Veriščagins Dmitrijs

Tapšana. sistēma II pakāpe

DMITRIJS VERIŠČAGINS

TAPŠANA

Tālākas energoinformatīvās attīstības (TEĪA) sistēma II pakāpe

PRIEKŠVĀRDS

Šī grāmata ir otrā sērijā, kas iepazīstina lasītāju ar unikālo TEIA — Tālākas energoinformatīvās attīstības sistēmu, ko izstrādājusi krievu pētnieku grupa jau astoņdesmitajos gados visstingrākās slepenības apstākļos. Kādu laiku tā nevarēja rast ceļu pie plaša lasītāju loka: daudziem tautas masu vadoņiem — politiķiem, augstākā ranga ierēdņiem un pat valsts vadītājiem — vienmēr bija neizdevīgi, pat ne vienkārši neizdevīgi, bet gan bīstami kaut ar mājienu apliecināt pilsoņu patiesās brīvības valstī, kas bija atdota valdošajām aprindām izlaupīšanai. īstā brīvība taču ir iekšējā brīvība, nevis ārējā, ārišķīgā brīvība, tā, kura tiek deklarēta caur un cauri melīgajā konstitūcijā. īstā brīvība — tā ir gara brīvība, domu un rīcības brīvība. Cilvēks, kas ieguvis šo brīvību, dzīvē iet savu ceļu, iegūst savu paša dzīves jēgu un dara tikai to, kas vajadzīgs tieši viņam, nevis to, ko no viņa gaida apkārtējie. Bet visu pakāpju un rangu, visu laiku un tautu valdnieki, protams, daudz labprātāk vēlas vadīt marionetes, pūli, aklu baru, kas ies tur, kur tam norādīs vadošā un virzošā roka.

Tieši tāpēc pētījumi, kuri atklāj pasaules patieso — energoinformatīvo dabu, pētījumi, kuri paver cilvēkam durvis uz šo patieso pasauli, kas sola īstu brīvību, visās pasaules valstīs tiek turēti stingrā slepenībā. Jā, tagad visās Zemes malās ir slepenas laboratorijas, kurās pēta pasaules un cilvēka energoinfor- matīvo būtību, taču lielākajai daļai cilvēku par šādu laboratoriju pastāvēšanu nekas nav zināms. Un tieši Krievijā šai ziņā ir izdarīts daudz vairāk nekā citās zemēs. Mēs veicām īstu izrāvienu pasaules uzbūves izzināšanā. Bet no oficiālajiem varas pārstāvjiem jūs par to nekad neko nedzirdēsit.

Ar vienu no šādām slepenajām laboratorijām bija saistīts arī šo rindu autors. Un šodien es varu ar pilnu atbildību teikt, ka daudzu gadu pētījumi devuši kolosālus rezultātus, no kuriem galvenais ir tādas unikālas, nekur citur pasaulē nerodamas, taču vienlaikus vienkāršas un cilvēku vairākumam pieejamas sistēmas izstrādāšana, kura, cilvēkam pārejot jaunā evolūcijas pakāpē, ļauj saglabāt veselību, sasniegt labklājību un izvairīties no neveiksmēm un nelaimēm.

Pienācis laiks sniegt šīs zināšanas iespējami plašākam cilvēku lokam — cilvēkiem, kuri tās meklē un ir gatavi apgūt. Es saprotu, ka pavēstīt mūsu pētījumu rezultātus ir mans profesionālais un cilvēciskais pienākums. Cilvēce taču lagad ir bezdibeņa malā. Tai draud katastrofa kura-; rezultāts var būt pilnīga cilvēka izzušana no Zemes virsa.-. Un līdz šai katastrofai cilvēki paši sevi ir noveduši, ejot maldu ceļu savā tiecībā pēc neīstiem mērķiem.

Tieši tāpēc ir pienācis laik: noņemt slepenības grifu no TEIA sistēmas. Ta vai un tas uzdevums ir palīdzēt cilvēcei izdzīvot. Si sistēma taču ir vērsta uz to, lai cilvēks beidzot atskārstu, saskatītu savu īsto sūtību, nomestu važas, kuras viņam uzlikusi uz kroplumu orientētā sabiedrība un energoinformatīvie parazīti, kas valda pār moderno pasauli. Tikai tāds ir ceļš uz glābiņu, veselību, atbrīvošanos no XX gadsimta mēra AIDS, no ekoloģiskās katastrofas, no sociālajiem satricinājumiem, ceļš uz harmoniju ar pasauli.

Autors un viņa līdzgaitnieki pārbaudīja sistēmu attiecībā uz sevi. Rezultāti ir pārsteidzoši. Vislabvēlīgākās izmaiņas ķermeņa un dvēseles stāvoklī notiek ļoti ātri, var pat teikt — lavīnveidīgi. Mana sirdsapziņa neļauj izmantot tik efektīvu sistēmu vienam pašam vai šaurā domubiedru lokā. Nekādā ziņā nepretendējot uz pravieša un cilvēces glābēja lomu, es gribu parādīt saviem lasītājiem praksē pārbaudītus paņēmienus, kā izkļūt no strupceļiem, kuros šodien nonāk pilnīgi visi cilvēki. Tie ir strupceļi, kas saistīti gan ar visas sabiedrības, gan katra tās locekļa slimībām, nelaimēm un problēmām.

Iepriekšējā grāmatā mēs skārām tikai pašus pamatus, spērām pirmos soļus TEIA sistēmas apguvē. Es lasītājiem solīju turpinājumu — un pildu šo solījumu, jo nevaru pamest paša iniciētos Skolniekus pusceļā. Esmu par viņiem atbildīgs un jūtu mūs vienojošo saikni. Tie, kuri lasījuši iepriekšējo grāmatu, saprot, ka vārds «jūtu» patiešām nozīmē to, ka es jūtu, turklāt skaidri un nepārprotami. Esmu gatavs atsaukties uz aicinājumu, nākt palīgā ikvienam. Mums tagad nebūt nav katrā ziņā jātiekas personiski, nav jāiepazīstas un jāsazinās ar vārdiem vai izmantojot citus cilvēku sabiedrībā pieņemtos paņēmienus. Esmu pateicīgs visiem pirmās grāmatas lasītājiem. Mēs esam īpaša kopa — energoinformatīva domubiedru saime.

Priecāšos, ja mūs, tādu domubiedru, kļūs vēl vairāk. Jo tad mēs varēsim pasniegt palīdzīgu roku ļoti daudziem meklētājiem, varēsim palīdzēt miljoniem cilvēku izrauties no slimību un nedienu stindzinošā gūsta.

Ikviens manas pirmās grāmatas lasītājs ir tiesīgs saukt sevi par manu Skolnieku. Pateicoties apgūtajai metodei, ikviens no viņiem jau ļoti atšķiras no parastajiem cilvēkiem. Viņi ir iemācījušies vadīt savu enerģiju un vairs nav atkarīgi no svešas enerģētikas iedarbības. Viņi ir atbrīvojušies no sociuma ietekmes un no sociumu vadošajiem milzīgajiem energoinfor- matīvajiem parazītiem, kuri izsūc no cilvēkiem — marionetēm visus spēkus, liekot tiem dancot pēc savas stabules. Viņi ir atjaunojuši savu enerģētisko aizsargapvalku. Viņi ir ieguvuši domu un rīcības brīvību.

Un tagad viņiem neizbēgami rodas jautājums: ko darīt tālāk? Lūk, mēs atbrīvojāmies no sabiedrības ietekmes, un ko tad nu — kļūt par kaķi, kas staigā, kur pašam patīk, vai par brīvu mākslinieku, vai par klaiņojošu hipiju? Mūžsenais jautājums: vakar man iedeva brīvību, ko es ar to tagad iesākšu?

Pats vienkāršākais ceļš, turklāt vistipiskākais vairumam cilvēku, kas nejauši nokļuvuši robežšķirtnes otrā pusē, ir — atgriezties cietumā. Tur taču baro — tas nekas, ka ar pliekanu un nebaudāmu suslu, tomēr badā nemirsi, arī jumts virs galvas netek, turklāt nav jādomā, kur iet, ko darīt. Viss tavā vietā jau izlemts. Ar cietumu apradušam cilvēkam tā dzīvot ir vienkāršāk un vieglāk.

Daļa pirmās grāmatas lasītāju varbūt tā arī rīkojās— nodomāja: kam gan man šī brīvība, tā ir pārāk draudīga, nenoteikta, nesaprotama. Ja kāds vēl nav gatavs brīvībai, ja kādu tā baida — nu ko, aiz ausīm jau nevienu nevilksim. Bet, ja jums rokās tagad ir šī otrā grāmata, tad jau jūs neesat no tiem, kas gatavs ciest nebrīvi apšaubāmas iztikas un visai bēdīgās miera un labklājības šķietamības dēļ. Jūs esat gatavi doties tālāk! Bet es jums parādīšu tās ceļa zīmes, pēc kurām orientēties, lai nenomaldītos un nenoslīktu bezgalīgajā brīves okeānā.

Turpinot iesākto ceļu, jūs varēsit iemantot gaismu, prieku, veselību, veiksmi, patiesu laimi. Un redzēsit, ka jums nebūt nav jāmaina savs sociālais statuss vai jāatsakās no ierastajiem dzīves labumiem. Šo labumu jums kļūs vēl vairāk. TEIA sistēma paredz ne tikai iziešanu brīvībā, bet arī iemāca pilnvērtīgi un piesātināti dzīvot jaunajos apstākļos. Dzīve brīvē, ārpus cietuma — tā patiesībā ir nevis baisa un grūta, bet gan viegla un priekpilna. Grūti ir tikai pirmajiem, viņi iet vienatnē un uz labu laimi. Taču šo ceļu jau ir nogājusi mūsu pētnieciskā grupa. Agrāk pa to varēja iet tikai izredzētie, tagad tas pieejams visiem, kas vēlas, visiem, kas meklē. Kas meklē, tas atrod. Vēlu veiksmi!

1. NODALA

JAUNS POSMS: PILNĪGA IESPĒJU ATKLĀŠANA

Izlasījis pirmo grāmatu un apguvis tajā izklāstītās metodes, jūs iemācījāties pareizi izmantot savu enerģētiku. Jūs mākat atklāt enerģētisko iedarbību uz jums un no tās aizsargāties. Jūs protat novērtēt citu cilvēku enerģētikas stāvokli. Jūs iemācījāties atbrīvoties no patoloģiskām saitēm. Jūs patiešām esat jau ļoti daudz izdarījis. Bet jūsu ceļš uz brīvību vel ne tuvu nav noiets. Varbūt jūs pats to jūtat — ir tāds iekšējs diskomforts. Tas nozīmē, ka pienācis laiks turpināt mācības. Jūs gaida jauns apmācības posms. Tagad jums jāiemācās lietpratīgi izvirzīt sev jaunus mērķus un ieprogrammēt sevi uz veiksmi, labklājību, veselību, drošu pārliecību, harmoniju ar pasauli un brīvību. Jums jāsāk arī strādāt ar karmu. Ar visu to mēs nodarbosimies šai grāmatā.

Atgriezīsimies pie tā stāvokļa, kurā jūs pašreiz atrodaties, — pie zināma iekšējā diskomforta. Esmu pārliecināts, ka nekļūdīšos, ja teikšu: jūs, dārgais lasītāj, esat krustcelēs. Varbūt jūs pat jūtat, ka esat zaudējis pamatu zem kājām un it kā atrodaties starp debesīm un zemi? Agrāk viss bija vienkārši un saprotami: kur iet, ko darīt un kā izturēties. Tagad jūs esat apjucis: kas es esmu? Kur esmu? Kāpēc es esmu? Un ko man patiesībā vajag?

Nemulstiet: tas ir pilnīgi dabiski. TEIA sistēma, kā jau teicu, ir pārbaudīta praksē, un visas šo ceļu ejošā cilvēka izjūtas autoram ir labi zināmas. Ja jūs tagad esat apjucis un satraucies, es pārjums priecājos: jūs ejat pareizo ceļu.

Noskaidrosim, kas tad ir noticis. Jūs esat atbrīvojies no lielo energoinformatīvo parazītu ietekmes. Tie jūs vadīja, lēma par jūsu dzīvi un pēc saviem ieskatiem diktēja katru jūsu soli, katru darbību. Tagad uz jums neiedarbojas programmas, saskaņā ar kurām dzīvojāt agrāk. Gūsteknis ir iznācis no sava cietuma. Agrākajai cietuma dzīves kārtībai pār viņu vairs nav varas. Bet jaunas dzīves kārtības vēl nav. Un brīvība pagaidām neiepriecina, jo tiek uztverta nevis kā brīvība, bet gan kā tukšums un pamestība. Agrāk jūsu vietā visu izlēma cietuma vadība, tagad viss jāizlemj pašam, un tikai no jums ir atkarīgs, kāda būs turpmākā dzīve. Tas ir sarežģīts brīdis bijušā cietumnieka dzīvē, vai ne?

Apmēram kaut kas tāds tagad notiek ar jums. Uz jums vairs neiedarbojas svešas programmas, kas diktē, kā dzīvot. Jūs vairs neesat atkarīgs no nemitīgas ārējās patoloģiskās ietekmes uz jūsu likteni, veselību, uz jūsu dzīves norisēm. Tagad viss ir atkarīgs tikai no jums paša. Bet ko īsti darīt, kā to visu vadīt un kā vispār dzīvot? Pagaidām jūs to nezināt. Taču notiekošais ir jāvada, jaunajā kvalitātē jādzīvo lietpratīgi un prasmīgi, citādi dzīve pārvērtīsies haosā un jūs kā pūciņu mētās no vienas puses uz otru. Un tad var gadīties, ka jūs atkal notvers kāds energoin- formatīvais parazīts. Un tad atkal — nebrīve. Un atkal jūsu veselība, veiksme, finansiālā labklājība būs atkarīga nevis no jums paša, bet gan no tā, cik daudz zemes dzīves labumu enerģētiskais monstrs gribēs jums izsniegt par pakalpojumiem un enerģiju.

Tagad, es ceru, jūs saprotat, kāpēc savā kustībā un attīstībā nedrīkst apstāties pie sasniegtā. Kas apstājas, tas krīt. Vienā vietā bez kustības ilgi nostāvēt jums neizdosies — nenovēršami sekos kritiens atpakaļ.

Tāpēc šajā jūsu attīstības pakāpē iesaku sagatavoties aktīvai ceļa turpināšanai. Lai to izdarītu, jums vispirms nāksies rūpīgi novērtēt pašreizējo situāciju, uzmanīgi ieskatīties un ieklausīties sevī, savā stāvoklī un iekšējās sajūtās. Kas ar jums pašreiz notiek? Šajā nodaļā pievērsīsimies analīzei un bezkaislīgam novērtējumam.

BRĪVĪBA — TĀ NAV VIENKĀRŠA VELTE

Jūs esat ieguvis TEIA sistēmas pirmajai pakāpei atbilstošās zināšanas, pieredzi un iemaņas. Jūsu attiecības ar apkārtējo pasauli ir mainījušās. Kā tās mainījušās? Objektīvi — uz labo pusi. Taču pagaidām jūs neko labu nemanāt. Jums pagaidām varbūt pat šķiet, ka šīs pārmaiņas nav labas. Jūs patiešām vairs nepakļaujaties pūļa psiholoģijai, jūs vairs nav tik vienkārši iesaistīt kādās masu akcijās un pasākumos vai attiecību noskaidrošanā un citos konfliktos. Jūsu stāvoklis un noskaņojums vairs nav atkarīgs no tā, ko pārjums runā kaimiņiene, ne arī no tā, cik maksā zeķes vai konjaka pudele, ne no valdības politikas, ne no dolāra kursa. Jūs esat noteicējs pats pār sevi (un savu noskaņojumu). Šķiet, ko gan vēl vairāk vēlēties?

Bet kas tad tas? Jūs kļūstat par balto zvirbuli?

Apkārtējie jūs vairs nesaprot. Viņi sūdzas par dzīvi, bet jūs tikai vīpsnājat. Viņi dusmojas, uzskata jūs par cietsirdīgu un neiejūtīgu. Atcerieties: neraugoties ne uz ko, jums jābūt pārliecinātam par savu taisnību. Patiesi, jūs taču nevarat uztraukties par tādiem materiāliem niekiem, kas satrauc viņus. Galu galā jūs par dzīves un lietu īsteno dabu zināt daudz vairāk nekā cilvēki, kas ir ap jums.

Taču jūs esat nošķīries no kopējā pūļa, bet pagaidām vēl neesat atradis sev līdzīgos, jūs vairs neejat kopā ar visiem, jūs esat vientuļš. Jā, vientulības raisītās bailes un pamestības sajūta ir šā attīstības posma neizbēgamas pavadones.

Ja bērnībā esat bijis nometnē un kaut reizi no tās bēdzis, tad varat ļoti spilgti un uzskatāmi iztēloties, par ko es runāju. Pirmā sajūta bēgšanas laikā ir eiforija. Es esmu brīvs, esmu tālu no šiem apnicīgajiem audzinātājiem, kuri mūždien uzmācas ar savām pamācībām: laikus jādodas pie miera, nedrīkst skaļi kliegt, aizliegts atstāt ēdienu uz šķīvja… Tagad var klaigāt pilnā kaklā, skraidīt pēc patikas un vispār neko neēst. Tā, lūk, ir ilgi gaidītā laime!

Bet, lūk, nelaime — šī sākotnējā eiforija ātri pāriet. Un zemapziņā mūsu atbrīvoto puisi sāk kaut kas mocīt. Parādās neskaidrs satraukums un nemiers. Jau tuvojas vakars, jau krēslo, sāk smidzināt lietutiņš — mežā kļūst salti, baisi un neomulīgi. Bet tur, nometnē, visi sēž siltā ēdnīcā un vakariņās bauda parasto pretīgo biezputru… Drīz atskanēs taure, kas vēstīs par naktsmieru… Kaut arī biezputra ir pretīga, tomēr pēc sirds patikas var izvaikstīties audzinātāju priekšā, tēlojot apetītes trūkumu, var saņemt dunku no dežurantiem un pirms aizmigšanas izdauzīties, mētājot spilvenus, bet naktī nosmērēt meitenes ar zobu pastu. Viss izplānots, viss ir skaidrs un saprotams, viss pierasts un zināms. Bet kas te, mežā? Brīvība? Tā nav brīvība, tās ir šausmas!

Un nelaimīgais bēglis jau traucas atpakaļ uz nometni, nožēlo grēkus un nospēlē ainu ar nosaukumu «Pazudušā dēla atgriešanās».

Apmēram tas pats notiek ar cilvēku, kas aizgājis no apnicīga darba. Vispirms viņu pārņem sajūsma, kādu laiku viņš ir priekpilna uzbudinājuma stāvoklī: vairs nav sešos jāceļas, nav jālaužas pārpildītajos satiksmes līdzekļos, nav astoņas stundas jānīkst vienā vietā. Nu var nodoties daudz kam citam: lasīt grāmatas, izšūt salvetes, iet sēnēs. Vai tad pasaulē mazums interesantu lietu? Bet pēc kāda laika sevi liek manīt «amerikāņu kalna» efekts: no eiforijas cilvēks ieslīgst depresijā. Izrādās, ka neviena no iemīļotajām nodarbēm viņu vairs neiepriecē, jo dzīve zaudējusi agrāko aizņemtību. Bet šī aizņemtība bija ārēja un virspusēja — to veidoja ārējie apstākļi: vajadzēja agri celties, braukt uz darbu, sēdēt tur līdz pusdienlaikam, tad iet uz ēdnīcu, pēc tam atkal sēdēt pie galda līdz darba dienas beigām, sešos celties un doties mājās. Cilvēkam pat prātā nenāca, ka visām šīm mehāniskajām darbībām nebija nekādas iekšējās jēgas — personiskas jēgas, kas stimulētu viņa iekšējo attīstību. Jēgas nebija, bet aizņemtības ilūzija bija. Dzīve bija piepildīta ar to, kas cilvēkam tika uzspiests no ārienes. Kad šo ārējo shēmu noņēma, izrādījās, ka piepildīt dzīvi ar savu iekšējo garīgo saturu, paša mērķiem, uzdevumiem un rīcību cilvēks nespēj. Viņš nav tam gatavs, jo patiesi dziļa un nopietna iekšējā satura viņam nav! Un tad nu viņš atkal steidzas iekārtoties nīstajā darbā, atkal alkst iekļauties kādā shēmā, lai tikai nepaliktu viens aci pret aci ar savu iekšējo tukšumu.

Mums no šīs kļūdas jāizvairās. Tāpēc mūsu uzdevums ir piepildīt pašam sevi. Mūsu pirmais uzdevums ir izvairīties no atgriešanās pie sociuma uzspiestajiem dzīves stereotipiem. Bet ar ko sevi piepildīt? Ir divi iespējamie ceļi.

^Pirmais ceļš. Pieņemsim, ka cilvēks nu ir brīvs. > > '

Viņš ir iemācījies būt neatkarīgs no sociuma. Sociums cilvēku vairs neievelk savos tīklos, taču tas viņu arī nekādi nestimulē. Bet cilvēkam jau neko arī nevajag. Viņš kļūst par Diogenu un sāk dzīvot mucā. Viņš ērti zviln saulainā pludmalē, nododas savām gaišajām

domām un no dzīves neko vairāk nevēlas. Viņš kļūst par filozofu — vientuļu, gudru, apgaismotu un… izsalkušu. Tas ir labs ceļš — Diogenam. Bet ne mums. Gadu tūkstošu mijā norobežoties no dzīves un no cilvēces pārveides procesa ir pārāk liela greznība.

VOtrais ceļš. Cilvēks, ieguvis brīvību, sākumā apjūk— turklāt tādā pakāpē, ka ar pūlēm atturas no vēlmes doties atpakaļ cietumā, tad nomierinās, saņem sevi rokās, mobilizē savus iekšējos resursus, apdomā, ko tad pats īsti grib no savas brīvības, un, to aptvēris, nopelna kaudzi naudas un apprecas ar princesi. Es te, protams, mazliet pārspīlēju. Bet, nopietni runājot, mana pozīcija ir šāda: pelnīta brīvība ir liels dārgums, taču, kad tas iegūts, nav vērts kļūt ne par pinkainu hipiju, ne par novārtā atstātu izsalkušu filozofu autodidaktu. Kad cilvēks ieguvis brīvību, viņam jāpiepilda sevi un savu dzīvi no iekšienes ar savām īstajām tieksmēm un vēlmēm, mērķiem un uzdevumiem, kas aizvedīs pie viņa paša izraudzītas, nevis no ārienes uzspiestas rīcības. Tā mēs saglabāsim iekšējo brīvību, turklāt nenonāksim visu aizmirstības, pamestības un vientulības stāvoklī — un iegūsim visus labumus un veltes, ko vien var sniegt brīvība.

Bet šādā gadījumā mums vajadzēs iemācīties kādu visai viltīgu, taču neiedomājami aizraujošu lietu — prasmi iegūt no dzīves visu, kas mums nepieciešams, turklāt nenokļūštot atkarībā. Iegūt visus dzīves labumus, it kā to nevēloties, saglabājot pilnīgu iekšējo brīvību. Iemācījušies vēlēties nevēloties, jūs iegūsit visu, kas jums vajadzīgs, un vēl vairāk. Atcerieties, mēs par to runājām pirmajā grāmatā: lai izārstētos, visa sava enerģija jāatdod energoinformatīvajam laukam, nevis ārstiem un poliklīnikai, kas visdrīzāk nedos jums pretī neko. Tā arī šajā gadījumā: vēloties nopelnīt naudu, enerģija jāatdod nevis naudai vai darba devējam, bet gan savai energoinformatīvajai būtībai, energoinformatīvajam laukam. Atcerieties, cik bieži jums ir gadījies tā, ka vēlamo iegūstat tikai lad, kad to jau vairs nevēlaties. Tās ir visiem pazīstamas situācijas. Meitene ļoti vēlas iziet pie vīra, veltī tam visas pūles, izmanto savedējus un iepazīšanās birojus, bet nekas neiznāk. Tad viņa visam atmet ar roku, noraksta sevi, samierinājusies ar vecmeitas likteni, — un pielūdzēji sāk birt kā no pārpilnības raga. Vai arī tāds gadījums: bezdarbnieks meklē darbu, klīst pa darbiekārtošanas birojiem, kadru daļām, nervozē, svīst un saspringst, bet visur saņem atteikumu. Un tad viņš sev saka: ja nav, tad nav, neņem darbā — un nevajag arī, — un tad vienkārši tāpat, kā aiz gara laika, ne uz ko vairs necerot, ziņkāres pēc vien ieiet kārtējā kadru daļā… Un kas notiek? Viņam piedāvā darbu, turklāt ne šādu tādu, bet labi apmaksātu, un vēl pierunā, tā ka viņš pat atļaujas paklīrēties, lai uzsistu sev cenu. Ar tādām lietām sastopamies ik dienas. Tas ir dzīves likums. Tiklīdz cilvēks pārstāj kaut ko karsti vēlēties, paļaujoties uz gadījumu, — viņš pārstāj atdot savu enerģiju materiālajai pasaulei un sāk to atdot energoinformatīvajai pasaulei, kurā mīt gadījumi, liktenis un citas smalkās substances, no kurām tad arī patiesībā ir atkarīga mūsu dzīve.

Un tomēr vispirms jums būs jānoskaidro, kas tad jums īsti ir vajadzīgs. Tas nav tik vienkārši, kā var likties pirmajā brīdi. Lai cik dīvaini tas arī būtu, cilvēki bieži vien paši nezina, ko viņi grib, un nesaprot, vai viņiem patiesībā ir vajadzīgs tas, pēc kā paši tik karsti tiecas. Šajā nodaļā mēs pievērsīsimies arī tam — sīki izpētīsim patiesās un viltus vajadzības.

Esam vispārīgās līnijās ieskicējuši stāvokli, kas raksturīgs cilvēkam, kurš apguvis TE1A sistēmas pirmo pakāpi. Tagad sīkāk izanalizēsim visas jūsu pašreizējā attīstības posma īpatnības.

JAUNĀ POSMA ĪPATNĪBAS — PILNĪGA SITUĀCIJAS PĀRVALDĪŠANA

Vajadzība pēc patiesām vēlmēm

Pirmā īpatnība: tagad jums nekas neiekrīt rokās pats no sevis un ir jāmācās patstāvīgi noteikt, kas tad jums īsti ir vajadzīgs. Un ne tikai noteikt, bet arī vajadzīgo patstāvīgi iegūt.

Kā bija agrāk? Pieņemsim, ka jums izdevās kaut cik nopelnīt — varbūt ne visai daudz, bet galus savilkt kopā varēja. Nav izslēgts, ka tagad jums nav pat šo nelielo ienākumu un jus jau esat paspējis vilties pirmajā grāmatā piedāvātājā sistēmā: sak, sasolīja zelta kalnus, bet beigās izrādījās, ka viss ir atņemts. Atkārtoju: neuztrauciet ies Viss notiek likumsakarīgi. Tagad jums zudusi agiaka iespēja saņemt dzīves labumus, bet jaunais to iegūšanas paņēmiens vēl tikai jāapgūst.

Kāds tad bija šis iepriekšējais paņēmiens? No jums, tagad jūs varat godīgi atzīties, nekas nebija atkarīgs. Visu noteica sociums un pār to valdošie energoinformatīvie parazīti. Kādam no šiem parazītiem bijāt vajadzīgs jūs — kā bandinieks, kuru viņš varēja izmantot savā spēlē. Pieņemsim, ka jūs vajadzēja izmantot, lai kādā kolektīvā izraisītu konfliktu. Kā jau zināt no pirmās grāmatas, tieši konfliktos un sadursmēs energoinformatīvais parazīts rod sev «garšīgu uzkodu» cilvēku negatīvās enerģijas veidā. Šāds energoinformatīvais parazīts jums laipni piedāvā darbu ķildīgā kolektīvā un ievirza notikumus tā, lai tieši jūs kļūtu par to dzirksteli, no kuras aizdegas liesma. Līdz ar jūsu atnākšanu sākas skandāls — jūs it kā neesat tā tiešs izraisītājs, taču kļūstat par savdabīgu konflikta katalizatoru. Vai nu jūs esat aizņēmis kāda vietu, vai arī jūs uzskata par konkurentu — tā vai citādi, bet vētra ir sacēlusies un visi savā starpā saplēsušies. Monstrs jūtas labi, viņš ir «garšīgi» paēdis, bet jūs par savu «darbu» (pareizāk — par to, ka ļāvāt sevi izmantot) saņemat pieticīgu samaksu.

Tā ar jums varēja gadīties agrāk, bet tagad jūs zināt par energoinformatīvajiem parazītiem un par to, kā neuzķerties uz viņu makšķeres āķa. Tāpēc energoinformatīvais parazīts jūs atstās mierā un pameklēs kādu vieglāk iegūstamu upuri. Un to pašu darbu par to pašu algu piedāvās kādam citam.

Priecājieties par to. Jūs vairs nesaņemat žēlastības dāvanas no rijīgā energoinformatīvā parazīta un ne mazāk agresīvi noskaņotā sociuma. Toties esat brīvs no šiem parazītiem un jums vairs nav jāatdod tiem savi spēki un enerģija. Jūs varat darīt to, kas vajadzīgs pašam, nevis viņiem. Tikai iemācieties vienu: neko negaidīt no apkārtējās pasaules. Apguvis šajā grāmatā izklāstītās metodes, jūs iemācīsities visu nepieciešamo iegūt vienīgi saviem spēkiem. Un šie spēki jums tagad ir, tātad jums tik tiešām izdosies viss, kas vajadzīgs. Tas gan nenozīmē, ka tagad jums ļoti sparīgi un ar joni jāizplēš visi dzīves labumi. Tieši uzbrukumi ne pie kā laba nenoved. Atcerieties, mēs par to jau runājām: nevajag pārāk karsti vēlēties, nevajag situāciju pārlieku kāpināt, jāļauj tai atrisināties pašai. Jums jākļūst daudz vērīgākam pret visu apkārt notiekošo un, protams, pret sevi pašu. Ir gluži vienkārši jāgaida, kad situācija ievirzīsies jums labvēlīgā gultnē. Bet tas katrā ziņa notiks! Ja jums kas vajadzīgs, piemēram, ienesīgs darbs, rūpīgi izpētiet situāciju ap sevi, lai noskaidrotu, kādas ir iespējas dabūt šādu darbu. Pastāvīgi raugieties, vai nav pavērušās kādas jaunas perspektīvas. Ja jūsu mērķis ir īsts, nevis uzspiests no ārienes, agri vai vēlu jums uzsmaidīs laime. Ja sekosit savām patiesajām vēlmēm, tad viss nokārtosies it kā pats no sevis. Jums tikai īstajā laikā jāatrodas īstajā vietā.

Centieties uztvert atšķirību: tas nenozīmē, ka jums jāsēž un jāgaida, neko nedarot. Pasīvi sēdēt un nezin ko gaidīt — tas nozīmē gaidīt sociuma žēlastības dāvanas. Jums skaidri jāzina, ko jūs gaidāt un ko jūs gribat, un iespēju robežās jāsper soļi vajadzīgajā virzienā. Paruna «Laime nenāk bez nelaimes» nav priekš jums. Mēs taču mācāmies būt sava likteņa, laimes un nelaimes saimnieki, nevis to vergi. Mums šobrīd aktuālāka ir cita paruna: «Zem gulošas siekstas ūdens netek.»

Jautājumā par mērķu sasniegšanu un īstiem un viltus mērķiem minēšu piemēru, kas atkal saistīts ar darba meklēšanu (daudziem tas ir aktuāli šajā krīzes laikā). Kāds mans labs paziņa, talantīgs fiziķis teorētiķis, nonāca situācijā, kad nodaļa, kurā viņš strādāja, tika likvidēta. Viņš sāka domāt par darba meklēšanu. Jāteic, ka mans draugs bija ļoti aizrāvies ar savu līdzšinējo darbu, bet, saklausījies runas par to, ka teorētiskā fizika un zinātne vispār tagad nevienam nav vajadzīga, nolēma meklēt sev pielietojumu

pavisam citā sfērā. Atzīmēsim: šai brīdī viņš nokļuva sociuma zombējošā ietekmē! Ja viņš nebūtu pievērsis uzmanību žēlabām par zinātni, kas tagad straumēm plūst no avīzēm un tālrādes ekrāniem, ja nebūtu pakļāvies šai masu histērijai, viņa iekšējā energoinformatīvā būtība katrā ziņā pateiktu priekšā, ka var droši turpināt iemīļoto darbu, ka viņa zināšanas un iemaņas neies zudumā un būs vajadzīgas. Taču viņš klausīja nevis sevi, bet gan apkārtējos. Un, lūk, šīs programmējošās darbības rezultāts: cilvēks zaudēja savus īstos mērķus un pakļāvās viltus mērķiem. Viņš nolēma, ka strādās tirdzniecības firmā. Sociums tūlīt sāka pakalpīgi piespēlēt dažādi apmaksātus darbus tirdzniecībā. Jāteic, ka energoinformatīvie parazīti, kas vada sociumu, vienmēr ir gatavi atbalstīt cilvēku, kurš nostājies uz maldu ceļa, un pastāvīgi skubina cilvēku iet šo maldu ceļu, kas ved uz bojāeju.

Kas tik nu sākās mana paziņas dzīvē! Veselu gadu viņa dzīve bija īsta elle. Viņš svaidījās no vienas darbavietas uz otru, un visur viņam bija slikti. Pirmajā firmā šis pēc būtības maigais un pakļāvīgais cilvēks briesmīgi sastrīdējās ar priekšniecību un ar skaļu skandālu tika atlaists. Otrā firmā atklājās liels iztrūkums, par vainīgu atzina viņu, lai gan viņam ar to nebija pilnīgi nekāda sakara. Ar grūtībām izdevās izvairīties no tiesas, bet, lai segtu iztrūkumu, viņš izputināja savu ģimeni un tuviniekus un sāka dzīvot burtiski pusbadā. Lai iegūtu jel kādus iztikas līdzekļus, mūsu varonis, cilvēks ar zelta galvu, sāka strādāt par krāvēju. Vēl vienā firmā viņš nevarēja mierīgi noskatīties, kā apzog un apmuļķo klientus, — un aizgāja pats. Un tā veselu gadu!

