīstama rezonanses parādība. Kad mēs sākam dzīvot tā, ka mūsu pašu ritmi rezonē ar dabas ritmiem, mūsu organisms iemanto neredzētu spēku un varenību. Jo dabas ritmi ir varens spēks. Tie nes arī milzīgu attīrošu iedarbību. Iedomājieties tikai, cik vareni mēs kļūsim, ja to spēks kļūs arī par mūsu spēku.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

19. solis. Ķermeņa bioloģisko ritmu uzturēšana

Tātad mūsu uzdevums ir iemācīties katru dienu kontaktēties ar četrām stihijām, četrām sajūtām, kuras mūsu ķermenim piegādā enerģiju un attīra to no sociālās apkārtnes kaitīgajām ietekmēm. Šajā nolūkā es jums iesaku ik dienu izpildīt septiņus vienkāršus vingrinājumus: trīs vingrinājumus ķermeņa regulēšanai un noskaņošanai un četrus vingrinājumus kontakta izveidošanai ar stihijām.

Padoms: izpildot vingrinājumus, katrā ziņā koncentrējieties uz savām iekšējām sajūtām. Ņemiet vērā: tā nav nekāda rītarosme, ko var izpildīt mehāniski, tie būtībā ir meditatīvi vingrinājumi, kuri pastiprina ķermeņa kontaktu ar dabas pasauli un iepazīstina ķermeni ar pilnīgi jaunām sajūtām.

1. Rīts. Jūs tikko esat pamodies un vēl guļat gultā. Pēc pamošanās nevajag strauji lēkt augšā. Labāk uzlieciet modinātājpulksteni kādas 15 minūtes agrāk, lai jums ir pietiekami daudz laika kā nākas pamosties. Atcerieties, ka jūsu ķermenis nav ne robots, ne arī mehānisms. Tas ir dzīvs. Tad nu arī izturieties pret to kā pret dzīvu būtni. Nelieciet tam automātiski, kā pēc komandas, celties, automātiski iet uz vannasistabu, automātiski norit brokastis. Pierodiet visu darīt apzināti, izprasti, "izjusti, apjēgti, noteiktā secībā". Tikai tad, kad ķermenis sāks dzīvot apzināti, tas pamodīsies, beigs nīkuļot pusmiega stāvoklī un dzīvos pilnvērtīgi.

Sākumā, pamostoties, ķermenim ir jāsajūt, ka tas ir pamodies, jāuzņem sevī apkārtējā pasaule, ar katru savu šūniņu jāsajūt dzīve. Lai sevī izraisītu šo sajūtu, pēc pamošanās ir ieteicams ne mazāk kā piecas minūtes ar plaukstām glaudīt visu sava ķermeņa virsmu, aizvien palielinot intensitāti. To darot, jums jāsajūt, kā atdzīvojas, pamostas katra jūsu organisma šūna. Izbaudiet šīs sajūtas, priecājieties par jauno dienu, kurai jūs tagad esat pilnībā gatavs.

Pēc tam vairākas reizes saldi izstaipieties un tikai tad varat lēnām celties augšā.

2. Pēc pamošanās, visa ķermeņa pamodināšanas un piecelšanās no gultas var sākt kontaktēties ar rīta stihijām. Atgādinu, ka rīta stihijas ir mitruma stihijas, kuru būtība ir gaisa un ūdens apvienojums.

Piecēlies no gultas, atveriet logu, ielaidiet telpā svaigu gaisu — kaut vai uz dažām minūtēm pat tad, ja ārā ir sals. Pēc tam nomazgājieties istabas temperatūras ūdenī, kuru sagatavojiet jau vakarā. Sākumā nomazgājiet seju un rokas. Pēc tam aplaistiet visu ķermeni. Mazgājieties lēnām, koncentrējoties, izjusti, lai visā pilnībā uzņemtu sevī mitruma sajūtu. Sajūtiet, kā mitrums iekļūst katrā jūsu ķermeņa šūnā, kā šūnas sarosās, atdzīvojas un atjaunojas, mitruma piesātinātas. Neaizmirstiet, ka cilvēka organismu veido vairāk nekā 60 procenti ūdens, un kontakts ar mitrumu tam ir vitāli nepieciešams.

Pēc nomazgāšanās nostājieties taisni, iztaisnojiet plecus, atslābinieties un izdariet precīzi divdesmit vienu ātru un dziļu ieelpu—izelpu. Turklāt koncentrējieties uz centrālās lejupejošās plūsmas sajušanu.

Ja jums noreibst galva (tas var notikt tāpēc, ka, intensīvi elpojot, smadzenēs nonāk ļoti daudz skābekļa), divdesmit vienu reizi strauji apšļāciet seju ar aukstu ūdeni. Tas nebūs lieki ari tad, ja galva nenoreibs, — tas nāks vienīgi par labu. Labāk, ja tas būs ūdens, kas visu nakti stāvējis ārā vai caurvējā.

3. Tuvojoties dienas vidum, mitruma stihijas nomaina siltuma stihijas: iestājas gaisa un uguns valdīšanas laiks. Organismam tagad ir jāpielāgojas šīm stihijām. Atrodiet tam vismaz dažas minūtes, lai kur jūs atrastos. Jūs varat sēdēt savā darbavietā vai braukt transportlīdzeklī, apkārtējie neko nemanīs. Tuvojoties dienas vidum, jums ir tikai jākoncentrē uzmanība uz augšupejošo enerģijas plūsmu, kas no apakšējās čakras virzās uz augšu mugurkaula priekšpusē. Pēc tam vairākas reizes sekli un ļoti lēni ieelpojiet un izelpojiet. Ja apkārtējie apstākļi to ļauj, efektu var nostiprināt ar vieglu galvas masāžu. Šajā nolūkā piecas minūtes ar abu roku pirkstiem ir jāizdara vieglas kutinošas kustības pa visu galvas virsmu.

Tā jūs būsit sagatavojis savu ķermeni siltuma stihiju — gaisa un uguns — uzņemšanai.

4 Aptuveni no pulksten vieniem dienā ir jāsāk savā ķermenī ielaist siltumu, pastiprināt uguns stihijas ietekmi uz visu ķermeni. Šajā nolūkā atkal ir precīzi divdesmit vienu reizi jāieelpo un jāizelpo, sajūtot, kā pastiprinās centrālā augšupejošā enerģētiskā plūsma. Vēlams šajā laikā lūkoties uz sauli. Ja saule ir aiz mākoņiem vai arī jūs atrodaties telpā, kur attiecīgajā brīdī tā nav redzama, jūs varat lūkoties uz lampu vai sveces liesmu. Pamēģiniet piecas minūtes laist savā kreisajā acī saules (lampas, sveces) gaismu. Tā jūs saņemsit ļoti spēcīgu enerģētikas devu. Tikai esiet uzmanīgs, ja lūkojaties uz sauli: lai jums nerastos radzenes apdegums, piemiedziet acis un skatieties caur skropstām, periodiski mirkšķinot.

Mēģiniet to darīt ar prieku, nevis tā, it kā jums tas jādara sūras nepieciešamības spiestam, ne arī tāpēc, ka tā rakstīts grāmatā. Izbaudiet procesu, spēlējieties, jo jūs taču esat iekļāvies brīnišķīgā radošā procesā — saskarsmē ar dabu, ar stihiju pasauli, kurā esat pilntiesīga būtne. Sajūtiet, ka jūs dzīvojat cieša kontaktā ar pasauli, ka šī pasaule ir dzīva, ka visa daba, visas stihijas ir gatavas jums palīdzēt, būt jūsu labākie draugi, ja vien jūs pret tām izturēsities labestīgi un pateicīgi.

5. Tuvojoties pulksten sešiem, siltuma sajūta pakāpeniski jāsamazina. Uguns stihija vēl valda pār visu dzīvo, taču spēkā pieņemas arī cita stihija — zemes stihija, kura sevī nes nojausmu par gaidāmo nakts aukstumu.

Lai pieskartos zemes stihijai, ir jāpavingrina kāju pēdas, jo tieši caur pēdām organisms uzņem zemes sausumu un siltumu. Izdariet dažus loti

vienkāršus vingrinājumus ar pēdām — pagroziet tās, pēc tam izspaidiet ar rokām. Tā jūs sagatavosit organismu vakara stihiju uzņemšanai.

6.   Stundu pirms gulētiešanas jāizdara īsa intensīva pēdu masāža. Pēc iespējas jācenšas pastaigāt basām kājām pa zemi. Diemžēl mūsdienu cilvēkam tas parasti ir iespējams tikai vasarā, dzīvojat vasarnīcā. Citā gadalaikā var pastaigāt pa istabu bez zeķēm vai pa ielu čībiņās vai citos apavos. Arī tad organisms caur pēdām uzņems zemes sausumu, kas liecina par aizejošo vakaru, un zemes aukstumu, kas liecina par tuvojošos nakti. Koncentrējieties uz sausuma un aukstuma sajušanu — tie caur pēdām iekļūst jūsu ķermenī un piepilda jūsu organismu. Šajā laikā jāelpo mierīgi un sekli. Labāk, ja to darīsit tumsā, — tā būs ideāla sagatavošanās naktij.