Galu galā mans paziņa nolēma izbeigt savus neauglīgos mēģinājumus mainīt dzīvesvietu un profesiju. Viņam pietika spēka un vīrišķības aiziet no darba, kas pašam bija pretīgs. Aiziet, lai apsēstos un mierīgi padomātu: bet ko tad es patiesībā gribu? Noskaidrojās, ka viņam nepavisam nav būtisks tas, kas svarīgs vairumam cilvēku, kuru vidē viņš bija apgrozījies gandrīz gadu: ne liela nauda, ne delikatešu pārpilnība galdā, ne moderns apģērbs, ne eiroremonts dzīvoklī. Sadzīvē viņš bija ļoti pieticīgs cilvēks, un viņam nebija vajadzīgi visi tie labumi, kurus deva darbs tirdzniecībā.

Dvēseles dziļumos mūsu fiziķis gribēja pavisam ko citu. Viņš zināja, ka ir kāda laboratorija, kur viņš noteikti būtu īstajā vietā, kur jau sen gribēja strādāt. Taču viņš neuzdrošinājās pat domāt par šā sapņa īstenošanu. Tā kā viņš bija pārlieku kautrs cilvēks, sevis pašnovērtējumā ļoti pieticīgs, tad, izdzirdis (atkal no kādiem ārējiem avotiem, nejau pēc paša iniciatīvas), ka šajā laboratorijā meklē zinātņu doktoru, bet viņš bija tikai kandidāts, atkal atteicās no mēģinājuma īstenot savu sapni.

Un tomēr mans paziņa vismaz apzinājās, ko tad viņš īsti grib — apzinājās un atzinās tajā pats sev. Un šis apzināšanās fakts kļuva par izšķirošo soli virzībā uz ilgoto mērķi! Lai gan nekādus konkrētus solus virzībā uz šo mērķi viņš tā arī neuzdrošinājās spert. Tā vietā viņš sprieda, kā pašam likās «prātīgi, lietišķi un loģiski»: «Tur mani diez vai pieņems, tāpēc mēģināšu iekārtoties privātā augstskolā, kur vajadzīgs pasniedzējs. Protams, tas nav gluži tas, ko gribētu darīt, bet ir taču jāiet uz kādiem kompromisiem.» Vai jūtat šo atkarību no sabiedrības viedokļa?

Tā atkal bija kļūda. Tomēr savu īsto mērķi un vēlmes viņš bija noteicis pareizi. Un tas bija pluss. Pluss bija arī tas, ka viņš nesāka enerģiski rīkoties, bet gan, tieši otrādi, pat centās aiziet pavisam uz citu pusi.

Un, lūk, kāda interesanta lieta no tā visa galu galā iznāca. Viņš devās uz šo privāto mācību iestādi, kur bija vajadzīgs pasniedzējs. Un — ak šausmas! — apmaldījās savā dzimtajā, labi pazīstamajā pilsētā! Kājas it kā pret paša gribu aizveda viņu nevis uz privātskolu, bet gan pavisam uz citu pusi. Kāds gan bija šā cilvēka izbrīns, kad viņš pēkšņi attapās pie tās pašas ilgotās laboratorijas durvīm. Nekas cits neatlika kā smagi nopūsties, nodomāt — liktenis! — un iet iekšā.

Viņu pieņēma darbā tūlīt, lai gan viņš, tā teikt, «nāca no ielas» un nebija zinātņu doktors. Izrādījās, ka laboratorijas vadītājs bija lasījis dažus viņa rakstus un jau sen par viņu interesējās.

Tā energoinformatīvais lauks palīdz realizēt patiesos mērķus. Tā situācija pati attīstās tāda cilvēka labā, kurš atradis savu īsto mērķi. Bet, lai tā notiktu, pašam jāsper kaut solis īstajā virzienā — vismaz jāsaprot, ko tad īsti vēlaties.

Tagad mans paziņa aizrautīgi strādā — kā nekad iepriekš. Viņš ir atradis savu īsto mūža darbu. Starp citu, nesen aizstāvēja doktora disertāciju.

Tātad, lai saņemtu no pasaules kaut ko (bet jūs varat iegūt visu, kas jums vajadzīgs], jums jānoskaidro savas īstās vēlmes — tās vēlmes, kuras dzimst jūsos, un jānorobežojas no vēlmēm, kuras ienāk no ārienes. Kad jums rāda sagrieztu citronu un, to redzot, jums sāk tecēt siekalas, — tā ir reakcija uz ārēju iedarbību. Kad jūs ieraudzījāt, ka paziņam ir jauna skaista mašīna, un sagribējāt tādu pašu —

ari tā bija reakcija uz ārēju iedarbību, nevis jūsu īstā vēlēšanās. Tieši tā dzīvo parasts cilvēks: viņš dzīvē virzās nevis no mērķa uz mērķi, bet no ēsmas uz ēsmu. Ieraudzīja draugam Versačes uzvalku — «arī man tādu vajag!» Bet kāpēc vajag? Nu tāpēc, ka visiem «asajiem» un «biezajiem» tādi ir! «Visiem ir savrupmāja Vidusjūras krastā, bet man nav — tātad esmu neveiksminieks. Visiem ir mašīna — es ari gribu.» Vai jums patīk tāda verdziska, nepatstāvīga, atkarīga dzīve? Domāju, ka ne, jo citādi jūs nelasītu šo grāmatu. Man arī nepatīk. Tāpēc jau mēs esam satikušies TEIA sistēmas apguvē. Bet parasts cilvēks dzīvo citādi. Viņš nejautā sev: kas man ir vajadzīgs? Viņš ir kā bērns: ieraudzījis citam rotaļlietu, arī grib tādu pašu. Un, lūk, šis lielais bērns nopērk mašīnu, apsēžas pie stūres, sāk braukt — un avarē vai pat nositas. Bet viņam taču patiesībā mašīna nebija vajadzīga. Viņš nejauši pārņēma šo vēlmi no kādas ārējas struktūras, no citiem cilvēkiem. Ja tas nebūtu noticis, — būtu sveiks un vesels.

1. zim. Energoinformatīvā parazīta ietekmē nonākuša cilvēku vēlmju vektori nesakrīt ar brīva cilvēka vēlmju vektoru

Bet nerunāsim par tik bēdīgām lietām. Jūs jau esat aizsargāts no tādas svešu domu pielipšanas, kuras nejauši gadās jūsu ceļā. Jums nav vajadzīgi lieki krāmi, pat ja šos krāmus lieto pilnīgi visi apkārtējie cilvēki. Jūs spējat pats noteikt, kas jums patiesībā ir vajadzīgs, varat pats veidot savas vēlmes un apzināti atvērt sevī iespējas to īstenošanai.

Lai saņemtu no dzīves visu, kas nepieciešams, lai. jūs pavadītu veiksme, ir jāiemācās noteikt savas īstās vēlmes, jo tās ir centrālais elements vissvarīgākajās dzīves veiksmes un panākumu programmās.

Vajadzība pēc efektīvas darbības

Otra īpatnība: darbības, kuras veicāt un kuras bija efektīvas, pēkšņi kļuvušas neefektīvas. Taču vienlaikus arī nejauši misēkļi, kļūdas, darbības, kas pavisam nesen bija nevēlamas un izraisīja gluži likumsakarīgas negatīvas sekas (sodu, atmaksu), tagad paliek bez sekām. Proti, darbības, kuru rezultātā agrāk saņēmāt apbalvojumu vai sodu, tagad neizraisa nekādas sekas.

Kāpēc tā? Viss ir ļoti vienkārši. Iedomājieties dresētu cirka tīģeri. Viņš vienmēr ir skaidri zinājis: ja pacelsies uz pakaļkājām, dabūs gaļas gabalu. Viņš ļoti labi ielāgojis šo sakarību savos darba gados cirkā. Tas viņam kļuvis par tādu kā dzīves pamatlikumu: pēc piecelšanās pakaļkājās (cēlonis) nenovēršami parādās gaļas gabals (sekas). Un vēl šis tīģeris zināja: ja viņš ierēksies vai neklausīs dresētājam, — sekos sitiens ar pletni pa ķepām. Tas viņam kļuva par dzīves likumu: cēlonis rada sekas, citādi nemaz nevar būt, viss ir vienkārši un saprotami.

Bet pēkšņi šāds tīģeris nokļūst brīvībā. Viņš grib ēst un pēc ieraduma ceļas pakaļkājās. Viņš taču zina, ka parasti tad dabū gaļas gabalu! Bet kas tad tas? Nav nekā! Neviens nedod gaļas gabalu. Ierastais likums vairs nedarbojas! Tīģeris rēc, dusmojas, bet neviens vairs nesit viņam pa ķepām. Izrādās, ka brīvība ir tad, kad nav pierasto apbalvojumu, bet nav arī pierasto sodu.

Dresētam tīģerim tāda situācija līdzinās pasaules galam. Tā arī jums tagad iepriekšējā pierastā pasaule ir sagruvusi. Nu ir jāpierod pie jaunās pasaules jaunajiem likumiem, no jauna jāmācas tajā dzīvot.

Agrāk viss, ko darījāt, tika darīts pēc «dresētāja", tas ir, energoinformatīvā parazīta, pavēles. Un katrai jūsu darbībai «dresētājs» bija paredzējis atbildi apbalvojumu vai sodu veidā. Tagad atbilžu nav — ne pozitīvu, ne negatīvu. Proti, kad jūs darbojāties no ārienes organizēta un uzturēta procesa ietvaros, jūs kaut kas nemitīgi virzīja uz darbību. Un šīs darbības sekas katrā ziņā tūdaļ lika sevi sajust — tās nemazinājās, neizzuda, bet — tieši otrādi — arvien pieņēmās spēkā, gluži kā pagalma večiņu tenkas. Piemēram, šīs tikumības sargātājas ieraudzīja jūs kopā ar nejaušu ceļabiedreni — un nākamajā diena līdz jums nonāca aizraujošs stāsts (kuram ar realitāti nebija nekāda sakara) par jūsu attiecībām ar šo dāmu, kā arī absurda ziņa par to, ka esat desmit reizes precējies un pametis piecus bāreņus. Tā arī jūsu darbības sekas atgriezās pie jums neiedomājami sagrozītā un uzpūstā veidā. Par kādu jums nenozīmīgu, bet energoinformatīvajam parazītam izdevīgu darbību jūs saņēmāt maizes riecienu ar sviestu un ikriem, par neizdevīgu — visu, ko vien varat iedomāties, līdz pat tiesas pavēstei.

2. zlm. Energoinformatīva parazīta uzturēto notikumu plūsmas blīvums ir simtkārt lielāks par dabisko

Tagad jūs esat izlauzies no jebkuru energoinforma- tīvo parazītu organizēto sabiedrisko procesu ietvariem. Jūs esat pats par sevi. Lūk, kāpēc darbības, kas agrāk bija rezultatīvas, tagad izčākst un paliek bez jebkādām sekām.

Mans tuvs draugs, profesionāls populāru dziesmu autors uņ izpildītājs, bija pazīstams un iecienīts, daudz brauca viesizrādēs, uzstājās pārpildītās zālēs un saņēma labus honorārus. Bet viņu mocīja vairākas slimības, nospieda ģimenes nesaskaņas un visu laiku nepameta savāda neapmierinājuma sajūta. Viņš mocījās un nekur nerada piepildījumu. Tāpēc TEIA sistēmu uztvēra ar sajūsmu un entuziasmu, sāka to apgūt. Ļoti drīz viņš panāca labus rezultātus. Viņa dzīve ieguva jaunas krāsas, nepatikšanas tagad bija daudz vieglāk paciest, pēc kāda laika tās vispār izzuda, uzlabojās veselība… Viss jau būtu labi, ja netraucētu kāds apstāklis… Reiz draugs atnāca pie manis, lai pastāstītu par savām šaubām.

— Zini, Dmitrij, es tevi un tavu sistēmu ļoti cienu. Taču kaut ko nekādi nevaru saprast, ar mani notiek dīvainas lietas. Agrāk visas manas dziesmas uzņēma

ar ovācijām. Es it kā jutu, ko cilvēki no manis gaida. Uzrakstīju jaunu dziesmu — to tūdaļ sāka pārraidīt radio, arī koncertos labi uzņēma. Tagad it kā daru visu to pašu — bet nekāda efekta. Klausītāji pret mani kļuvuši vienaldzīgi.

—  Bet vai tad, kad tev kaut kas neizdodas, sabiedrība kaut kā reaģē? — es jautāju.

—   Arī nekādi. Tas jau ir pats dīvainākais! Vai atceries, kādu skandālu sacēla prese, kad aizpagāju- šogad izgāzos Ceļabinskā? Tīro sīkumu dēļ! Kā mani toreiz šaustīja… Un iedomājies — nupat ar mani notika kaut kas līdzīgs, bet nekādas reakcijas, it kā vispār nebūtu pamanījuši. Man ir tāda sajūta, it kā es būtu kļuvis tāds… nu, caurspīdīgs, vai. Mani vairs nepamana, uz mani vairs nereaģē! Dmitrij, tas ir šausmīgi. Es zaudēju popularitāti. Palīdzi!

—    Nomierinies, — saku, — tev būs vēl lielāka popularitāte nekā bija, to es tev garantēju. Protams, ja tu sapratīsi vienu lietu. Agrāk tu dancoji pēc ener- goinformatīvā parazīta stabules. «Jūs gribat dziesmas? Man tās ir,» tu teici un devi ļaudīm to, ko vini prasīja. Pretī saņēmi naudu un bezrūpīgu dzīvi. Devi ne to, ko prasīja, — sekoja skandāls un nosodījums. Bet tagad tev nav jādanco pēc kāda stabules. Tu, atvaino par atklātību, dzīvoji pēc principa «vai atļausit?». Tagad pienācis laiks justies brīvam. Tagad tu pats vari būt gaumes noteicējs. Tev nav jāsamērojas ar pūli, bet pūlim jāpieskaņojas tev. Ko tu pats gribi spēlēt, dziedāt — kādu mūziku?

Viņš kļuva domīgs.

—   Tu zini, man ir kādas pāris dziesmas… Tajās esmu ielicis savu dvēseli. Rakstīju pats sev, ne pēc pasūtījuma. Taču baidos tās dot publikai. Cilvēki nesapratīs. Viņiem vajadzīgs kas cits.

—   Bet tu pamēģini, — saku. — Pamēģini…

Viņš pamēģināja. Klausītāji tūlīt tās pieņēma. Prese sākumā bija atturīga, pēc tam avīzēs aizvien biežāk sāka parādīties izteikumi par manu draugu kā par talantīgu un spilgtu dzejnieku un komponistu, nevis banālu šlāgeru autoru. Aizvien biežāk bija lasāmas sajūsmas pilnas atsauksmes par viņa talanta jaunajām šķautnēm, kas atklājušas patiesi neparastu radošu personību.

Secinājums: lai mūsu darbības rezultāts būtu pozi-* tīvs, mums jāiemācās pašiem organizēt savu darbību. Šo darbību cēlonim jābūt mūsos pašos, tas nedrīkst nākt no ārienes. Pēc tam jāiemācās organizēt savas darbības sekas. Proti, izplatīt savu darbību, savu ietekmi iespējami tālāk, — izraisīt pašuzturošus procesus, kas nodrošinās mums vajadzīgo efektu. Citiem vārdiem: tā vietā, lai dancotu pēc citu stabules, pašiem jākļūst par šo stabuli.

Šai nolūkā mums jāiemācās radīt savas darbības efektivitātes programmas un jāizmanto tās.

Nepieciešamība uzlabot pašsajūtu

Trešā īpatnība: jūsu fiziskā pašsajūta kļuvusi vairāk vai mazāk stabila, jaunas slimības nepievienojas, taču arī vecās neatkāpjas. Bet gribētos, protams, lai atkāpjas! Gribētos, lai veselība būtu nevainojama. Taču tas nenotiek. Piemēram, ja jūs vienmēr ir mocījušas iesnas, tad arī tagad tās reizumis par sevi atgādina. Tas pats ir ar sirdsdarbību un noslieci uz hipertoniju. Tiesa, saasinājumu vairs nav. Bet pilnīga izveseļošanās arī nenotiek. >

Kāds ir tā visa cēlonis? Pateicoties tam, ka jūs apguvāt metodiku, kā darboties pret nobūrumu, no- skaudumu un vampīrismu, no jūsu ēteriskā ķermeņa vairs netiek nosūkta enerģija. Turklāt jūs gandrīz esat normalizējis enerģijas plūsmu savā ķermenī un likvidējis patoloģiskos mezglus. Tāpēc jauni nopietni veselības traucējumi nerodas. Taču nevajag aizmirst, ka ķermeņa daba ir materiāla, ka ķermenis ir rupja, smaga, inerta substance, kurā visi procesi noris ļoti lēni, daudz lēnāk nekā ēteriskajā ķermenī. Cik bojājumu tam nācies pārciest jūsu dzīves laikā? Protams, šie bojājumi liek sevi manīt attālinātu seku veidā.

Nevajag aizmirst arī to, ka cilvēka ķermeni daba- ir ieprogrammējusi uz nāvi, un no tā nekur nevars aizbēgt. Agri vai vēlu ķermenis neglābjami sairs, tā ka padarīt to mūīžīgu, pilnīgu un absolūti veselu jums tik un tā neizdosies. Atliek viens — attīstīt apziņu, lai tā būtu mazāk atkarīga no ķermeņa un tā nepilnībām.

īr vēl kāds jūsu nebūt ne ideālā stāvokļa cēlonis: ķermenis uzņem enerģiju ļoti lēni (par to mēs runājām pirmajā grāmatā). Nav izslēgts, ka jūsu ķermenim pagaidām gluži vienkārši pietrūkst enerģijas, lai tiktu galā ar slimībām. Vēlāk mēs runāsim par to, kā uzlabot un saglabāt veselību. Šim nolūkam TEĪA sistēmā paredzēta veselības programma, kas

vērsta uz to, lai noskanotu ķermeni uz izdziedāšanos no konkrētas kaites.

Pašpietiekamības nepieciešamība

Ceturtā īpatnība: jūsu noskaņojums tagad ir vairāk vai mazāk stabils. Nekādas ārējās pasaules ietekmes to vairs neuzlabo un nesabojā. Taču, pārstājis reaģēt uz ārējiem stimuliem, cilvēks sākumā var apjukt un pat ļaujas skumjām, jo vēl nav iemācījies būt pašpietiekams, nav kļuvis par sava garastāvokļa noteicēju.

Kāda no manām bijušajām kolēģēm, jauna, skaista sieviete vārdā Olga, atzinās: līdz TEIA sistēmas apgūšanai viņas noskaņojums bijis ļoti atkarīgs no tā, vai jaunais cilvēks, kas viņai nebija gluži vienaldzīgs, piezvanīs un vai gaidāma tikšanās ar viņu. Ja zvans nav atskanējis, viņa ieslīgusi depresijā. Tiklīdz puisis piezvanījis un izteicis vēlēšanos tikties ar Olgu, viņa tūlīt atplaukusi, pat sākusi labāk strādāt. Viss kolektīvs bez teikšanas zinājis, ka Olgai gaidāma satikšanās. Ja viņas pielūgsmes objekts kādu laiku nelika sevi manīt, arī to apjauta visa nodaļa. Olga bija sa- drūmusi, kustējās lēni un gurdi, strādāja bez entuziasma.

Bet tad viņa apguva TEIA sistēmas pirmo pakāpi un ar izbrīnu konstatēja, ka pirmo reizi visā attiecību laikā ar mīļoto tālruņa zvans viņu nemaz nav iepriecinājis. Priekšā bija ilgi gaidītā, priekpilnā tikšanās, bet viņa slīga depresijā! Tas OlgaiA bija satriecošs atklājums. Izrādījās, ka viņas noskaņojums tagad ir atkarīgs nevis no satikšanās, bet gan no kaut kā cita. Viņa sāka šo «kaut ko» meklēt sevī. Un pēc TEIA sistēmas atklāja noskaudumu (ļauno aci). Un skaudēja bija Olgas labākā draudzene. Pēc atbrīvošanās no noskauduma garastāvoklis normalizējās. Tikšanās noritēja lieliski. Taču pēc tam jauneklis uz nedēļu pazuda. Bet depresija tam nesekoja! To visu Olga man stāstīja ar neizpratni, izbrīnu un tādu kā apjukumu. Agrāk viņa zināja, ka noskaņojuma uzlabošanai jāsatiekas ar iemīļoto vai vismaz jāaiziet uz teātri, ciemos, uz kādu pasākumu, jāpaklausās mūzika. Tagad tas vairs nekādi neietekmēja noskaņojumu! Un viņai tas šķita ļoti dīvaini.

3. zīm. No parazītisko butību ietekmes atbrīvojies cilvēks ir brīvs no parazīta programmējošās ietekmes

Bet pēc tam, mazliet apdomājusies, viņa šai situācijā atrada savu jaukumu. Ja jau noskaņojums tagad ir atkarīgs tikai no viņas pašas, precīzāk, no viņas ēteriskā ķermeņa stāvokļa, tad tas nozīmē, ka jebkurā brīdī viņa pati to var uzlabot un vairs nav jāskrien uz satikšanos vai teātri. Viņa saprata, cik tas ir lieliski — būt brīvai, jo līdzšinējā atkarība no drauga, kā noskaidrojās, viņu bija ļoti nomocījusi un nospiedusi.

Arī mums, tāpat kā Olgai, vairs neuzspiež programmas no ārienes. Pareizāk sakot, mēs šīm programmām vairs nepakļaujamies. Mēs vairs neesam zombiji, kuru stāvoklis atkarīgs no citu uzspiestām shēmām. Un tas ir liels sasniegums. Bet, no otras puses, cilvēks, kam atņemti tādi ārēji stimuli (piemēram, kāda cilvēka telefona zvani, kuri vairs nav «narkotika», kas ļauj uzturēt eif'orisku stāvokli), var sākumā sagumt un apjukt. Brīdinu: nedrīkst apjukt. Un nevajag uzskatīt, ka esat zaudējis spēju just. Tieši tā sākumā domāja Olga: «Ak, esmu kļuvusi nejūtīga, mani vairs neiepriecina tasf kas agrāk priecēja…» Jūs neesat kļuvis nejūtīgs. Tieši otrādi — jūs esat ieguvis spēju asi sajust apkārtējo pasauli, jūs varat priecāties par visu, ko vien gribat, — varat nepārtraukti priecāties neatkarīgi ne no kādiem apstakliem.

Šim nolūkam jums tikai jāiemācās ģenerēt pašpie- tiekamības programmu. Šī programma palīdzēs uzturēt paša vēlmes un noskaņojumu neatkarīgi no apkārtējiem cilvēkiem. Tā ir arī programma, kas palīdz radīt pārliecību par sevi.

Nepieciešamība normalizēt karmiskās saites

Piektā īpatnība: jūs sajutāt brīvības elpu, kas izpaudās jūsu garastāvokļa neatkarībā no apkārtējiem cilvēkiem, bet uz šā fona tomēr reizēm veidojas kaut kādas notikumu ķēdītes, kas izraisa vai nu prieku, vai skumjas.

Man personiski tas izpaudās tā. Manā ģimenē viss bija vairāk vai mazāk kārtībā, bet, lūk, māsas ģimenē visu laiku gadījās kaut kādas ķibeles. Būtu labi, ja šīs nebūšanas nekādi neskartu mani, bet tā nebija. Te māsa nakts vidū glābjas no satracinātā vīra manā mājā gluži noraudājusies. Te viņa nolemj uz nedēļu aizbraukt uz citu pilsētu pie draudzenes, bet bērnu (jāsaka, visai kaprīzu un izlutinātu) atstāj pie mums. Te viņa ierodas pie manis vasarnīcā un flo dobes izrauj visas puķes, uzskatīdama tās par nezālēm. Un ko lai iesāk? Ne māsa, bet kaut kāda stihiska nelaime.

Es uz viņu ilgi dusmojos, līdz noskaidroju: ko tur dusmoties, māsa nav vainīga, gluži vienkārši pamodusies mana paša karma un skaļi sevi piesaka! Jā, jā, ja arī ar jums notiek kas līdzīgs — kad jūs it kā pret paša gribu ievelk kādās nevēlamās norisēs, no kurām jūs nekādi nevarat izrauties, — jūs var apsveikt: tas nav nekas cits kā karma! Kāpēc tad ap-

4. zīm. Karmiskie cēloņi ir grūti saskatāmi sakarā ar energoinformatīvo parazītu nemitīgu darbošanos. Bet vajag tikai atbrīvoties, un tie tūlīt kļūst skaidri ieraugāmi

sveikt? Nu tāpēc, ka jūs esat izaudzis tiktāl, ka spējat apjēgt karmiskās izpausmes, — tas nozīmē, ka jūs patiesi esat pietiekami tīrs un pietiekami brīvs no energoinformatīvajiem parazītiem. Agrāk jūs gluži vienkārši nespējāt pamanīt karmiskās izpausmes, jo jūsu smalkās struktūras un enerģētiskie kanāli bija piesārņoti ar svešām ietekmēm.

Karma var izpausties dažādi, bet gandrīz vienmēr tā sevi piesaka nevēlamu notikumu veidā, kuros jūs, gluži kā lokomotīve vagonus, velk iekšā kāds nesaprotams spēks. Kādai manai paziņai karma izpaudās tā: viņai nemitīgi uzplijās kaut kādi cilvēki, kas piedāvāja visai apšaubāmas finansiālas operācijas, proti, pierunāja viņu ieguldīt naudu te akcijās, te obligācijās, te vēl kaut kur, solot tūlītēju un milzīgu peļņu. No tādiem cilvēkiem viņai nācās atgaiņāties burtiski katru dienu. Tiklīdz atbrīvojās no vieniem — atnāca citi Tad ieradās labākā draudzene un pieprasīja sešdesmit dolārus, lai piedalītos kādā populārā starptautiskā finansu spēlē (kaut kas līdzīgs bēdīgi slavenajām finansu piramīdām). Mana paziņa bija tā nogurusi pretoties, ka šo naudu iedeva, lai gan juta, ka tā ir kārtējā afēra. Naudu, protams, viņa neatguva. Taču arī daudzie izspiedēji pazuda. Vēlāk mēs kopā analizējām šo situāciju un secinājām, ka, atdodama naudu, viņa šādā veidā ir izpirkuši karmisko parādu. Tāpēc nevēlamie cilvēki arī pazuda no viņas dzīves ar visiem saviem mītiskajiem «lietišķajiem» piedāvājumiem.

Šī pati karmiskā problēma, kura tagad izpaužas šādā veidā un par kuru nākas maksāt, varēja jums rasties iepriekšējā dzīvē! Līdz jūsu pašreizējai piedzimšanai jūsu energoinformatīvā struktūra varēja savīties ar citu cilvēku energoinformatīvajām struktūrām. Tā bija arī minētajā gadījumā ar manu paziņu. Iepriekšējā dzīvē viņa, būdama trūcīgs, izsalcis bērns, nozaga kādu naudas summu, jutās vainīga un ar šo vainas apziņu arī nomira. Bet šajā dzīvē kādreizējie notikumi guva izpausmi viņai nevēlajamā saskarsmē ar uzstājīgajiem izspiedējiem. Viņas karma bija savijusies ar šo cilvēku energoinformatīvajām struktūrām — un tie sāka sievieti vajāt, turklāt neviens no viņiem, protams, neatcerējās iepriekšējo dzīvi.

Iepriekšējā dzīvē iegūtā karmiskā problēma īstajai cilvēka būtībai ir kā caurums spainī. Šo spaini var tīrīt no rūsas, mazgāt un krāsot, tas tik un tā tecēs. Pa šo karmisko «caurumu» aiziet veselība, nauda, veiksme un labs garastāvoklis.

Nebaidieties no «baisā» vārda «karma». Neuztraucieties: jūs varat tikt galā arī ar to. Tālab jau es rakstu šo grāmatu. Es iemācīšu jūs diagnosticēt un koriģēt karmiskās mijiedarbības.

Šajā nodaļā es tikai viegli ieskicēju tās tēmas, kurām jums vajadzēs pievērsties, lasot šo grāmatu.

Sīkāk par to visu runāsim nākamajās nodaļās. Bet tagad izdarīsim kopsavilkumu, lai jūsu galvā izveidotos skaidrs priekšstats par to, kam mēs turpmāk pievērsīsimies.

Tātad tuvākajā laikā jūs apgūsit:

1.  Veiksmes un panākumu programmas.

2.   Darbības efektivitātes programmas.

3.   Veselības un pašizdziedināšanas programmas.

4.  Pašpaļāvības un pašpietiekamības programmas.

5.   Karmisko saišu diagnostiku un korekciju.

Tas un daudz kas cits ir iekļauts TEIA kursa otrajā

pakāpē. Neapstājieties! Ar jums jau ir notikušas nopietnas pārmaiņas, taču notiks vēl svarīgākas un svētīgākas. Jo tālāk, jo vairāk jūs pārliecināsities, ka dzīve ir neiedomājami interesanta un skaista. Jums atkal un atkal atvērsies acis uz dzīvi un pasauli, un jūs ieraudzīsit to, kas jums bija apslēpts sakarā ar energoinformatīvajiem bojājumiem: pasaules skaistumu un harmoniju. Nebaidieties ne no kā. Jūs esat spēcīgs. Jūs varat visu.

2. NODALA

SEVIS IEPROGRAMMĒŠANA UZ VEIKSMI UN PANĀKUMIEM

VEIKSME UN PANĀKUMI NEMĒDZ BŪT NEJAUŠI

Vairums cilvēku uzskata, ka veiksmi un panākumus nosaka akla nejaušība. Ja veicas, tad veicas, ja ne — ne, viņi domā, tur neko nepadarīsi. Viņi nezina, ka jūsu veiksme un panākumi var un tiem jābūt pilnībā atkarīgiem nojums pašiem. Vajag tikai atbrīvoties no energoinformatīvajiem parazītiem (jūs to jau protat) un iemācīties izmantot programmas, kas nodrošina veiksmi un panākumus (un to mēs tagad darīsim).

Bet vispirms sīkāk noskaidrosim situāciju: no kā ir atkarīga cilvēka veiksme vai neveiksme, panākumi un ķibeles?

Cilvēki parasti uzskata, ka dzīve ir svītraina kā zebra: tunišā josla, gaišā josla, tad atkal tumšā, atkal gaišā utt. Tā vēl nesen domājāt arī jūs.

Tad jūs apguvāt TEIA sistēmas pirmo pakāpi un sapratāt: kaut kas labi pazīstamajā ierastībā ir mainījies, dzīves tradicionālais raibums ir pazudis.

Tumšo un gaišo joslu mijas noteiktības vairs nav. Pēc gaišās joslas tagad nebūt vairs neseko katrā ziņā tumšā josla, pēc tumšās joslas — gaišā. Ja jums tumšās joslas izzustu vispār, tas varētu nozīmēt, ka paš- pilnveides procesā jūs esat pavirzījies visai tālu uz priekšu un jums gandrīz vairs nav ko mācīties. Taču tas diezin vai ir noticis. Tā gadās ļoti reti, ja vispār gadās tiem, kuri apguvuši tikai TEIA sistēmas pirmo pakāpi. Daudz vairāk iespējams cits variants: jūsu dzīvē vairs nav ne lielu veiksmju, ne lielu neveiksmju, bet ir nepārtraukta pelēkā josla, ne šis,,'ne tas, ne īsti laime, ne īsti nelaime, viena vienīga garlaicība. Tas ir visizplatītākais variants TEIA sistēmas pirmo pakāpi apguvušajiem.

Kāpēc tā ir noticis? Tieši tāpēc, ka agrāk jūs atrādāties energoinformatīvo parazītu varā, bet tagad esat sev radījis enerģētisko aizsargapvalku, kuram cauri tie netiek. Dzīves melnā josla — tas nav nekas cits kā periods, kad jūs dzīvojat un darbojaties atbilstoši energoinformatīvā monstra diktātam. Parazīts taču ir ieinteresēts, lai cilvēkā un sabiedrībā notiktu sabrukšanas procesi — kā jau vairākkārt teikts, tas barojas no negatīvās enerģijas. Piemēram, cilvēks tiecas gūt panākumus kāda lietā, bet tas neizdodas un neizdodas. Kāpēc? Tāpēc, ka energoinformatīvais astoņkājis jau pirms tam bija pieslēdzis cilvēku šim darbam ar nolūku pakļaut neveiksmei.

Bet kāpēc tādā gadījumā jūsu dzīve nebija viena vienīga melna josla, kāpēc tai tomēr sekoja gaišā josla? Tāpēc, ka parazīts, kad bija pieēdies, uz kādu laiku jūs palaida brīvībā, turklāt arī jūs pats atjēdzāties un kādu laiku dzīvojāt ar savu prātu, saskaņā ar savām patiesajām, nevis parazīta iedvestajām vēlmēm. Bet tad, kad jūs.rīkojaties atbilstoši patiesajām vēlmēm, ir garantēti panākum i un dzīves gaišā josla.

Taču parasti cilvēkus pēc nelielas gaišās joslas atkal sagūsta energoinformatīvie parazīti. Cilvēki nav brīvi savā rīcībā un visu laiku cer uz gadījumu, nejaušu veiksmi. Bet jūs esat brīvi, tāpēc kļūstiet par savas veiksmes un panākumu noteicēju.

Tagad jūs esat atslēgts no ārējā darbības stimulēšanas avota — bet no ārienes jūs mudināja tieši energoinformatīvais parazīts. Jūs vairs neesat pakļauts ieprogrammēšanai no ārienes. Bet kāpēc tad ir nepārtraukta pelēkā josla? Tāpēc, ka jūs vēl neprotat dzīvot atbilstoši savām paša programmām. Jums vēl nav šo paša programmu, kas nodrošinātu nepārtrauktu gaišo joslu. Jā, jūs tagad esat brīvs, bet brīvība bez iekšējās disciplīnas, bez jebkādām saistībām (vispirms jau pret sevi), ne ar ko neierobežota brīvība — tā ir nevis brīvība, bet gan anarhija. To mēs tagad redzam, vērojot stāvokli mūsu zemē. Agrāk mūs visus vadīja valsts: diktēja, kā dzīvot, cik nopelnīt un kur braukt atvaļinājumā. Tagad valsts, tā teikt, visus palaidusi brīvībā. Cilvēkus vairs nevada no ārienes, bet vadīt paši sevi viņi vēl nav iemācījušies. Rezultātā — pilnīgs haoss valstī un apjukums cilvēku dvēselēs.