7.    Tieši pirms gulētiešanas, saklājis gultu un noģērbies, pāris minūtes pasēdiet uz gultas malas. Atcerieties, kā jūs no rīta "ieslēdzāt" savu ķermeni, iesildot to ar plaukstām un palīdzot pamosties? Tagad, pirms gulētiešanas, jums ir "jāizslēdz" ķermenis. šajā nolūkā viegli pēc kārtas ar plaukstām pieskarieties visai ķermeņa virsmai. Turklāt delnām nav jāslīd pa ķermeni, tās pāris sekundes paliek uz vietas, tad jūs tās pārvietojat. Jūs it kā nomierināt visus ķermenī notiekošos procesus, nevis aktivizējat, bet, gluži otrādi, palēnināt, maigi un nomierinoši uzplikšķinot.

Kad šī procedūra pabeigta, pamasējiet galvaskausa pamatni, sajūtot, kā vēsa enerģētiskā plūsma no augšas nāk uz jūsu pakausi, atvēsinot to un nomierinot ķermenī visas sajūtas.

Pirms iemigšanas noskaņojieties uz aukstuma un sausuma sajušanu, kas raksturīga nakts sākumposmā, bet, tuvojoties rītam, ķermenim ir jāuztver aukstums un mitrums. Noskaņojieties uz šīm sajūtām pat tad, ja jūsu gulta ir silta. Aukstums ir ideāls stāvoklis miegam. Atcerieties, cik slikti ir gulēt karstumā, kad palags un spilvens ir karsts, jūs visu laiku grozāties, veltīgi meklējot kādu vēsāku vietiņu. Ja istabā ir karsts, radiet vēsuma sajūtu organisma iekšienē. Ķermenis pakāpeniski pieradīs pie tā un, iegaumējis šo sajūtu šūnu līmenī, pat miegā bez jebkādas apzinātas kontroles uzturēs vajadzīgo sajūtu.

Tagad jūs esat iepazinies ar visiem septiņiem nepieciešamajiem vingrinājumiem. Kad jūs sāksit regulāri tos ik dienu izpildīt, jūsu organisms zemapziņas līmenī iegaumēs pārejas mirkļus no vienas stihijas uz otru un kļūs par pašregulējošu sistēmu: tas automātiski iekļausies dabas ritmos un dzīvos pilnīgā saskaņā ar dabas stihijām un parādībām.

Jums uzreiz uzlabosies pašsajūta. Jo jūs esat savu organismu pieradinājis dzīvot harmoniskā saskaņā ar dabu, bet tieši tas ir visvairāk nepieciešams sociumā nomāktajam mūsdienu cilvēkam. Tas nozīmē, ka daba tagad ir jūsu labākais draugs un palīgs. Tā vienmēr nāks jums talkā grūtā brīdī, kad būs jātiek galā ar slimību, sliktu noskaņojumu, nogurumu, nespēku.

Arī jūs pats tagad esat vairāk dabas parādība nekā sociumā pārstāvis. Tas ir tik aizraujoši — būt dabas parādībai! Pamēģiniet — un jūs par to pārliecināsities pats. Pavisam drīz jums kļūs saprotamāka putnu valoda, viļņu dunoņa, vēja šalkas, krāsns sprakšķi. Gan vēju, gan lietu, gan salu, gan svelmi jūs uztversit nevis kā dabas parādības, bet gan kā dzīvas būtnes. Jo tās ari ir dzīvas ener- goinformatīvas būtnes, tikai cilvēki ir sev uzlikuši uz acīm tādas klapes, ka nepamana to un neredz, ka visapkārt kūsā dzīve.

No dabas stihijām jūs saņemsit ne tikai milzīgu daudzumu enerģijas, kas nozīmē veselību, laicīgās esības prieku un radošus spēkus, — jūs sajutīsit sevi kā bezgalīgās dzīvās pasaules

dalu un iemācīsities ar to kontaktēties. Un »

tad — ardievu, vientulība! Var justies vientuļi starp cilvēkiem, bet nekad nav vientuļi vienatnē ar pasauli, kas ir dzīvības pārpilna katrā tās laika un telpas punktā.

10.NODAĻA

NEATKARĪGAS ENERĢĒTISKĀS ESĪBAS GALĪGĀ FORMA

Mēs tuvojamies savas pirmās grāmatas noslēgumam un arī jūsu apmācības pirmā posma noslēgumam. Lai gan vārds "apmācība" šajā gadījumā nav visai atbilstošs. Kopš bērnības mēs zinām, ka cilvēkam ir jāmācās lasīt, rakstīt, rēķināt, pēc tam jāapgūst algebras, fizikas, bioloģijas pamati, vēlāk jāiekaļ materiālu pretestība un dialektiskais materiālisms…

Visa mūža garumā mums māca visu ko un kā pagadās. Un visbiežāk tās ir pilnīgi nevajadzīgas lietas. Turklāt māca piespiedu kārtā, liek iegaumēt mācību grāmatās veselus paragrāfus, iekalt noteikumus, kārtot eksāmenus. Bet nākamajā dienā pēc eksāmena mēs parasti aizmirstam visu, ko bijām iemācījušies. Mūs māca pēc novecojušām skolu un augstskolu mācību programmām, dzen mums galvā milzumu nevajadzīgu zināšanu, nepievēršot uzmanību mūsu patiesajām vajadzībām. Jo neviens nekad mums nav mācījis pašu galveno — prasmi dzīvot. Un tā nu cilvēks, pat pabeidzis visas iespējamās skolas, institūtus, universitātes, akadēmijas, aspirantūras, tā arī nesaņem atbildi uz pašiem galvenajiem jautājumiem: kas es esmu? No kurienes esmu atnācis šajā pasaulē? Kāpēc ir jādzīvo un kā ir jādzīvo?

Taču patiesas zināšanas par dzīvi un par pasauli tomēr ir. Cilvēce šīs zināšanas ir ieguvusi savas pastāvēšanas daudzo gadu tūkstošu laikā. Tikai šīs zināšanas visu laiku ir bijušās ezoteriskas, tas ir, slepenas, paslēptas no svešām acīm, pieejamas tikai iesvaidītajiem. Tās nemāca universitātēs. Pie šīm zināšanām katrs cilvēks vienmēr nonāk pats. Katrs pa savu ceļu. Šīs zināšanas cilvēkam atklājas tad, kad viņam tās ir vitāli nepieciešamas, kad viņš sāk just, ka citādi neizdzīvos. Acīmredzot cilvēcei ir pienācis laiks doties tālāk. Un tā nav nejaušība, ka tieši mūsu zemē radās TEIA sistēma — Krievija vienmēr ir bijusi izredzētā zeme.

Tagad ir pienācis arī jūsu laiks, godātais lasītāj. Tieši tagad ir pienācis brīdis, kad jums bija jānāk saskarsmē ar zināšanām par pasaules patieso uzbūvi, cilvēka patieso dabu. Šīs zināšanas pie katra atnāk īstajā laikā. Arī pie jums tās ir atnākušas paredzētajā laikā, neatkarīgi no tā, vai jums ir 20 vai 70 gadu. Tas nozīmē, ka tā tam arī jābūt: tieši tagad, ne agrāk un ne vēlāk jums ir jāuzzina tas, ko jūs uzzinājāt no šīs grāmatas. Šī grāmata, tāpat kā jebkuras šāda veida zināšanas, nevar nonākt to cilvēku rokās, kuri nav gatavi šādu zināšanu uztveršanai.

Grāmata, protams, ir laba lieta, un es centos izveidot tādu līdzekli, kas lasītājam ļautu apgūt maksimāli daudz noderīgu TEIA sistēmā iekļautu zināšanu un apgūt šo sistēmu sākuma jeb pamata līmenī. Taču daudz ko var apgūt tikai tiešā individuālā saskarsmē. [Piebildīšu, ka TEIA skolas organizētie kursi ilgu laiku nenotika, taču šīs grāmatas iznākšanas laikā tiem manu skolnieku vadībā bija jāatsākas Sanktpēterburgā. Jūs viņiem varat piezvanīt pa telefonu (812)219-12-45 vai uzrakstīt (adrese: Sanktpēterburga, 198103, Ļermontova prospekts, 44/46, a/k 123), vai arī sazināties ar izdevniecību. TEIA ceļš ir patstāvīga progresa ceļš, taču mēs vienmēr esam gatavi sniegt jums atbalstu.]

Ja jums šķiet, ka jums ir pārāk daudz gadu un iepazīšanās ar TEIA ir notikusi pārāk vēlu, kad lielākā mūža daļa jau nodzīvota, tad jums nav taisnība. Pirmkārt, energoinformatīvajā pasaulē fiziskā ķermeņa vecumam nav nekādas nozīmes. Neaizmirsīsim, ka, zaudējuši fizisko ķermeni, mēs turpinām dzīvot enerģiju pasaulē. Otrkārt, lai kā jūs arī būtu dzīvojis līdz šim, esiet pateicīgs savai pagātnei. Jebkurā gadījumā tā ir bijusi tieši tāda, lai vislabāk attīstītu jūsu patieso, energoinformatīvo būtību.

Tagad aizvien vairāk cilvēku neatkarīgi no vecuma, tautības un ādas krāsas pievēršas ezoteriska- jām zinībām. Tāpēc ka aizvien vairāk cilvēku saprot: cilvēce ir nonākusi strupceļā un tai nav cita veida kā atbrīvoties no tādām briesmīgām slimībām kā AIDS, no ekoloģiskām katastrofām un kariem, nav citas iespējas izdzīvot kā tikai viena: doties tālāk pa pilnīgi citu ceļu, apzināties savu piederību pie energoinformatīvās pasaules un sākt dzīvot saskaņā ar tās likumiem, izbeidzot pakļauties rupjajai materiālajai pasaulei. Tagad arī jūs esat viens no šiem izredzētajiem, kas bruģē ceļu visai cilvēcei, — ceļu uz jaunu evolūcijas pakāpi. Taču ir droši zināms, ka nekā līdzīga vienotajai un pabeigtajai TEIA sistēmai līdz šim nav izveidots. Mēs tomēr esam pirmie.

Vēlreiz pārrunāsim visu, ko jūs jau esat sasniedzis. Rezumēsim jūsu kā energoinformatīvās būtības attīstības pirmā posma rezultātus. Tālākas energoinformatīvās attīstības pirmā posma rezultātus. TEIA pirmā posma rezultātus.

Jūs esat sapratis, ka pasaules patiesā daba ir enerģētiska. Jūs esat iemācījies redzēt un sajust šo enerģiju. Jūs esat sapratis, ka spēja to redzēt un sajust bija jums dota kopš dzimšanas, tāpēc ka daba radījusi cilvēku tādu, lai viņš varētu viegli un brīvi orientēties enerģiju pasaulē, kur dzīvo viņa patiesā būtība. Un jums nebija īpaši grūti atcerēties šīs aizmirstās (arī sociumā aizmirstās) spējas. Tagad jūs apkārtējo pasauli uztverat daudz pilnīgāk un apjomīgāk nekā lielākā daļa cilvēku.

Jūs jau sākat apzināties un sajust, ka ķermenis un apziņa dzīvo dažādās dimensijās, ka fiziskais ķermenis nav jūsu patiesā būtība. Tas ir tikai pagaidu "uzvalks". No savas apziņas viedokļa jūs jau spējat skatīties uz savu ķermeni no malas, kā uz palīginstrumentu, kas dots apziņai, lai atvieglotu tās pastāvēšanu blīvajā fiziskajā pasaulē.

Jūs esat iemācījies apzināti atbrīvoties no miljardiem cilvēku apziņu paverdzinošo milzīgo energoinformatīvo parazītu programmējošās un zombējošās ietekmes. Un nav nekā briesmīga, ja šajā lietā jūs vēl neesat guvis simtprocentīgus panākumus. Tagad jūs vismaz zināt, kā atbrīvoties, jūs zināt līdzekļus, ar kuriem to panākt, jūs protat šos līdzekļus likt lietā. Un tas jau ir ļoti, ļoti daudz. Un nav nekas briesmīgs, ja jums nāksies šos līdzekļus un paņēmienus pielietot vēl daudzas, daudzas reizes un darīt to samērā bieži. Tas ir pilnīgi dabiski, jo sociums ir ļoti spēcīgs, tas uz katra soļa tīko noķert cilvēku savos slazdos un lamatās. Sociumam tik ļoti gribas atņemt jums enerģiju un izmantot to savām vajadzībām.

Bet sociuma radītie un uzturētie energoinfor- matīvie parazīti pēdējā laikā ir pat palielinājuši savu spēku un varenību. Cilvēku viņi tik vienkārši nelaiž vaļā. Tāpēc, ja jūs gribat izrauties brīvībā, jums ir jānostiprina sava enerģētika, jākrāj spēki un jāturpina norobežot savu enerģētiku no cilvēku sabiedrības enerģētikas. Galvenais ir nezaudēt dūšu, nešaubīgi ticēt savai uzvarai, būt apveltītam ar nesalaužamu un nesatricināmu gribu iemantot brīvību. Tad katrā ziņā viss izdosies. Spēle ir tā vērta. Brīvība ir tā vērta, lai par to cīnītos.

Kā jūs domājat: kāpēc cilvēki visas savas vēstures gaitā periodiski ir rīkojuši dumpjus, nemierus, sacelšanās, revolūcijas? Tāpēc, ka viņus virza vēlme būt brīviem. Taču vinu nelaime ir tā, ka vini nezina, kas ir patiesa brīvība. Viņi nesaprot, ka brīvību meklē nepareizā virzienā un nepareizi cīnās — ar nepiemērotiem līdzekļiem. Jūs tagad zināt, kā iegūt brīvību. Un rīkot revolūcijas nav nekādas vajadzības. Ievērojiet: neviena revolūcija cilvēces vēsturē nav devusi neko labu. Cilvēki cīnījās par brīvību, bet neieguva to. Tāpēc ka katras revolūcijas rezultātā viņi nokļuva jaunā aizslēgtā būrī.

Pareizais ceļš uz brīvību ir atbrīvošanās no energoinformatīvajiem parazītiem, apziņas atbrīvošana no to ietekmes. Tā ir savas enerģētikas norobežošana no sociuma enerģētikas un vispār no fiziskās pasaules un sevis kā brīvas energoinformatīvas būtības sajušana, būtības, kurai neeksistē ne režģi, ne cietumi, ne robežas, ne aizliegumi.

Ne revolūcijas, ne kari, ne dumpji nekad nav devuši un nedos cilvēkiem patiesu brīvību. Revolūcijas un dumpji ne tikai neatbrīvo no energoinformatīvajiem parazītiem, bet notiek gluži otrādi: kā mēs jau pārliecinājāmies, karu un revolūciju rezultātā energoinformatīvie parazīti kļūst stiprāki, aug un piebriest, barojoties ar cilvēku ciešanu negatīvo enerģētiku, jo ciešanas vienmēr ir jebkuras sociālās kataklizmas pavadones. Tas ir apburtais loks, kurā tagad ir nokļuvusi cilvēce. Tā skrien pa šo loku neapdomīgi un bezjēdzīgi — gluži kā vāvere ritenī — un nekādi nespēj izrauties no savām slimībām un ciešanām, nekādi nespēj sākt dzīvot apzināti — beidzot pamosties un ieraudzīt īsto izeju no šā loka.

Paraugieties apkārt. Cilvēki pārvietojas kā automāti, dzīvo saskaņā ar shēmām un stereotipiem, kurus gadsimtu gaitā ir izstrādājis sociums. Viņus pakļauj jau iepriekš ievadītām programmām, viņi dzīvo "kā visi", "kā pienākas", nevis tā, kā pašiem patiesībā gribas, kā nepieciešams viņu energoinformatīvajai būtībai. Viņi nedzird šīs savas patiesās būtības balsi, lai gan tā tik ļoti ilgojas, lai to sadzird, tā vēlas pieteikt sevi, izrauties brīvībā.

Bet cilvēks nepievērš uzmanību savām dziļākajām vajadzībām un vēlmēm. Viņš neredz pats savu ceļu, kuru viņam norāda energoinformatīvā būtība. Viņš visu mūžu staigā pa tām takām, kuras ieminuši citi. Un nemitīgi pieprasa, lai kāds (valdība, deputāti, radinieki, ārsti) viņam nodrošinātu veselību un labklājību. Un nesaprot, ka visu to viņš var sasniegt pats, bez citu palīdzības. Vajag tikai apjēgt, atvērt acis — un tad ne valdībai, ne prezidentam, ne bērniem, ne vecākiem, ne darba kolēģiem, ne paziņām vai svešiem cilvēkiem, vispār nevienam vairs nebūs pār viņu varas.

Jūs taču esat pamanījis, ka tad, kad atslēdzaties no milzonīgajām energoinfor mati vājām būtībām, kuras vada parasto cilvēku dzīvi, jūs vairs nepakļauja- ties noteikumiem, saskaņā ar kuriem dzīvo apkārtējie cilvēki, — jūs kļūstat brīvs savos spriedumos, uzskatos, darbībā un rīcībā, nepakļaujaties nevienam, izņemot sevi pašu? Ar laiku šis patīkamais stāvoklis kļūs pastāvīgs, un tad jūs dzīvosit tikai tā, kā pats uzskatīsit par vajadzīgu, un nevienam nebūs pār jums varas.

Jūs esat pacēlies jaunā evolūcijas pakāpē. Jūs vairs neesat parasts cilvēks.

Ar ko ir piepildīta parasta cilvēka dzīve? Mācības, darbs, bērni, veikali, rindas, mūžīgā drūzma transportlīdzekļos, pensija, televizors… Un viss. Cilvēks nomirst pārliecināts, ka pasaule ir ļoti garlaicīga un vienveidīga, ka dzīve ir neinteresanta. Nomirst, tā arī neuzzinājis savu ciešanu patiesos cēloņus un neiemācījies no tām atbrīvoties. Nomirst, tā arī neieraudzījis, ka tepat līdzās, viņa nemanīta, ir brīnišķīga pasaule, pasaule bez slimībām un ciešanām, prieka un brīvības pasaule. Pasaule, kas atvērta visiem. Taču cilvēks to neredz, viņa acīm priekšā nostājies sociuma un tā pasaules priekšstatu izveidots aizsegs. Nomirstot cilvēks jaunajā pasaule ienāk bezspēcīgs, gluži kā jaundzimušais. Viņš tajā ienāk, neko neapguvis, neizpildījis šīs dzīves uzdevumus — kā pirmklasnieks, kurš nevīžoja iemācīties pat runāt.