Bet viss ir tik vienkārši: būt brīvam — tas nebūt nenozīmē peldēt, kur viļņi dzen, te uzskrienot rifiem, te glābjoties no pirātiem. Būt brīvam — tas nozīmē padarīt savu «peldējumu» vadāmu, nospraust savas paša dzīves kursu, to, kurš vajadzīgs tieši tev, nevis labajam onkulim valdībā vai sliktajai tantei dzīvokļu saimniecības pārvaldē, kursu, kuru ievērojot tu jutīsies drošībā un vēl vairāk — gūsi šai ceļā maksimumu labumu.

Jūs vēl neesat iemācījies vadīt sevi, tāpēc pagaidām līdzināties mazam bērnam, kas aizgājis no bērnudārza un nu ir viens uz ielas bez vecākiem un audzinātājiem.

Jā, neviens nerāj, neliek ēst mannas putru, neliek gulēt gaišā dienas laikā, bet neviens arī neauklējas, neapmīļo, nepasargā no bada, aukstuma un citām dzīves nedienām un likstām. Nokļuvis šādā situācijā, cilvēks zaudē orientāciju laikā un telpā, nesaprot, kas viņam būtu jādara. Ir tikai viena izeja — ātrāk kļūt pieaugušam, sākt orientēties dzīvē un pašam saprast, ko darīt, lai izdzīvotu — un ne tikai izdzīvotu, bet dzīvotu drošībā, labklājībā un priekā.

Kā iemācīties pašam vadīt sevi tā, lai veiksme un panākumi nepamestu? Parastam cilvēkam šāds uzdevums nav pa spēkam, bet jums tas ir pilnīgi paveicams jau tagad.

Nosaukšu tos trīs cēloņus, kuru dēļ dzīve tagad ir viena vienīga pelēka josla:

—   trūkst no ārienes iedvestu vēlmju;

—   trūkst apkārtējo cilvēku stimula rīkoties;

—  nav tādu apstākļu sakritības, kas rosinātu darboties.

Tas ir tāpēc, ka šajos trijos parametros energoinformatīvie parazīti jūs no ārienes vairs neietekmē. Un tagad atbilstoši šiem trim cēloņiem jums ir jāpaveic trīs uzdevumi:

—   jārada pašam savas vēlmes;

—   jāstimulē apkārtējie cilvēki jums palīdzēt;

—  jāpiesaista savai dzīvei jums vajadzīgo apstākļu sakritība.

Pievērsīsimies katram no šiem uzdevumiem atsevišķi.

PATIESO VĒLMJU NOZĪME

Cilvēkam ir raksturīgi garlaikoties. Un 90 procentos gadījumu, ja cilvēkam no ārienes neuzspiež nekādas vēlmes, viņš ieslīgst apātijā un vienaldzībā, jo pats nespēj saprast, kas tad viņam ir vajadzīgs, un gaida, lai kāds to pateiktu priekšā. Bet labvēļu, kas gatavi to darīt, netrūkst. Senāk bija izplatīts šāds joks: mēs dzīvojam Padomu (Padomju) zemē — pie mums visiem ļoti patīk dot padomus. Padomju kā varas institūciju sen nav, bet padomu zeme mēs būsim vēl ilgi. Pie mums cilvēki bieži paši netiek galā ar savu dzīvi, tomēr uzskata, ka labi zina, kā jādzīvo citiem. Cilvēks, kurš pats nezina, ko grib, viegli pakļaujas citu padomiem — un nereti sabojā savu dzīvi.

• Atcerieties kaut vai to, kā pats bieži vien pakļāvā- ties citu iedvestām vēlmēm. Mēs visi savulaik esam beiguši skolu, un pēc tam visiem radās jautājums: ko darīt tālāk? Sākt strādāt vai turpināt mācīties? Ja strādāt, tad — kurā jomā? Ja mācīties, tad — kur? Arodskolā, tehnikumā vai augstskolā? Godīgi atzīstieties: vai jūs jau skolā skaidri zinājāt, ar ko gribat nodarboties dzīvē, un aizgājāt mācīties tieši tur, kur gribējāt? Vai arī jūsu vietā visu izšķīra gadījums (energoinformatīvais parazīts vai no ārienes uzspiesta viltus vēlme)?

Kādu laiku mūsu zemē bija īsts augstākās izglītības kults. Tika uzskatīts, ka augstskolā jāiestājas par katru cenu, turklāt nav svarīgi, kādā, lai tikai saņemtu diplomu, lai tik būtu «papīrs», jo «bez papīra tu neesi nekas». Tad nu zēni un meitenes, nepaspējuši 17 gadu vecumā noteikt savas patiesās vēlmes un vajadzības, devās uz pirmo augstskolu, kas pagadījās: vai nu uz to, kur mazāks konkurss, vai to, kur māte lika, vai to, kurā stājās draudzene. Inženiertehniskajās augstskolās pēc aicinājuma, atbilstoši savām vēlmēm, nokļuva tikai retais. Un kur tagad ir šie zēni un meitenes, kuriem jau ap četrdesmit vai pat vairāk? Galvenokārt darba biržā. Sūdzas par dzīvi un valdību.

Taču viņiem nez kāpēc nekādi neatrodas laiks izanalizēt savu iepriekšējo dzīvi un saprast, ka šajā situācijā viņi paši ir sevi noveduši, jo visu dzīvi ir darījuši nevis to, ko pašiem gribējās, bet gan to, ko uzspieda sociums ar tā patoloģiskajiem priekšstatiem par augstākās izglītības prestižu, nepieciešamību taisīt karjeru utt.

Starp citu, daudzus no šiem cilvēkiem tieši pašreizējā smagā dzīves situācija virza uz to, lai viņi noskaidro savas patiesās vēlmes. Kāds inženieris neveiksminieks, manas sievas paziņa, palicis bez darba, pēkšņi atcerējās: «Es taču no bērnības esmu sapņojis velt velteņus! Varbūt tagad būtu labākais meistars visā Krievijā…» Un ko domājat? Pārstāja iet uz darba biržu, sāka velt velteņus un pakāpeniski tā nostiprinājās, ka atvēra savu nelielu darbnīcu. Velteņi ir pieprasīti, un tagad viņš varbūt arī nav labākais meistars Krievijā, tomēr nebūt ne sliktākais. Kāda pazīstama sieviete divdesmit gadus strādāja metalurģiskajā rūpnīcā par inženieri, tad tika atlaista štatu samazināšanas dēļ un tagad ir audzinātāja bērnudārzā. Beidzot viņa ir sapratusi, ka divdesmit gadus darījusi sev nepiemērotu darbu. Tagad viņa ir laimīga, jo nu atradusi savu īsto vietu.

Prestižs, karjera — tie ir viltus orientieri, ko mums uzspiež sociums. Tie laimei nav vajadzīgi. Lai cilvēks būtu laimīgs, viņa darbam nebūt nav jābūt prestižam, pietiek ar to, ka tas ir tieši viņam piemērots darbs un atbilst viņa patiesajām vēlmēm.

Līdzīgus piemērus esam minējuši jau vairākkārt. Atsauciet atmiņā kaut vai pirmajā grāmatā stāstīto par kādu šobrīd slavenu mākslinieci, kura jaunībā bija neveiksmīga aktrise, uz skatuvi viņu aizveda nevis patiesa vēlme, bet gan iedvesta vēlēšanās kļūt slavenai, spīdēt sabiedrībā, būt visu acu priekšā utt.

Viltus vēlme noveda šo sievieti uz pašiznīcināšanās ceļa. Taču, tiklīdz viņa sāka īstenot savu patieso vēlmi, dzīve iemirdzējās visspilgtākajās krāsās.

Nelaime tā, ka patiesās vēlmes noteikšanas mehānisms mūsdienu cilvēkam ir gandrīz atrofējies. Tāpēc ka no ārienes tiek uzspiestas ļoti daudzas viltus vēlmes, cilvēks patērē milzīgi daudz laika šo malduguņu sasniegšanai, viņam faktiski nav iespējas sadzirdēt savu patieso vēlmi un to piepildīt. Ja mums tomēr izdodas atbrīvoties no viltus vēlmju diktāta, to izdarīt ir vieglāk par vieglu. Ja jums tagad šķiet, ka neko nevēlaties, tas ir ļoti labi. Tas nozīmē, ka esat atbrīvojies no uzspiestajām vēlmēm. Labāk lai nav nekādu vēlmju, nekā ir viltus vēlmes.

Mana vasarnīcas kaimiņiene Marja katru gadu pavadīja atvaļinājumu Krimā, vienā un tajā pašā vietā, kur viņai ļoti patika. Vienmēr viņa atgriezās lieliski atpūtusies. Bet reiz viņas draudzene aizbrauca uz Spāniju un pēc tam ņēmās pierunāt Marju braukt līdzi, jo tur esot daudz labāk nekā Krimā. Ļāvusies pierunāšanai, sieviete aizņēmās naudu, pārdeva dažas vērtīgas mantas un nopirka ceļazīmi uz Spāniju. Ievērojiet: ceļazīmes iegāde prasīja lielus pūliņus, viņai nācās krietni pastrādāt, lai dabūtu vajadzīgo naudu, bet tā jau ir brīdinoša zīme: patiesās vēlmes vienmēr ir viegli īstenot, un tikai viltus vēlmes prasa milzīgu enerģiju. Pats brauciens sākās ar nepatikšanām: neieradās izsauktais taksometrs, un sieviete tikai brīnumainā kārtā nenokavēja lidmašīnu, turklāt tāpēc, ka izlidošana kaut kādu iemeslu dēļ aizkavējās. Ceļā uz lidostu viņa tā nervozēja, ka nekāda tālumā gaidošā Spānija vairs nepriecēja. Nonākusi slavenajā kūrortā, viņa jutās ļoti vīlusies: visa piekraste bija apbūvēta ar tipveida ēkām, kurās atradās daudzie restorāni, viesnīcas, veikali un kafejnīcas, garām nepārtrauktā straumē plūda mašīnas — nekas nelīdzinājās tik pazīstamajiem un mīļajiem Krimas jaukumiem. Viņa tūlīt sāka ilgoties pēc vietām, kuras bija iemīlējusi no bērnības. Arī viesnīca lika vilties: tūrisma firma bija viņu gluži vienkārši piemānījusi, jo nekā līdzīga solītajai trīszvaigžņu viesnīcai tur nebija. Numurā bija aizkari ar caurumiem un netīras sienas — gluži kā viduvējā padomju atpūtas namā. Jā, arī ārzemēs tā gadās! Bet nauda bija samaksāta liela. Turklāt blakus numurā bija apmetušies amerikāņu studenti, kuri cauras naktis auroja visādas dziesmas, bieži vien neļaudami mūsu daudzcietušajai tūristei aizmigt.

Un, lai mērs būtu pilns, ceturtajā savas atpūtas dienā vina nokrita un salauza roku. Bet, tā kā medicīniskā apdrošinājuma viņai nebija, visu atlikušo naudu nācās izdot par medicīnisko palīdzību, kas Rietumos ir ļoti dārga. Par peldēšanos, sauļošanos un ekskursijām nācās aizmirst: visas atlikušās dienas viņa gulēja gultā viesnīcas numurā un lēja gaužas asaras amerikāņu studentu skaļo klaigu pavadībā. Tāds šai sievietei iznāca brauciens. Lūk, ko nozīmē pakļauties viltus vēlmei.

Sievietei tā bija laba mācība. Starp citu, tieši šis gadījums satuvināja viņu ar TEIA sistēmu: lauztais kauls nekādi negribēja saaugt, pēc paziņu ieteikuma sieviete atnāca pie manis. Es palīdzēju viņai tikt skaidrībā par notikušo un ieteicu izmēģināt TEIA sistēmu. Tiklīdz sieviete saprata, ka nokļuvusi uz viltus vēlmes āķa un ignorējusi patieso vēlēšanos, un nolēma nekad vairs tā nedarīt, roka loti ātri sa- dzija.

Kad cilvēkam nav viltus vēlmju (pat ja viņš nav vēl noteicis savas īstās vēlmes), viņš ir pasargāts no šādām nepatikšanām. Tiesa, viņam var kļūt garlaicīgi, jo viltus vēlmes vairs neliek iekulties dažādos piedzīvojumos. Kāds mans skolnieks, apguvis TEIA sistēmas pirmo pakāpi, pēkšņi saprata, ka viņš vairs nezina, ko darīt atvaļinājuma laikā. Uz Melno jūru braukt negribas, uz Vidusjūru arī ne, lai gan līdzekļi atļauj, draugi aicina doties kalnos, taču arī turp nevelk. Bet agrāk gribējās gan vienu, gan otru, gan trešo. «Man kļuvis neinteresanti dzīvot,» viņš sāka sūdzēties. «Es nekā negribu! Lūk, pie kā novedusi jūsu sistēma. Man ir garlaicīgi!»

Viņa apātija, par laimi, drīz pārgāja. Ar TEIA sistēmas palīdzību mēs noteicām viņa patieso vēlmi. Izrādījās, ka viņš vienmēr ir gribējis kaut neilgu laiku pavadīt uz sava zemes pleķīša — vasarnīcā, dārzā. Tad nu viņš nopirka zemesgabalu, uzcēla nelielu mājiņu. Sāka no rīta līdz vakaram noņemties ar puķēm, krūmiem un pat nepamanīja, kā pagāja atvaļinājums. Tagad katru brīvdienu dodas turp, pērk stādus, mēslojumu, lasa dārzkopja rokasgrāmatas. «Vēl nekad,» viņš saka, «neesmu dzīvojis tik piesātinātu dzīvi. Esmu ieguvis jaunus paziņas, ģimene priecājas, vispār — labāk nemaz nevar būt!»

Tātad jums vispirms jāizstrādā savas patiesās vēlmes noteikšanas mehānisms. Tāpēc padomājiet un izlemiet: pirmkārt — kas jums vajadzīgs, otrkārt — kāpēc jums tas vajadzīgs. Pēdējais — vēlmes īstuma kritērijs. Proti, jābūt skaidrībā par to, kas ir jūsu vēlme: vienkārša iegriba, kaprīze vai dzīves nepieciešamība. īstas vēlmes piepildīšanās rezultāts vienmēr ir vitāli svarīgs. Kā zināms, prakse ir patiesības kritērijs. Ja jūsu vēlmei nav nekāda praktiska rezultāta, — tā ir neīsta. Ja gribat apgūt kādu konkrētu profesiju un jūsu vēlme ir īsta, jūs ne tikai bez īpašām grūtībām apgūsit šo profesiju, bet arī viegli atradīsit darbu, turklāt šis darbs jūs materiāli nodrošinās.

Bet, ja esat neatzīts ģēnijs (vienalga, kādā sfērā), kuru paša radītie šedevri nespēj pabarot, tas nozīmē, ka vēlme radīt šos šedevrus nav īsta. Jācenšas izprast, kad un kādā veidā vēlme tika cilvēkam uzspiesta no ārienes.

Minēšu piemēru. Kāds gluži saprātīgs un visai talantīgs vīrs labākajos gados iedomājās, ka ir rakstnieks. Taču viņa darbus neizdeva neviens apgāds — redaktori tos allaž noraidīja. Arī literatūras institūtā viņu neuzņēma. Bet viņš uzskatīja sevi par tādu neatzītu ģēniju, kuru tā īsti novērtēs tikai tāli pēcteči. IVirklāt dzīvoja pusbadā, ģērbās kā īsts bezpajumtnieks. Viena pēc otras no viņa aizgāja divas sievas — neizturēja tādu dzīvi. Galu galā šis cilvēks nokļuva slimnīcā — tur viņu noveda pilnīgs nervu sistēmas novājējums un distrofija.

Kad viņš atnāca pie manis, mēs sākām noskaidrot notikušā cēloņus. Tas nebija vienkārši, jo sākumā viņš pat mani ieveda maldos ar savu fanātisko vēlmi rakstīt romānus. Viņa viltus vēlme bija tiktāl saaugusi ar paša būtību, ka ļoti līdzinājās patiesai vēlmei! Pašu vēlmes īstumu man lika apšaubīt tieši fakts, ka tā nedeva praktiskus rezultātus, nekādi neuzlaboja viņa dzīves kvalitāti. Ar īstām vēlmēm tā nemēdz būt — tās viegli ļauj atrast atbildi uz jautā- jumū: «Kāpēc man tas vajadzīgs?» Bet pareiza atbilde ir tikai viena: ja tas vajadzīgs dzīves pilnības izjūtai, priekam, laimei, apmiei'inājumam, finansiālai labklājībai, — vēlme ir īsta. Ja atbilde uz šo jautājumu ir apmēram šāda: «Tas man vajadzīgs, lai es nebūtu sliktāks par citiem, lai apkārtējie mani mīlētu un cienītu…» vai arī: «Tas man vajadzīgs tādēļ, ka tas ir visiem, tādēļ, ka tā pieņemts šajā sabiedrībā…» — tad ziniet, ka jūsu vēlme ir neīsta, to uzspiedis so- ciums, citi cilvēki, galu galā — energoinformatīvais parazīts.

Nonākuši pie secinājuma, ka vēlme rakstīt romānus «rakstniekam» ir neīsta, mēs sākām noskaidrot, kur viņš šo vēlmi dabūjis. Viņam nācās atcerēties, kad vēlēšanās sacerēt pirmo reizi guvusi izpausmi. Izrādījās, ka viss sākās jau skolā, tā saucamā pārejas vecuma laikā. Reiz literatūras skolotāja visas klases priekšā izsmēja viņa sacerējumu, kas, kā viņam pašam likās, bija ļoti oriģināls un talantīgi uzrakstīts. Bet skolotāja tā nedomāja. Viņa citēja veselas frāzes un smējās par viņa izteicieniem. Beigās nicinoši noteica: «Tad nu atradies rakstnieks!» Visi smējās. Viņš jutās ļoti aizvainots — un kā nu ne: klasē bija arī meitene, kas viņam ļoti patika, un šī meitene smējās skaļāk par citiem. Norijis rūgto aizvainojumu, viņš sev teica: «Es viņiem visiem pierādīšu! Izaugšu un kļūšu par ievērojamu rakstnieku — tad lai pamēģina smieties!»

No tā laika viņš visu mūžu cenšas kaut ko pierādīt tai skolotājai un tai meitenei. Turklāt pats jau sen aizmirsis gan par skolotāju, gan meiteni, bet zemapziņa arvien vēl cenšas izpildīt tur sen ielikto programmu. Tāda vēlme, protams, nav patiesa, jo cilvēks taču dara nevis to, kas vajadzīgs viņam, lai būtu laimīgs, bet gan cenšas kādam pierādīt, ka ir nopietns un vērā ņemams cilvēks.

Apzinājies savas vēlmes izcelsmi, viņš pats secināja, ka ir jāpārtrauc rakstīt romānus. Bet, ņemot vērā to, ka viņam patiesi ir literāras dotības, mēs nolēmām, ka viņš var izmēģināt spēkus žurnālistika. Pamēģināja — un izdevās. Tagad viņš strādā lielā pilsētas avīzē un labi nopelna. Šā cilvēka vārds ir pietiekami labi pazīstams — daži viņa raksti izraisīja sensāciju pilsētā, kurā viņš dzīvo. Ir apprecējies, labi satiek ar sievu. Nesen viņu redzēju — gaumīgi ģērbies, labi izskatās. Savu agrāko dzīvesveidu raksturo ar vienu vārdu: apdullums. Par rakstniecību vairs nedomā, tāpat kā ir aizmirsis par slimībām un naudas trūkumu. '

Tagad ķersimies pie īstās, patiesās vēlmes noteikšanas metodikas.

TEIA sistēmas 2. pakāpe

1. solis. Patiesās vēlmes konstatēšana

Lai spertu šo soli, mums nāksies atcerēties par etalonstāvokli. Par to, kas tas ir un kā tajā ieiet, mēs sīki pastāstījām pirmajā grāmatā, un lasītājam šajā attīstības posmā tas ir ļoti labi jāzina. Tomēr drošības labad atgādināšu, ka tas ir stāvoklis, kurā katrs no mums vismaz reizi mūžā ir bijis, to var pieņemt par etalonu un vajag vienkārši atsaukt atmiņā šo brīdi. Etalonstāvoklis ir tāds stāvoklis, kurā jums patīk absolūti viss: jūs lieliski jūtaties fiziskajā ziņā, esat atraisīts un līksms, ap jums ir skaista apkārtne un mīļi cilvēki, jūs ieskauj tikai patīkamas smaržas un skaņas, turklāt jūs gribat izdarīt kaut ko ļoti labu, sekojot savai patiesajai vēlmei. Nekas jūs nesatrauc, nekas nenospiež sirdi. Atcerējušies šo stāvokli sajūtu līmenī, jūs jebkurā brīdī to varat pilnībā reproducēt.

Tātad jūs ieejat etalonstāvokli un cenšaties izanalizēt savu pašreizējo dzīves situāciju. Pieņemsim, ka jums jānopelna nauda. Pārbaudiet, vai šī vēlme ir saskanīga ar jūsu etalonstāvokli. Ja disonanse nerodas, ja šī perspektīva jūs tikai priecē, ja nekļūstat grūtsirdīgs, — tas nozīmē, ka vēlme ir patiesa. Ja

tikai no domas vien par to dvēseli pārņem nemiers » un smagums, tas nozīmē, ka vēlmes īstenošana jāatliek, ka pašreizējā savas dzīves posmā jums ir pietiekami naudas, tikai tas ir jāapzinās un jāiemācās iztikt ar mazumiņu. Patiesi, ja šajā gadījumā jūs par katru cenu centīsities nopelnīt, tad visdrīzāk gan šī nauda jums nenāks par labu un no tādas peļņas būs vairāk ļaunuma nekā labuma.

Bet ja nu vēlme nopelnīt bijusi īsta? Pieņemsim, ka jums piedāvā vietu firmā, un jūs jau esat gatavs piekrist. Aplūkojiet šo piedāvājumu no etalonstā- vokļa. Vai jums patiešām gribas strādāt šo darbu? Vai jums tas būs patīkami? Vai gaidāmais darbs neizjauks jūsu etalonstāvokli? Vai varbūt jūs jau iepriekš zināt, ka darbs nepatiks, un ziedojaties tikai naudas dēļ? Tādā gadījumā tas nav jūsu variants. (Atcerieties, cik bieži atvaļinājuma laikā, guļot pludmalē — etalonstāvokli vai tam tuvā stāvoklī, ar riebumu iedomājāties, ka drīz atkal jādodas uz darbu. Tas nozīmē, ka jums nevajag atgriezties tādā darbā, kas no etalon- stāvokļa šķiet pretīgs.) Vērīgāk paskatieties uz visām pusēm — un jūs noteikti redzēsit, ka ir arī citi, daudz patīkamāki naudas pelnīšanas veidi. Ir jāizvēlas tāds materiālo labumu iegūšanas veids, kurš jums visvairāk iet pie sirds! Ir jāizvēlas tas veids, kurš jums vislabāk padodas. Tas arī ir viss noslēpums. Viss ir ļoti vienkārši! Ja jūsu vēlme nopelnīt ir patiesa, tāds veids katrā ziņa atradīsies.

Varbūt esat vīlies — manis piedāvātais paņēmiens jums šķiet pārāk vienkāršs? Tomēr atkārtoju un uzstāju: vajag darīt to, kas jums patīk, kas ir pievilcīgs, to, kas neizjauc jūsu etalonstāvokli, un to, kas attiecīgajā brīdī jums padodas. Jūsu apziņa var pretoties šai patiesībai, jo mūs ļoti ilgi audzināja pavisam citā garā: iedvesa, ka dzīve — tā ir cīņa, ka visu laiku ir

jāpārvar grūtības utt. Bet tagad jūs esat brīvs no sociuma un varat viegli izmest no galvas šādas muļķības. Jūs esat brīvs cilvēks, un tas nozīmē, ka esal^ pelnījis atbrīvošanos no jebkuras piespiešanas, no vardarbības pret sevi. Lielākā daļa cilvēku visu mūžu rada sev grūtības, lai pēc tam paši tās pārvarētu. Jūs no tā esat atbrīvots. Jums ir tiesības darīt to (un tikai to), kas pašam patīk, ko pašam gribas, ko pašam ir patīkami darīt. To saprast un spert šo soli ir visai grūti, jo mūsu apziņa bieži vien neievēro šīs visvienkāršākās un patīkamākās dzīves iespējas, bēg no tām: sociuma izkropļota, mūsu apziņa pastāvīgi meklē grūtības un šķēršļus. Taču šis solis ir jāsper. Mēs taču mācāmies vadīt savu likteni. Jums būs jāpiekrīt, ka tas ir tā vērts.

Tikai tāda vēlme, kuras realizācijas process pats par sevi ir patīkams, ir patiešām jūsu vēlme, kas radusies nevis apstākļu spiediena ietekmē, bet gan dzimusi pašās jūsu personības dzīlēs. Kāpēc šādu vēlmi ir patīkami īstenot? Tāpēc, ka tās īstenošana ir tas, uz ko jums ir tiesības, tas, ko jūs esat pelnījis, tas, kas jums vairs nav jāiekaro, — ir tikai jāpaņem tas, kas jau no paša sākuma bijis jūsu. Tikai neīsta vēlēšanās prasa piepūli un grūtību pārvarēšanu. Jo tas nav jūsu, tas ir svešs, bet, ja esat iekārojis svešu, par to nākas dārgi maksāt.

Reiz aprunājos ar sētnieku, kas slaucīja mūsu mājas kāpņu telpu. Es redzēju, ar kādu niknumu viņš to dara, cik dusmīgi vicina slotu, kāda pretīguma grimase ir viņa sejā.

—    Kāpēc jūs darāt darbu, ko neieredzat? — es jautāju.

Sētnieks paskatījās uz mani kā uz ienaidnieku.

—  Kas tad baros bērnus? — viņš aizkaitināts jautāja. — Kur tagad var citu darbu atrast?

—   Bet droši vien ir kāda nodarbošanās, kas jums patīk? — es ļoti miermīlīgi pavaicāju.

—    Man patīk ar puķēm noņemties, — viņš nedaudz atmaiga. — Laistīt, mēslot, pa zemi rakāties. Bet te jūsu gruži jāvāc. Ko lai dara?

Nācās ar cilvēku nedaudz pastrādāt. Paskaidrot, ka viņa situācija nemaz nav tik bezcerīga. Izrādījās, ka energoinformatīvais lauks bija atvedis mani pie viņa ne jau nejauši, bet gan tāpēc, lai es palīdzētu īstenot viņa patiesās vēlmes. Botāniskā dārza oranžērijā tieši tobrīd bija vajadzīgs apkopējs. Es palīdzēju viņam tur iekārtoties. Nesen viņš neklātienē pabeidza dārzkopju skolu un mainīja savu kvalifikāciju. Tagad viņš ir oranžērijas galvenais dārzkopis. Un tā par vēl vienu laimīgu un ar dzīvi apmierinātu cilvēku ir kļuvis vairāk.

Tas ir ļoti svarīgi — pierast īstenot tieši savas patiesās vēlmes, lai arī cik tas sākumā būtu smagi un nepierasti. Lai dotu startu visam uz veiksmi un panākumiem orientējošam programmu kompleksam, ir jāieslēdz zemapziņas dzīļu mehānismi, kuri atrodas cilvēka ēteriskās būtības pašā centrā. Tieši šis centrs saglabājas, cilvēkam pārejot nākamajās dzīvēs, tieši tas ir nemirstīgās dvēseles mājoklis. Šis centrs pilnvērtīgi strādā, darbojas un pašrealizējas tikai tad, kad mēs īstenojam savas dzīves patiesās vēlmes. Tikai tad mēs dzīvojam pilnvērtīgi un ar apbrīnojamu efektivitāti izpildām savus dzīves uzdevumus.

Es jau teicu, ka viltus vēlmju īstenošana prasa milzīgu piepūli un cilvēkam par to nākas dārgi maksāt. Nu ko, ja cilvēks ir gatavs nest upurus, viņš, protams, var īstenot savā dzīvē arī viltus vēlmes. Tikai tādā gadījumā esiet gatavi ļoti nopietnām sekām. Pirmkārt, maksa var izrādīties nesamērīgi liela, tāpēc pati vēlmes izpilde var neatnest nekādu prieku, tieši otrādi — var rasties vilšanās par vēlmes piepildīšanos; otrkārt, viltus vēlmes īstenošana katrā ziņā apgrūtinās karmu.

Tātad viltus vēlme vienmēr rada tikai nevēlamas sekas — nevēlamas vispirms jau jums pašam. Tāpēc esiet brīvs no viltus vēlmēm. Ieklausieties tikai savās patiesajās vēlmēs! Tikai tad jūs ietaupīsit daudz laika un spēku, tikai tad jūsu darbošanās un rīcība būs efektīva, tikai tad jums veiksies.

APKĀRTĒJO CILVĒKU IEKĻAUŠANA SAVU VĒLMJU ĪSTENOŠANĀ

Jūs esat atbrīvojies no viltus vēlmēm. Jūs precīzi zināt, kas tieši ir vajadzīgs jums — jūsu dziļākajai iekšējai būtībai. Piemēram, jūs precīzi zināt, kāds darbs jums vajadzīgs. Jūs gatavojaties nodarboties ar to, kas jums patīk, kas jums ļoti patīk un kas jums labi izdodas. (Ievērojiet, ka mums vienmēr patīk darīt to, kas labi izdodas.)

Bet ko iesākt — jums neviens nez kādēļ šādu darbu nepiedāvā. Neviens no ārienes jūs nemudina uz šo darbu. Ko tas nozīmē? Jūs taču skaidri zināt, ka vēlme ir patiesa, bet tas nozīmē, ka tai jāīstenojas viegli, tomēr nezināt pat to, uz kuru pusi iet, pie kā vērsties, pie kurām durvīm klauvēt.

Agrāk viss bija citādi, vai ne? Agrāk jūs visu laiku uz kaut ko mudināja energoinformatīvais parazīts. Turklāt mudināja ne tikai jūs vienu, bet uzreiz daudzus cilvēkus. Tādas iedarbības piemērus var atrast daiļliteratūrā. (Tā ir ļoti interesanta nodarbe — lasīt grārtiatas un analizēt tās no jauno zināšanu pozīcijām; iesaku, ļoti aizraujoša un interesanta lieta.) Atsauksim atmiņā kaut vai Marka Tvena «Toma Sojera piedzīvojumus» (to jau nu katrs noteikti ir lasījis). Varbūt jūs atceraties, kā Toms depresīvā noskaņojumā klīda pa pilsētu un drīz vien satika Džo Grifinu, kas bija tādā pašā garastāvoklī? Kas par lietu? Izskaidrojums vienkāršs — viņi abi bija nokļuvuši vienā un tai pašā ēteriskajā plūsmā, ko bija izveidojis viens un tas pats energoinformatīvais parazīts.

Pamēģiniet atcerēties un izanalizēt, ar ko jums agrāk sākās katra aktivitāte — vai tā būtu iestāšanās darbā vai pirkums, vai brauciens atvaļinājumā. Visbiežāk viss, kas aizveda pie panākumiem vai noveda pie kraha, parasti nebūt nesākās ar to, ka jūs mierīgi pārdomājāt: vajag izdarīt to, vajag nopirkt to, vajag aizbraukt tur. Visbiežāk sākās tā. Ieskrēja draudzene un jau uz sliekšņa paziņoja: «Klau, ir ceļazīme uz Adleru! Braucam?» Vai arī atnāca sieva un teica: «Universālveikalā izsvieda paklājus! Krāsas nav tās labākās, toties nav dārgi. Pērkam?» Vai arī piezvanīja paziņa un piedāvāja: «Mums institūtā vajadzīgs līdzstrādnieks. Kvalifikācija nav gluži tava, bet nekas, pamācīsies — un uz priekšu. Parunāt ar priekšnieku?»

Kad kaut kas tāds notika ar maniem paziņām un radiniekiem, es uzmanīgi vēroju situācijas attīstību — darīju to, savu profesionālo interešu vadīts: man bija jāsavāc pēc iespējas vairāk materiāla energoinforma- tīvo parazītu darbības analīzei. Pirmajā gadījumā brauciens uz Adleru noritēja veiksmīgi — energoinformatīvais parazīts deva sievietei atelpu, lai pēc tam iesviestu absolūti neveiksmīgā lietā, kas viņu pilnīgi iztukšoja. Darbā izcēlās nejauks konflikts, kurā viņa bija tieši iesaistīta, un viņa bieži atkārtoja: «Ja nebūtu šā brauciena uz Adleru, es tagad neizturētu.» Otrajā gadījumā paklāju nopirka, bet tā krāsa bija tik pretīga un tā disonēja ar dzīvokļa interjeru, ka pēc pāris nedēļām to noņēma no sienas. Turklāt pat

toreizējā paklāju deficīta apstākļos šo paklāju, lai cik dīvaini tas būtu, neizdevās pārdot. Nācās to nolikt glabātuvē, un tur tas atrodas vēl līdz šim, nu jau kožu saēsts. Laulātie šā paklāja dēļ toreiz briesmīgi sastrīdējās: vīrs pārmeta sievai un sev, ka gājis viņas'1 pavadā, abiem bija žēl iztērētās naudas — vispār mieru ģimenē bija grūti atjaunot, un tas prasīja diezgan ilgu laiku un lielas pūles. Trešajā gadījumā cilvēks tomēr iekārtojās institūtā, labi pelnīja, bet ar viņa līdzdalību tika īstenots projekts, kas galu galā postoši iedarbojās uz ekoloģiju un apkārtējo vidi. Cilvēks vēl tagad maksā par nodarīto ļaunumu — viņa ietaupījumi ir iztērēti un tagad viņš dzīvo no niecīgas pensijas.

Tā ka domājiet pats — vai ir labi saņemt stimulus no malas vai labāk tomēr iztikt bez tiem? Tāda piespēle parasti noved pie gluži pretējiem rezultātiem nekā jums vajadzīgs.