Ja tas tā turpināsies, cilvēces civilizācija drīz vien beigs pastāvēt. Ja cilvēce arī turpmāk dzīvos tāpat kā līdz šim, tā aizies bojā. Šajā sociuma nospraustajā ceļā cilvēks liedz sev enerģētisko spē- cinājumu, tāpēc zaudē spēkus, slimo un sagaida pilnīgi bezjēdzīgu, necilu nāvi.

Ievērojiet: tagad ļoti daudzi ir neapmierināti ar savu dzīvi, viņi slimo, cieš, viņus piemeklē dažādas nepatikšanas. Tā nav nejaušība. Var pat teikt, ka notiekošajam ir milzīga pozitīva jēga, tas ir pat nepieciešami, lai cilvēkus virzītu uz pareizo ceļu. Uz pareizā ceļa visbiežāk nostājas tie, kuri jau izgājuši cauri slimībām un ciešanām. Cilvēks, kurš izgājis cauri ciešanām, vieglāk uztver patiesību par pasaules energoinformatīvo uzbūvi, par to, ka pašam ir jāmācās dzīvot kā energoinformatīvai būtnei. Tas notiek tāpēc, ka šāds cilvēks jau ir pārliecinājies, ka citādi izdzīvot nebūs iespējams.

Ja dzīve cilvēkam vēl nav devusi stiprus triecienus, ja viņš vēl cer atrast laimi sociumā, saņemt labklājību un bezrūpīgu dzīvi no valdības un prezidenta, bet veselību atrast rajona poliklīnikā, tad tāds cilvēks, protams, ir tiesīgs jautāt: kāpēc man tas ir vajadzīgs — līst iekšā kaut kādās energo- informatīvajās pasaulēs? Man tāpat ir labi. Un vispār ne es pats, ne mani senči, ne arī senču senči ne par ko tādu nav prātojuši, un nekas — kaut kā taču dzīvoja.

Ko tādam cilvēkam lai atbild? Lieta tā, ka viņš vēl ir akls. Un diez vai viņš mūs sapratīs, lai ko mēs viņam arī atbildētu. Patiesi, ko gan jūs atbildētu kopš dzimšanas aklam cilvēkam, ja viņš jums pajautātu: "Ko man dos redze?" Grūti atbildēt, vai ne? Viņš taču nekad nav redzējis pasauli, un jūs viņam nespēsit izskaidrot, kas ir saule, kas ir debess, jūra, sniegs, mēness, zvaigznes… Tāpēc vienīgais, ko jūs varat izdarīt, ir pateikt: "Tu sāksi redzēt, un tas ir brīnišķīgi."

Bet ko jūs atbildētu vēl nedzimušam bērnam, ja viņš jums pēkšņi jautātu: "Ko man dos dzīve?" Viss, ko jūs varētu viņam atbildēt, ir: "Tu sāksi dzīvot, un tas ir skaisti." Diezin vai jūs gan vienā, gan otrā gadījumā atradīsit pārliecinošākus vārdus.

Tāpat ir ar cilvēku, kurš vēl nezina, kā var dzīvot energoinformatīvajā pasaulē. Viņš līdzinās aklajam, viņš līdzinās nedzimušam bērnam. Viņš ir piedzimis kā fizisks ķermenis, bet viņa patiesā energoinformatīvā būtība vēl guļ, joprojām atrodas tajā attīstības stadijā, kādā ir bērns mātes miesās.

Atklāti atbildiet: vai ap jums ir daudz cilvēku, kuri ir apzinājušies savu energoinformatīvo būtību, attīstījuši to, atjaunojuši savu enerģētisko veselumu, atrāvušies no apkārtējās enerģētikas un tagad dzīvo apzināti, brīvi, nevis kā aklie, kuru rokas un kājas sasaistījis sociums? Tādu cilvēku ir ļoti maz. Un tā ir laime, ja jūsu apkārtnē ir vismaz viens tāds cilvēks. Kam tad līdzinās šodienas cilvēces lielākā daļa? Pareizi: nedzimušam bērnam. Mūsdienu cilvēce nav pat mazs bērns, tā ir embrijs, aizmetnis.

Kad cilvēki masveidā sāks iziet no savas apziņas embrija stāvokļa un pārvērtīsies zīdaiņos, tad arī sāksies cilvēces evolūcijas jaunā pakāpe. Pagaidām šis process vēl tikai iezīmējas, tas notiek ļoti lēni, no viena cilvēka pie otra, no otrā pie trešā. Patiesi atskārtušo ir mazāk nekā viens procents no visas cilvēces. Taču ar katru dienu viņu skaits pieaug. Un pieaug to cilvēku skaits, kuriem ļoti gribas izlauzties gaismā, kuri vairs nespēj dzīvot tumsā.

Varbūt tie, kuri pasūtīja projektu "Pastirj", pakļāvās tieši šīm progresīvajām vēsmām? Kas to lai zina. Tomēr diezin vai. Viņi tikai gribēja vadīt citus. Taču izrādījās, ka efektīvi vadīt citus var tikai tas, kurš pats ir izmainījies, bet, kad pats esi nokļuvis jaunā evolūcijas pakāpē, tad spēlēt tik lētas spēles kā politika ir gluži vienkārši smieklīgi (tāds upuris tiek nests tikai liela mērķa labad, nevis tādēļ, lai piebāztu kabatas). Un tāpēc visi, kas izgāja apmācību mūsu nodaļā saskaņā ar komandējošo personu rīkojumu, piekrita tikai vadības pamatkursa apgūšanai, kategoriski noraidot turpmākās mācības TEIA sistēmā (vadības pamatus es izklāstīšu trešajā sējumā). TEIA ir gan jauna evolūcijas pakāpe, gan aizsardzība, gan ierocis, gan līdzeklis citu vadīšanai, gan veselības uzturēšanas veids, gan veiksmes sasniegšanas līdzeklis… TEIA ceturtā pakāpe ļauj nostiprināt dvēseli un sākt dzīvot energoinfor- matīvajā realitātē, neatvadoties no fiziskā ķermeņa, bet TEIA piektās pakāpes apgūšana dod iespēju izmantot savu apziņu apkārtējās pasaules transformēšanai

Tāpēc ari radās šī grāmata — lai palīdzētu cilvēkiem.

Ja esat apguvis visu, par ko tajā runāts, jūs var no sirds apsveikt ar svarīgu notikumu jūsu dzīvē, varbūt ne mazāk svarīgu kā jūsu piedzimšana. Jūs patiešām esat piedzimis no jauna!

Jūs jau esat pacēlies jaunā cilvēku evolūcijas pakāpē. Lielākā daļa to, kurus jūs redzat visapkārt, ir tālu atpalikuši. Jūs jau esat nākotnes, XXI gadsimta cilvēks. Jūs jau tagad zināt to, kas cilvēcei vēl jāatklāj. Pašreiz tā ir iestrēgusi — turklāt ne XX gadsimta vidū, bet viduslaikos, jo nopietna progresa cilvēces apziņas attīstībā kopš tā laika, kā zināms, nav bijis. Jūs redzat vairāk nekā parasts cilvēks, zināt vairāk nekā parasts cilvēks, spējat vairāk nekā parasts cilvēks. Savā rīcībā, visā dzīvē jūs jau vadāties pēc citiem mērķiem (par mērķiem es šajā grāmatā pagaidām nerunāju, taču jums bija jāsajūt, kā tie palēnām sākuši mainīties).

Jājautā: ko mums tagad darīt ar šiem atpalikušajiem? Ar viņiem taču ik dienu uz katra soļa ir jāsastopas. Pirmām kārtām es iesaku nekādā gadījumā uz viņiem nedusmoties un neizrādīt augstprātību. Iedomājieties, ka jūs esat pieaudzis cilvēks, bet viņi — bērni. Viņi taču nav vainīgi, ka vēl ir bērni, bet jūs — pieaugušais. Tad arī izturieties pret viņiem kā pret bērniem. Jūs taču nenicināt mazuli par to, ka viņš čurā gultiņā un vēl neprot staigāt un sarunāties. Arī viņi ir tādi paši — maziņi. Ja viņi arī dara ļaunu, jūs taču zināt, ka tas ir tikai tāpēc, ka viņi nezina. Viņi nezina, ko dara, jo viņu darbības ir neapzinātas. Viņus vada nevis viņu pašu griba un vēlmes (lai gan viņiem liekas, ka tās ir viņu pašu), bet gan spēcīgi energo- informatīvie parazīti, kas velk viņus sev līdzi un liek dancot pēc savas stabules. Šie cilvēki ir marionetes. Un uz marionetēm taču nedusmojas par to, ka tās nepareizi kustina rokas un kājas un tiecas iebelzt kaimiņam pa aci.