Ievērojiet: šādas piespēles nostrādā tikai tad, kad jums ir no ārienes inspirēta viltus vēlme. Gan šī viltus vēlme, gan tās atbalsts no apkārtējiem, gan (te es nedaudz aizsteidzos priekšā izklāstam) rīcību stimulējošā apstākļu sakritība — tie visi ir energoin- formatīvā parazīta virzītās un koordinējošās iedarbības dažādi aspekti. Parazīts nav noskaņots darīt labu, bet izmanto tumsonīgos cilvēkus savu mērķu labā. Es pazīstu kādu vietējās padomes deputāta kandidātu, kuru pamudināja piedalīties vēlēšanās, un viņš piekrita tikai tāpēc, ka… gribēja pēc patikas pabraukāt melnā automobili. Beigās viņu gandrīz nogalināja konkurentu pārstāvji. Kam gan tas viņam bija vajadzīgs? Ja būtu bijis gudrāks, nopirktu žiguli un brauktu vesels.

Ja esat brīvs no viltus vēlmēm, lielākā dala šādu piespēļu no malas, no apkārtējiem, jūs gluži vienkārši neietekmē. Jūs to visu laižat gar ausim, jo nesaskatāt stimulu darbībai, bet redzat tikai kādas svešas fantāzijas. Ja jūs skaidri zināt, ka negribat braukt uz Adleru, tad nekāda «karstā» ceļazīme jūs nesakārdi- nās. Ja esat pārliecināts, ka jums vajadzīgs citas krāsas paklājs, zemā cena jūs neiekārdinās. Un arī darbu, ko jums piedāvā, izmantojot augstu pazīšanos, jūs nepieņemsit, ja kaut kas tajā darīs jūs uzmanīgu un pilnībā neapmierinās.

Tas nebūt nenozīmē, ka apkārtējie cilvēki nekad neradīs apstākļus jūsu patieso vēlmju realizēšanai. Viņi to darīs — pat vēl aktīvāk nekā agrāk, jo īstās vēlmes tāpēc jau ir patiesas, ka visa pasaule palīdzēs jums tās piepildīt. Taču ir kāda svarīga detaļa, kas jāievēro: apkārtējie jums palīdzēs realizēt jūsu patiesās vēlmes, ja jūs viņus enerģētiski atbalstīsit, dosit viņiem enerģētiskos stimulus. Parasti šos stimulus viņiem dod energoinformatīvais parazīts — un tad šie cilvēki steidz mums piedāvāt braucienus, darbu, paklājus. Tagad jums pašam jāiemācās atraisīt šo procesu citos cilvēkos. Un, lūk, kā to dara.

TEIA sistēmas 2. pakāpe

2. solis. Apkārtējo cilvēku stimulēšana palīdzēt jums

Jūs esat tīrs — atbrīvots no viltus vēlmēm, noteicis savu patieso vēlmi, bet konkrētus tās īstenošanas ceļus vēl neredzat. Lai šie ceļi parādītos, jums enerģētiski jāstimulē apkārtējie cilvēki, lai tie piespēlētu jums jaunas iespējas un ieteikumus, kā rīkoties, lai sekmētu jūsu vēlmes realizāciju. Lai to panāktu, jums jāiemācās izstarot enerģiju.

Iepriekšējā TEIA sistēmas pakāpē jūs iemācījāties noslēgt savu enerģētiku tā, lai pie jums nenonāktu sveša enerģija, jūs bloķējāt to. Tagad jums vajadzēs nedaudz atvērties enerģijas atdevei. Tas nenozīmē, ka jums nāksies noņemt aizsargapvalku: ja tas ir uzstādīts stingri, pielāgots un uztrenēts, to noņemt faktiski nav iespējams. Apvalks nav jānoņem, tas tikai jāpaver izstarošanai. To var izdarīt šādi.

Saskaroties ar cilvēkiem, pierodiet virzīt uz viņiem enerģētisko plūsmu no Ādžņa čakras. Ja jūs turklāt vēl domāsit par savu vēlmi vai pat skaļi runāsit par to, sarunbiedru pakāpeniski pārņems jūsu vēlme un viņš ieteiks jums iespējamos ceļus tās realizēšanai. Neizdariet spiedienu uz sarunbiedru, izturieties brīvi un atraisīti, runājiet ar viņu sirsnīgi un maigi. Bet atcerieties: jo sirsnīgāka saruna, jo tuvāk viņš ir jums interesējošai tēmai, — jo stiprākai jābūt no jums nākošajai enerģijas plūsmai. Ja saruna pāriet uz citu priekšmetu, samaziniet enerģijas atdevi. Cilvēks šādā situācijā sāk orientēties uz jums, uz jūsu enerģētiku, nonāk jūsu ietekmē. Agrāk viņš nonāca energoin- formatīvā parazīta varā un skrēja pie jums ar tā iedvestajiem stimuliem, taču tagad nevis energoinformatīvais parazīts, bet gan jūs enerģētiski stimulējat sarunbiedru, un cilvēks reflektori cenšas izpatikt jums. Jums tikai atliek to izmantot.

Kādai TEIA sistēmas piekritējai steidzami bija vajadzīga — atvainojiet par dzīves prozu — nauda. Vēlme, bez šaubām, bija patiesa: salūza veļas mazgājamā mašīna, bet lielā ģimenē nevarēja būt pat runas par to, ka veļa tiktu mazgāta ar rokām: sieviete strādāja, turklāt viņa bija iemācījusies mīlēt un cienīt sevi un savu laiku — veļas mazgāšana ar rokām nekādi neietilpa viņas patieso vēlmju sarakstā. Protams, jaunas veļas mazgājamās mašīnas iegāde bija tiešām nepieciešama. No otras puses — gluži vienkārši nebija naudas. Mājā nebija nekā, ko varētu pārdot, ja nu vienīgi sena glezna, kas karājās pie sienas no neatminamiem laikiem. Bet sieviete, zinātniskā līdzstrādniece, nebija sevišķi praktiska pirkšanas un pārdošanas jautājumos un bija pārliecināta, ka šī glezna nevienam nav vajadzīga. Vispār likās, ka nav izejas. Pēkšņi gluži negaidīti gadījās tā, ka pie viņas ienāca kaimiņiene, visai turīga dāma. Tad, sarunājoties ar viešņu, sieviete sāka izmantot šeit izklāstītās sistēmas otro soli, tiesa, ne uz ko īpaši necerot, jo bija zināms, ka šī kaimiņiene parasti nevienam naudu pat neaizdod. Sieviete ne vārda nebilda par savu vajadzību, runāja par ko citu, bet virzīja savas Ādžņa čakras plūsmu uz viešņu, domās skaidri formulēdama «vajadzību»: «Man steidzami vajadzīga nauda, 500 dolāru.» Pēkšņi kaimiņiene ne no šā, ne no tā saka: «Klausies, Anna, es sen skatos uz tavu gleznu, man tā patīk. Bet visu laiku neuzdrošinos pajautāt, vai varat to pārdot. Tu jau droši vien nepārdosi, šāds skaistums tev pašai vajadzīgs.» Anna izlikās, ka ir gatava šo piedāvājumu apsvērt, lai gan pati burtiski līksmoja no laimes. Glezna viņai nebija sevišķi dārga, un viņa pat necerēja to veiksmīgi pārdot. Nākamajā dienā viņa izsauca speciālistu, kas gleznu novērtēja tieši par 500 dolāriem. Tajā pašā dienā viņai rokās bija veļas mazgājamās mašīnas iegādei nepieciešamā summa.

Vai gribat gūt līdzīgus panākumus? Trenējieties. Sākat ar nelieliem uzdevumiem, neķerieties uzreiz pie tādiem lieliem mērķiem kā precības ar princesi vai prezidenta krēsls. Vispirms pamēģiniet šādā veidā dabūt kādu lietu vai naudas summu. Panākumi katrā zinā būs.

7 NEPIECIEŠAMĀS APSTĀKĻU SAKRITĪBAS PIESAISTE SAVAI DZĪVEI

Ar apstākļu sakritību mēs sapratīsim nevis piespēles, kuras saņemam no apkārtējiem cilvēkiem, bet gan labvēlīgās iespējas, kuras veidojas ap mums it kā pašas no sevis. Agrāk šos apstākļus jums radīja energoinformatīvais parazīts. Taču pēc tam, kad izveidojāt savu enerģētisko apvalku, kas nošķir jūs no energoinformatīvo parazītu ietekmes, jūs vairs neesat atkarīgs no viņu ietekmējošajām programmām un radītajām apstākļu sakritībām, kuras virzīja jūs uz viltus vēlmju realizēšanu. Jūs gan ik mirkli sastopa- ties ar apstākļiem, kurus kāds sagatavojis to vai citu viltus vēlmju īstenošanai, taču tās jūs neinteresē!

Agrāk parazīts varēja piespēlēt domu, ka jums steidzīgi jānopērk kaza (es te atkal nedaudz pārspīlēju), jo jums vasarnīcā nav nevienas dzīvas radības. Pēc tam šis parazīts taisnā ceļā atvedīs jūs uz metro- staciju, kur jūs parasti nekad neejat, taču šoreiz nezin kāpēc esat atnācis, un jūs tur ieraudzīsit vīru, kas pārdod kazu (nez kāpēc gandrīz vai pašā pilsētas centrā?) Tā bija vajadzīgs parazītam — un jūs tam pakļāvāties, nedomādams nopirkāt šo kazu. Tikai pēc tam sākāt prātot: kam man tā vajadzīga?

Šajā gadījumā energoinformatīvais parazīts, protams, jūs pārspēj savu iespēju ziņā. Viņš taču jau laikus nolika kazas pārdevēju pie metrostacijas (bet šim vīram varbūt nebija nekādas vajadzības kazu pārdot — tāpat kā jums to pifkt), tad uzveda jūs tieši virsū kazas pārdevējam. Jūs, protams, izmantojot tikai savu enerģētiku, ar tādu uzdevumu galā netiksit — nespēsit organizēt tādu apstākļu sakritību.

Bet šajā gadījumā nepavisam nav katrā ziņā jāpaļaujas tikai uz saviem spēkiem un savu enerģētiku.

Atcerieties: lai gan jums ir aizsargapvalks, jūs joprojām apskalo energoinformatīvais okeāns, kas sastāv no varenām enerģētiskajām plūsmām. Tās ir gan apkārtējo cilvēku individuālie enerģētiskie impulsi, gan energoinformatīvo parazītu varenās plūsmas, gan vēl daudz kas cits. Jums tikai jāizvelk no kamola vfijadzīgais pavediens, kas ved tieši uz jūsu mērķa īstenošanu, proti, jāizmanto nevis sava enerģētika, bet gan jau esošās plūsmas kā ceļavējš. Tālab jums nāksies nedaudz atvērties, lai sajustu šīs plūsmas, un kā deltaplanieristam gaisā uztvert vajadzīgo. Tas jādara apzināti, vislabāk — izmantojot etalonstāvokli.

TEIA sistēmas 2. pakāpe

3. solis. Veiksmes uztveršana — nodoma ievadīšana zemapziņā

Ieejiet etalonstāvokli. Izjūtiet to. Tagad, neizejot no etalonstāvokļa, iztēlojieties savu pašreizējo dzīves situāciju un savus patiesos mērķus un vēlmes. Jūs sajutīsit, kā jums rodas nodomi, kas saistīti ar mērķa' realizāciju. Saplūstiet ar šiem nodomiem, ielaidiet tos savā etalonstavokli. Izjūtiet šo stāvokli. Pēc tam varat no tā iznākt.

Vai vēlaties uzzināt, ko jūs tikko kā izdarījāt? Jūs ielaidāt savā zemapziņā nodomu realizēt savu mērķi.. Zemapziņa tagad ir noskaņota uz šā mērķa realizāciju. Tagad tā pati atradīs vajadzīgās enerģētiskās plūsmas, kas vedīs jūs uz mērķi, tā kļūs par buru, kas tikai meklē ceļavēju. Tagad nešaubieties —jūsu zemapziņa pati sāks jūs tuvināt vajadzīgajiem apstākļiem, pati. bez jūsu apzinātas iejaukšanās, meklēs jūsu vēlmes realizācijas iespējas. Tikai nevajag

tai traucēt, ir jābūt vērīgam pret savam vēlmēm un intuīciju. Ja jums pēkšņi ne no šā, ne no tā sagribējās kaut kur aiziet, — nepretojieties šai spontānajai vēlmei, tā ir jūsu zemapziņa, nevis kas vai kāds cits no ārienes, kas mudina jūs doties vajadzīgajā virzienā.

Šīs spontāni radušās vēlmes var būt ļoti neparastas un negaidītas. Varbūt prāts tām sākumā pretosies. Taču uzticieties savai zemapziņai un ne no kā nebaidieties. Galu galā jūs varat atļauties pazaudēt kādu minūti un pastaigāties. Zemapziņa pēc darba, kas paveikts ar to, labāk zina, kas jums vajadzīgs. Tā labāk p ir jums zina, kur jāiet un kas jādara. Tā virza jūs uz vajadzīgo pusi tieši tad, kad jums tas ir vajadzīgs.

Atcerēsimies piemēru, kad cilvēks, pats nezinot — kāpēc, pēkšņi sajuta, ka negrib lidot ar lidmašīnu, lai gan biļete nopirkta un it kā nav iemeslu nelidot. Taču nevēlēšanās lidot bija tik spēcīga, ka cilvēks palika mājās. Un vēlāk uzzināja — lidmašīna nav aizlidojusi līdz galam, tā avarējusi. Tas arī ir piemērs tam, kā cilvēku glābj viņa paša zemapziņa, kas ieprogrammēta uz izdzīvošanu, tā ir viņa, kas, uztvērusi briestošos notikumus, neļāva cilvēkam sēsties tajā lidmašīnā. Mēs mācāmies darīt to pašu, tikai pilnīgākā variantā: mēs mācām zemapziņu ne tikai pasargāt mūs no nelaimes, bet arī aizvest mūs līdz veiksmei un īstajam mērķim.

Kāds no maniem skolniekiem ieprogrammēja sevi uz precībām. Vispirms viņš tika skaidrībā par to, ka precēties viņam tiešām ir vitāli nepieciešams, ka šī vēlme ir patiesa, jo pēc savas dabas viņš ir tāds, kam vajadzīga ģimene, nevis tāpēc, ka šajā sabiedrībā tiek atzīts laulības institūts. Turklāt viņš gribēja precēties nevis ar kuru katru, bet gan ar savu sapņu meiteni. Tas arī liecina par vēlmes patiesumu, jo viņa mērķis bija nevis vienkārši nodibināt ģimeni.

bet gan dzīvot ģimenē, baudot prieku un laimi ar savu, tikai viņam paredzēto vienīgo mīļo cilvēku.

Ievadījis šādu uzdevumu savā zemapziņā, jaunais cilvēks mierīgi nodevās darbam, zinot, ka viņam nav par ko uztraukties: kad pienāks īstais brīdis, zemapziņa visu paveiks pati.

Kādudien pusdienas pārtraukumā viņam pēkšņi ienāca prātā aiziet uz netālo dzelzceļa staciju, lai nopirktu avīzi. Kāpēc uz turieni? Kāpēc viņam pēkšņi ievajadzējās kādu avīzi? Jebkurš veselīgi domājošs cilvēks, šķiet, katrā ziņā uzdotu sev šādu jautājumu un, iespējams, pakļaujoties loģikai un veselajam saprātam, uzskatītu šo vēlmi par absurdu un atteiktos no tās īstenošanas. Un palaistu garām savu laimi. Bet jauneklis bija sagatavots. Viņš zināja: ja kaut ko gribas, tad tas ir vajadzīgs. Ja zemapziņa liek, — tā nav nejaušība. Viņš aizgāja uz staciju, savu kolēģu izsmejošu repliku pavadīts, bet viņi kā parasti devās uz bufeti, kur ik dienas arī jaunais cilvēks gāja pusdienas pārtraukumā. Jauneklis nonāca stacijā un sāka meklēt to preses kiosku, pie kura viņu tik neatturami vilka. Viņš atrada kiosku uz perona un piegāja pie tā tieši tai brīdī, kad no pienākušā vilciena ar divām smagām somām izkāpa… Viņa. Nekādu šaubu nebija — tā bija tieši viņa, jaunekļa sapņu meitene. Šādos gadījumos zemapziņa ne mirkli neļauj cilvēkam vilcināties un burtiski pieprasa: ej uz iepazīsties. Viņš piegāja, lāgā nesaprazdams, ko dara un ko grib. Pats dīvainākais ir tas, ka arī meitene no pirmā skatiena saprata: tas ir liktenis. Avīzi viņi nopirka jau kopā. Tās pirmajā lappusē bija virsraksts: «Padoms un mīlestība». Lūk, kādus jokus reizēm izstrādā energoinformatīvais lauks. Tagad tā ir viena no laimīgākajām ģimenēm, kādas es pazīstu.

TEIA sistēmas 2. pakape

4. solis. Veiksmes un panakurnu integrālās programmas pielietošana

Nu jūs esat iepazinies ar visiem trim soļiem, programmējot sevi uz veiksmi un panākumiem. Apgūstiet metodi, trenējieties — un jūs saņemsit no likteņa visu, kas jums vajadzīgs (kas jums patiesi vajadzīgs), un jūs pavadīs veiksme un panākumi, ja, protams, atkal neļausities viltus mērķu kārdinājumam, kas tikai sarežģī dzīvi un padara smagāku karmu.

Izdarīsim kopsavilkumu. Kāda tad ir veiksmes un panākumu programmas būtība? Tas ir vienots paņēmiens, kas sastāv no:

—    patiesās vēlmes noteikšanas, esot etalonstāvokli;

—   apkārtējo cilvēku atbalsta iekļaušanas;

—  vēlmju realizācijas ceļu meklējumu ieslēgšanas savā zemapziņā.

Vispirms apguvis katru soli atsevišķi un secīgi visus, jūs pakāpeniski pieradīsit tos izmantot vienlaikus kā viena paņēmiena trīs sastāvdaļas. Patrenējies tā kādu mēnesi vai divus, jūs ievērosit, ka zemapziņa pati sākusi īstenot veiksmes un panākumu programmu pat bez jūsu apzinātas līdzdalības. Jūs pats par sevi brīnīsities! Bet vispirms iemācieties likt lietā programmu apzināti. Kā to darīt? Tiklīdz jums liksies, ka notikumi pavēršas jums nevēlamā virzienā vai kaut kas apkārtējā pasaulē jūs dara piesardzīgu, koriģējiet situāciju, izmantojot trīs programmas soļus. Dariet to tik ilgi, līdz notikumi automātiski ievirzīsies jums vēlamajā gultnē. Bet tam, kā jau es teicu, būs vajadzīgi kādi pāris mēneši. Gada laikā jūs sasniegsit pilnību savas veiksmes vadīšanā.

Pat tad, kad programma sāks darboties automātiski, zemapziņā, jūs vajadzības gadījumā varēsit to izmantot arī lokāli, konkrētu mērķu sasniegšanai. Tiesa, šajā gadījumā esiet piesardzīgs, jo metode, ko iesaku, ir ļoti iedarbīga un konkrēta. Ja nebūsit ar to apradis un pietiekami trenējies, jūs varat netīšām, cenšoties vadīt apkārtējos cilvēkus, izdarīt nežēlīgu un negaidītu uzbrukumu… pats sev. Zemapziņa un apziņas energoinformatīvās struktūras var tūlīt nepamanīt tādu autoagresiju, jo uz tādām lietām tās reaģē nedaudz palēnināti. Ja tā gadīsies, jūs gūsit no situācijas labu mācību un centīsities vairs tā nedarīt. Jūsu mērķis tiks sasniegts arī šajā gadījumā, turklāt pat vieglāk, nekā cerējāt, tikai ceļš uz mērķi var stipri atšķirties no agrāk nospraustā kursa. Šajā gadījumā notiek, lūk, kas: jūs liekat maksimāli darboties savas enerģijas neaizskaramajām rezervēm un atrisināt problēmu bez apkārtējo cilvēku palīdzības, tikai uz savu iekšējo rezervju rēķina. Šī metode prasa ārkārtīgi lielu enerģijas patēriņu uņ iztukšo cilvēku, tāpēc to lietot nav ieteicams.

Kā lietot metodi lokāli? Iesaku virzīties pa šādiem pakāpieniem:

1.   Mērķa noteikšana un tā patiesuma pārbaude (vai tas harmonē ar jūsu etalonstāvokli, vai arī, jums esot etalonstāvokli, ir pretīgi domāt par šā mērķa sasniegšanu?).

2.    Mērķa sasniegšanas ceļa noteikšana (katru mērķa sasniegšanas posmu salīdziniet ar etalonstāvokli, lai visos posmos mērķa sasniegšana būtu patīkams process; tāpat novērtējiet savus pūliņus — vai tie nav pārmērīgi, vai iespējamie blakusefekti ir jums vajadzīgi?).

3.  Mērķa fiksēšana uz papīra — tas palīdzēs gan mērķi precizēt, gan sasniegt.

4.  Mērķa integrācija zemapziņas struktūrās — nodomu ievadīšana etalonstāvokli.

5.  Apkārtējo cilvēku ieprogrammēšana uz palīdzību jums — divu vai triju sarunu gaitā, izmantojot starojumu no Ādžņa čakras.

Piezīme: 4. punkts jāatkārto katru dienu veselu nedēlu.

Pamēģiniet to izdarīt ar jebkuru lokālu mērķi (precības, darba algas palielināšana, dzīvokļa apstākļu uzlabošana). Protams, dažādi mērķi prasīs dažādu to īstenošanas laiku — zemapziņai būs vajadzīgs laiks, lai aizvestu jūs līdz izdevīgai apstākļu sakritībai. Bet esiet drošs: jūs esat nolemts veiksmei.

Viena no manām skolniecēm pilnībā apguva šajā nodaļā izklāstītos TEIA sistēmas soļus, un viņas dzīvē viss sāka nokārtoties it kā pats no sevis. Visas vēlmes piepildījās kā uz burvju mājienu. Sākās ar sīkumiem: sagribēja skaistu jaciņu — un tieši tādu nopirka; sagribēja aizbraukt uz Itāliju — aizbrauca. Un jo tālāk — jo vairāk. Gribēja iepazīties ar vīrieti — iepazinās. Un tā tālāk. Taču viens piedauzības akmens viņas dzīvē tomēr palika un nekādi neizzuda. Sieviete dzīvoja komunālajā dzīvoklī, bet jautājums par atsevišķu dzīvokli nekādi nevirzījās uz priekšu. Vēlme it kā bija patiesa un pilnīgi dabiska, taču īstenojumu neguva. Es ieteicu iedarbināt lokālo uz veiksmi orientējošo programmu — atbilstoši šim konkrētajam mērķim. Viņa to arī sāka darīt. Taču, esot etalonstāvokli, kaut kas viņu visu laiku darīja piesardzīgu — traucēja ar patiku domāt par pārcelšanos uz jaunu dzīvokli. Mēs sākām to noskaidrot.

— Labi padomā, — es teicu, — kaut kas tomēr traucē īstenoties tavai vēlmei dzīvot atsevišķā dzi- voklī. Kaut kas tevi pagaidām saista vecajā dzīvoklī, nemaz jau tik ļoti tu negribi no tā doties projām…

Viss izrādījās ļoti vienkārši: viņai bija labas, draudzīgas attiecības ar kaimiņieni, un zemapziņā sieviete negribēja no viņas šķirties un palikt viena jaunajā dzīvoklī. Arī kaimiņienes bija žēl: tā nevarēja cerēt uz atsevišķu dzīvojamo platību, turklāt nebija zināms, ko iemitinās iepriekšējās kaimiņienes vietā.

— Vai zini, — es teicu, — mazliet nogaidīsim ar šīs vēlmes īstenošanu. Šķiet, ka tev jaunais dzīvoklis nemaz nav tik ļoti vajadzīgs.

Gāja laiks, un pozitīvās pārmaiņas manas skolnieces dzīvē turpinājās. Pirmkārt, viņu paaugstināja darbā, un, tā kā viņa veica zinātnisko darbu, tagad nācās daudz strādāt mājās, bet komunālā dzīvokļa apstākļi tam nebija piemēroti. Otrkārt, viņa apprecējās. Un tad gan kļuva pavisam skaidrs, ka jauns dzīvoklis ir nepieciešams.

Viņa atkal sāka lokāli likt lietā programmēšanu uz dzīvokļa saņemšanu. Iznāca jau daudz labāk, tomēr kāda skabarga etalonstāvokli bija jūtama. Izrādījās, ka šī «skabarga» ir tā pati kaimiņiene. Sieviete devās pie viņas. Parunājās, raidot Ādžņa čakras starojumu. Kaimiņiene gluži negaidīti piekrita, ka katrai vajadzīgs atsevišķs dzīvoklis. Norunāja: kaut arī dzīvos atsevišķi, tomēr viena pie otras ies ciemos, draudzēsies. Kaimiņiene pēkšņi atcerējās, ka viņai darbā ir līdzstrādniece, kura arī mitinājās komunālajā dzīvoklī, bet tad kāda firma visām šajā dzīvoklī mītošajām ģimenēm izkārtoja katrai atsevišķu dzīvokli. Viņa apņēmās uzzināt par šo firmu.'Nākamajā dienā atsteidzās laimīga: firma turpina izmitināt komunālo dzīvokļu iemītniekus un to vien dara kā meklē piemērotus dzīvokļus. Nepagāja ne mēnesis, un abas sievietes dzīvoja atsevišķos divistabu dzīvokļos, turklāt piedevām saņēma arī naudu, jo nams, kurā atradās abu komunālais dzīvoklis, bija iekļauts ļoti dārgā vecās apbūves fondā. Starp citu, mana skolniece arī kaimiņieni atveda apgūt TEIA sistēmu. Rezultātā arī viņa veiksmīgi apprecējās un atrada jaunu, daudz labāk apmaksātu darbu.

Sācis praktizēt šo programmēšanu, jūs ļoti drīz konstatēsit, ka jaunais dzīves paņēmiens pašos pamatos atšķiras no tā, pie kura bijāt pieradis līdz pārejai uz jauno evolūcijas pakāpi.

Agrāk taču apstākļi vai citi cilvēki visu laiku spieda jūs darīt kaut ko tādu, kas jums ne visai patika. Agrāk, lai iegūtu ilgoto algas pielikumu, jums nācās pazemoties un ļoti censties — gan gatavot priekšniekam pārskatu, gan strādāt virsstundas, gan kārtot kādus bezjēdzīgus dokumentus.

Tagad tā paša algas pielikuma dēļ jūs darāt tikai to, ko jums darīt ir viegli un patīkami. Viss atnāk it kā pats no sevis un nemaz nenogurdina, tikai raisa prieku. Tā jau arī jābūt. Tā ir norma. Norma, no kuras cilvēce ir aizgājusi ļoti tālu.

Tāpēc ļaudis to vien iegalvo cits citam: «Dzīve ir sarežģīta, tajā nevar būt tikai prieks…» Muļķības, tīrās muļķības! Dzīve ir viegla un patīkama, tajā var būt prieks un jābūt tikai priekam. Uz šādu normu ir jātiecas. Es to saku ar pilnu atbildības sajūtu. Ja dzīve ir smaga un bez prieka, tas liecina tikai par to, ka jūs ne tuvu neesat pilnīgs, pakļaujaties viltus mērķiem un nepiederat pats sev. Vien tuvojoties pilnībai, dzīve sāk nest tikai prieku, nevis pagurumu.

Cilvēka dzīves normāla shēma ir šāda: ir vēlme, rodas iespējas, sākas process, mērķis sasniegts. Var iet tālāk uz nākamo mērķi, uz nākamo posmu. Tā dzīvojot, cilvēks sevi neiztukšo, nenogurdina, nenonāk strupceļā kā vairums cilvēku, bet, tieši otrādi — aug, uzlabo savas dzīves kvalitāti, sevi garīgi bagātina — nepārtraukti attīstās.

Tāds ir patiesais rezultāts, ja sevi ieprogrammē uz veiksmi un panākumiem.

3. NODALA

SAVAS DARBĪBAS EFEKTIVITĀTES PROGRAMMAS

Ja esat pilnīgā skaidrībā par to, ar ko patiesās vēlmes un mērķi atšķiras no viltus vēlmēm un mērķiem, ja esat sapratis, ko nozīmē īstenot tikai patiesās vēlmes, —jūs var apsveikt: jūs esat krietni atvieglojis sev dzīvi.

Vairums cilvēku nesaprot, ka, ļaujoties viltus vēlmēm, viņi nolemj sevi mocībām: nelabvēlīgi notikumi, kas ir viltus vēlmju īstenošanas sekas, var cilvēku vajāt ļoti ilgi, saindējot burtiski visu viņa dzīvi. Cilvēki to nesaprot un gaužas: «Ak, par ko es tā ciešu? Kāda ir mana vaina? Ak, cik tas ir netaisni…» Daudz tamlīdzīgu apgalvojumu izskan no viņu mutes. Šie cilvēki nesaprot un negrib saprast, ka vainīgi ir tikai viņi paši, ka viņi maksā par savām viltus vēlmēm.

Jūs tagad esat atsvabināts no šā akluma. Jūs tagad varat izanalizēt savu dzīvi, varat izdarīt secinājumus par pagātnē pieļautajām kļūdām, lai tās vairs neatkārtotu (bet kļūdas ir visiem bez izņēmuma, jūs taču agrāk nezinājāt, kā atšķirt viltus vēlmes no patiesajām vēlmēm). Ievērojot vienīgi savas patiesās vēlmes, jūs pamanīsit, ka dzīve kļuvusi viegla un gluda, nav vairs problēmu, šķēršļu un sīko nepatikšanu, kas agrāk jūs vajāja uz katra soļa. Turklāt, iemācījies dzīvot saskaņā ar savām vēlmēm, jūs viegli tiksit galā ar dezorientācijas un apjukuma sajūtu, kas nomoka katru, kurš nezina, ko viņš īsti grib. Esmu pārliecināts, ka tādu cilvēku, kuri paši nezina, ko grib, ir vairākums!

Jūs tagad nevada no ārienes ne citi cilvēki, ne sociums, ne energoinformatīvie parazīti. Jums neviens neuzspiež savas programmas, vēlmes un mērķus. Un tas ir brīnišķīgi! Tas ir tieši tas, kas jums vajadzīgs, tā ir brīvība. Tagad jūs dzīvojat tikai saskaņā ar savām paša vēlmēm un mērķiem.

Un tomēr — atbrīvoties no viltus mērķiem — tas vēl nav viss. Arī jūs pats to droši vien jūtat. Iespējams, ka, pat atbrīvojies no viltus vēlmēm, jūs joprojām jūtat sevī kaut kādu neskaidru nemieru, uzbudinājumu, neapmierinātību. Turklāt jums vēl aizvien var likties, ka kaut ko savā dzīvē darāt nepareizi.

Šim stāvoklim ir noteikts cēlonis. Jā, jūs esat sācis rīkoties atbilstoši savām patiesajām vēlmēm, taču jūs vēl aizvien dzīvojat tajā pašā sabiedrībā, satiekaties ar tiem pašiem cilvēkiem, ejat pa tām pašām ielām un droši vien dzīvojat tajā pašā ģimenē. Un pat tad, ja līdz ar pievēršanos TEIA sistēmai jūsu dzīvē notikušas tādas lielas pārmaiņas un jūs esat mainījis gan dzīvesvietu, gan ģimeni, gan darbu (arī tā mēdz notikt, taču tikai ar tiem, kuri TEIA sistēmu apguvuši pilnībā), jūs tik un tā neesat aizlidojis ne uz Mēnesi, ne Marsu, jūs vēl aizvien esat cilvēks, kas dzīvo sociumā. Un tieši šajās ikdienišķajās attiecībās ar sociumu ir parādījies kas tāds, kas jūs briesmīgi kaitina un padara vai traku. Kas par lietu?

Cilvēku, kas apguvis TEIA sistēmas pirmo pakāpi, sabiedrība it kā pārstāj ievērot. Tāds cilvēks sociu- mam kļūst it kā caurspīdīgs. Es jau stāstīju par savu draugu komponistu un estrādes dziesmu izpildītāju. Atceraties? Gan viņa panākumus, gan izgāšanos publika un prese pēkšņi pārstāja ievērot. Šīs parādības cēlonis ir jāsaprot un to jāprot pārvarēt, jo tas patiesībā nav nekas cits kā viena no acīmredzamajām un cerības paverošajām brīvības izpausmēm. Jūs par to cīnījāties — un jūs to dabūjāt.

BRĪVS NO ŽĒLASTĪBAS DĀVANĀM, BRĪVS NO PLETNĒM

Un nav nekā neparasta, ka ar jums tā notiek. Jūs taču vairs nedzīvojat pēc cilvēku sabiedrības likumiem. Jūs tagad dzīvojat pēc citiem likumiem — pēc savas energoinformatīvās būtības likumiem. Jūs esat izkritis no shēmas, pēc kuras dzīvo visa sabiedrība. Bet, izkrizdams no shēmas, jūs esat izkritis arī no šīs sabiedrības redzesloka, tā vairs jūs neievēro.

No vienas puses, tas ir lieliski. Tā taču ir brīvība. Tas nozīmē, ka jūs vairs neesat ar tūkstoš saitēm piesaistīts patoloģiski orientētajam sociumam. No otras puses, tam visam nāk līdzi nevēlama parādība: jūs, protams, ievērojāt, ka lielākā daļa darbību, kuras agrāk veicāt automātiski un uz kurām automātiski atbildes veidā saņēmāt vajadzīgo rezultātu, tagad pēkšņi kļuvušas pilnīgi nederīgas un nevajadzīgas.

Pierastās darbības, kas vienmēr bija efektīvas, pēkšņi kļuvušas neefektīvas! Jūs ar savām darbībām (ievērosim: darbībām attiecībās ar sociumu) patiesi neviens it kā neievēro. Turklāt šajā gadījumā mēs runājam nejau par karmiskajām savstarpējām attiecībām, ne par karinas noteikto cēloņseku sakaru izjaukšanu. Karmiskās izpausmes šajā jūsu attīstības posmā kļūst vēl saspringtākas un reljefākās: nevēlamo darbību sekas, ko izraisījusi pievēršanās viltus mērķiem (bet tā ir karmas pastiprināšana) parādās nekavējoties. Taču par to mēs sīkāk runāsim vienā no nākamajām nodaļām. Tagad pievērsīsimies nevis karmai, bet gan visparastākajai mūsu ikdienas uzvedībai, kas pēkšņi palikusi bez sekām.

Agrāk jūs precīzi zinājāt: ja labi pastrādāsit, priekšnieks jūs uzteiks un piešķirs prēmiju. Ja nokavēsit darbu, — dabūsit rājienu. Ja pieļausit kādu kļūdu, — visi jūs nosodīs vai, tieši otrādi, jutīs jums līdzi. Viss bija tik vienkārši, saprotami un dabiski. Tagad jūs varat pieļaut visdažādākās kļūdas vai arī gūt vislielākos panākumus, apkārtējie cilvēki jūs neredz, jūs viņiem it kā neeksistējat, viņi neievēro ne jūsu kļūdas, ne panākumus. Viss it kā notiek tukš- gaitā, viss pazūd kā ūdens tuksneša smiltīs.

Daži mani skolnieki pat fiziski sajuta, ka nonākuši tukšumā, kaut kādā vakuumā, ka tās elastīgās saites, kuras agrāk vienoja viņus ar citiem cilvēkiem, pārstājušas pastāvēt. Un, ja šo saišu nav, cilvēks gan atrodas citu cilvēku vidū, tomēr ir no viņiem atrauts, ir atstāts savā vaļā, viņš ir atsevišķa sala cilvēku okeānā.

Šīs enerģētiskās saites ar citiem cilvēkiem, ar sociumu kopumā sarauj tieši jūsu jaunais enerģētiskais aizsargapvalks, kuru izveidot jūs iemācījāties, izpildot pirmajā grāmatā sniegtos norādījumus. Un šīs saites bija tie diedziņi, aiz kuriem mūs kā marionetes raustīja sociums. Tagad šo saišu nav.

Sīkāk izpētīsim notikušo — kā tas nācās, ka sociums mūs pazaudēja no sava redzesloka?

Iztēlosimies mūsu sociumu milzīga mehānisma veidā, piemēram, kā konveijeru kaut kādu detaļu ražošanai. Tikai mūsu gadījumā šis konveijers nelīdzinās vienkāršai ražošanai — to taču vada energoinformatīvais parazīts. Skrūvītes, ritentiņi un citas šā konveijera daļas — tie ir parasti cilvēki, kas neprot atbrīvoties no smagās verdzības, kurā viņus tur sabiedrība. Konveijera izgatavotās detaļas — tie arī ir cilvēki. Visas darbības (protams, pašas svarīgākās) jau iepriekš ir ieprogrammējis un paredzējis energoinformatīvais parazīts. Lūk, detaļa nonāk apstrādes vietā. Lūk, no augšas nolaižas štance, izdara uz detaļu vajadzīgo spiedienu un dod tai vajadzīgo formu. Lūk, speciāls satvērējs detaļu paņem, un tā nonāk nākamajā apstrādes vietā. Un tā tālāk. Katrai detaļai ir pai'edzēts noteikts kustību cikls, izejot cauri dažādiem konveijera mehānismiem. Detaļas apstrādē nonāk pēc stingri noteiktiem laika sprīžiem. Viss notiek precīzi, viss ir saskaņots, nekas neizjauc procesu, un rezultāts ir iepriekš ieprogrammēts.

Bet tagad iedomājieties: pēkšņi nezin no kurienes uz konveijera parādās lieka detaļa — pilnīgi nelaikā un nevietā! Tās parādīšanās nebija paredzēta, tā nepieder pie sistēmas, tā ir pati par sevi. Tā parādās te agrāk, te vēlāk nekā vajadzīgs. Protams, tai nav paredzēts atsevišķs konveijera mehānismu kustības cikls. Tad nu štance sit pa tukšu vietu, bet detaļa aizslīd garām, tā arī palikusi neapstrādāta.

Vai gribat zināt, kas ir šī liekā detaļa uz konveijera? Vai jums nav nekādas nojausmas? Jā, tas esat jūs —jūs pats, dārgais lasītāj, pēc TEIA sistēmas pirmās pakāpes apguves. Jūs, tāpat kā šī detaļa, izjaucat visus energoinformatīvā parazīta plānus un programmas.

Varbūt jūs vairs neiepriecina šis apstāklis? Varbūt jūs gribat nokļūt atpakaļ uz labi pazīstamā konveijera ar tā štancēm un satvērējiem, kuri trāpa precīzi un bez kļūdīšanās? Nav problēmu: ja gribat, varat atgriezties. Bet es brīdinu: tas jums neatnesīs laimi. Es gribu jums piedāvāt daudz patīkamāku un priecīgāku perspektīvu. Es gribu jums piedāvāt pašam kļūt par milzīga konveijera organizatoru un koordinatoru, tikai šis konveijers atšķirībā no energoinformatīvā parazīta strādās jūsu labā, bet galarezultātā — kalpos arī citiem cilvēkiem, izraujot arī viņus no energoinfor- matīvo parazītu ķetnām.

Jūs jau sapratāt, ka šī liekā detaļa traucē energoinformatīvā parazīta palaistā mehānisma darbu. Tā var izjaukt pat visa konveijera darbu. Tā arī jūs varat kļūt par to sīko detaļu, kas izjauc patoloģisko struktūru. Neaizmirstiet, ka jūs TEIA sistēmas apguves gaitā kļūstat par vienu no cilvēces nākotnes vēstnešiem. Bet nākotnes cilvēcei ir jābūt pilnīgi brīvai no parazītiskajām energoinformatīvajām struktūrām, citādi cilvēce neizdzīvos. Jūs sākat svētīgo cilvēces atbrīvošanas darbu jau tagad.

Kā reālajā dzīvē notiek TEIA sistēmu apguvuša cilvēka izkrišana no sociuma redzesloka un kā ar šā cilvēka palīdzību tiek sagrautas patoloģiskās struktūras, es jums parādīšu, pastāstot par konkrētu gadījumu.

Kāda mana skolniece strādāja prestižā, plaukstošā organizācijā. Turklāt bija tur visai ievērojama persona. Viņa pierada vienmēr būt uzmanības centrā — un bez uzmanības viņu neatstāja ne brīdi, jo viņa bija ne tikai lieliska darbiniece, bet arī interesanta un pievilcīga sieviete. Kādu laiku viņa pat cieta no šādas pārliecīgas, uzbāzīgas uzmanības, bet reizē tas viņai arī glaimoja: Tā kā šī sieviete bija laba darbiniece, viņu bieži slavēja, uzsvēra viņas nopelnus. Turklāt vīrieši allaž apbēra viņu ar komplimentiem, bet sievietes attiecīgi apskauda. Kad viņa atgriezās no atvaļinājuma, kolektīva vīrieši parasti gluži vai pamira: «Ak, kāds jums, Ļudočka, brīnišķīgs iedegums!» Kad Ļudočka devās uz bufeti dzert kafiju, viņu pavadīja vesels pielūdzēju bars. Kad kādu vajadzēja sūtīt uz nozīmīgu konferenci ar referātu, — sūtīja vinu. Un tā tālāk.

Taču jāteic, ka arī viņas kļūdas ievēroja. Lai gan tās bija retas, tomēr viņai neko nepiedeva — nepiedeva to, ko citiem, nenozīmīgākiem darbiniekiem, pat nepamanīja: ne mazāko nokavēšanos, ne mazāko neprecizitāti. Patiesībā darbā viņa nevarēja ne uz mirkli atslābināties.

Bet, tiklīdz viņa apguva TEIA sistēmas pirmo pakāpi, darbā sākās dīvainības. Viņa to ievēroja tieši pirms atvaļinājuma. Viņa atnāca pie priekšnieka ar iesniegumu un domāja, ka tas kā vienmēr sāks viņu pierunāt atlikt atvaļinājumu, teiks, ka bez viņas nevar iztikt, ka viņa ir neaizstājama… Viņa pat bija sagatavojusi veselu kaudzi argumentu, lai pārliecinātu priekšnieku, ka atpūtu ir pelnījusi tieši tagad.

Taču priekšnieks — pirmo reizi, kopš viņa še strādāja — parakstīja iesniegumu, neteicis ne vārda un pat nepaskatījies uz viņu. Sieviete iznāca no kabineta ļoti vīlusies un lielā neizpratnē. Bet sev par pārsteigumu nākamajā dienā ieraudzīja savu uzvārdu dežūru sarakstā — priekšnieks bija ielicis viņai dežūras atvaļinājuma laikā, it kā būtu aizmirsis, ka tikko pats parakstīja viņas iesniegumu. Agrāk gan viņam nebija raksturīga tāda aizmāršība. Nācās iet uz viņa kabinetu: «Ivan lvanovič, es taču ar divdesmito datumu esmu atvaļinājumā, kāpēc mans uzvārds ir dežūru grafikā?» — «Ko jūs sakāt?» priekšnieka balss skanēja visai vienaldzīgi. «Piedodiet, es kļūdījos.» Un atkal uz viņu pat nepaskatījās.

«Laikam nav labā garastāvoklī. Varbūt mājās kas atgadījies?» viņa nosprieda un aizbrauca atpūsties, cerot, ka vēlāk viss atkal būs kārtībā.

Taču tā nenotika. Viņa atgriezās no atvaļinājuma kā vienmēr satriecoši iedegusi. Bet… neviens pat nepaskatījās uz viņas pusi, neviens nebilda ne vārdiņa. Viņa nesagaidīja kādreizējo sajūsmu — visi it kā skatījās viņai cauri un aizsteidzās garām. Kafejnīcā pie galdiņa sēdēja viena. Un nedaudz vēlāk uzzināja, ka konferencē par viņas tematu referātu lasīs cits līdzstrādnieks.

Pie manis Ludmila atnāca gandrīz vai raudādama:

—    Kas par lietu? Vai esmu kritusi nežēlastībā?

Vai esmu kļuvusi slikta darbiniece? Vai esmu kļuvusi veca un dumja? Kāpēc pēkšņi visi no manis novērsušies?

—    Nomierinies, — saku. — Tu esi jauna un skaista — kā vēl nekad agrāk. Arī savas spējas neesi zaudējusi. Tikai tu esi kļuvusi lieka šajā mehānismā. Tad nu liec vērā, ka tava organizācija, kuru tu tā slavēji, kā jebkura cita ir gluži vienkārši caur un cauri patoloģiska struktūra, un, protams, tā sāka tevi atgrūst, tiklīdz tu kļuvi brīvs un harmonisks cilvēks.

—  Bet ko lai es tagad daru? — viņa jautāja, mazliet nomierinājusies.

—   Netraucē sabrukt patoloģiskai struktūrai. Netraucē mirt tam, kas jau savu laiku nodzīvojis. Tu ar savu klātbūtni vien esi sašūpojusi šo laivu. Būdama brīvs cilvēks, tu līdz zināmai pakāpei esi izjaukusi tavu iestādi savā varā sagrābušā energoinformatīvā parazīta plānus. Tu neļauj īstenot to programmu, kuru izpilda cilvēki — šīs sistēmas skrūvītes, tāpēc viņi tevi neievēro. Neuztraucies, viņi to dara neapzināti, viņi paši neapjauš, ka ir mainījuši savu attieksmi pret tevi. Šie cilvēki gluži neapzināti jūt, ka tu apdraudi viņu ierasto dzīvi. Turpini strādāt kā iepriekš un ne par ko neuztraucies — viss noris pēc plāna. Izmanto savas darbības efektivitātes programmas. Un, kad sagruvušās struktūras vietā radīsies jauna, harmoniska, tavam darbam atkal būs augļi un tev atsauksies citi cilvēki — tikai tās jau būs darbības, kas vajadzīgas tev, nevis energoinformatīvajam parazītam, ari rezultāts būs tāds, kāds vajadzīgs tieši tev.

Ludmila uzklausīja manu padomu un turpināja strādāt tālāk, pamazām pierodot pie sava «caurspīdīguma». Ar laiku viņa novērtēja brīvību, ko deva šis «caurspīdīgums». Un iemācījās to izmantot. Tagad viņa vairs nenervozēja, ja juta, ka nokavēs, jo zināja, ka diez vai kāds tam pievērsīs uzmanību. Ja Ludmilai bija vajadzīgs, viņa vispār varēja neatnākt uz darbu un nākamajā dienā pārliecināties, ka neviens to nav pat pamanījis. Bet agrāk taču pat ar īsu viņas prombūtni pietika, lai visi sāktu klaigāt: «Kur ir Ludmila? Kāpēc viņas nav? Viņai ir jābūt šeit!» Tagad viņa varēja mierīgi aiziet — un nevienam neradās nekādi jautājumi. Arī algu viņai maksāja kā iepriekš. Un tāda situācija Ludmilu pilnīgi apmierināja.

Drīz vien organizācijā sākās nozīmigi notikumi. Tika veikta auditorpārbaude. Priekšniecību pieķēra finansiālās mahinācijās. Izrādījās, ka viss organizācijas veiktais darbs faktiski bijis veltīgs, bet piešķirtā nauda nonākusi kādu darboņu kabatās. Organizācija bija tuvu bankrotam. Tika atklātas arī daudzas citas nelikumības. Visa vadība šķīrās no savām iesildītajām vietām. Izrādījās, kā jau es biju paredzējis, ka viss kantoris ir caur un cauri sapuvis, bet mana skolniece bija gandrīz vai vienīgais godīgais cilvēks, kas nav iejaukts nekādās mahinācijās.

Tagad pienāca viņas darbošanās laiks. Ludmila veiksmīgi lika lietā savas darbības efektivitātes programmas. Tāpēc tieši viņa kļuva par šīs organizācijas jauno vadītāju. Viņa gandrīz pilnīgi nomainīja darbinieku kolektīvu un pieņēma darbā daudzus cilvēkus, kurus bija iepazinusi TEIA sistēmas kursos. Tagad šī organizācija viņas vadībā kļuvusi par mūsu sabiedrībā gandrīz vai vienīgo principiāli jaunu struktūru, kas nav atkarīga no energoinformatīvajiem parazītiem un veic svarīgu un vajadzīgu darbu, būtībā darbu cilvēces nākotnes labā.

Lūk, kā iznāca: viss, ko Ludmila uzskatīja par neveiksmēm, bija nākamo panākumu sākums — patiesībā tās bija sekas, ko radīja energoinformatīvā parazīta atbalsta trūkums. No energoinformatīvā parazīta ieplānotajiem notikumiem Ludmila tika gluži vienkārši izslēgta, jo viņa bija kļuvusi brīvs un neatkarīgs cilvēks. Tā rezultātā visa viņas darbība un rīcība sāka it kā noplakt, tā vairs nesaņēma apkārtējo ļaužu atbalstu, apkārtējā vide to vairs nepastiprināja, un tāpēc vairs nebija atbildes reakcijas.

Vai atceraties, kas ir pastiprinātājs? To var salīdzināt ar daudzām uzvilktām atsperēm — tiklīdz viena sašūpojas, tā sāk darboties otra, trešā… Un sākas process. Kā piemēru var minēt arī retranslācijas staciju: tā saņem signālu, pastiprina to un jau pastiprinātu raida tālāk. Tā arī cilvēki uztver energoinformatīvā parazīta programmu, pastiprina to ar saviem vārdiem un rīcību un nodod stafeti citiem. Tā notiek sabiedrībā, kas kalpo par enerģijas avotu energoinformatīvajiem parazītiem, kurus pati šī sabiedrība kādreiz ir radījusi.

Jūs no šiem parazītiem esat atslēdzies, jūs no tiem vairs neesat atkarīgs, tie vairs neizsūknē no jums enerģiju, jūs vairs neieprogrammē no ārienes. Taču jūsu darbība arī vairs netiek pastiprināta, to no ārienes vairs neviens neuztver —jūsu pūliņi aprimst, izplēn, paliek bez atbildes.

Sākumā tas ir smagi, jo cilvēks savas dzīves laikā ir pieradis, ka daži notikumi nāk it kā paši no sevis, aīļtomātiski. Kad tā vairs nav, cilvēks apjūk, jo zūd vina saikne ar sabiedrību.

Iedomājieties, kā jūtas cilvēks, kuram sabojājies telefons. Te tas vispār atslēdzas, te nepareizi savieno. Dzīvokli sācis tecēt krāns, cilvēks zvana avārijas dienestam, bet viņu savieno te ar kinoteātri, te ar poliklīniku, te ar kādu dzīvokli. Viņa mājā laužas iekšā huligāns, viņš zvana policijai, bet klausulē dzird: «Pareizs laiks 16.»

Tas, kas notiek ar cilvēku, kurš sāk apgūt TEIA sistēmu, ļoti atgādina spēli «sabojātais telefons». Jūs kādu rājat, bet tas pat nereaģē, lai gan agrāk to allaž ņēma ļaunā. Jūs darāt kādu labu darbu, bet neviens uz to neatsaucas — pateicību nesagaidīsit. Jūs piedāvājat priekšniekam jaunu projektu, kas palīdzēs uzplaukt firmai, taču viņš pat nedzird, domā par kaut ko citu un jūs ar jūsu projektu pat nepamana. Jūs cerējāt, ka projektu pieņems uz urā, īstenos, ka jūsu akcijas celsies un jums palielinās algu. Bet priekšniekam tāds kā prāta aptumsums uznācis. Jūs gan šā, gan tā klāstāt visas projekta priekšrocības, taču reakcijas nav nekādas. Viņam kas cits prātā, jūs viņu neinteresējat. Vai arī variants — viņš projektu pieņem, bet nekādi nenovērtē jūsu ieguldījumu.

Patiesībā viss ir saprotami un dabiski. Jo tas, ko jūs priekšniekam piedāvājat, galīgi nav vajadzīgs energoinformatīvajam parazītam. Jums ir jauni mērķi, kurus energoinformatīvais parazīts nebija paredzējis. Jūs ar savu projektu graujat visus viņa plānus. Jūs netrāpāt energoinformatīvā parazīta paredzētajā fāzē, tāpēc arī rodas sajūta, ka visu darāt nepareizi. Uz jūsu rīcību energoinformatīvais astoņkājis nav paredzējis sociuma atbildi.

Ja jūs nepadosities, ja paliksit neatkarīgs cilvēks un neatkāpsities no iecerētā, jūs galu galā sagrausit visu energoinformatīvā parazīta izveidoto un iedarbināto mehānismu. Un pats kļūsit par situācijas noteicēju.

Cilvēks, kas izkritis no sabiedrības redzesloka, līdzinās pasakas varonim, kuru cepure padara neredzamu. Uzvilcis šo cepuri, varonis kļūst nepamanāms lielā ļaužu pūlī — viņu neviens neredz. Bet kādu milzīgu brīvību iegūst šis neredzamais cilvēks! Mēs tagad esam līdzīgi viņam. Un mums ir nepieciešams iemācīties šo brīvību pareizi izmantot.

Turklāt mums jāatceras, ka mūsu brīnumcepurei ir kāda īpatnība: tiklīdz mēs šo cepuri sākam izmantot nepareizi, tā zaudē savas īpašības. Mēs tūdaļ kļūstam redzami, proti, atkal tiekam ievilkti patoloģiskajā tīklā, ko radījis energoinformatīvais parazīts, sākam dancot pēc viņa stabules un kļūstam par vienu no detaļām milzīgajā sociuma konveijerā. Tāpēc atcerēsimies, ka brīvība nebūt nav visatļautība. Un pacentīsimies izvairīties no kārdinājuma (lai gan tas ir liels!) izmantot savu «neredzamību», lai īstenotu daudzas tukšas viltus vēlmes.

Tātad mūsu uzdevums ir izbaudīt visas priekšrocības, ko dod brīvība, turklāt nepadarot smagāku savu karmu un darbojoties tikai savā un apkārtējo cilvēku labā, kā arī padarīt savu darbību efektīvu, iegūt no tās sev vēlamos rezultātus un apkārtējo cilvēku atbalstu.

Lai to izdarītu, ir jāiemācās izmantot enerģiju — gan savējo, gan apkārtējo ļaužu — labos nolūkos. Cik daudz savas enerģijas šie cilvēki ik brīdi atdod energoinformatīvajiem parazītiem — pasarg' Dievs!

Viss, kas jums vajadzīgs, ir — pārtvert daļu šīs enerģijas un pašam iemācīties vadīt šīs enerģijas plūsmas. Tas nebūt nenozīmē, ka jums pašam tagad jākļūst par šādu energoinformatīvo parazītu, — tas nekādi neizdosies, jo jums nav viņa faktiski neierobežotās enerģijas. Taču jums vajadzēs iemācīties izmantot būtībā tos pašus mehānismus, kurus izmanto energoinformatīvais astoņkājis.

Tikai nenobīstieties: jūs itin nemaz nelīdzināsities parazītam. Sākotnēji mehānisms, kuru energoinformatīvais parazīts izmanto cilvēku ietekmēšanai, bija paredzēts tieši cilvēku vajadzībām — patiesi brīviem cilvēkiem, kuriem to dāvāja no augšas energoinformatīvais lauks. Šo mehānismu cilvēkiem gluži vienkārši atņēma — to uzurpēja pašpietiekamā summārā enerģijas kustība, tas ir, energoinformatīvais parazīts. Tā ka es jums piedāvāju tikai atgūt to, kas jums likumīgi pieder.

Tiklīdz atgūsit šo mehānismu, jūs tūdaļ iemantosit milzīgas priekšrocības salīdzinājumā ar pārējiem cilvēkiem. Parasts cilvēks tērē daudz enerģijas, lai viņa darbošanās būtu efektīva un nestu viņam labumu, turklāt viņu pašu tik un tā izmanto, viņš maksā nesamērīgu cenu energoinformatīvajam parazītam par tā pakalpojumiem šīs darbošanās atbalstīšanā, taču tik un tā sapinas notikumos, tik un tā ļoti bieži nepanāk vēlamo rezultātu. Arī jūs, apguvis efektivitātes programmas, vienmēr saņemsit tieši to, kas jums vajadzīgs. Taču jums, protams, nāksies paļauties tikai uz sevi.

EFEKTIVITĀTES PROGRAMMAS SASTADĪŠANA

Tagad par pašu darbības efektivitātes ieprogram- mēšanas būtību. Vispirms atcerēsimies iepriekšējo nodaļu — to vietu, kur stāstīju, kā nodrošināt sev apkārtējo cilvēku palīdzību patieso vēlmju īstenošanā. Tur jūs mācījāties izmantot Ādžņa čakras starojumu. Ja esat labi apguvis pirmās grāmatas saturu, tad viegli sapratīsit, ka jūs izmantojāt galvenokārt augšupejošo enerģijas plūsmu — tieši tā caur Adžņa čakru izstaro stingro emocionāli iekrāsoto enerģētisko iedarbību.

Tagad jums vajadzēs apgūt arī iedarbību ar lejupejošās plūsmas palīdzību. Lejupejošajai plūsmai, kā atceraties no pirmās grāmatas, piemīt programmējoša iedarbība.

Tikai nebaidieties no vārda «programmēšana». Es nebūt netaisos jūs mācīt kādu zombēt vai slikti ietekmēt kādu no apkārtējiem cilvēkiem. Ja esat brīvs, harmonisks, no patoloģiskām saitēm atslēgts cilvēks, vai tad jūs varat izstarot patoloģiskas programmas? Jums to gluži vienkārši nav un nevar būt. Bet nav iespējams to, kā nav, nodot citiem. Visas jūsu vēlmes ir patiesas, tas ir, šīs vēlmes pilnībā atbilst jūsu iekšējai harmonijai, brīva cilvēka harmonijai, tātad tās ir labdabīgas. Bet tas nozīmē, ka visas programmas, kuras jūs varēsit izstarot, būs tieši vai netieši vērstas tikai uz labo, uz harmonijas iedibināšanu, uz brīvības sasniegšanu iespējami lielākam cilvēku skaitam, uz energoinformatīvo parazītu patoloģiskās iedarbības pārvarēšanu.

Tiklīdz iemācīsities izmantot vienlaikus abus starojuma tipus — emocionālo (augšupejošā plūsma) un programmējošo (lejupejošā plūsma), jūs viegli apgūsit visu efektīvas darbības palaišanas mehānismu. Tieši ar šo divu plūsmu palīdzību tiek ieslēgts apkārtējo cilvēku atbalsts un nodrošināta jebkuras darbības efektivitāte. Vispirms veic programmēšanu. Šo procesu var pielīdzināt malkas ielikšanai krāsnī. Tad izšķiļ emocionālās iedarbības dzirksti. No tās iedegas liesma, sāk strādāt iedarbinātais mehānisms. Jūsu harmonizējošā programma sāk izplatīties uz apkārtējiem cilvēkiem.

Pirms iemācīsities lietot šo metodi praksē, es gribu jūs iepazīstināt ar dažiem tās lietošanas vispārējiem noteikumiem.

Pirmais noteikums. Necentieties izmantot verbālās programmas, lai celtu savas darbības pamatefektivi- tāti, tas ir, necentieties iedarboties uz apkārtējiem cilvēkiem ar vārdiem (konkrētu efektu ar programmēšanas palīdzību var panākt, bet par to — par cilvēku vadīšanu — runāsim nākamajā grāmatā). Nav vajadzīgas sarunas, mudināšana, pārliecināšana un citas audzinošas metodes, kas balstās uz vārdu. Tas izraisīs vienīgi asus protestus. Cēlonis ir vienkāršs: tiklīdz jūs savus nodomus izteiksit skaļi, energoinformatīvais parazīts ar jūsu sarunbiedru palīdzību centīsies tos izjaukt, jo tie taču nesakrīt ar viņa plāniem. Tāpēc strādājiet bez liekas runāšanas un iegaumējiet: citiem nav jāzina jūsu plāni. Tikai tad, kad sāksit ietekmēt cilvēkus bez vārdiem, viņi jūsu programmas uztvers mierīgi, kā kaut ko dabisku, un pat sāks uzskatīt tās par savām.

Līdzīgu efektu visspilgtāk var novērot saskarsmē ar bērniem. Ievērojiet: katra tieša mutvārdos pausta audzinoša iedarbība uz bērnu parasti panāk tieši pretēju efektu gaidītajam. Jūs bērnam sakāt: «Nesvilpo!» Bet viņš sāk svilpot vēl skaļāk. Jūs bērnam sakāt: «Nāc pusdienot!» Un dzirdat atbildi: «Negribu!» Taču, ja visa ģimene apsēdīsies pusdienot, bet bērnu nepasauks, — varat būt drošs, ka viņš atskries pats. Vecāku programma (izsalkuma sajūta un vēlme paēst pusdienas) sāks iedarboties uz viņu, un viņš pats prasīs ēdienu, jo būs pārliecināts, ka tā ir viņa paša vēlme.

Šī neapzinātā tieksme darīt visu otrādi raksturīga ne tikai bērniem. Sākot no bērnības, tā izpaužas visu mūžu. Tā cilvēkus vada energoinformatīvais parazīts, kas pieradis izmantot par kurināmo enerģētiskās sastāvdaļas, kas veido cilvēka protestu pret jebkuru vārdos izteiktu prasību.

Otrais noteikums. Kad sākat lietot efektivitātes programmu, necentieties tūlīt sasniegt pārāk daudz. Vispirms pievērsieties kādam vienam mērķim. Necentieties tūlīt pat īstenot jaunu projektu, iegūt jaunu amatu, vadīt veselu zinātnisko virzienu, uzrakstīt grāmatu, kļūt par populāru dziedātāju, aizbraukt ārzemju komandējumā vai apprecēt Lihtenšteinas pilsoni. Tam visam uzreiz jums gluži vienkārši nepietiks enerģijas. Atkārtoju: jūs neesat energoinformatīvais parazīts ar tā milzīgajām enerģētiskajām iespējām.

Jau aprakstītajā piemērā par manu skolnieci Ludmilu tika izvirzīts tikai viens mērķis: radīt jaunu kolektīvu, kas strādātu pēc energoinformatīvā lauka likumiem un katra šā kolektīva locekļa labā, kā arī visu iespējamo partneru un klientu labā. Rezultātā izveidojās gan kolektīvs, gan tika iegūts vadošs amats, gan augsta alga, gan ārzemju komandējumi, gan izveidojās jauns zinātniskais virziens. Tāpēc aprobežojieties ar kaut ko vienu, un nav izslēgts, ka iegūsit daudz vairāk, nekā «pasūtījāt».

Trešais noteikums. Jūsu programmai jābūt ar pozitīvu ievirzi. Proti, tās tekstā nedrīkst lietot priedēkli «ne», kā arī vārdus, kuri apzīmē nevēlamas parādības. Citādi programma kļūs negatīva. «Negribu slimot» — tas ir nepareizi formulētas programmas piemērs. «Gribu būt vesels» — pareizi formulētas programmas piemērs. Pirmajā gadījumā cilvēks nolemj sevi slimībai — jo programmas tekstā iekļautais jēdziens «slimot» sāk darboties un turpina darboties arī tās izpildes laikā. «Gribu būt vesels» — reāli programmē uz veselību.

Pirms lasāt tālāk, pārliecinieties, ka jūs patiešām esat sapratis šos trīs noteikumus un labi tos apguvis. Tikai pēc tam jūs būsit gatavs pašas tehnikas apguvei.

TEIA sistēmas 2. pakape

5. solis. Savas darbības efektivitātes programmu lietošanas tehnika

Tehnikas būtība ir tā, ka jums nāksies nedaudz «pastumt malā» energoinformatīvo parazītu, aizstājot tā programmas ar savām programmām. Tas ir svētīgs darbs, jo jūs izspiežat energoinformatīvā parazīta postošās programmas un aizstājat tās ar savām radošajām programmām. Nešaubieties, arī tas jums jau ir pa spēkam. Energoinformatīvā parazīta programmējošā iedarbība visumā nemaz nav tik stipra — parazīts uzvar nevis ar spēku, bet gan ar plašu un ilgstošu iedarbību. Tas rīkojas pēc principa «nieka pilīte pat akmeni sagrauž». Jūsu ietekme var nebūt tik plaša un visaptveroša, taču tai jābūt spēcīgai.

Tagad par pašu tehniku. Tā sastāv no trim posmiem.

Pirmais posms: programmas radīšana savā apziņā.

Otrais posms: programmas ievadīšana savā ēteriskajā ķermenī, lai jūsu čakras to sāktu izstarot.

Trešais posms: savas programmējošas iedarbības nodrošināšana — programmas atdeve.

5. a solis. Programmas radīšana savā apziņā

Lai kvalitatīvi iesakņotu programmu savā apziņā, jums atkal nāksies atcerēties etalonstāvokli. Vispār jāteic, ka etalonstāvokļa izmantošana var būt patiesi bezgalīga. Tā ir universāla metode daudzu problēmu risināšanai. Centieties šo metodi likt lietā radoši un izmantot to visdažādākajās dzīves situācijās. Etalon- stāvoklis noderēs vienmēr un visur.

Jebkurā brīdī ar ieiešanu etalonstāvokli jūs varat kļūt ievērojami stiprāks un līdzsvarotāks nekā parasti. Ideāls ir sasniegts tad, kad etalonstāvoklis kļūst par parastu pastāvīgu stāvokli.

Ievērojiet, ka no tā brīža, kad izveidojāt aizsargap- valku, jūs etalonstāvokli kļūstat enerģētiski arvien spēcīgāks un spēcīgāks. Tas notiek tāpēc, ka jūs pakāpeniski piekļūstat arvien lielākām enerģijas rezervēm. Varbūt esat ievērojis, ka dažas jūsu problēmas, piemēram, slikts garastāvoklis, sarežģītas attiecības ar apkārtējiem cilvēkiem, pat grūtības, kas darbā saistītas ar cilvēkiem, jau atrisinās it kā pašas no sevis, tiklīdz jūs ieejat etalonstāvokli. Jums gandrīz vairs nenākas lietot metodikas, lai atbrīvotos no no- skauduma (ļaunās acs), nobūruma (pieburtās kaites), lāsta utt. Tas liecina par jūsu pieaugošo spēku, par to, ka jūsu enerģija ir daudz lielāka nekā iepriekš. Ar sīkajām problēmām jūs vispār tiekat galā kā garāmejot, tās gandrīz nepamanīdams.

Kad es pats tikai sāku apgūt sistēmu praktiski, manā tuvumā bija ļoti stiprs (kā man toreiz likās) vampīrs. Pat pēc īsas saskarsmes ar viņu jutos kā salauzts, man sākās stipras galvassāpes, garastāvoklis ievērojami pasliktinājās. Man bija nepieciešama vismaz stunda, lai atkal savestu sevi kārtībā. Turklāt vajadzēja pabūt vienatnē klusā istabā, atslēgt telefonu un brīdināt mājiniekus, lai mani netraucē. Vajadzēja daudz nopūlēties un ļoti koncentrēties, lai atrastu savā ēteriskajā ķermenī vampīra nodarītos bojājumus un tos likvidētu.

Bet, pakāpeniski apgūstot etalonstāvokli un ieiešanu šai stāvoklī, sevis atjaunošanai pēc vampīra iedarbības man vajadzēja arvien mazāk laika un spēku. Pēc aizsargapvalka izveidošanas vampīrs kļuva manā priekšā bezspēcīgs — viņš nespēja ar pirmo triecienu pārsist šo apvalku. Tas viņu ārkārtīgi saniknoja. Viņš sāka darboties «izsmalcinātāk»: histēriski kliedza, iedarbojās uz mani emocionāli, burtiski caururba mani ar acīm — un kādā brīdī viņam tomēr izdevās piesūkties. Pēc šīs tikšanās braucu mājās, noskaņojies uz ilgstošu darbu. Jau autobusā centos ieiet etalonstāvokli. Un kāds gan bija mans pārsteigums un prieks, kad dažu minūšu laikā vampīra piesūceknis atkrita pats no sevis un es sajutu, ka mans apvalks atkal ir vesels, spēcīgs, ļoti stiprs un ļoti liels — daudz lielāks nekā iepriekš. Mazliet vēlāk es iemācījos tikai ar gribas piepūli vien dažu sekunžu laikā nomest veselu kaudzi spēcīgu vampīru — turklāt neatkarīgi no tā, kur tai brīdī atrados: autobusā, uz ļaužu pilnas ielas vai zinātniskā konferencē. Vēl pēc kāda laika neviens vampīrs nekādos apstākļos nevarēja man piesūkties, lai kā viņš niknotos un censtos.