Ja jūs tomēr vēl dusmojaties uz tādiem cilvēkiem, ja jūs viņus nicināt, apvainojaties uz viņiem vai izturaties pret viņiem augstprātīgi, jūs šādā veidā vienīgi demonstrējat savu lepnību. Bet lepnība, kā zināms, ir viens no septiņiem nāves grēkiem. Lepnība jums ir iepriekšējās dzīves palieka, recidīvs. Ja jums tā piemīt, tas nozīmē, ka sabiedrība atkal jūs ir noķērusi savos tīklos un liek jums reaģēt uz notiekošo atbilstoši stereotipam, tā, kā rīkojas cilvēku lielākā daļa: dusmoties, niknoties, apvainoties, nicināt, skatīties no augšas. Tādējādi jūs atkal savu enerģiju atdodat sociumam, atkal ļaujat tam atņem sev enerģiju un spēkus.

Saprotiet taču, ka atdot savu enerģiju marionetēm ir bezjēdzīgi, turklāt tādējādi tām tiek parādīts arī pārāk liels gods. Kā var nopietni uz tām reaģēt, zinot, ka tās ir tikai lelles? Lai spēlē savas spēles, cik vien patīk. Jūs šīs spēles vairs nespēlējat. Taču — vēlreiz atkārtoju — nekļūstiet lepnīgs. Jā, jūs jau esat piedzimis, kamēr citi vēl ir embrija stadijā. Bet vai pats piedzimšanas fakts ir iemesls kļūt lepnīgam? Citiem gluži vienkārši viss vēl priekšā; kad pienāks laiks, viņi sasparosies. Bet, ja nēsasparosies, tad neizdzīvos.

Neniciniet, neniknojieties. Lūkojieties uz atpalikušajiem ar aizkustinājumu, kā uz bērniem, kuri rotaļājas. Ak kāds nejauks puika, kāpēc tantei autobusā sarunāja rupjības? Ak kādi dumji bērneļi, atkal noskaidro attiecības kaut kādu sīkumu dēl. Kas viņiem tur noticis, vai priekšnieks sarāja? Ai, ai, ai, kāda nopietna problēma!…

Jaunu evolūcijas pakāpi sasniegušajam šīs cilvēku "nopietnās" problēmas šķiet smieklīgas un absurdas, bet jāsaprot, ka viņu apziņa vēl nav iznākusi no sev līdzīgo sabiedrības "mātes miesām". Cilvēks, kas iegājis energoinformatīvajā pasaulē un dzīvo saskaņā ar savas energoinformatīvās būtības likumiem, tādiem sīkumiem nekad nepiešķirs nozīmi un neiedziļināsies šajās sociālajās spēlēs un komunālo attiecību noskaidrošanā. Viņš gluži kā aktieris uz skatuves var iesaistīties šajās spēlēs sev par prieku, bet nekad neņems pie sirds to, kas ir tik svarīgi sociumam.

Cilvēks, kas ir atguvis savu energoinformatīvo būtību, viegli tiek pāri pat tādām nepatikšanām, kuras sabiedrībā tiek uzskatītas par lielu nelaimi: dārglietu zādzībai, lielu naudas summu zaudēšanai, ugunsgrēkam dzīvoklī… Ja jau jūs esat energoinformatīvā būtne, jums šīs lietas, kas domātas, lai izdabātu fiziskajam ķermenim, nav tik svarīgas. Jums gan nauda, gan dārglietas un pat dzīvoklis ir tikai rotaļlietas, kurām nav īpašas vērtības. Turklāt jūs esat vairāk attīstīts nekā pārējie, un kompensēt zaudējumus jums nebūs grūti.

Jūs tikai padomājiet: parasts cilvēks no tāda veida nelaimēm var nopietni saslimt un pat nomirt! Tā viņam ir milzīga dzīves traģēdija. Bet cilvēks, kas pacēlies jaunā evolūcijas pakāpē, tikai pasmie- sies: dārglietas var atkal iegādāties, bet mirt nost tāda nieka dēļ ir vienkārši nejēdzīgi, jo man taču ir dvēsele, — un tā patiesi ir Vērtība. Salīdzinājumā ar to jebkuri briljanti ir tikai stikliņi. Iegādāties briljantus ir tīrais sīkums (ja tie ir vajadzīgi — kāpēc gan ne?).

Jūsu īstā dzīve tagad tikai sākas — neatkarīgi no tā, cik jums gadu. Galvenais ir neapstāties. Lai kas ar jums notiktu, atcerieties, ka enerģētika ir visa pirmpamats, tā veido jūsu noskaņojuma, domu, rīcības, visa ar jums notiekošā pamatu. Atcerieties, ka jūs tagad tik daudz spējat! Turpiniet kontrolēt savas centrālās plūsmas, lai novērtētu un pārbaudītu savu stāvokli. Jūsu apziņai ir jāpierod pastāvīgi uztvert centrālās plūsmas — tās ir jāuztver vienmēr un visur neatkarīgi no tā, kur jūs atrodaties un ar ko nodarbojaties. Jo centrālās plūsmas ir spēkstacijas, no kurām atkarīga visa jūsu eksistence. Tātad vismazākie traucējumi tūdaļ ir jāpamana un jānovērš.

Turpiniet lietot aizsardzības paņēmienus pret ārējo agresiju — vingrinieties un vingrinieties, līdz aizsardzība sāks darboties automātiski.

Turpiniet attīrīt ķermeņa enerģētiku un tādējādi nepieļaut slimības.

Turpiniet nostiprināt savu aizsargapvalku, kas ļauj atslēgties no energoinformatīvajiem parazītiem. Turpiniet nostiprināt un attīrīt sava ķermeņa enerģētiku, izmantojot iepriekšējās nodaļās aprakstītos vingrinājumus.

Un tagad vēlreiz novērtējiet, kā jūs atšķiraties no apkārtējiem cilvēkiem. Viņiem taču nav ne jausmas par tām zināšanām, kuras jums tagad ir, un viņi nezina, ka var nostiprināt un attīrīt savu enerģētiku, kā to darāt jūs. Viņi ir kurli un akli.

Izmēģinājis TEIA sistēmu pats, es zinu, ka jūs jau tagad nevarat sevi iedomāties bez savām jaunajām iespējām: jūs tik ļoti esat pieradis tās izmantot, ka šīs iespējas ir kļuvušas par jūsu jauno dzīvesveidu. Bet atcerieties, ka pavisam nesen jūs neko nezinājāt par darba metodēm ar savu enerģētiku! Tagad tā ir jūsu ikdiena. Atzīstieties, jūs, tāpat kā lielākā daļa cilvēku, uzskatījāt, ka jums ir ļoti grūti mainīties, varbūt pat neiespējami. Un tomēr izdarījāt to, tādējādi apliecinot, ka mūsu apziņa ir ļoti elastīga un viegli transformējas vajadzīgajā virzienā.

Paslavējiet sevi par sasniegumiem. Padomājiet: vai bieži esat sevi slavējis? Dažreiz ir noderīgi pateikt sev kādu labu vārdu vienkārši tāpat, bet iemesla. Taču tagad jums ir ļoti nopietns iemesls sevi paslavēt. Sāciet sevi cienīt par to, ko esat sasniedzis. Jūs ejat pa noteiktu ceļu, nevis nīkstat purvā, kā to dara lielākā daļa cilvēku. Un tā ir cieņas vērta rīcība.

Lai kā jūs vērtētu sabiedrība, lai kā par jums atsauktos apkārtējie cilvēki, — nekādā gadījumā neuztveriet šos vērtējumus nopietni un nepakļaujieties tiem. Suņi rej, bet karavāna iet tālāk. Lai visi citu cilvēku izteiktie vērtējumi atlec no jūsu enerģētiskā aizsargapvalka, lai tie jums ir kā pīlei ūdens. Jūs zināt savu patieso vērtību, jūs zināt savu energoinformatīvo būtību. Bet sabiedrība jūs nemaz nepazīst. Sabiedrība vēl nav izaugusi, lai to saprastu. Vai tādā gadījumā sabiedrības spriedumi par jums var būt pareizi? Tiem jūsu dzīvē tagad vairs nav nekādas nozīmes. Kopš bērnības mums visiem centās iestāstīt, ka kolektīvam vienmēr ir taisnība. Ir pienācis laiks saprast, ka tā tas nav.

Virknē gadījumu TEIA sistēmas iniciēts cilvēks jūt, ka pārmaiņas viņā notiek ātri, gandrīz lavīnveidīgi. Tas ir labi — tātad viņš ir spējīgs skolnieks. Taču tas var viņu izbiedēt, tāpēc es vēlreiz brīdinu: apstāties nedrīkst! Apstāšanās jums nozīmēs milzīgu kritienu atpakaļ, iepriekšējā slimību, ciešanu, depresiju pasaulē. Turpinot ceļu, jūs aizvien vairāk un vairāk aizraus pats process, jo šis process sola milzīgas pārmaiņas gan jūsos, gan jūsu dzīvē. Pamazām jūs sajutīsit, ka esat kļuvis drošāks, brīvāks un neatkarīgāks spriedumos, ka pilnīgi izgaisušas bailes no citiem cilvēkiem, ka vairs neesat atkarīgs no viņiem. Patiesi — kāpēc jums būtu jābaidās un jābūt no kaut kā atkarīgam? Jūs taču zināt patiesību par pasauli — atšķirībā no apkārtējo cilvēku lielākās daļas. Jums ir iespējas, kādu nav viņiem. Jūs esat jauna, citāda būtne, kas atrodas augstākā attīstības pakāpē. Pēc TEIA sistēmas skalas jūs esat apguvis pirmo pakāpi un varat saukties par Skolnieku.