Jebkurš darbs vislabāk padodas, esot etalonstāvokli. Zinātnieki sasniedz apbrīnojamus rezultātus, mākslinieki rada šedevrus. Vairāki manis pārraudzīti sportisti iemācījās pirms atbildīgiem startiem ieiet etalonstāvokli — un viņu rezultāti strauji uzlabojās.

Jo etalonstāvokli mūsu apziņa, ķermenis un dvēsele mijiedarbojas visharmoniskāk, visi orgāni un sistēmas — kā fiziskās, tā energoinformatīvās — strādā visefektīvāk.

Tātad jūs skaidri un precīzi pozitīvā ievirzē esat formulējuši programmu. Piemēram: «Gribu uzrakstīt grāmatu» vai pat «Rakstu grāmatu.» Vai: «Ieviešu ražošanā savu projektu.» Un tā tālāk atkarībā no jūsu interešu sfēras. Lai iesakņotu jūs interesējošo programmu savā apziņā, jums vispirms jāieiet etalonstāvokli. Tad, paliekot šai stāvoklī, ļoti skaidri un konkrēti, visās detaļās un sīkumos jāiztēlojas tā situācija, kurā gribat nonākt savu efektīvo darbību rezultātā.

Aplūkosim pašu vienkāršāko variantu: jūs gribat tikt jaunā amatā, gribat kļūt par priekšnieku. Bet, ja darbosities, izmantojot parastās metodes, — iztap- sit augstākiem priekšniekiem, prasīsit sev šo posteni— jums nekas neiznāks, jo energoinformatīvā parazīta plānos neietilpst iecelt jūs jaunā amatā. Tāpēc jūs darbojaties citādi, liekot lietā TEIA sistēmas metodi: ieejat etalonstāvokli un iztēlojaties, ka jau ieņemat šo amatu, ka jau esat priekšnieks. Lūk, jūs ierodaties darbā. Apsēžaties pie galda, kas nokrauts ar telefoniem. Lūdzat sekretāri uzaicināt darbiniekus uz apspriedi. Viņi atnāk un apsēžas. Jūs atklājat apspriedi un stāstāt par saviem plāniem, piedāvājat jaunu projektu. Un tā tālāk. Jo vairāk jūsu iztēlē rodas spilgtu, konkrētu nākamās darbības detaļu un dažādu sīkumu — jo labāk.

īpaša uzmanība jāpievērš visiem jūsu darbības posmiem jaunajā amatā — jūs taču zināt, kāpēc jums vajadzīgs šis amats, ne jau tikai tāpēc, lai pasēdētu citā krēslā. Jums savā iztēlē pamatīgi jāizstrādā visi jums vēlamo notikumu posmi. Turklāt šiem posmiem jāveido viens veselums, jābūt vienota pi-ocesa sastāvdaļām, katram nākamajam posmam jāizriet no iepriekšējā. Lūk, jūs esat kļuvis priekšnieks, lūk, organizācija jūsu vadībā sākusi jauna projekta īstenošanu, lūk, projekts jau nes augļus, darbs dod spilgti izteiktus praktiskus rezultātus, jūsu firmas ienākumi strauji aug, aug arī firmas darbinieku algas, parādās jaunas struktūras… Tā, protams, ir tikai aptuvena shēma, jums tā jāpiepilda ar konkrētu, savu saturu.

Vēlams, lai jūs konkrēti stādītos sev priekšā visus tos cilvēkus, kuri jums nepieciešami mērķa realizācijai. Turklāt, notikumiem jūsu iztēlē izvēršoties, jums jānonāk tai stāvoklī, kas veicina vēlamā sasniegšanu. Tas ir, jums nevis abstrakti, bet gan emocionāli jāiztēlojas visa savu sasniegumu aina —jābauda panākumi un jāpriecājas par tiem. Tas ir ļoti vienkārši: laikam taču ne reizi vien savā dzīvē esat sapņojis par kaut ko patīkamu un jau ievērojis, ka šādās reizēs jūsu sejā parādās svētlaimīgs smaids. Tā arī tagad — pasapņojiet no visas sirds un ar baudu.

Bet tagad — pats galvenais. Lūk, jūs esat «izsapņojis» visu savu programmu, savā iztēlē no sākuma līdz beigām izbaudījis vēlamo situāciju. Tagad ievērojiet, kā mainījies jūsu stāvoklis. Jūsu iekšējais stāvoklis, ja visu izdarījāt pareizi, katrā ziņā mainīsies. Turklāt uz labo pusi: parādīsies prieks, pārliecība par sevi, apmierinājums par sasniegto — noskaņojumam jābūt gluži labam.

Jūsu uzdevums ir atcerēties šo sajūtu — iekšējā stāvokļa maiņas sajūtu. Tieši šī integrālā sajūta ir jūsu programmas zemapziņas ekvivalents. Tieši tā jūs sajūtat programmu, kad tā ieiet jūsu smadzenēs. Šajā sajūtā ietvertas visas nepieciešamās jūsu programmas sastāvdaļas — tajā jūs jau esat ierakstījis gan notikumus, gan rezultātus, gan informāciju par potenciālajiem palīgiem. Cilvēkam, kas šādu sajūtu ierakstījis savā apziņā, pietiek ar vismazāko impulsu darbībai — un programma pati sāks tiekties pēc tā, lai tiktu pilnībā un līdz galam īstenota.

Tātad programmu jūs esat radījis — radījis un ievadījis apziņā. Tagad šī programma jāievada savā ēteriskajā ķermenī, lai tā kā gaismas filtrs vajadzīgajā veidā pārveidotu jūsu apakšējo čakru starojumu un caur tām izstarotos apkārtējā telpā.

5. b solis. Programmas ievadīšana savā ēteriskajā ķermeni

Pēc tam, kad esat labi iegaumējis un saglabājis sava stāvokļa izmaiņu integrālo sajūtu, kas panākta vēlamās situācijas detalizētas izstrādāšanas rezultātā, var no etalonstāvokļa iziet. Taču, pat izejot no tā, nezaudējiet iegūto sajūtu.

Tagad jūs gaida darbs tieši ar šo sajūtu. Koncentrējieties uz to un iztēlojieties to kā zināmu enerģijas sabiezinājumu. Jūsu sajūtai jākļūst nevis vienkārši par sajūtu, bet gan par enerģētisku veidojumu. Piepildiet to ar enerģiju, dodiet tam iespējami vairāk enerģijas — un tad jau savu jauno sajūtu jūs uztversit ka varenu lokālu enerģētisko veidojumu, kas koncentrējas kaut kur jūsu būtnes dzīlēs.

Starp citu, centieties noteikt, kur tieši «teritoriāli»— kurā jūsu fiziskā ķermeņa daļā, kurā jūsu ēteriskā ķermeņa, jūsu energoinformatīvās būtības daļā — atrodas šis enerģijas sabiezinājums. Sajūtiet, kā no turienes nāk pulsācija, siltums, spēks. Tas ir jūsu spēks.

Tagad jūsu uzdevums ir paša radīto pastiprināto un koncentrēto enerģijas sabiezinājumu pārvietot uz ķermeņa vidusdaļu, lai tas izvietotos Manipūras tuvumā, un savienot to ar lejupejošās enerģijas plūsmu.

Koncentrējieties uz lejupejošās enerģijas plūsmas sajušanu. Kā atceraties no pirmās grāmatas, lejupejošā plūsma nes sevī Kosmosa enerģiju, kas baro cilvēka apziņu. Ejot caur augšējām čakrām, šī enerģija piesātinās ar programmām, kas ierakstītas cilvēka smadzenēs, — ar viņa domām, nostādnēm, tas ir, ar attiecīgās apziņas konkrēto īpatnību elementiem. Nolaidusies līdz Svadhistānai un Manipūrai, šī plūsma sāk lauzties ārā pa šīm čakrām kā pa logiem. Un, iznākusi ārā, iedarbojas uz apkārtējiem cilvēkiem — nodod viņiem šajā plūsmā ierakstītās apziņā fiksētās programmas. Taču lielākā daļa cilvēku to dara neapzināti, un, kas ir vēl ļaunāk, caur viņu apakšējām čakrām programmu veidā tiek izsviesti visādi sārņi un atkritumi, proti, tās patoloģiskās nostādnes, kuras viņu galvā iedzinis sociums. Tāpēc lielākā daļa cilvēku iedarbojas uz apkārtni graujoši, nododot tai savas negatīvās patoloģiskās programmas. Jūsu uzdevums ir pavisam citāds: apzināti raidīt apkārtējiem cilvēkiem savas pozitīvās un svētīgās programmas.

5. zim. Kosmiskā spēka plūsma, ejot. caur cilvēka apziņu, iznes ārpusē viņa prāta atspulgus — programmas, kas var sev pakļaut citus

Jūs savās smadzenēs un apziņā jau fiksējāt programmu, jūs jau noformējāt to kā sajūtu, kas guva izpausmi kā varens enerģijas sabiezinājums, jūs to novietojāt Manipūras līmenī. Tagad jums šī enerģija jāsaplūdina ar lejupejošo enerģijas plūsmu, lai tās apvienotos kopīgā plūdumā. Nebīstieties, ka jūsu enerģijas sabiezinājums izsīks, ka tas izplūdis ārā kopā ar plūsmu, — ja jūs to pietiekami piesātinājāt, šis sabiezinājums (proti, jūsu programma), kas būtībā kļuvis par jūsu otro «es», neizsīks līdz brīdim, kad visa programma būs pilnībā īstenota.

6'. zīm. Nav ilgi jāskaidro — iekšejā svira vedera lejasdaļā ļauj vadīt lejupejošo plūsmu

Tātad jūs savienojāt enerģijas sabiezinājumu ar lejupejošo plūsmu. Tagad jāieliek pamati tā atdevei apkārtējiem cilvēkiem. Koncentrējieties uz vienu no apakšējām čakrām, piemēram, Svadhistānu. Atcerieties, kā, lasot pirmo grāmatu, jūs mācījāties atdot enerģiju caur apakšējām čakrām: šai nolūkā var

iztēloties, ka Svadhistānas līmenī ir novietota maza bultiņa, ko var pagriezt uz to pusi, kur jums jāvirza enerģija. Jānoskaņojas uz enerģijas atdošanu — pagriežat bultiņu uz priekšu un jūtat, kā Svadhistāna sāk strādāt uz enerģijas atdevi. Nav katrā ziņā jāizmanto bultiņas tēls —jūs varat noskaņoties uz enerģijas atdevi tā, kā tieši jums ir visērtāk. Kāds var iztēloties upi, kas izplūst no Svadhistānas, cits gara acīm skatīt to kā gaisa plūsmu, vēl cits — kā starmeša gaismas kūli. Tā vai citādi, jums jākoncentrējas uz enerģētisko plūsmu, kas laužas ārā no jūsu apakšējām čakrām.

Tagad jūsu apzinātā programma, kas ieguvusi enerģijas sabiezinājuma aprises, izplūst no jums un ir gatava iesakņoties apkārtējā vidē. Tagad ārējās enerģētiskās plūsmas, kuras līdz šim pilnībā kontrolēja enerģētiskie parazīti, ir jūsu apziņas struktūras, kas vērstas uz jūsu vēlmes īstenošanu. Lai kāda tā arī būtu — vēlme iegūt dzīvokli, paaugstinājumu, iemīlēt, nopelnīt naudu, būt vienmēr skaistai, iegūt neapstrīdamu autoritāti, šī vēlme ir noformēta gatavu programmu kompleksa veidā un vērsta uz apkārtējo cilvēku programmēšanu. Bet, lai programma sāktu iedarboties uz citiem cilvēkiem pilna mērā, jums ir īpaši jānoskaņojas. Tikai tad tā iekļūs citu cilvēku apziņā.

5. c solis. Savas programmējošās iedarbības nodrošināšana — programmas atdeve

Kā panākt, lai jūsu čakras uz apkārtējiem cilvēkiem iedarbotos programmējoši?

Apguvis TEIA sistēmas pirmo pakāpi un izveidojis sev enerģētisko aizsargapvalku, jūs reflektori noslēdzaties no enerģētiskās mijiedarbības ar citiem cilvēkiem. Jūs tagad varat skaidri sajust apkārtējo cilvēku enerģētisko iedarbību un darīt tai galu. Bet, lai nenonāktu pilnīgā izolācijā, lai jūsu darbība būtu efektīva un rezultatīva, zināma saskarsme tomēr ir vajadzīga. Lai jūsu programmas uztvertu, jums ir jānoskaņojas uz šo programmu atdevi citiem cilvēkiem. Taču programmas atdošana vienmēr ir saistīta ar enerģijas atdošanu. Jūs vēlaties iegūt sev patīkamu rezultātu, bet par to ir jāmaksā, jo, kā jūs zināt, nekas šai pasaulē nenāk par velti, bez maksas ir tikai siers pelu slazdos. Un jūs maksāsit par visu vienīgi ar savu enerģiju.

Taču neuztraucieties, tas jūs nepadarīs nespēcīgu un neiztukšos. Ir zināms, ka dots devējam atdodas. Tāpēc, pieradis atdot daļu savas enerģijas apkārtējiem, jūs ļoti drīz pārliecināsities, ka saņemat atpakaļ daudz vairāk.

Jūs varbūt ievērojāt, ka skopi, sīkstulīgi cilvēki beigu beigās zaudē visu sarausto. Mūsu zemē tas izpaudās ļoti spilgti — tūkstošiem cilvēku visu mūžu taupīja, liegdami sev pašu nepieciešamāko, neļāva ne sev, ne saviem tuvākajiem dzīvot pilnvērtīgu dzīvi un izmantot materiālos labumus, kas viņiem bija pieejami. Viņi nekad netērēja naudu dāvanām, ziediem, skaistām lietām — viņi sevi un savus tuvākos nostrādināja melnās miesās un krāja nebaltai dienai. Bet, ja šādu dienu gaidi, tā katrā ziņā atnāks (tā taču arī ir sava veida programma: cilvēks pats sevi ir ieprogrammējis uz nebalto dienu — tā tad nu arī atnāk). Nebaltā diena šiem cilvēkiem atnāca tā, kā viņi to vismazāk bija gaidījuši: gāja zudumā visi noguldītie ietaupījumi. Lūk, pie kā noved nevēlēšanās dot, lūk, pie kā noved vēlēšanās tikai saņemt un krāt dzīves labumus.

Ir arī citādi cilvēki — dzīvespriecīgi, nesavtīgi un dzīvi mīloši, viņi nekad nav bijuši bagāti, bet nekad arī nav skaitījuši naudu — viņi pēdējo izdod dāvanām, viesu uzņemšanai vai tam, lai nopirktu kādu iepatikušos, taču nepraktisku lietu. Šie cilvēki vienmēr dāsni dalās ar citiem, bez nožēlas izdāļā savas lietas radiem un draugiem. Viņi ir īstie laimes lutekļi. Ievērojiet, ka tādiem brīnumainā kārtā atnāk viss dzīvei nepieciešamais, jo arī citi cilvēki ir pret viņiem dāsni.

Šo likumu vienlīdz labi var attiecināt gan uz naudu, gan enerģiju. Cilvēks, kas dalās savā enerģijā, pretī saņem simtkārt vairāk enerģijas. Ievērojiet: indivīds, kas tikai prasa mīlestību, cieņu, siltumu un apkārtējo rūpes, parasti ir nolemts vientulībai. Ja cilvēks pats, negaidot atdevi no citiem, dāvā ļaudīm savu mīlestību, savu siltumu, viņš vienmēr tiek mīlēts, vienmēr ir uzmanības centrā, visi apkārtējie viņu apveltī ar labestību, proti, savu enerģiju. Dāsnais saņem bezgala daudz enerģijas.

Ceru, jūs esat sapratis, ka nedrīkst līdzināties tādam sasmakušam dīķim, kurš tā baidās zaudēt savu ūdeni, ka pakāpeniski saglum un pārvēršas purvā. Ir jābūt kā tīram ezeram, kurā ūdens (lasi: enerģija) visu laiku cirkulē, atjaunojas. Tāpēc nepieciešams, lai daļa enerģijas visu laiku iztecētu, — tad atbrīvotajā vietā sāks pieplūst tīra, svaiga, atjaunota enerģija.

Lūk, jūs esat izstrādājis programmu, novietojis to apakšējo čakru apvidū un pievienojis enerģijas avotam, kas ir lejupejošā plūsma. Tagad var iziet ļaudīs, var atvērties.

Sarunājoties ar cilvēku, atveriet enerģijas plūsmu, kas nāk no apakšējām čakrām. Sajūtiet, kā enerģija izlaužas no jūsu apakšējām čakrām, kā tā aiztraucas telpā, it kā tukšumā, sasniedz citu cilvēku un tas sāk to uzņemt sevī. Šajā mirkli jūs daudz asāk sajutīsit savu sarunbiedru.

Jums kļūs saprotamas viņa sajūtas, jūs sāksit saprast viņu kā sevi pašu, — jūs it kā iejūtaties viņa ādā, skatāties pasaulē ar viņa acīm. Un jūtat, ka noticis īsts brīnums: jūs esat sapratis otru cilvēku! Daudzu cilvēku dzīvē tas notiek ļoti reti. Cilvēki parasti domā tikai par sevi, neredz tālāk par savu degungalu, nespēj «ielīst otra ādā» un viņu saprast. Bet tas taču ir tik vienkārši. Vajag tikai noskaņoties uz enerģijas atdošanu citam un sajust, kā viņš to uzņem sevī. Sīkāk par to stāstīsim trešajā grāmatā, kas veltīta TEIA sistēmas trešās pakāpes apguvei.

Jūs sajutāt otru cilvēku, sajutāt atgriezenisko saiti. Bet neizmantojiet ļaunprātīgi šo sajūtu, atvēliet tai tikai dažas sekundes — citādi tā jau būs jūsu kļūda. Pārāk dziļi iejusties cita cilvēka domās un jūtās ir bīstami: var pazaudēt sevi pašu. Tāpēc, sajutis šo saiti, tūdaļ to saraujiet. Tās saglabāšana nozīmēs, ka esat pārāk atklājies.

Turpiniet koncentrēties uz starojumu, kas nāk no jūsu apakšējām čakrām, — lai sarunbiedrs turpina to uzņemt sevī, bet pašu šo procesu vairs nevajag kontrolēt.

Iemācieties ieiet šai stāvoklī jebkurā saskarsmē ar jebkuru cilvēku. Vienkārši ejiet un izstarojiet! Jūs redzēsit, ka apkārtējo cilvēku attieksme pret jums krasi uzlabosies. Cilvēki sāks pie jums tiekties, viņi sajutīs jūsu spēku, sajutīs vareno programmējošo, pozitīvi noskaņojošo enerģētiku, kurā jūs esat gatavs dalīties. Viņi sāks par jums interesēties, uzklausīs jūsu padomu, augstu vērtēs jūsu vārdus. Lielākajai daļai taču nav apzinātu programmu, ko izstarot citiem, lielākajai daļai nav tik stipras enerģētikas. Tas, ko jūs darāt, patiesībā ir harismas radīšana. Jūs kļūstat par harismatisku personību, kura spej ietekmēt citus, vest viņus sev līdzi, dalīties ar viņiem savā enerģijā un saņemt enerģiju no viņiem.

Tikai neaizmirstiet joprojām atturēties no vārdiskas ietekmēšanas, no savas programmas verbālas nodošanas. Jūs varat runāt par sīkumiem, par laik- apstākļiem, stāstīt anekdotes, taču cilvēki tik un tā vienmēr gribēs jūs klausīties, augstu vērtēs katru jūsu vārdu. Programmas nodošana viņiem notiks neapzināti, bez vārdiem.

Tiklīdz jūs pieradīsit pie šā stāvokļa, tiklīdz jūsu programmas izstarošana un tās uztveršana kļūs pastāvīgs un nepārtraukts process, tas nozīmēs, ka programma ir noskaņota. Tagad būs nepieciešams kāds laiks, lai tā iedarbotos. Cik ilgs būs šis laiks? Varbūt nedēļu, varbūt mēnesi, bet ne vairāk par gadu. Viss ir atkarīgs no tā, cik sarežģīta ir jūsu programma un cik cilvēku tajā ir iesaistīti. Jo sarežģītāka programma, jo vairāk laika tā paņems.

Bet ar cilvēkiem situācija ir paradoksāla: jo vairāk cilvēku ir iesaistīti programmā, jo ātrāk tā tiks īstenota. Jūs taču atceraties, ka cilvēki cits citu «inficē» ar savām programmām, pastiprina tās, un, pārejot no cilvēka uz cilvēku, programma tikai palielina savu spēku. Beigu beigās tā sāk aizraut jau visus savā ceļā, traucoties pilnā sparā kā ātrvilciens.

Parasti, lai programma sāktu darboties, vajadzīgas septiņas līdz desmit dienas. Daudzi novērojumi rāda, ka tādas programmas iekustināšanai, kura pilnībā tiek īstenota pusgada laikā un kurā iesaistīti divdesmit līdz trīsdesmit cilvēki, nepieciešamas astoņas dienas. Tas ir, astoņas dienas paiet no brīža, kad cilvēks sāk izstarot programmu uz āru, līdz brīdim, kad reālajā materiālajā pasaulē sāk raisīties pirmie programmā paredzētie notikumi.

Kāds mans skolnieks veselu gadu nesaņēma darba algu savā uzņēmumā. Dzīvoja ļoti trūcīgi, gandrīz pusbadā, tomēr turpināja strādāt. Sācis apgūt TEIA sistēmu, viņš kādā tās posmā saprata, ka ir pietiekami pavirzījies uz priekšu savā pašpilnveides procesā un kļuvis par cilvēku, kas pelnījis un spēj dzīvot cilvēka cienīgu dzīvi. Viņš ielika savā apziņā programmu, kas vērsta uz materiālās labklājības radīšanu, un ļoti labi izstrādāja to savā iztēlē. Sāka ar to, ka iedomājās savās rokās lielas naudas summas, pēc tam iztēle piespēlēja ainu ar ļaužu rindu pie uzņēmuma kases, un tad tikai gāja vaļā: viņš ieraudzīja savu uzņēmumu uzplaukstam, redzēja smaidošus cilvēkus savās darba vietās, bet sevi pašu dārgā uzvalkā sēžam pie galda milzīgā izremontētā kabinetā. Vispirms viņš nodomāja, ka iztēle ir pārlieku ieskrējusies, taču pārveidotā uzņēmuma ainas nostājās acu priekšā cita par citu spilgtāka. Viņa iztēlē figurēja divdesmit trīsdesmit uzņēmuma darbinieku, un visus šos cilvēkus viņš redzēja līksmus, apmierinātus un strādājošus labi apgādātās darba vietās.

Veselu nedēļu viņš izstaroja programmu uz āru un redzēja, kā cilvēki reaģē uz viņa jauno stāvokli. Apkārtējie sajuta viņa pozitīvo noskaņu un kaut kādu cerību pieplūdumu. It kā tuneļa galā būtu atspīdējusi gaisma, viss apkārtējais cilvēkiem vairs nelikās tik drūms un bezcerīgs.

Astotajā dienā no Maskavas pienāca ziņa: uzņēmumam mainās īpašnieks. Programma bija sākusi strādāt tādā veidā, kāds manam skolniekam ne prātā nenāca! Pēc dažām dienām iepriekšējais vadītājs iesniedza atlūgumu, paziņojot, ka jaunais saimnieks viņu neapmierina. Kolektīvs atviegloti uzelpoja: šis vadītājs to veselu gadu bija barojis ar «rītdienām», solījis tūlīt, tūlīt piesaistīt investīcijas, taču investori tā arī neparādījās. No Maskavas ieradās jaunais vadītājs. Pēc mēneša visam kolektīvam izmaksāja iekavēto algu. Vēl pēc mēneša kā straume sāka plūst investīcijas. Visiem palielinājās darba alga, izmaksāja to regulāri un precīzi paredzētajā termiņā. Ēku izremontēja, nomainīja mēbeles, jaunās darba vietas apgādāja ar vismodernāko aparatūru. Tad ķērās pie kadriem. Daļu darbinieku atlaida, daļu paaugstināja amatā. Atstāto un paaugstināto vidū bija arī tie divdesmit trīsdesmit cilvēki, kurus mans audzēknis bija skatījis savā iztēlē. Viņš pats tika iecelts par lielas nodaļas vadītāju. Tagad viņš strādā labi iekārtotā kabinetā un valkā elegantu uzvalku — viss ir tieši tā, kā viņam pateica priekšā iztēle, veidojot programmu. Tieši pēc pusgada uzņēmums kļuva ienesīgs. Programma bija īstenojusies pilnībā. Lūk, ko spēj viens cilvēks, ja viņam ir spēcīga un tīra enerģētika un viņš pārvalda energoinformatīvā lauka likumus!

Gribu vēlreiz uzsvērt, ka šis gadījums bija nevis objektīvās apkārtējās pasaules pārveidošana (tā ir atsevišķa paņēmienu sistēma, kuru apgūsim piektajā grāmatā), bet gan notikumu ķēdīte, ko izraisīja cilvēku neapzināta darbība: kas gan zina, kāpēc priekšnieks patiesībā atteicās no darba? Varbūt viņa zemapziņa nevarēja sadzīvot ar programmām, kas bija pilnīgi pretējas viņa nostādnei un kas pēc mana audzēkņa iejaukšanās burtiski pārņēma kolektīvu? Nu, kamēr nav pieķerts, tikmēr nav zaglis… Bet viss notika tieši tā.

Tātad principu jūs esat sapratis. Neliels treniņš — un jūs, dārgais lasītāj, varēsit uzskatīt, ka esat apguvis darbības efektivitātes programmu. Bet šīs nodaļas noslēgumā gribu jums pasniegt dāvanu: apmācīt programmēšanas «augstākajā pilotāžā». Tas palīdzēs ietaupīt daudz laika un spēku. Augstākā pilotāža ir jau ārpus jums pastāvošo programmu izmantošana vai šo programmu papildināšana savās interesēs.

TEIA sistēmas 2. pakape

6. solis. Apkārtējo cilvēku programmu papildināšana

Jūs jau mācījāt savai zemapziņai orientēties daudzajās energoinformatīvajās plūsmās, kas mūs apņem, izraudzīties vajadzīgās — notvert, tā teikt, ceļavēju, kas aizved mūs pie vajadzīgajiem mērķiem. To pašu var darīt ari ar jau pastāvošajām ārējām programmām, pielāgojoties tām un izmantojot šo programmu enerģiju labiem nolūkiem.

Jūs lieliski zināt, ka energoinformatīvo parazītu programmas ir vienmēr un visur, tās ietekmē visus sociālos procesus (sākot ar ražošanas procesiem un beidzot ar revolūcijām). Šīs programmas ir ļoti ener- goietilpīgas. Varbūt šo enerģiju var izmantot saviem mērķiem, apmānot energoinformatīvo parazītu? Varbūt var uz energoinformatīvā parazīta enerģijas viļņa piestāt nevis tur, kur tam vajadzīgs, bet gan tur, kur vajadzīgs jums?

Var — un ne tikai var, bet arī vajag. Jo, šādi rīkojoties, jūs graujat energoinformatīvā parazīta varenību, liekot tam strādāt un tērēt enerģiju jūsu labā, kaut gan viņš nav ieinteresēts to darīt.

Ir tāda pasaka par pūķi Goriniču un muļķa Ivanu, kurā it kā vientiesīgais Ivans visu ievirza tā, ka pūķim gribot negribot nākas strādāt viņa labā. Saniknotais pūķis spļauj liesmas, bet Ivanam to tik vajag: viņš jau sen gribējis nojaukt veco šķūni, bet nekad nav bijis laika to izdarīt, un te pūķis kā saukts to nodedzina. Pūķis domā, kādu vēl riebeklību izdarīt, un sāk gāzt kokus — un ierīko ceļu starp diviem ciemiem. Cieminieki jau sen sapņojuši par ceļu — tagad viņi varēs iet cits pie cita paviesoties. Un beigu beigās Pūķis, redzot, ka nekādi neizdodas nodarīt ļaunu viltīgajam Ivanam, samierinās, atzīst Ivanu par savu saimnieku un sāk viņam kalpot.

Katrā pasakā ir savs patiesības grauds. Tauta, sacerot pasakas, savā būtībā vienmēr ir bijusi gudra un jutusi, kāda ir pasaules patiesā uzbūve, — un energoinformatīvās pasaules likumi apslēptā un tēlainā veidā ir atspoguļojušies tautas pasakās. Pūķis Goriničs — tas taču nav nekas cits kā alegorisks energoinformatīvā monstra attēlojums. Es jums, lasītāj, piedāvāju pašam kļūt par pasaku varoni, kas viltībā pārspēs pūķi un liks tam kalpot sev.

Mēs jau zinām, ka energoinformatīvo monstru programmas vienmēr ir vērstas uz graušanu. Atcerieties, kā sākas revolucionārā kustība — un ar ko tā beidzas. Vispirms dažās galvās rodas it kā cildenas idejas par to, kā pārveidot sabiedrību un uzlabot cilvēku dzīvi. Šīs idejas ir iedvesis enerģētiskais monstrs, kas savā rašanās brīdī nav nekas cits kā vienā virzienā domājošas sabiedrības daļas enerģētiskās tieksmes — kolektīvā zemapziņa. Tad šīs idejas aizrauj arvien vairāk cilvēku, izaug milzīgos apmēros, pēc tam šīs idejas cilvēkiem liekas vienīgās pareizās, viņi sāk cīnīties ar visiem, kas tās nepieņem, un tad jau ir terors, karš, asinis.

Jūsu uzdevums ir uztvert tādas ārējās programmas nogriezni, fragmentu, kuras vispārējais virziens var būt postošs, un izmantot šo fragmentu saviem radošajiem mērķiem.

Bet kā to izdarīt — tā jau ir īsta māksla. Vēsturē zināmi daudzi gadījumi, kad cilvēks, pieslējies tādam no ārienes inspirētam procesam, ieguvis milzīgus labumus. Es gribu jūs brīdināt no šādas piesliešanās — tas var izrādīties strupceļš, tas nav domāts mums, tas mums uzliek pārāk lielas saistības un bieži vien apgrūtina karinu. Jūs visu sapratīsit no šāda piemēra: tādi «hameleoni» ir tie policijas darbinieki, kuri iemanījušies izmantot savu dienesta stāvokli personisku labumu iegūšanai. Viņi ne tikai izspiež no aizturētajiem kukuļus, bet arī apzog viņus.

Tāpēc nevajag pieslieties procesam un pakļauties tam — šajā gadījumā jūs var sagaidīt atmaksa gan apsūdzēto sola veidā šajā pašā dzīvē, gan kā daudzi karmiski samezglojumi nākamajā dzīvē un pat pēcteču dzīvē. Viss, kas jums vajadzīgs, ir izmantot no energoinformatīvā parazīta saņemto enerģētisko impulsu un ievirzīt šo impulsu jums vajadzīgajā gultnē, radīt šīs jums svešās enerģētikas atzarojumu, pa kuru enerģija plūdīs tur, kur jums vajadzīgs. Arī pūķa Goriniča enerģētika taču bijp pilnīgi sveša Ivanam, tomēr viņš piespieda šo negatīvo enerģētiku darboties pozitīvu mērķu labā.

Ļoti svarīgi: šo svešo enerģētiku nedrīkst izmantot vērienīgu un ilglaicīgu mērķu sasniegšanai. Tādā gadījumā tā var izlauzties no jūsu kontroles — nedrīkst taču aizmirst par šīs enerģijas iedabu. Šādā veidā jūs varat izpildīt tikai ļoti konkrētas, lokālas vēlmes, iesaistot visai ierobežotu cilvēku skaitu. Ar to šī metode atšķiras no tikko izklāstītās darbības efektivitātes nodrošināšanas pilnas programmas.

Vēl viena svarīga nianse: ar šīs metodes palīdzību var īstenot vēlmes, kas labi iekļaujas kādā ārējā procesā. Ja jums virsū nāk buldozers, noslaukot visu savā ceļā, jūs diez vai varēsit izmantot tā enerģiju jaunas mājas celšanai. Tāda jūsu vēlme nekādā ziņā neiekļausies šajā procesā. Bet, ja vajag attīrīt būvlaukumu jaunas mājas celšanai, tad gan jūs varat mēģināt izmantot buldozera palīdzību.

Atcerieties, kā pēkšņi uzplauka daudzas firmas deviņdesmito gadu sākumā. Valstī faktiski bija bads, valsts veikalu plaukti bija tukši, pašus nepieciešamākos produktus izsniedza uz taloniem, turklāt minimālā daudzumā. Valstī norisa sabrukuma process, ko bija izraisījis energoinformatīvais parazīts. 'Ileši tad ļoti ātri uz kājām nostājās daudzas firmas, kuras noslēdza līgumus ar Rietumu piegādātājiem un sāka ievest to, pēc kā bija vislielākais pieprasījums: desas, tēju, kafiju un, protams, alkoholiskos dzērienus. Ko darīja šo firmu vadītāji? Viņi rīkojās ļoti gudri: uztvēra energoinformatīvā parazīta impulsu un izraisītā procesa ietvaros radīja atzarojumu, kas aizveda pie pozitīviem rezultātiem Par šāda veida procesiem jau arī saka: nav ļaunuma bez labuma.

Mazliet vēlāk valstī parādījās bagāti ļaudis, tā saucamie jaunie krievi. Kādu nepatiku viņi sākumā visos izraisīja: sak, nez kā tikuši pie bagātības, iedzīvojas uz tautas ciešanu rēķina, aplaupa vienkāršos cilvēkus… Kamēr vairums tā pūta un vaidēja, paši apsviedīgākie un atjautīgākie aptvēra: ja reiz parādījušies cilvēki, kuriem ir daudz naudas, tas nozīmē, ka viņi noteikti gribēs šo naudu arī tērēt Nu tad vajag viņiem šai ziņā palīdzēt! Tad arī parādījās dārgās frizētavas un kosmētiskie saloni, sporta kompleksi ar dārgu iekārtu, tūrisma firmas un lielveikali. Proti, tika radīts tādu pakalpojumu tīkls, kurus pieprasa bagātie. Daudzi cilvēki šai sakarā dabūja darbu un kļuva turīgāki. Pat tad, ja lielākā daļa šo pirmo bagātnieku iedzīvojās naudā negodīgā ceļā (negatīvais process, ko izraisīja energoinformatīvais parazīts), pateicoties viņu iztērētajai naudai, radās godīgs bizness un cilvēki, kuri agrāk dzīvoja ļoti trūcīgi, tika pie turības (pozitīvais process, kas izauga no energoinformatīvā parazīta enerģijas atzarojuma).

Pamēģiniet piemērotā gadījumā izmantot jau izveidojušos apstākļus savu mērķu labā —jūs pārliecināsities, ka tas ir ļoti izdevīgi, jo visas energoinformatīvā parazīta nodrošinātās programmas sāks strādāt jūsu labā un jūs iegūsit tādu efektivitāti, par kādu agrāk pat sapņot nevarējāt.

Es nevaru jums piedāvāt konkrētu recepti, kā izmantot ārējās programmas, jo tā ir viena no sarežģītākajām tēmām pat tiešā saskarsmē, taču pamēģiniet to darīt. Ticiet, pieredze radīsies — jums tas jau ir jāsaprot, jo esat apguvis un izmēģinājis daudzas TEIA sistēmas metodes, kuru izklāstam man pietrūka vārdu, jo aprakstāmajām parādībām tie gluži vienkārši vēl nav izdomāti. Taču personiskā pieredze visos iepriekšējos gadījumos jums nāca palīgā. Tā būs arī šoreiz.

Tātad jūs esat apguvis efektivitātes programmas un tagad varat pilnībā rēķināties ar to, ka jūsu apzinātās darbības uztvers apkārtējie cilvēki un tās panāks vislielāko efektu. Izmantojiet šīs programmas vesels! Un neaizmirstiet, ka tās var piemērot visās dzīves sfērās — ne tikai biznesā vai ražošanā. Ļoti daudzi mani skolnieki un manu skolnieku skolnieki (es pats šobrīd nevadu kursus — to manā vārdā dara mani skolnieki, kuri saņēmuši speciālus sertifikātus atkarībā no savas Prasmes pakāpes), piemēram, kādreiz sūdzējās par nenokārtotu personisko dzīvi. Pirms sastapšanās ar mani šie cilvēki bija gājuši pie dažādiem burvjiem, magiem un ekstrasensiem, kuri it kā nonēma viņiem «bezlaulības kroni» un veica citas maģiskas manipulācijas, taču viss bija veltīgi. Vairumā gadījumu noskaidrojās, ka vaina nebūt nav «bezlaulības kronī». Gluži vienkārši cilvēks pats nevarēja noteikt savu patieso mērķi un padarīt savas darbības efektīvas.

Reiz pie manis atnāca trīsdesmitgadīga sieviete, kura vairākus gadus cieta no tā, ka neguva pretmīlestību, un nespēja pat iedomāties, ka varētu apprecēties ar kādu citu, nevis savas slepenās kaisles objektu. Vīrieši viņu neievēroja, nebija pat potenciālu pielūdzēju, lai gan sieviete nebija nekāda neglītene. Ar TEIA sistēmas palīdzību drīz vien noskaidrojām, ka vēlēšanās apprecēties ar iecerēto ir viltus vēlme. Pats interesantākais notika vēlāk: tiklīdz sieviete sāka šaubīties par savas mīlestības patiesumu, šis vīrietis negaidīti (pirmo reizi septiņu gadu laikā) uzaicināja viņu uz satikšanos un ciemos pie sevis. Viņa nevarēja neiet — šis brīdis taču bija gaidīts tik ilgi. Bet, aizgājusi pie šā vīrieša mājās, viņa tūdaļ saprata, ka tas, kuru tik ilgi un mokoši bija mīlējusi, patiesībā ir svešs un viņai pilnīgi vienaldzīgs cilvēks. Izrādījās, ka viņš sievieti tikai kaitina, turklāt noskaidrojās, ka viņiem faktiski nav par ko runāt. Beigu beigās viņa aizgāja mājās, vīlusies un… apskaidrota. Tagad viņa nesaprata, kā varēja septiņus savas dzīves labākos gadus iztērēt tādai muļķībai — sapņiem par viņai pilnīgi nevajadzīgu cilvēku.

Tomēr pesimistiskais noskaņojums saglabājās: sieviete bija pārliecināta, ka šajā vecumā viņai nav iespējams apprecēties. Es ieteicu nogaidīt ar secinājumiem vismaz pusgadu un šajā laikā iemācīties lietot darbības efektivitātes programmu.

Nedēļu pēc tam, kad bija ievadīta veiksmīgas apprecēšanās programma, vīrieši viņu burtiski apstāja. Izrādījās, ka daudzi šīs sievietes kolēģi vienaudži nav precējušies, bet agrāk ne viņa šos vīriešus, ne šie vīrieši viņu nez kāpēc neievēroja. Tagad viņa pēkšņi jutās kā līgava — un nokļuva potenciālo līgavaiņu uzmanības centrā, ar katru dienu kļūdama aizvien skaistāka. Nākamajā nedēļā viņa saņēma divus uzaicinājumus uz teātri un vienu — uz restorānu. Vēl pēc nedēļas nāca trīs rokas un sirds piedāvājumi. Jā, agrāk nebija ne graša, te uzreiz rublis. Taču mana paciente pēkšņi kļuva izvēlīga līgava. Patiesībā viņa gluži vienkārši nejuta īstu vēlmi apprecēties ne ar vienu no šiem pretendentiem.

Visu izšķīra gadījums pēc dažiem mēnešiem (jāsaprot, ka programma, vēršoties plašumā, jo tika nodota tālāk pa ķēdīti, stimulēja zemapziņas reakciju ļoti daudziem cilvēkiem, bet nejau vienmēr viņi atrodas programmas iniciatora tiešā tuvumā). Uzņēmumu, kurā strādāja mana paciente, apmeklēja amerikāņu delegācija. Kāds aizokeāna speciālists tūdaļ ievēroja mūsu ziedošo varoni. Arī viņa uzreiz saprata: tas ir īstais. Viņā viss — no ārējā veidola līdz izturēšanās veidam — atbilda viņas zemapziņā slēptajām dziļākajām gaidām. Iepazīšanās norisa it kā pati no sevis, un tālāk viss gāja kā smērēts: kāzas, pārcelšanās uz Ameriku, pirmais bērns, tad otrais. Tagad vina dzīvo loti labi. Un neaizmirst dzimteni — bieži ar visu ģimeni atbrauc, burtiski apžilbinot visus draugus un tuviniekus ar savu laimīgo smaidu.

Sekojiet patiesajām vēlmēm, lieciet lietā darbības efektivitātes programmas — un jums nebūs nekā neiespējama. Daudzie dzīves piemēri, kas minēti šai grāmatā, es ceru, viesīs jums optimismu un ticību saviem spēkiem.

4. NODALA

VESELĪBAS UN PAŠIZDZIEDINĀŠANĀS PROGRAMMAS

Pēc pirmās grāmatas iznākšanas os saņēmu ļoti daudz vēstuļu no tās lasītājiem. Šo vēstuļu saturs bija dažāds — tajās tika pausta gan sajūsma un pateicība, gan sašutums, nevairoties no visnejēdzīgākajiem lamuvārdiem. Tas ir pilnīgi dabiski — grāmatā izklāstītā informācija ir pārāk jauna un nepierasta vairumam cilvēku, un ļoti daudzi gluži vienkārši nav gatavi tās uztyerei. Vairāk tomēr bija pateicību — es savukārt pateicos visiem, kas man atrakstīja, neatkarīgi no viņu vēstuļu satura, pateicos un lūdzu mani atvainot par to, ka nevaru visiem atbildēt. Arī manu skolnieku vadīto kursu pieejamība ir visai ierobežota, un pagaidām tie nespēj aptvert visus interesentus. Problēmu palīdzēs atrisināt manas nākamās grāmatas — tajās jūs noteikti saņemsit atbildes uz visiem saviem jautājumiem.

Es ievēroju, ka ļoti daudzās vēstulēs ir viena un tā pati sūdzība: pēc pirmās grāmatas apguves veselība sevišķi neuzlabojās! Jā, ir noteiktas pārmaiņas uz labo pusi, un jaunas slimības neparādās, bet vecās kā bijušas, tā ir! Kā tad tā, cienījamo autor, jūs solījāt atbrīvot no kaitēm, bet pievīlāt, piemānījāt mūs?

Nē, dārgie lasītāji, es nekādā gadījumā jūs nemānīju. Un tomēr jums taisnība: pēc TEIA sistēmas pirmās pakāpes apguves slimības vēl masveidā nebēg prom. To labi zinu gan pēc savas paša, gan kolēģu, draugu un pacientu pieredzes.

Tas tāpēc, ka mūsu fiziskais ķermenis ir ļoti inerts, tas lēni atmet savus vecos ieradumus, lēni uzkrāj enerģiju, kas nepieciešama pilnīgai veselībai. Tādēļ arī jums saglabājas ar pašsajūtu saistītās problēmas. Nu ko, mēģināsim šajā nodaļā vēlreiz pievērsties fiziskajai veselībai un palīdzēt daudzcietušajam ķermenim iemantot vēlamo fizisko labsajūtu.

Jūs, bez šaubām, ievērojāt, ka jūsu veselība gan nav pilnībā uzlabojusies, tomēr ir ievērojami stabilizējusies kopš tā brīža, kad sākāt apgūt TEIA sistēmu. Jūsu stāvoklis kļuvis pietiekami labs, kaut arī nav ideāls. Jūs negāž no kājām drudzis un radikulīta lēkmes, nemoka hipertoniskās krīzes un akūts apen- dicīts — nekas draudīgs jūsu stāvoklī nav novērojams. Tomēr vecās kaites vpl dzīvo, reizēm liek sevi manīt. Un tas nav patīkami. Vecā osteohondroze kā smeldza, tā arī smeldz. Paldies vismaz par to, ka nav jāguļas slimnīcā. Kaklā tāpat kā agrāk kasās, arī deguns reizumis mazliet pil, bet tādas īstas iesnas tomēr nesākas. Arī zem lāpstiņām reizumis dur un šad tad paaugstinās asinsspiediens. Vispār jūsu stāvoklis ir tāds, par kuru ārsti saka: «praktiski vesels».

Arī citādā ziņā pašsajūta ir visai stabila. Vairs nav briesmīgā noguruma vakaros, kā mēdza būt agrāk, bet arī īpaša viegluma nav. No rītiem nav smaguma sajūtas galvā, bet nevar arī teikt, ka jūs celtos augšā ar milzīgu labsajūtu. Tā ir, vai ne? Varbūt tas jūs pat dara nemierīgu, jo esat pieradis, ka dienas gaitā pašsajūta mainās.

Nesatraucieties. Jūsu stabilais stāvoklis ir saistīts ar to, ka aizsargapvalks, ko izveidojāt TEIA sistēmas pirmās pakāpes apgūšanas rezultātā, neļauj jums pieslēgties svešām enerģijas plūsmām, kuras cirkulē sabiedrībā. No jums vairs neizsūc enerģiju, bet jūs arī nesaņemat svešu enerģētiku, un jūs vairs neprogrammē kādu darbību veikšanai ar tās palīdzību. Turklāt jūs vairs neesat pakļauts tādām sabiedrībā parastām parādībām kā noskaudums (ļaunā acs) un nobūrums (pieburta kaite). Arī pats aizsargapvalks, spēcīgs un piesātināts ar enerģiju, jau ļauj pārtraukt virkni slimību.

Varētu likties, ka cilvēks, kas ieguvis tādu varu pār savu ēterisko ķermeni, var cerēt uz strauju un nozīmīgu savas veselības uzlabošanos. Bet tas nenotiek. Cēlonis, kā jau teicu, ir visu organisma reakciju gausums. Enerģijas zaudēšana ir novērsta, bet ķermenis jaunu enerģiju zaudētās enerģijas vietā uzņem lēnāk, nekā jums gribētos. Padomājiet, cik gadus jūs zaudējāt enerģiju piesūcekņu, caurumu un citu bojājumu dēļ? Tieši tik gadus, cik jums ir tagad, tas ir, kopš dzimšanas.

Daudzu gadu gaitā ķermenis ir pieradis pie pazemināta enerģijas līmeņa. Tāpēc tagad tas var pieļaut kādu kļūmi: pieradis badoties, tas var uzņemt zināmu enerģijas daudzumu un nomierināties, nospriedis, ka tam pietiek. Patiesībā šīs enerģijas ir par maz, lai izveseļotos, bet ķermenis nav radis pie greznības, tas noteicis sev pazeminātu enerģijas līmeni un uzskata, ka tā ir norma. Ja ķermenim nepalīdzēsim un neparādīsim, ka patiesībā tā enerģētiskie griesti atrodas daudz augstāk, tas turpinās apmierināties ar mazumiņu. Tas ir pirmais pārlieku lēnās atveseļošanās cēlonis.

Otrais cēlonis ir tas, ka ķermenī (kā jūs uzzinājāt no pirmās grāmatas) pastāv patoloģiskas iekšējās enerģētiskās saites — kaut kas līdzīgs enerģētiskajām cilpām un mezgliem, kas sasaista vairākus orgānus, kad viens no orgāniem kļūst par vampīru attiecībā uz citu orgānu, veidojot savdabīgu apburto loku enerģiju savstarpējā apmaiņā. Atgādinu — esot normālā stāvoklī, katrs cilvēka ķermeņa orgāns saņem enerģiju tikai no centrālās plūsmas. Normālā stāvokli orgāni nav savā starpā enerģētiski saistīti; ja šāda saikne izveidojusies, tas nozīmē, ka organismā ieperinājusies slimība.

Pirmajā grāmatā jūs jau mācījāties atbrīvoties no tādām patoloģiskām saitēm, bet tas ir tikai pats sākums, tikai pirmie soļi ķermeņa enerģētikas normalizācijas darbā. Atcerieties, kā jūs atklājāt patoloģiskās saites orgānos un likvidējāt tās. Tas, ko paveicāt, ir ļoti labi un pareizi, taču tagad jau varu pateikt, ka attiecīgajā savas attīstības pakāpē jūs tā varējāt likvidēt tikai lokālos bojājumus. Jūsu enerģētikas, spēka un pieredzes gluži vienkārši bija par maz, lai konstatētu un likvidētu plašas patoloģiskās saites, kas ietver gan fizioloģiskos, gan enerģētiskos komponentus, kuri sagandē veselu sistēmu vai pat vairākas organisma sistēmas vienlaikus.

Savā praksē man, piemēram, ir nācies sastapties ar šādu patoloģisko ķēdi: pazemināta aknu enerģētika izraisīja enerģijas atsūkšanu no kuņģa, kas savukārt noveda pie tā saucamā Kāsla faktora (t.i., vielas, kas nodrošina folijskābes uzsūkšanos) deficīta. Tam sekas — folijskābes deficīts — anēmija — asins cirkulācijas vispārējā nepietiekamība — kaulu smadzeņu difūzā enerģētiskā nepietiekamība, kā rezultātā cieš liesa, un apburtais loks noslēdzas ar aknām, kas vairs nesanem sabrukušos eritrocītus žults sintēzei. Lūk, divi orgāni, kuri it kā nav saistīti ar kopīgām enerģētiskajām saitēm, — aknas un liesa, tomēr pastiprināti viens otru ietekmē.

Tāds apburtais loks, ja netiek koriģēts, var novest tikai pie nāves, jo orgāni pastāvīgi novājina cits citu, dzenot pa riņķi jau tā novājināto enerģiju, līdz tā galīgi izsīkst. Turklāt šajā gadījumā aknu un kuņģa saiknes enerģētiskā korekcija nedos nekādu rezultātu, jo galveno enerģētisko deficītu izjūt asinis, bet no tā savukārt cieš liesa, un tas nozīmē, ka aknas tik un tā tiks bojātas. Un mēs nonāksim pie tā paša bēdīgā rezultāta. Tā ka viss nebūt nav tik vienkārši, un pat tad, ja jūs novērsīsit saikni starp diviem blakus esošajiem orgāniem, tas vēl nenozīmē, ka esat pilnībā uzveicis slimību.

Ir tikai viena izeja: ir pilnīgi jānormalizē ķermeņa enerģētika — līdz īstajai normai, nevis līdz tam, ko par normu uzskata novārdzinātais ķermenis. Es jums piedāvāju konkrētu praktisku metodi, kas to ļauj izdarīt, — tagad jūs jau pilnībā esat gatavs to izmantot. Bet vispirms — nedaudz teorijas.

ĶERMEŅA ENERĢĒTIKAS PILNĪGA NORMALIZĒŠANA. TEORIJA

Lai turpmāk jūs patstāvīgi varētu atbrīvoties no savām slimībām un pēc vajadzības uzturēt vēlamo enerģijas un pašsajūtas līmeni, jums jāpievērš uzmanība kādam svarīgam momentam: jums ir jāpierod pie patstāvīgas rīcības un nevajag baidīties no paša procesa, par kuru tagad stāstīšu.

Enerģijas līmeņa normalizēšanai un tās uzkrāšanas paātrināšanai jums vispirms jāiemācās… zaudēt enerģiju. Jā, jā, zaudēt to nevis ārējās iedarbības rezultātā, bet gan pašam provocēt .savas enerģijas zaudēšanu un kontrolēt šo procesu.

Kāpēc tas vajadzīgs? Bet kāpēc vajadzīga ārstnieciskā badošanās? Pareizi, lai attīrītu ķermeni no sārņiem, atbrīvotu to nepieciešamo barības vielu uzņemšanai, jo organisma piesārņotības dēļ tās gluži vienkārši vairs netiek asimilētas. Tāpēc ir jāiemācās nomest savu enerģiju — lai atbrīvotos no nepareizām enerģētiskajām saiknēm — parazītiem starp orgāniem. Tikai tā var izrauties no tikko aprakstītā burvju loka. Lai to panāktu, maksimāli jāsamazina enerģijas līmenis visā ķermenī!

Pavērojiet pats, kas tad notiks. Organisms vairs nesaņem enerģiju — tātad aknas neko nevarēs atņemt kuņģim, jo arī kuņģa enerģētika ir tuvu nullei. Asinsrites sistēma arī tādā pašā stāvokli. Liesa samazinās eritrocītu noārdīšanu, aknas nesanems subs- trātu žults sintēzei, taču tam šajā gadījumā nav nekādas nozīmes, jo aknas gluži vienkārši nestrādā! Orgāni, kuriem nepienāk enerģija, tūdaļ pārstās atņemt to cits citam, un šā enerģētiskā bada stāvokli tie jātur tik ilgi, līdz šie orgāni atradināsies izmantot cits citu.

Jūs varat jautāt, vai šāda pilnīga enerģijas plūsmas pārtraukšana nenozīmē nāvi? Atbildu: ja jūs to darāt apzināti un kontrolējat procesu, nekas briesmīgs ar jums nenotiks. Ir taču atšķirība starp gavēni un badu, vai ne? Ir taču atšķirība starp ārstniecisko badošanos un piespiedu badošanos pārtikas produktu trūkuma dēļ. Tas, ko darīsim mēs, būs ārstnieciskā badošanās, nevis bads, kas noved pie nāves. Vai tad gavēnis var radīt distrofiju? Nekad, tieši otrādi: pēc gavēņa cilvēks jūtas veselāks un pastiprināti uzņem enerģiju.

Ari pēc enerģētiskā gavēņa enerģija atjaunojas, turklāt desmitkāršotā apmērā. Organisms, kas kādu laiku nav saņēmis enerģiju, sāk to pastiprināti uzņemt, tiklīdz tam ļauj to darīt, un reflektori paaugstina tās līmeni. Iemācījies līdz minimumam samazināt savu enerģijas patēriņu un kādu laiku noturējies šādā stāvoklī, jūs vienlaikus atrisināsit divus uzdevumus: atbrīvosities no iekšējām patoloģiskajām saitēm un ievērojami palielināsit savas enerģijas daudzumu.

Bet tagad uzmanīgi sekojiet manai domai. Ja pēc enerģētiskās blokādes enerģijas uzņemšana notiks lēni, patoloģiskās saites var atjaunoties. Bet, ja enerģijas krājumu atjaunošanās notiek ātri un intensīvi, enerģijas līmenis visā organismā ceļas vienlaikus, turklāt visvairāk tieši tajā orgānā, kuram agrāk enerģijas trūka. Pateicoties tam, visu orgānu enerģētiskais līmenis izlīdzinās vienmērīgi un patoloģiskās saites nepagūst atjaunoties.

Tātad mūsu otrais uzdevums pēc enerģijas nomešanas ir iemācīties strauji palielināt tās pieplūdumu un kādu laiku uzturēt paaugstinātu enerģētikas līmeni.

Ar katru šādu ciklu ķermenis paaugstina savas enerģijas līmeni, līdz sasniedz maksimālo un sev optimālo. Tātad pilns process īstenojams vairāku mēnešu laikā.

Lokālu, samērā nelielu patoloģisko saišu mezglus jūs joprojām varat likvidēt, izmantojot pirmajā grāmatā aprakstīto metodi. Tas jums palīdzēs uzturēt vajadzīgo pašsajūtas un veselības fonu. Turklāt šī metode ir ideāla patoloģisko saišu veidošanās konstatēšanai un korekcijai jau sākumposmā.

Jūs, protams, atceraties, ka šai nolūkā domās jāapseko viss ķermenis, orgāns pēc orgāna, un katrā orgānā, kur jūs sajutīsit enerģētisku sabiezinājumu vai, tieši otrādi, retinājumu, izdarāma korekcija. Reizēm pietiek ar spēcīgu ķermeņa vai attiecīgā orgāna enerģētisko skalošanu, reizēm domās enerģētiskās saites jāsarauj tā, it kā tie būtu parasti diegi, reizēm patoloģiskais mezgls domās vai ar rokas palīdzību jāatvelk. Tā ir laba, iedarbīga metode, bet, atkārtoju, tas nav brīnumlīdzeklis pret visām slimībām. Ja tas jums pilnībā līdzējis, — tātad nopietnu patoloģiju nav bijis. Ja tomēr veselība nav gluži laba, — ķerieties pie nākamās pakāpes: atbrīvošanās no enerģijas— enerģijas uzņemšana. Pie lietas.

7. solis. Lokāla atbrīvošanās no enerģijas

Es iesaku sākt tieši ar lokālu atbrīvošanos no enerģijas, lai jūs pierastu pie sajūtas, kāda rodas, enerģijai izplūstot no ķermeņa, un vēlāk, apgūstot vispārējo enerģijas nomešanas un uzņemšanas programmu, nebaidītos no tās. Turklāt lokālā metode ļauj atbrīvoties no sāpēm, noņemt akūtas slimības un bronisku kaišu saasinājumus, tā palīdz vienmēr, ja slimība nav pārāk ielaista un nav skārusi veselas orgānu sistēmas.

Lokālai enerģijas nomešanai iesakāma tās telpiskās izstiepšanas metode (ekstrasensorikas valodā to sauc par «atritināšanu»). Telpa no tā necietīs, bet jūs varēsit atbrīvoties no visai nepatīkamām sajūtām savā fiziskajā ķermenī.

Metode sastāv no vairākiem posmiem.

7. a solis. Sajust patoloģisko saiti orgānā vai sistēmā kā saspringumu, sabiezējumu, enerģētisko «caurumu» vai jebkuru svešu enerģētisku veidojumu savā ķermenī (katram cilvēkam sajūtas var būt individuālas, bet jums jāzina, ka slimais orgāns vienmēr rada diskomforta sajūtu), var mēģināt sajust pašu slimību— tās dislokāciju, blīvumu, krāsu, izmēru, var veidoties kāds tēls, kas saistīts ar slimību (kāds mans pacients ar slimu kaklu, izrunājot vārdu «angīna», uzreiz redzēja, kā viņa kakla rajonā iedegas sarkana piecstaru zvaigzne, kas dedzina un nomoka).

7.b solis. Sajutis slimību, patoloģiju vai gluži vienkārši sāpes, ko izraisa kāds enerģētisks veidojums, mēģiniet šo veidojumu nedaudz vadīt (piemēram, mazliet pakustiniet šo «zvaigzni», «amēbu», «tintes traipu», enerģētisko sabiezējumu — nav svarīgi, kas tas būs, tēls un forma atkarīga no jūsu individuālajām uztveres īpatnībām).

7.c solis. Kad sajutīsit, ka enerģētiskais svešķermenis, kas ir jūsu slimība, pakļaujas vadībai, pēc jūsu gribas kustas un pārvietojas, jūs varat šo objektu pievienot kāda apkārtējās pasaules objekta ēteriskajam ķermenim. Labi, ja tas būs kustīgs objekts, kas no jums attālinās: vilciens, lidmašīna, automobilis (var šos objektus gluži vienkārši iedomāties savā iztēlē, nav jau obligāti jādodas uz lidostu vai staciju), savu slimību varat pieslēgt jebkuram apgaismes stabam, taču tādā gadījumā jums no tā nāksies ātriem soliem attālināties. Daži ekstrasensi praktizē pieslēgšanos enerģētiskajiem vampīriem — to darīt neiesaku, jo tas nav visai ētiski.

7. d solis. Pēc šādas pieslēgšanās jums jārodas sajūtai, ka enerģija aizplūst no jūsu ķermeņa — no tās vietas, kurā lokalizējusies patoloģija.

7. e solis. Šajā stāvokli jums jāpaliek tik ilgi, cik būs nepieciešams, turklāt enerģijas aizplūšanu nevajag apzināti pārtraukt un sākt tās uzņemšanu: šis paņēmiens neparedz enerģijas uzņemšanas fāzi, jo tā iestāsies pati no sevis, dabiski, pēc tam, kad viss patoloģiskais kamols būs atritināts no jūsu slimā orgāna un slimība atstās organismu.

Šī metode labi palīdz noņemt jebkuras sāpes pat tad, ja nezināt to cēloni. Tikai uzmanīgam jābūt ar galvassāpēm — enerģijas atritināšanas metode var izraisīt reiboni, lai gan tas šai gadījumā ir pilnīgi dabisks. Bet paaugstinātu arteriālo spiedienu tā var lieliski normalizēt bez jebkādiem blakusefektiem — es to zinu pēc savas pieredzes, jo no dzimšanas biju hipertoniķis un ar slimību sāku cīnīties tieši šādā veidā. Tagad par kādreizējo hipertoniju nekas neliecina, lai gan ārsti tam netic, viņi uzskata: ja abi vecāki ir hipertoniķi, tad arī bērns katrā ziņā iemantos šo kaiti. Ārstiem tā ir dogma, un neko citu viņi negrib dzirdēt. Bet cilvēks, kas iemācījies vadīt savu enerģētiku, dzīvo pēc citiem likumiem, taču par tiem neko nezina mūsu oficiālā medicīna. Tā ka trenējieties — un jūs kļūsit mūsu ārstiem īsts dabas brīnums un mīkla.

Starp citu, manas ģimenes locekļi šādā veidā pilnībā atbrīvojās no hroniska tonsilīta un alerģiskajām iesnām. Tāpēc ar pateicību izturieties pret garām lidojošu lidmašīnu, garām traucošu vilcienu vai automobili: varbūt tas aiznesīs sev līdzi kādu jūsu slimību. Neuztraucieties par pasažieriem — tiem jūsu slimīgā enerģētika nenodarīs pāri, jo lidmašīna (vilciens, automobilis) šo enerģētiku atritinās telpā, nevis uzsūks sevī. Bet kas ar jūsu patoloģiju notiks tālāk? Tas jau būs, kā saka, Dieva ziņā. Tas, kuram ir līdzīga patoloģiska programma, protams, var to «saķert». Tad arī viņam nāksies padomāt par savu pašpilnveidi.

Taču visticamāk, ka jūsu slimība bez atlikuma tiks izklīdinātā izplatījuma un nevienam neko ļaunu nenodarīs.

VISPĀRĒJĀ ENERĢIJAS NOMEŠANAS UN UZŅEMŠANAS PROGRAMMA — ENERĢĒTISKAIS GAVĒNIS

Apguvis lokālo metodi, varat pāriet pie vispārējās enerģijas nomešanas un uzņemšanas programmas. Metodei ir arī cits nosaukums: enerģētiskais gavēnis. To pilnīgi nejauši darba gaitā atklāja mūsu grupas spēka ekstrasensi, kad meklēja metodi, kā celt individuālās enerģētikas līmeni bez novārdzinošajiem gavēņiem un citiem mūsdienu dzīves ritmam nepiemērotiem paņēmieniem.

Uzdevumu sarežģīja tas, ka pastāv kāda barjera, kas saistīta ar tīri fiziskām likumsakarībām, barjera, kas traucē cilvēka organismam tieši un ātri uzņemt enerģiju. Lieta tā, ka jebkurš enerģijas impulss — arī cilvēka ķermeņa uzturēšanai paredzētais — var būt vai nu ass un stiprs, bet īss, vai arī ilgstošs, taču ne pārāk spēcīgs. Panākt zelta vidusceļu faktiski nav iespējams — tāda ir pati šīs enerģijas daba. Gan vienā, gan otrā gadījumā iedarbības potenciāls nav sevišķi liels; jo, ja darbs ir iedarbības spēka un laika reizinājums, bet mums reizēm pietrūkst vai nu spēka, vai laika, potenciāls abos gadījumos paliek vienā un tai pašā līmenī, nepieaug.

Ideālā variantā, lai iedarbība uz cilvēku būtu efektīva, enerģijai jābūt pietiekami jaudīgai un jāiedarbojas ilgāku laiku. Tieši šādā veidā var iedarbināt dabiskos enerģijas uzņemšanas un visu cilvēku sistēmu un orgānu harmonizēšanas mehānismus (un, pi'otams, arī sasniegt tos mērķus, kuri tika izvirzīti ekstrasensiem psihotrono ieroču projekta ietvaros).

Šā, kā varētu likties, neatrisināmā uzdevuma risinājuma meklējumos arī tika atklāta unikāla metode, kuru nosauca par enerģētisko gavēni. Cilvēce mūsdienās lielākoties ir atteikusies no gavēņiem (nevis no enerģētiskajiem, bet no parastajiem) — tos ievērot neļauj modernais dzīvesveids. Ļoti žēl, jo mūsu senči daudzas ar savu veselību saistītās problēmas novērsa tikai ar periodiskiem uztura ierobežojumiem. Gavēņu cikls gada ietvaros bija izveidots tieši tā, lai dotu cilvēka dvēselei un miesai vislielāko labumu. Ievērojiet, ka gavēnis nekad neiekrita intensīvu lauksaimniecības darbu laikā, kad cilvēkam vajag daudz enerģijas. Gavēja vienmēr tad, kad ķermenim vajadzēja atpūsties no fiziskā darba un uzkrāt jaunus spēkus.

Tikai pateicoties gavēņiem, mūsu priekšteči nepazina ne desmito daļu no tām slimībām, no kurām tagad ciešam mēs. Liela daļa slimību taču ceļas tieši no pārēšanās un nesistemātiskas organisma noslogo- šanas ar barību, tas ir, no tā, ka mūsu organismā nonāk pārāk daudz rupjas enerģētikas, ar kuru ķermenis netiek galā. Šī enerģētika iestrēdz cilvēka ķermenī patoloģisku sabiezējumu veidā, vairs normāli necirkulē un rada slimības. Gavēnis atveseļo dvēseli — atturēšanās no barības taču prasa zināmu gribas piepūli, miesiskas ciešanas, bet tās, kā zināms, attīra dvēseli un padara to stiprāku.

Enerģētiskais gavēnis ir ne mazāk iedarbīga metode, tā ir pat iedarbīgāka, turklāt ērtāka praktiskā pielietojuma ziņā. Tā ļauj atveseļojoši ietekmēt visu ķermeni.

TEIA sistēmas 2. pakāpes nodarbībās mēs mācām, kā jāizturas pastiprināta enerģētiskā gavēņa laikā, — un musu skolnieki sasniedz patiesi neticamus rezultātus.

TEIA sistēmas 2. pakape

8. solis. Enerģētiskā gavēņa ievērošanas tehnika

Enerģētiskais gavēnis sastāv no astoņām fāzēm, un katru no tām es aprakstīšu atsevišķi. Ļoti iesaku vispirms kā nākas teorētiski iepazīties ar visām metodes fāzēm, pārliecināties, ka esat visu sapratis un apguvis, un tikai pēc tam metodi izmantot praksē.

8. a solis. Centrālo plūsmu pārbaude un aizsargapvalka nostiprināšana

Vispirms jums vēlreiz jāatceras par augšupejošo un lejupejošo enerģijas plūsmu, jākoncentrējas uz šo plūsmu sajušanu savā ķermenī un japastrādā ar abām tā, kā tika mācīts pirmajā grāmatā, proti, jāpastiprina augšupejošā plūsma ar ieelpas palīdzību, bet lejupejošā plūsma — ar izelpas palīdzību un pēc iespējas ilgāk jānotur abu plūsmu sajušana vienlaicīgi. Turklāt plūsmām jābūt stiprām un nepārtrauktām, tām jāvirzās bez aizkavēšanās un pienācīgā ātrumā. Ja kaut kas traucē šādai normālai plūsmu kustībai, atrodiet cēloni un novērsiet to, izmantojot metodes, kas aprakstītas pirmajā grāmatā [nav izslēgts, ka jūs esat pakļauts arī noskaudumiem (ļaunajai acij), nobūrumiem (pieburtai kaitei) vai vampī- rismam, — diagnosticējiet un savediet sevi kārtībā].

Pārliecinieties, ka jūsu plūsmas ir normālas un ēteriskajā ķermenī nav nekā lieka, vēlreiz pastrādājiet pie enerģētiskā apvalka uzlikšanas, kā tas aprakstīts pirmajā grāmatā.

Protams, apvalku jūs uzlikāt jau pietiekami sen, taču vēlreiz jāpārliecinās, ka tas ir savā vietā, vesels un neskarts un jūs droši aizsargā.

8. b solis. Centrālo plūsmu enerģijas pieplūduma apstādināšana

Tagad pamīšus koncentrējieties uz pašu augšējo čakru — Sahasrāru un pašu apakšējo čakru — Mū- lādharu. Un nu uzmanību: ļoti svarīgs moments.