Jums ir jāpaveic neiedomājami svarīgs un grūts uzdevums: izmantojot šajā grāmatā iegūtās zināšanas, patstāvīgi jāsasniedz un jāpieslēdzas tam enerģētiskajam centram, kuru veido jaunajā pakāpē esošie. Atšķirībā no grāmatā sniegto praktisko metodiku apgūšanas tas nebūt nav viegli. Taču bez pieslēgšanās jūs zaudēsit daudzas priekšrocības, kuras paver tiešs enerģētiskais atbalsts. Piemēram, katra līmeņa pieslēgšanās momentāni atspoguļojas skolnieka dzīvē — kāda problēmu grupa ātri un veiksmīgi atrisinās. Turpmākā noskaņošanās uz kopību ar TEIA kanāliem, sajūtot saikni ar domubiedriem, skolotāju, mani pašu, noskaņošanās uz speciāliem simboliem (saiknes nodibināšanas veidu ir daudz) ļaus jums rīkoties ar milzīga spēka enerģiju plūsmām un iedzīvināt, kā pirmajā acumirklī varētu likties, neiedomājamas iespējas.

Tāpēc, lai apvienotos ar jaunās energoinfor- matīvās vienotības enerģētisko centru, pacentieties periodiski pārlasīt novēlējuma vārdus, kas atrodami katrā TEIA sistēmas grāmatā. Lai gan šis paņēmiens nav tik drošs kā tieša pieslēgšanās, ko praktizējam nodarbībās, tas tomēr dod rezultātu (vairāk nekā 60 procentus).

Pēc iespējas palīdziet citiem cilvēkiem atvērt acis. Tikai nevajag ar varu plēst vaļā plakstiņus cilvēkam, kurš vēl nav gatavs ieraudzīt gaismu. Atcerieties, ka ar varu nevienu paradīzē ievilkt nevar. Ja cilvēks vēl nav gatavs, tad Dievs ar viņu, lieciet viņu mierā. Palīdziet tiem, kuri ir gatavi, kuri tiecas pēc jums jau zināmās informācijas, pēc šīm zināšanām, — dalieties tajās ar viņiem. Tikai atcerieties, ka katram ir savs, individuāls ceļš, un neprasiet no cilvēkiem, lai viņi soli pa solim sekotu jums.

Jaunā evolucionārā posma ietvaros progresam ir vairākas skaidri saskatāmas pakāpes, kuru pārvarēšana ietver noteiktas grūtības un sniedz papildu priekšrocības. Ja patstāvīgi ejamais ceļš jums liksies pārāk grūts vai arī jums gribēsies sasniegt pilnību TEIA sistēmas ietvaros, tad jums palīdzēs speciālistu vadīti kursi.

TEIA sistēmā jūs iemācīsities visu. Šis ceļš var būt garš vai īss — atkarībā no tā, cik lielā mērā jūs esat gatavs patstāvīgai attīstībai. Jums ir milzīgas iespējas, un, ja sastapsities ar grūtībām savu mērķu sasniegšanā, tad vienmēr saņemsit palīdzību. Jūs varat izvēlēties patstāvīga progresa ceļu vai arī mācīties speciāli — šajā gadījumā jums palīdzēs TEIA skolotāji.

Uz cilvēku, kurš māca TEIA sistēmu citiem cilvēkiem un atver TEIA skolas filiāli, gulstas milzīga atbildība. Viņam jābūt apveltītam ar milzīgām teorētiskām un praktiskām zināšanām, kas nav ietilpināmas pat ļoti apjomīgā grāmatā. Es jau teicu un gribu vēlreiz atgādināt: lai patstāvīgi varētu vadīt TEIA nodarbības citiem cilvēkiem, skolotājam pašam ir jāiziet speciāla apmācība. Tās laikā viņš apgūst īpašu iemaņu kopumu, kas nepieciešamas katras TEIA pakāpes mācīšanai. Vēl vairāk — lai mācīšana būtu efektīva, skolotājam ir jābūt pieslēgtam TEIA energoinformatīvā atbalsta kopībai citā līmenī, nekā ir viņa skolnieki. Patstāvīgi noskaņoties uz spēcīgiem skolotāju enerģētiskā atbalsta kanāliem, kas ļautu īstenot skolnieku pieslēgšanu, nav iespējams. Tādā gadījumā viņš nevis palīdzēs saviem skolniekiem, bet gan ļoti kaitēs.

Tāpēc visiem, kuri māca TEIA, ir speciāli diplomi ar norādi par tām sistēmas pakāpēm, kuras dokumenta īpašnieks drīkst mācīt. Šos diplomus esmu parakstījis es un mans pārstāvis K.Titovs, kas atbild par TEIA mācību organizāciju. Diplomi tiek izsniegti tikai tiem pasniedzējiem, par kuriem mēs uzņemamies atbildību. Esiet uzmanīgi — citu pasniedzēju nav un nevar būt!

Mūsu sarežģītajos laikos diemžēl rodas daudz viltvāržu un šarlatānu. Mēs nevaram jums aizliegt vērsties pie cilvēka bez diploma, taču jums ir jāzina, ka šis cilvēks nepieder pie mūsu skolas. Mēs nevaram būt atbildīgi par ļaunumu, ko viņš var nodarīt.

Vēlreiz atkārtošu: jums ir atvērts patstāvīga progresa ceļš. Jūs esat brīvs un varat palīdzēt saviem tuviniekiem.

Tāpēc es jums saku: sveicu jūs dzimšanas dienā! Apsveicu jūs ar jaunas, īstas dzīves sākumu!

Un atcerieties, ka viss vēl tikai sākas.

Jūs tagad esat līdzīgs jaundzimušajam, kurš tikko iemācījies rāpot vai gultiņā piecelties kājās. Jūs esat tikai mazliet pieskāries jaunajai evolucionārās attīstības pakāpei.

Kas būs tālāk? Nākamajās grāmatās mēs pievērsīsimies jautājumiem, kas saistīti ar apzinātu esamību šajā jaunajā pakāpē. Tie būs apzinātas dzīves un rīcības paņēmieni neatkarīgas enerģētiskās esamības fāzē, kurā jūs tikko esat iegājis. Jums jau ir elementāras zināšanas, lai gūtu sekmes. Tagad, pašreizējā savas attīstības stadijā, jums ir brīvi jāorientējas enerģētiski neatkarīgas esamības nodrošināšanas paņēmienu lietošanā. Vai atceraties analoģiju ar bumbiņām? Jūs varat ar visiem sazināties, būt mijiedarbībā, taču nevienam neļaut savā apvalkā taisīt caurumus un piesūkties tam.

Vēlāk jūs uzzināsit, ka visa cilvēce patiesībā ir vienots organisms — ļoti augstos energoinforma- tīvajos līmeņos visi cilvēki ir savstarpēji saistīti. Un šajā gadījumā saites ir pilnīgi dabiskas un nebūt nav patoloģiskas. Jūs iemācīsities sajust savu vienotību ar visiem cilvēkiem, ar visu pasauli un Visumu un paši būsit pārsteigti, cik tā ir skaista un priekpilna sajūta.

Taču, lai sasniegtu tik augstu sevis uztveri vienotībā ar citiem cilvēkiem un pasauli, jums vispirms ir jāsajūt sava nošķirtība. Ēteriskā ķermeņa līmenī cilvēkam ir jākļūst neatkarīgam, enerģētiski ne ar vienu nesaistītam. Iedomāsimies, ka cilvēks ir kāda neaptverami liela organisma šūna. Šūnai ir jābūt nodalītai no citām šūnām ar savu veselo apvalku, šūnai ir jābūt savrupai, tai ir jāsaglabā sava šūnas būtība un nav jāsaplūst ar blakus šūnām. Taču var pienākt brīdis, kad šūna apzināsies, ka tā ir nevis vienkārši šūna, bet gan vesela organisma daļa un, saglabājot savu nošķirtību, tomēr dzīvo saskaņā ar visa organisma likumiem. Ja, pieņemsim, paplašināsies šūnas apziņa un paaugstināsies uztveres līmenis, tā varēs sevi sajust ne tikai kā šūna, bet arī kā vesels ķermenis, kuram tā ir piederīga.

Kaut kas līdzīgs gaida arī jūs, godātais lasītāj. Kādudien jūs sajutīsit, ka esat visa pasaule un visa pasaule — tas esat jūs, ka Visums — tas esat jūs, jo ar savas energoinformatīvās būtības augstākajiem plāniem katrs cilvēks saskaras un savienojas vienā veselumā ar visu pasauli. Ir tikai jāiemācās to uztvert. Vai varat iedomāties, kādas nebijušas sajūtas jūs gaida nākotnē?

Tagad jūs, atstājot aiz sevis iepriekšējo cilvēces attīstības pakāpi, izveidojāt jaunu energoinformatīvo struktūru augstākā līmenī. Tā jūs savieno ar jūsu līdzgaitniekiem, kuri arī iet TEIA ceļu. Lūdziet šai struktūrai palīdzību un dalieties ar to enerģijā. Lai jaunā energoinformatīvā struktūra ir pietiekami stipra — piektajā TEIA grāmatā jūs uzzināsit, ka tas ir vajadzīgs ne tikai tāpēc, lai jaunā struktūra varētu palīdzēt saviem biedriem, bet arī tāpēc, lai tajā varētu pastāvēt šo pasauli atstājušie mūsu līdzgaitnieki. Viņi ar TEIA struktūru dalās savā dvēselē, tāpēc šai struktūrai atšķirībā no citām energoinformatīvās pasaules būtībām piemīt saprāts. Saprāts palīdz tai saglabāt labestību un cilvēciskumu. Kad tā kļūs par īstu spēku, pasaulē vairs nebūs varmācības un karu.

Tikai tad, kad pats varēsit to sajust, jūs sapratīsit, cik dumji ir cilvēki, kuri līdz pat šim laikam pūlas iekarot Kosmosu, izmantojot pašu izdomāto sarežģīto un masīvo tehniku. Kāpēc tas jādara, ja visu Kosmosu var ietvert sevī, ja pats vari kļūt par visu Kosmosu uzreiz? Turklāt — neiztērējot daudzus miljardus kosmiskās telpas iekarošanai!

Tāpēc jūs esat ļoti laimīgs cilvēks, mans dārgais Skolniek. Jums priekšā vēl tik daudz visa kā!

NOBEIGUMS

Kosmiskie lidojumi ir skaista jūsu perspektīva. Taču pagaidām jūs tomēr staigājat pa Zemi un neesat necik augstu no tās atrāvies. Un tomēr pavisam nesen Visumā ir iedegusies un sākusi mirdzēt jauna zvaigznīte. Šai zvaigznītei ir jūsu vārds, dārgais lasītāj. Jūsu enerģētiskais apvalks, kas iezai- gojies jaunā tīrā gaismā, ir kļuvis par šo zvaigznīti energoinformatīvajā Kosmosā. Un varat būt drošs, ka šajā Kosmosā tā nav palikusi nepamanīta. Šī zvaigznīte nav vientuļa. Tā ir izveidojusi zvaigznāju kopā ar citu TEIA ceļa gājēju zvaigznītēm. Un, ja tagad ar jums sāks notikt dažādas brīnumainas lietas un laimīgas nejaušības, par kurām, šķiet, nekas neliecināja, — nebrīnieties. Jūs esat pamanīts energoinformatīvajā pasaulē, jūs no turienes katrā ziņā saņemsit palīdzību — nepieciešamās informācijas vai vajadzīgā notikumu pavērsiena veidā. Nebrīnieties: energoinformatīvajā pasaulē ir daudz būtņu, kas ieinteresētas jūsu izaugsmē un attīstībā, un tās noteikti sekmēs jūsu tālākvirzību pa šo ceļu. Pavisam drīz arī jūs pats sapratīsit, ka tā nav fantastika, ka jūs patiešām vada un palīdz nepaklupt. Vēl vairāk: ja jūs pēc nāves gribēsit uzkavēties Zemes energoinformatīvajā laukā, — jūs pratīsit to izdarīt.

Bet pagaidām mierīgi pildiet savus kārtējos uzdevumus. Jūs jau esat iemācījies ar spēka un enerģētiskajām metodēm ieviest kārtību sava ķermeņa iekšienē. Jūsu attīrīšanās un transformācijas process, jums kļūstot par cilvēku, kas brīvi paceļas aizvien jaunās un jaunās evolūcijas pakāpēs, pavisam drīz atkal turpināsies. Tālākajā virzībā pa šo ceļu jums palīdzēs turpmākās TEIA sistēmai veltītās grāmatas. Lūk, kas jums jāapgūst:

—  sava ēteriskā ķermeņa programmas, kas palīdzēs nostiprināt veselību un pārliecību par sevi;

—  brīva karmas korekcija, iziešana no karmiskās ķēdes;

—  iepriekšējās evolūcijas pakāpēs esošo cilvēku vadīšanas paņēmieni;

—  apkārtējās pasaules harmonizācija (lai notiktu tikai tas, kas jums vajadzīgs);

—  dvēseles nostiprināšana un atveseļošana (pārtapšana garīgā cilvēkā, harismas audzināšana, garīga nobriešana, kas ļauj vadīt likteni);

—jaunās evolūcijas pakāpes galvenā instrumenta apgūšana — ticība, kas ar domas spēku ļauj transformēt apkārtējo pasauli.

Lai jūsu mazā zvaigznīte pieņemas spēkā un spīd pēc iespējas spožāk, liekot iedegties visapkārt daudzām tādām pašām zvaigznītēm! Jūs tagad esat paraugs apkārtējiem. "Kam acis redzēt, tie lai redz…" Lai redz un seko jums. Un es jums palīdzēšu.

Bet pagaidām — uz tikšanos nākamajā grāmatā!

SATURS

Novēlējums lasītājam…………………………………………………………….. 3

Priekšvārda vietā……………………………………………………………………. 5

Ievads. Cēloņi un sekas ap mums:

energoinformatīvais lauks…………………………………………………… 13

1.                 nodaļa. Visa pasaule — tā ir enerģija.

Tās izpausmes — tie ir energoinformatme

procesi……………………………………………………………………………. 18

Apziņa ietekmē matēriju……………………………….. 18

Ķermenis — automobilis, energoinformatīvā

būtība — tā vadītājs……………………………………… 23

Enerģijas maldīga gultne ir ceļš uz bojāeju……….. 28

Sabiedrības lamatās: pašreizējais stāvoklis ………. 32

Enerģiju var vadīt katrs………………………………… 39

2.                  nodaļa……………………. Cilvēka ķermeņa enerģētika 41

Izdziedināšanās bez zālēm……………………………… 41

Centrālā enerģētiskā plūsma………………………….. 46

Čakras — cilvēka enerģētiskie centri………………. 50

Patoloģiskās saiknes cilvēku sabiedrībā……………. 54

3.                  nodaļa. Sabiedrības patoloģiskās saiknes un pūļa psihe 65

Neaptraipītā daba ir mūsu zaudētā paradīze… 65

Kā mēs pārvēršamies par zombijiem……………….. 70

Enerģētiskie "atkritumi" noved pie dzīves jēgas zaudēšanas 82

4.                  nodaļa……. Izeja: enerģijas sajušana un kontrole 88

Materiālās pasaules parādību cēloņi —

energoinformatīvo procesu kustība……………….. 88

Iekšējās sajūtas: savas enerģētiskās struktūras

uztvere…………………………………………………….. 89

Ēteriskā ķermeņa kustības un tā sajūtas……….. 89

1.             solis…….. Sava ēteriskā ķermeņa sajušana……. 90

2.              solis. Sava ēteriskā ķermeņa izmēru mainīšana 93

3.              solis……………………………. Energoinformatīvo pārmaiņu sajušana telpā 97

Lauku var ne tikai sajust, bet ari ieraudzīt.. 100

4.              solis…………………… Auras uztvere ar redzi……. 100

4.     a solis. Starojuma uztvere ar redzi (nav obligāts) 104

Enerģētisko plūsmu uztveršana ārpus

ķermeņa…………………………………………………. 104

t >

5.             solis. Sava enerģētiskā apvalka sajušana ar tausti 105

6.  solis. Cita cilvēka enerģētiskā apvalka sajušana ar tausti 106

Galvenās enerģētiskās plūsmas vadīšana……… 111

7.            solis…….. Augšupejošās plūsmas vadīšana……. 111

8.             solis……….. Lejupejošās plūsmas vadīšana……. 114

9. solis. Sava ķermeņa galveno enerģētisko plūsmu vienotības sajūta 114

5.                   nodaļa. Cilvēka energoinformatīvo plūsmu un sociuma enerģētikas saslēgšanās punkti 117

Centrālo plūsmu paškontroles sistēma……….. 117

10.            solis. Augšupejošās plūsmas

kritiskais punkts…………………………………………………… 120

11.             solis. Lejupejošās plūsmas kritiskais punkts 123

Apziņas mutāciju pārvarēšana……………………. 126

12.                  solis………………………………………… Apziņas etalonstāvokļa veidošana .. 130 Noskaušana ("ļaunā acs"), pieburšana (pieburta kaite), lāsts (nolādējums) — energoinformatīvie triecieni 133

6.                  TOC \o "1-3" \h \z nodaļa. Agresīvas iedarbības diagnosticēšana un novēršana 138

Aizsardzība pret energoinformatīvajiem uzbrukumiem 138

13.             solis. Tiešs enerģētisks caursitiens un vampīrisms. Diagnostika un pretdarbība 140

14. solis. Ieprogrammēšana — diagnostika un pretdarbība 148

15.             solis. Iefiltrēšanās ēteriskajā ķermeni — pieburšana (pieburta kaite). Diagnostika un pretdarbība…………………………………………… 153