Jums ir ļoti nopietns uzdevums: koncentrēties uz šīm čakrām un uz plūsmām, kas iet caur tām, un apstādināt abas šīs plūsmas — gan augšupejošo, gan lejupejošo! Jā, jūs uz kādu laiku nošķirat sevi gan no Zemes, gan Kosmosa enerģijas, jūs apzināti liedzat sev šo dabisko papildinājumu — un darāt to savā labā, lai attīrītu savu enerģētiku.

Plūsmas var pagausināt, ķā jūs atceraties, ar elpas aiztures palīdzību. Sī metode jums var noderēt tagad. Tas, protams, nenozīmē, ka jūs vispār pārstājat elpot un kļūstat par nedzīvu neelpojošu ķermeni. Vajag tikai vairākas reizes aizturēt elpu un ieklausīties augšējā un apakšējā čakrā, līdz radīsies sajūta, ka plūsmas apstājušās. Pēc tam varat elpot kā parasti, vienlaikus raugoties, lai pliīsmas neatsāktu savu kustību. Plūsmu apturēšanas un to kustības atjaunošanas procesam jānotiek pilnīgā jūsu apziņas kontrolē.

Tātad jūs esat panācis plūsmu pilnīgu apstāšanos. Kas notiek pēc tam? A.bu apstādināto plūsmu enerģija virzīsies uz jūsu enerģētisko aizsargapvalku, saplūdīs ar to un izšķīdīs tajā.

Tādējādi jūs kļūstat par noslēgtu sistēmu, kuras iekšienē cirkulē enerģija, neizejot uz āru. Nu jūsu enerģētiskais apvalks sāk pildīt jaunas funkcijas — tās līdzinās noslēgtai cilpai, kura nodrošina tiešo un atgriezenisko saikni starp visiem ķermeņa orgāniem un sistēmām: enerģija cirkulē pa apli, atkal un atkal izejot cauri vājajām un slimajām vietām, tās koriģējot, atkal un atkal liekot organismam pievērsties visām tā patoloģijām.

8. c solis. Plūsmu apstādināšanas kontrole

Atkal koncentrējieties uz augšējo un apakšējo čakru, lai pārliecinātos, vai plūsmas nesūcas uz āru. Tagad šo čakru apvidū jums jāuzstāda savdabīgi enerģētiskie korķi, lai plūsmas neizlauztos. Varat iedomāties, ka jūs cieši aizbāžat atveres savā ēteriskajā ķermenī ar parastajiem pudeļu korķiem, var izmantot arī citu tēlu — jūs aizšķērsojat enerģijas noplūdi ar vannas aizbāžņiem. Varat neizmantot konkrētus tēlus, bet gluži vienkārši «aizmūrēt» čakras ar savas paša enerģijas sabiezējumiem tā, lai nenotiktu enerģijas noplūde.

8. d solis. Apstādinātu plūsmu stāvokļa saglabāšana Tagad jūsu uzdevums ir noturēties šai stāvoklī.

Paskatīsimies, kas iznācis tikko aprakstīto darbību rezultātā. Lai gan jūs apstādinājāt plūsmas, enerģijas kustība jūsu ķermenī acumirklī neizbeidzas (tas būtu gandrīz vai nāvējoši). Enerģija ļoti lēni un pakāpeniski kūst, turpinot cirkulēt apvalkā. Kamēr apvalkā vēl paliek enerģija, tā uztur tos «korķus», ar kuriem noslēgta augšējā un apakšējā čakra, un neļauj ielauzties jaunām enerģijas devām.

Tiklīdz organisms jutīs, ka katastrofāli trūkst enerģijas, tas automātiski pārslēgsies uz pastiprinātu enerģijas cirkulāciju iekšējos orgānos un sistēmās, proti, sāks darboties «avārijas sistēma». Visi orgāni sāks pastiprināti uzsūkt enerģiju un to pastiprināti izdalīt. Bet jums to tikai vajag. Enerģijas cirkulācija taču paātrinās, un visi orgāni tiek intensīvi un pamatīgi enerģētiski «mazgāti». Patoloģiskās ķēdes un mezgli šādā situācijā gluži vienkārši pārstāj pastāvēt.

Bet organisms, mazliet pabadojies, gatavojas uzņemt tīru Kosmosa un Zemes enerģiju, kas ieplūdīs, kad tiks izsisti «korķi» (tas notiks, tiklīdz enerģija apvalka iekšienē pilnībā izsīks).

7. zīm. Pilnībā noslēdzot augšējās un apakšējās čakras, jūs panākat absolūtu izolāciju. Viss negatīvais tiks pārstrādāts šā apvalka iekšienē

Runājot par iekšējām sajūtām šā procesa laikā, nevar teikt, ka tās būtu ļoti patīkamas. Bet, atvainojiet, arī ārstnieciskā badošanās un pat gavēnis ne vienmēr ir patīkamas procedūras. Nekas briesmīgs nenotiks, ir jāpaciešas, jo tas taču vajadzīgs jūsu paša labā, un, ja tiksit galā ar nepatīkamajām sajūtām, pie viena norūdīsit arī savu gribu.

Kas attiecas uz pašām sajūtām, tad tās ir šādas: ķermenī jūtams zināms vājums un vienlaikus vieglums — viss ir tieši tā, it kā jūs ievērotu visstingrāko diētu. Ir vēl kaut kas, kas līdzinās bezsvara stāvoklim, taču katram tas var gūt citādu izpausmi. Ūdenslīdējiem tas atgādina ieniršanu, atrakciju cienītājiem — «amerikāņu kalnus». Personiski man tas atgādināja brīvā lidojuma sajūtu, lecot ūdenī no desmit metrus augsta torņa: visu ķermeni no ārpuses it kā plēš pušu, galvu sarauj uz vienu pusi, kājas — uz citu, bet dziļi iekšienē, ķermeņa centrā, tieši otrādi, jūti zināmu smagumu un spiedienu. Var būt reiboņi, bet tās visas ir pārejošas parādības. Nesatraucieties, nezaudējiet galvu. Tikai centieties šajā periodā atturēties no smaga fiziskā un garīgā darba.

8. e solis. Enerģētiskā gavēņa izbeigšana un pāreja uz enerģijas uzkrāšanu

Kā noteikt, cik ilgu laiku jums jāatrodas šādā no augšas un apakšas noslēgtā stāvoklī? Tas nav jādara. Viss notiek pats no sevis, automātiski. Sagatavojieties vienīgi tam, ka, līdzko visa apvalkā cirkulējošā enerģija būs izlietota, pats apvalks jums tiks norauts.

Jūs nezaudēsit samanu un nekādā zinā nenomirsit — gluži vienkārši nepaspēsit: kopā ar norauto enerģētisko apvalku tiks izrauti arī korķi, kas nosprosto čakras, un Kosmosa un Zemes enerģija ieplūdis ķermenī ar jaunu spēku, atkal veidojot jūsu enerģētisko apvalku un piesātinot to ar tīru, stipru enerģētiku.

Tas vienmēr notiek ļoti spēji, vienā rāvienā, parasti ap astoņiem deviņiem no rīta. Ķermenis uz dažām minūtēm pilnīgi zaudē enerģiju, pēc tam tūlīt pāriet uz ļoti intensīvu enerģijas uzkrāšanu. Atkārtoju: šis moments nav bīstams un ir pilnīgi nesāpīgs, taču vienmēr loti skaidri sajūtams. Jūs katrā ziņā sapratīsit, kas ar jums noticis.

Apliecinu: šis mirklis ir ļoti patīkams. Pat vēl vairāk — tas gandrīz vai salīdzināms ar otro piedzimšanu. Būtībā tā ari ir jauna piedzimšana — enerģētiskā piedzimšana: jūs taču pilnībā atjaunojāt savu enerģētisko struktūru. Jūs it kā kļūstat par cilvēku ar jaunu ādu. Bet tas ir labāk nekā uzvilkt jaunu tērpu! Jūs kļūstat par citu cilvēku, un par to drīz vien pats pārliecināsities. Kad tas pirmo reizi notika ar mani, tas bija īsts satricinājums. Pirmo reizi daudzu gadu laikā mana pašsajūta bija nevainojamā, es burtiski lidoju, neskarot zemi, bet mani līdzstrādnieki pilnīgi nopietni apgalvoja, ka redz man uz muguras divus baltus spārniņus. Arī es pats jutos tā, it kā tie patiešām būtu!

Viss enerģijas nomešanas un tai sekojošais atjaunošanas periods aizņems divas trīs dienas. Vajadzīga patiešām varena iekšējā enerģētika, lai pēc plūsmu apturēšanas tā ilgāk noturētos jūsu ķermenī. Tāpēc vislabāk enerģētisko gavēni sākt piektdienā, lai līdz nākamajai darba nedēļai viss jau būtu galā. Būs pavisam labi, ja šajās dienās jūs uzturēsities kaut kur pie dabas, laukos. Sliktākajā gadījumā varat pavadīt šīs dienas mājās. Tas ir svarīgi, jo apvalka noraušanas brīdī jums jābūt mierīgam un līdzsvarotam, vēlams, lai uz jums netiktu izdarīts nekāds enerģētiskais spiediens, — tad svaigā enerģētiskā plūsma, kas ienāks jūsu ķermenī, būs tīra, svešas enerģētikas nesaduļkota.

8. f solis. Apvalka atjaunošana un enerģetikas normalizēšana

Pēc tam, kad apvalks atjaunojies un jūs esat sajutis enerģijas pieplūdumu, jūsu uzdevums ir no jauna pārliecināties, vai jūsu enerģētiskā sistēma funkcionē normāli.

Tāpēc atkal jāpārbauda, vai ir kārtībā centrālās plūsmas, ja nepieciešams, tās jāizskalo un jāpastiprina. Pēc tam ar lokālo metodi (aprakstīta pirmajā grāmatā) jāatbrīvojas no mezgliem un patoloģiskajām saitēm, ja tās vēl palikušas, kā arī jālikvidē svešās programmas un pieslēgumi, ja tie jau paspējuši iekļūt jūsu atjaunotajā enerģētikā.

To paveicis, jūs patiešām būsit kā cits cilvēks — sajutīsit, ka enerģijas kļuvis daudz vairāk, ka nu ir vieglāk atrisināt problēmas, ar kurām pirms tam nespējāt tikt galā, ka viss svešais un nevajadzīgais atlec no jūsu spēcīgās enerģētikas pats no sevis.

8. g solis. Aizsargapvalka atkārtota nostiprināšana

Pēc tam, kad jūsu ķermenī ieplūda jaunā enerģija un jūs tūdaļ to attīrījāt no svešiem piemaisījumiem, jums, gluži dabiski, atkal nāksies uzlikt aizsargap- valku.

Jūs protat to darīt un jau vairākas reizes esat to darījis (runa ir par enerģētiskā apvalka noslēgšanu un sevis nošķiršanu 110 ārējās enerģijas). Tagad jūsu enerģijas kļuvis vairāk, tāpēc jūs to viegli izdarīsit patstāvīgi. Tikai ņemiet vērā, ka jaunais apvalks uzliekams ne vēlāk kā četras piecas stundas pēc vecā apvalka noraušanas un jebkurā gadījumā tas jāizdara līdz jaunas darba nedeļas sākumam, bet, ja esat laukos, — tad pirms atgriešanās pilsētā.

8. h solis. Sava stāvokļa papildu kontrole

Pēc aizsargapvalka uzlikšanas vēlreiz rūpīgi pārbaudiet savu ēterisko ķermeni, lai noskaidrotu, vai tur nav palicis kas lieks, svešs un traucējošs. Ja ir, — atbrīvojieties no tā.

Tas arī viss! Taču ņemiet vērā, ka veikt šādu ciklu vienu reizi un ar to apmierināties nedrīkst. Ar vienu reizi būs par maz. Enerģētiskais gavēnis nepieciešams vismaz reizi mēnesī — sevišķi sākumā. Vēlāk, kad jau būsit uzkrājis pietiekami lielu enerģijas rezervi, to varēs darīt retāk, bet jebkurā gadījumā atkārtojiet to regulāri tik ilgi, līdz jutīsit, ka jūsu stāvoklis kļuvis stabili ideāls un nekas nekādos apstākļos to nevar izjaukt.

īpašu uzmanību vēršu uz diviem momentiem. Pirmais: enerģētiskā gavēņa laikā nav vēlams ēst gaļu un lietot alkoholu. Šie produkti var jums kaitēt, jo šādā kritiskā brīdī cilvēks, dabiski, ir viegli ievainojams — viņa enerģija taču izsīkst. Otrs: ja jums ir nopietnas problēmas ar veselību, gavēņa laikā esiet sevišķi uzmanīgs. Radiet šajās dienās sev īstus siltumnīcas apstākļus. Pats labākais, ja šai laikā apmeklēsit baznīcā rīta dievkalpojumu. Apvalks, kā jau teicu, parasti nokrīt no rīta, un jums būs labāk, ja tas notiks baznīcā. Pareizticīgās (vai jebkuras citas ticības — tās, pie kuras piederat kopš dzimšanas, vai tās, kura jums tuvāka) baznīcas spēcīgā enerģētika atbalstīs jūsu organismu šajā kritiskajā brīdī.

Enerģētisko gavēņu metode jau pēc dažiem seansiem palīdz pilnīgi visiem, lai gan dažādā pakāpe — atkarībā no bojājumu smaguma un enerģētikas spēka. Blakusparādības vai nevēlamas sekas neesmu novērojis. Mans 65 gadus vecais radinieks gada laikā pilnībā atbrīvojās no smagas hipertonijas, ārsti ievēroja arī krasu un tāda vecuma cilvēkam gluži neticamu sirds išēmiskās slimības gaitas uzlabošanos. Ja jau stipri padzīvojis, slims cilvēks var sasniegt šādus rezultātus, tad ko tur runāt par 30 un 40 gadus vecajiem: viņi viegli tiek galā ar radikulītiem, gastrītiem, holecistītiem un pat astmu. Ir gadījums, kad neatlaidīga gavēņa rezultātā tika izārstēta pat tāda par neārstējamu uzskatīta slimība kā diabēts! Cilvēks patiesi vēl joprojām ir neizzināta būtne, un viņa patiesās iespējas zinātne vēl nav izpētījusi pat viena procenta apjomā.

TEIA sistēmas 2 pakāpe

9. solis. Ārkārtēja enerģijas uzkrāšana

Papildus visam izklāstītajam gribu ieteikt jums vēl vienu metodi, kas ļauj palīdzēt sev enerģētiskā gavēņa piektajā fāzē. Tā ir speciāla enerģijas uzkrāšanas metode.

Enerģija, kā jūs jau esat sapratis, tūlīt pēc apvalka noraušanas pati ieplūst ķermenī. Tas notiek automātiski. Bet, ja jums vajadzīga pastiprināta enerģijas uzkrāšana, ja gribat uzņemt maksimāli daudz atjaunotās enerģijas, tad var izmantot enerģijas ārkārtējās uzkrāšanas metodi.

To ieteicams izmantot īpašā enerģētisko gavēņu režīmā. Tas ir šāds: cilvēks pēc enerģijas normalizēša- nas notur to paaugstinātā līmenī divas trīs dienas, tad atkal gavē, pēc tam atkal dod sev atelpu divas trīs dienas — un tā atkārto līdz piecām reizēm.

Metode ir sarežģīta, tā prasa izturību un lielu gribasspēku. Taču tā ir neaizstājama, teiksim, tad, kad izpildāms kāds sevišķi sarežģīts uzdevums, kas prasa maksimāli stipru enerģētiku. Tā, piemēram, ekstrasensu grupa izmantoja šo metodi pirms atbildīga darba infekcijas slimnīcā epidēmijas laikā. Rezultātā neviens neinficējās. Tā ka varu ar pilnu atbildību apgalvot, ka šī metode nodrošinās jums vislabāko veselību un lielisku pašsajūtu jebkurā vietā — gan kosmiskajā kuģī, kur ir vislielākā pārslodze, gan holeras perēklī. Metode ļauj ļoti ātri un ar maksimālu efektivitāti uzņemt vislielāko jums iespējamo enerģētisko potenciālu.

Kā jau teicu, šo metodi lieto piektajā enerģētiskā gavēņa fāzē. Pastiprinājis augšupejošo un lejupejošo enerģijas plūsmu, panācis, ka tās kļūst vienmērīgas un spēcīgas, jūs sākat piesātināt plūsmas saules pinuma rajonā ar savu roku palīdzību: liekat roku plaukstas paralēli vēderam nabas līmenī, sajūtot pats savu lauku (atcerieties, kā jūs to mācījāties darīt, lasot pirmo grāmatu). Paša lauks rada elastīguma un siltuma sajūtu, katrs to var uztvert arī citādi, taču jebkurā gadījumā plaukstas jutīs, ka, saskaroties ar paša lauku, sajūtas ir citādas. Sajutis lauku, atcerieties, kā jūs mācījāties atdot enerģiju ar roku. Tagad ar savām rokām jūs atdosit enerģiju ķermenim nabas rajonā, piepildot savu apvalku. Tāpēc sāciet vienmērīgi elpot, ar katru ieelpu, izmantojot savu roku lauku, it kā uzņemot enerģiju savā ķermenī.

Pateicoties tam, ēteriskā ķermeņa enerģija tūdaļ pastiprināsies. To, ka tas patiešām ir noticis, jūs ne tikai varēsit tieši sajust, bet ari ieraudzīsit pēc apkārtējo cilvēku reakcijas: vampīru acīs jūs redzēsit sa-

8. zīm. Jūs radat atgriezenisku saikni sava eteriskajā ķermenī, bezgalīgi pastiprinot tā enerģiju

traukumu un bailes, draudzīgi noskaņotu cilvēku acīs — lielāku mīlestību un cienu.

Tūdaļ pēc enerģijas uzņemšanas atjaunojiet aiz- sargapvalku, nenogaidot četras piecas stundas kā metodes tradicionālās lietošanas gadījumā.

Tagad tas (ķermenis) visu izdarīs pats. Jūs pieradinājāt ķermeni pie paaugstināta enerģētikas līmeņa. Tagad jūsu ķermenis zina, uz ko tas ir spējīgs, un vairs neapmierināsies ar bada maizi, bet pēc gavēņa reflektori uzņems tādu enerģijas daudzumu, par kādu agrāk pat nesapņoja. Ja pēc tam jūs atkal palīdzēsit savam ķermenim uzņemt enerģiju, tad atkal pāriesit pie gavēņa, varat būt drošs: vairāku ciklu gaitā sasniegsit tādu enerģijas līmeni, kāds mūsdienu cilvēkam ir patiešām neiedomājams. Visi brīnīsies par jūsu lielisko veselību un brīnišķīgo pašsajūtu.

Pagājušajā gadā speciālistu grupas sastāvā es piedalījos seminārā, kas notika Amerikas Savienotajās Valstīs. Varat iedomāties, kas tas ir: daudzas stundas garš nogurdinošs lidojums, bezmiega nakts, klimata un laika joslu maiņa, tad referāts — ļoti grūts uztverei, tāds, kas prasa uzmanības koncentrāciju un visu spēku mobilizāciju, lai iekarotu auditoriju. Tad sekoja piesātināta kultūras programma, bet pēc tam mēs (ko tur slēpt grēku) kārtīgi atzīmējām mūsu delegācijas veiksmīgo uzstāšanos — tā bija jau otrā bezmiega nakts. Tāpēc pusi nākamās dienas mani kolēģi pavadīja numuros, pilnīgi atslēgušies, un, protams, izlaida plenārsēdi. Mēģinājumi kādu no viņiem piecelt no gultas izrādījās bezcerīgs pasākums.

Un tikai divi delegācijas locekļi, pilnīgi atjaunojuši spēkus divās miegam veltītajās stundās, tieši 8.00 jau veica tradicionālo rīta skrējienu, tad peldēja baseinā, bet pēc vieglām brokastīm atkal piedalījās seminārā. Kas bija šie divi? Grāmatas autors un viņa kolēģis — viens no spēka ekstrasensiem, ar kuru kopā pirms došanās uz Ameriku izmēģinājām īpašo enerģijas uzņemšanas metodi. Pārējie mūsu delegācijas locekļi, kas semināra dalībniekiem pievienojās tikai vēlā pēcpusdienā, turklāt bāli un samiegojušies, ieraudzījuši mūs teicamā formā, rokas vien noplātīja: «Nu, puiši, esat gan jūs sīksti!»

Nākamās semināra dienas piesātinājuma ziņā neatpalika no pirmās. Vai gan jāstāsta, ka atpakaļceļā lidmašīnas salonā bija dzirdama saskanīga krākšana. Tikai mēs divi, mundri un atpūtušies, it kā nekas nebūtu bijis, dzīvi sarunājāmies. Mūsu kolēģi, laiku pa laikam paverot acis un redzot mūs tādā rosīgā stāvoklī, mēģināja pabakstīt ar pirkstu pie deniņiem, bet arī tam viņiem nepietika spēka: viņi atkal «atslēdzās».

Dabiski, ka pēc atgriešanās atklājām viņiem savu noslēpumu. Cik daudz pārmetumu mums bija jādzird: «Ko tad jūs agrāk klusējāt? Paši kā gurķīši, bet mēs esam nomocījušies kā dzīvi miroņi! Ak, jums nemaz nav kauna…» Nācās samierināties ar pārmetumiem: ko lai dara, mums nebija tiesību publiskot metodi, pirms nebijām paši to izmēģinājuši, pirms nebijām pārliecinājušies, ka tā neatstāj nekādas negatīvas sekas.

Tagad ir cita lieta, metode daudzkārt pārbaudīta, turklāt ne tikai praksē: tā izgājusi nopietnu zinātnisku ekspertīzi ar dažādu medicīnas un dabaszinātņu vadošo speciālistu piedalīšanos. Tagad es droši varu ieteikt šo metodi visiem interesentiem.

Ir daudz liecību: enerģētika tā pieaug, ka vairākas bezmiega naktis vairs nav problēma un nekādi neatsaucas uz pašsajūtu, jebkurš darbs jebkuros ekstremālos apstākļos ar maksimālām fiziskajām un garīgajām slodzēm nogurdina ne vairāk kā īsa pastaiga svaigā gaisā. Nemaz jau nerunājot par to, ka metodi izmēģinājušie vispār aizmirst par ārstiem un zālēm.

Kad jūs apgūsit enerģijas atdošanas un uzņemšanas pamatprogrammu, jums vajadzēs vienīgi iemācīties izmantot veselības uzturēšanas programmas. Tas nepavisam nav grūti, jo paaugstinātais enerģētikas līmenis pats par sevi ir ļoti svētīgs, jums atliek tikai iemācīties virzīt to uz konkrētu specifisku problēmu risināšanu. Šajā gadījumā problēma tiek atrisināta maksimāli efektīvi, jo tad, kad jūs visu savu pieaugušo enerģētiku virzāt uz vienas problēmas risināšanu, iedarbība sava spēka ziņā nav ne ar ko salīdzināma — ne ar visspēcīgākā ekstrasensa iedarbību, ne ar pašiem efektīvākajiem modernajiem medikamentiem.

Piedāvāju jums divus veselības programmas variantus — izmantojiet veseli!

TEIA sistēmas 2. pakāpe

10. solis. Vispārējā veselības programma

Tātad jūs esat panācis savam ķermenim maksimāli iespējamo enerģētikas līmeni ar enerģētiskā gavēņa palīdzību, jūs esat sarāvis patoloģiskās saites un mezglus starp orgāniem, un jūsu pašsajūta ir strauji uzlabojusies. Bet pieņemsim, ka jums ir palikušas kādas specifiskas problēmas ar veselību, kāda konkrēta slimība, no kuras jums pagaidām nav izdevies atbrīvoties. Šajā gadījumā jāizmanto konkrēta dziedināšanas programma, kuru gribu jums piedāvāt. Patiesībā tā pat nav programma, tas ir kāds enerģētisks šablons, veselības matrice, kuru jūs uzliekat uz slimā orgāna vai orgānu grupas un kura pati sāk strādāt, ļoti ātri normalizējot enerģētikas stāvokli.

Programmas pielietojums ietver četrus soļus.

10. a solis. Pārbaudiet savu ķermeni ar sajūtām un uzmanības koncentrēšanū secīgi uz visiem orgāniem un sistēmām, sajūtiet patoloģijas perēkļus enerģētisku mezglu veidā (tā, kā to aprakstījām pirmajā grāmatā).

10. b solis. Saraujiet patoloģiskās saites, normalizējiet enerģētiku, koriģējot enerģētiskās plūsmas (atkal atsauciet atmiņā pirmo grāmatu — tad mēs mācījāmies radīt visu orgānu un sistēmu ideālas enerģētikas programmu un piemērot šo programmu savam organismam, iejūtoties orgānu normālo robežu stāvoklī, normālā to enerģētikas plūsmā). Koriģējiet tik ilgi, līdz attiecīgajā orgānā iestājas labsajūta.

10. c solis. Pilnībā sajūtiet normālu enerģētikas plūsmu visos orgānos un sistēmās, visā organismā kopumā.

Bet tagad domās radiet ārpus sava ēteriskā ķermeņa sava organisma atveidojumu ar normāli cirkulējošu enerģiju — domās iztēlojieties pats sevi (savu fizisko ķermeni) ar normāli funkcionējošiem visu orgānu un sistēmu laukiem. Iztēlojieties šo ainu iespējami uzskatāmāk.

10. d solis. Tagad jums ir vienkārša un iedarbīga metode sasirguma likvidēšanai. Tiklīdz kāda kaite liek sevi manīt, jūs tūdaļ varat ieiet etalonstāvokli, izsaukt paša radīto enerģētisko šablonu, ideālā stāvokļa atveidojumu, un uzlikt to uz sava ēteriskā ķermeņa. Atrodieties šādā stāvoklī tik ilgi, līdz problēma izzūd.

Tagad jūsu uzdevums ir šāds: ieiet etalonstāvokli un iedabūt tajā sava organisma ideālo atveidojumu. Etalonstāvokli nevajag bez vajadzības saplūst ar šo atveidojumu — gluži vienkārši nolieciet to sev blakus, lai tas vienmēr būtu, tā teikt, pa rokai.

Viss! Ar jūsu paaugstināto enerģētiku jums to būs viegli izdarīt, nevajadzēs daudz pūļu, bet panākumi — pilnīgi droši.

TEIA sistēmas 2. pakāpe

11. solis. Veselības programma: 2. variants

Man jāteic, ka šis variants ir skaistāks un aptvero- šāks, taču tas prasa augstāku enerģētikas līmeni. 11. a solis. Ieejiet etalonstāvokli.

11. b solis. Esot etalonstāvokli, radiet starp roku plaukstām spēcīgu enerģētisko sabiezinājumu, domās iztēlojoties, ka tas uzsūc sevī visas jūsu etalon- stāvokļa pazīmes — visu tā harmoniju, optimismu, skaistumu un veselību.

11. c solis. Tagad šis enerģētiskais sabiezinājums, kas ir etalonstāvokļa kvintesence, jums jānovieto savā organismā sirds līmenī. Tas arī viss! Varat iznākt no etalonstāvokļa.

Jūsu sirdī tagad iemājojusi veselības, harmonijas, optimisma enerģija. Šis enerģijas sabiezinājums strādās pats — pats automātiski atradīs patoloģijas, koriģēs tās, dziedēs un ārstēs. Jūsu organisms ir saņēmis spēcīgu enerģētisko šablonu, pēc kura tas vienmēr varēs sevi pārbaudīt un koriģēt.

Bet atcerieties: enerģētiskais sabiezinājums, ko ielikāt sevī, nav mūžīgs, tas jāatjauno apmēram reizi nedēļā, labāk — divas reizes, no rīta un vakarā. Izvēlieties vienu nedēļas dienu, kad to darīsit, piemēram, sestdienu, un uztrenējiet šīs darbības līdz automātismam: no rīta, piecēlies no gultas, ieejiet etalonstāvokli un izveidojiet sabiezinājumu, tad to pašu izdariet vakarā pirms naktsmiera. Viss: līdz nākamajai sestdienai varat dzīvot mierīgi.

Apguvis šai nodaļā izklāstītās veselības un paš- dziedināšanās programmas, ņemiet vērā: tādā veidā jūs netiksit galā ar karmiskas vai ģenētiskas dabas slimībām. Ģenētiskās programmas labošanai jums būs vajadzīgas TEIA sistēmas piektās pakāpes zināšanas. No karmiskās dabas kaitēm mēs mācīsimies atbrīvoties jau šajā grāmatā. Visām pārējām kaitēm pēc šīs nodaļas materiāla apgūšanas ir jāpazūd uz visiem laikiem.

5. NODALA

PAŠPAĻĀVĪBAS UN PAŠPIETIEKAMĪBAS PROGRAMMAS

Jūs esat iemācījies ievērot patiesās vēlmes, zināt, kā padarīt savas darbības efektīvas, esat normalizējis savu fizisko veselību. Varētu likties — kas gan vēl vajadzīgs? Ja jums šķiet, ka nekas vairāk nav vajadzīgs, varat šo grāmatu mierīgi aizvērt. Tiesa, tas nenozīmēs, ka jums vairs nebūs problēmu, — problēmas būs, tikai jūs neesat spējīgs tās apjēgt.. Apjauta nāks vēlāk, tad jūs katrā ziņā atgriezīsities pie šeit izklāstītās sistēmas.

Tiem, kuri vēl nespēj sasniegt nirvānas stāvokli un kurus turpina mocīt kaut kas nenoteikts (bet tādu, esmu pārliecināts, ir vairākums), turpināsim savu izklāstu.

Kas tad jūs nomoka, kā jums trūkst? Ja mēģināsit tikt par sevi skaidrībā un izanalizēsit savu stāvokli, jās bez grūtībām noteiksit, ka trūkst to stipro jūtu, to spilgto emociju, to vētraino enerģijas uzplūdumu, kas agrāk bija jūsu dzīvē un virzīja ja ne uz varoņdarbiem, tad uz darbību un rīcību gan. Trūkst to stipro enerģētisko uzvirmojumu, kurus cilvēki sauc ' par emocijām, par ticību saviem spēkiem un kuri sekmē veiksmi visos mūsu pasākumos.

Parunāsim par to sīkāk.

IEKŠĒJAIS MIERS — NEPIERASTS STĀVOKLIS

Kā jūs jau sapratāt, jūsu līdzsvarotais stāvoklis visādā ziņā ir saistīts ar to, ka uz jums vairs neiedarbojas no malas — jums neuzspiež svešas programmas, vairs nav noskaudumu un nobūrumu. Tāpēc jūsu veselībc', jūsu vēlmes, jūsu noskaņojums nav atkarīgs no kāda cilvēka vai no kaut kā ārēja, bet ir atkarīgs tikai no jums paša. Tāpēc arī nav emociju uzvirmojumu, par kuriem mēs tikko kā runājām.

Nekas no ārējās pasaules vairs nebojā jūsu līdzsvaroto noskaņojumu, taču nekas arī to sevišķi neuzlabo. Tas sākumā var radīt pat tādu kā jūsu bezjūtī- guma sajūtu. Bet tas, kā mēs jau pirmajā nodaļā runājām, nebūt nav nejūtīgūms — tā gluži vienkārši ir neprasme patstāvīgi vadīt savas emocijas un noskaņojumu: mēs taču esam pieraduši būt atkarīgi no ārējām ietekmēm un neesam pieraduši būt atkarīgi paši no sevis. Tas ir jāmācās. It īpaši, ja attiecīgais noskaņojums dara jūs grūtsirdīgu, bet tas gadās itin bieži. Jā, neviens jūs neprogrammē, nepārvērš par zombiju, bet neviens arī nevirza uz darbību, uz varoņdarbiem un vispār uz pašapiiecināšanos šajā pasaulē.

Atcerēsimies atkal piemērus no daiļliteratūras. Lielākā daļa visu mīlēto un pazīstamo varoņu savus izcilos darbus taču veica ārējās iedarbības rezultātā! D'Artanjans atbrauca no Gaskoņas uz Parīzi tāpēc, ka no visas sirds alka veikt varoņdarbus, bet ko viņš

sāka darīt, kad bija atbraucis? Gaidīt šo varoņdarbu stimulus no ārienes! Kāds apvainoja — un atbildes reakcija jau gatava. Atcerieties, ka savu slaveno ceļo- * jumu uz Angliju pēc karalienes auskariem viņš veica tikai Bonasjē kundzes skaisto acu dēļ. Šīs acis izraisīja to pašu vareno enerģiju vilni, pateicoties kuram mūsu slavenais varonis darbojās būtībā kā zombijs, kā ieprogrammēts biorobots, kurš nepievērš uzmanību šķēršļiem un burtiski noslauka visu savā ceļā.

Mēs visi no bērnības dievinām šo varoni, bet, prātīgi spriežot, patiešām kļūst viņa žēl: šā varoņa nenoliedzami varenais spēks, enerģija, drošsirdība un pārgalvība visu mūžu kalpoja kādam citam, kāds cits viņu vienmēr pārvērta par ieroci savu plānu īstenošanai.

Starp citu, ja esat uzmanīgi lasījis Dimā, tad atcerēsities, ka D'Artanjana dzīvē bija periods, kad neviens viņu nerosināja uz varoņdarbiem. Un kas notika? Viņš novecoja, apsīka, pārvērtās par parastu mietpilsoni. Tā bija līdz laikam, kad jauni apstākļi atkal pamudināja viņu uz jauniem piedzīvojumiem, tas ir, kad jauns energoinformatīvais parazīts notvēra vinu savās ķetnās, lai izmantotu savā labā.

Būt D'Artanjanam varbūt arī ir patīkami, neraugoties ne uz ko: viņš taču kļuva slavens, pateicoties sava rakstura cildenākajām īpašībām, Dimā romāna lappusēs ieguva nemirstību. Daudz biežāk viss ir krietni skumjāk — tāda mēroga personību kā D'Ar- tanjans taču ir maz. Vairums cilvēku, ārējo spēku virzīti, ar neiedomājamu enerģiju risina daudzas problēmas, lai pēc tam noskaidrotu, ka viņi dzinušies pakaļ mītam, rēgam un viņu pūliņi bijuši veltīgi. Varoņdarba nebija! Gadās arī citādi: cilvēks patērē daudz spēka, lai paveiktu kādu darbu, un, kad rezultāts jau tuvu, pēkšņi ieslīgst depresijā