Paņēmiens, kā cīnīties pret pieburšanu (pieburtu kaiti) ir viens — atgrūšanas metode 157

16.  solis. Pieslēgšana neatkarīgai energoinformatīvai būtnei— lāsts (nolādējums). Diagnostika un pretdarbība…………………………………………… 159

7.                   nodaļa. Enerģētisko plūsmu noslēgšana un aizsargapvalka veidošana 165

No aizsardzības paņēmieniem — līdz pilnīgai

neievainojamībai…………. ļ…………………………. 165

Energoinformatīvie parazīti un to vara pār

pasauli……………………………………………………. 169

Atslēgšanās no parazītiskajām būtnēm:

teorija……………………………………………………. 176

17.             solis. Atslēgšanās no parazītiskajām būtnēm un aizsargapvalka izveidošanas tehnika 184

8.                  nodaļa. Slimība un veselība: fiziskā ķermeņa enerģētiskā korekcija un pāreja uz pašatveseļošanās dabisko režīmu………………………………………………….. 192

Atcerēsimies ķermeni……………………………….. 192

Kas ir veselība un kas — slimība…………………. 198

18.             solis. Atbrīvošanās no patoloģiskām enerģētiskajām saitēm savā organismā 204

P.S. Tiem, kuriem neizdodas……………………… 209

L i-: Mkl : \

9.nodaļa. KA ieklausīties organisma iekšējos ritmos un ka palīdzēt savam ķermenim paaugstināt enerģētikas

TOC \o "1-3" \h \z līmeni …………………………………………………………………………………… 211

Dabiskie ritmi: pašpalīdzības sistēma………….. 211

19.solis. Ķermeņa bioloģisko ritmu uzturēšana. 218

10.nodaļa. Neatkarīgas enerģētiskās esības galīgā

forma…………………………………………………………………………………….. 225

Nobeigums…………………………………………………………………………….. 245

Formāts 84x108/32. Apgāds «Vieda», Rīgā, Lubānas ielā 6-4, LV 1019.

Reģ. apl. Nr. 010300001. Iespiesta SIA «Tipogrāfija Ogrē», Brīvības ielā 31, Ogrē, LV 5001.

APGĀDA «VIEDA» IZDOTĀS GRĀMATAS:

Dzīvās Ētikas Macība, 1. — 6. sējums

Dzīvās Ētikas Mācība. Celavārdi Vadonim

N. Rērihs. Altajs — Ilimalaji

Helēnas Rērihas vēstules. 1. — 2. sējums

A. Klizovskis. Jaunā Laikmeta pasaules izpratne

V. Vostokovs. Tibetas lamas baušļi

V. Vostokovs. Gara mūža avots

A. Volkovs. Dzīves psiholoģija un mistika

V. Megre. Skanošais ciedrs. Anastasija (1. — 4. grāmat;

V. Ročestere. Divas sfinksas

G. Novoselova. Zvaigznes un skaitļi. Numeroloģija

O. M. Aivanhovs. Laba un ļauna atzīšanas koks

0. M. Aivanhovs. Seksuālais spēks jeb spārnotais drakons

0.   Andrejevs. Atrlasīšanas tehnika un atmiņas vingrināšana

N. Rērihs. Nesatricināmais

S. Rērihs. Atspulgi

R. RudzTtis. Nikolajs Rērihs — kultūras ceļvedis Skaistums, jaunība un veselība —ikviena cilvēka sapnis

N. Rērihs. Ugunīgais cietoksnis

A. Blinkena. Savā zemē — savu valodu

Astrogors. Enerģētiskais vampīrisms

N. Zolotņickis. Leģendas par ziediem

C. Lidbiters. Astrālā pasaule

S. Stuļginskis. Austrumu kosmiskās leģendas Bhagavadgīta Svētā Dziesma

S. Vasjagina. Aromātu brīnumainais spēks Ievads Dzīvās Ētikas Mācībā Budisma pamati

Dzīvās Ētikas Mācība par jauniem ārstniecības veidiem Parsifāls

Sk. Gaillte Dvēsele mūžīgi dzīvā…

1.  Sokolova Zenta Mauriņa Pielūgtā un Peltā

T. Kārlails Varoņi, varoņu kults un varonīgums vēsturē

R. Rolāns Mahātma Gandijs

Content

Veriščagins Dmitrijs Atbrīvošanās

Dmitrijs Veriščagins ATBRĪVOŠANĀS

PRIEKŠVĀRDA VIETĀ

IEVADS CĒLOŅI UN SEKAS AP MUMS: ENERGOINFORMATĪVAIS LAUKS

1.NODALA VISA PASAULE — TĀ IR ENERĢIJA. TĀS IZPAUSMES — TIE IR ENERGOINFORMATĪVIE PROCESI APZINA IETEKMĒ MATĒRIJU

ĶERMENIS — AUTOMOBILIS, ENERGOINFORMATĪVĀ BŪTĪBA — TĀ VADĪTĀJS

ENERĢIJAS MALDĪGA GULTNE IR CEĻŠ UZ BOJĀEJU

SABIEDRĪBAS LAMATĀS: PAŠREIZĒJAIS STĀVOKLIS

ENERĢIJU VAR VADĪT KATRS

2.NODALA CILVĒKA ĶERMEŅA ENERĢĒTIKA  IZDZIEDINĀŠANĀS BEZ ZĀLĒM

CENTRĀLĀ ENERĢĒTISKĀ PLŪSMA

ČAKRAS — CILVĒKA ENERĢĒTISKIE CENTRI

PATOLOĢISKĀS SAIKNES CILVĒKU SABIEDRĪBĀ

3.NODAĻA SABIEDRĪBAS PATOLOĢISKĀS SAIKNES UN PŪLA PSIHE

NEAPTRAIPĪTĀ DABA IR MŪSU ZAUDĒTĀ PARADĪZE

KĀ MĒS PĀRVĒRŠAMIES PAR ZOMBIJIEM

ENERĢĒTISKIE "ATKRITUMI" NOVED PIE DZĪVES JĒGAS ZAUDĒŠANAS

4.NODALA IZEJA: ENERĢIJAS SAJUŠANA UN KONTROLE MATERIĀLĀS PASAULES PARĀDĪBU CĒLOŅI — ENERGOINFORMATĪVO ' PROCESU KUSTĪBA

IEKŠĒJĀS SAJŪTAS: SAVAS ENERĢĒTISKĀS STRUKTŪRAS UZTVERE. ĒTERISKĀ ĶERMEŅA KUSTĪBAS UN TĀ SAJŪTAS

LAUKU VAR NE TIKAI SAJUST, BET ARĪ IERAUDZĪT

ENERĢĒTISKO PLŪSMU UZTVERŠANA ĀRPUS ĶERMEŅA

GALVENĀS ENERĢĒTISKĀS PLŪSMAS VADĪŠANA

5.NODALA CILVĒKA ENERGOINFORMATĪVO PLŪSMU UN SOCIUMĀ ENERĢĒTIKAS SASLĒGŠANĀS PUNKTI CENTRĀLO PLŪSMU PAŠKONTROLES SISTĒMA

APZIŅAS MUTĀCIJU PĀRVARĒŠANA

NOSKAUŠANA ("ĻAUNĀ ACS"), PIEBURŠANA (PIEBURTA KAITE), LĀSTS (NOLĀDĒJUMS) — ENERGOINFORMATĪVIE TRIECIENI

6.NODAĻA AGRESĪVĀS IEDARBĪBAS DIAGNOSTICĒŠANA UN NOVĒRŠANA AIZSARDZĪBA PRET ENERGOINFORMATĪVAJIEM UZBRUKUMIEM

PAŅEMIENS, KA CĪNĪTIES PRET PIEBURŠANU (PIEBURTU KAITI) IR VIENS — ATGRŪŠANAS METODE

7. NODALA ENERĢĒTISKO PLŪSMU NOSLĒGŠANA UN AIZSARGAPVALKA VEIDOŠANA NO AIZSARDZĪBAS PAŅĒMIENIEM — LĪDZ PILNĪGAI NEIEVAINOJAMĪBAI

ENERGOINFORMATĪVIE PARAZĪTI UN TO VARA PĀR PASAULI

ATSLĒGŠANĀS NO PARAZĪTISKAJĀM BŪTNĒM: TEORIJA

8.NODALA SLIMĪBA UN VESELĪBA: FIZISKĀ ĶERMEŅA ENERĢĒTISKĀ KOREKCIJA UN PĀREJA UZ PAŠATVESEĻOŠANĀS DABISKO REŽĪMU ATCERĒSIMIES ĶERMENI

KAS IR VESELĪBA UN KAS — SLIMĪBA

9.NODAĻA KĀ IEKLAUSĪTIES ORGANISMA IEKŠĒJOS RITMOS UN PALĪDZĒT SAVAM ĶERMENIM PAAUGSTINĀT ENERĢĒTIKAS' LĪMENI

10.NODAĻA NEATKARĪGAS ENERĢĒTISKĀS ESĪBAS GALĪGĀ FORMA

NOBEIGUMS

SATURS

APGĀDA «VIEDA» IZDOTĀS GRĀMATAS: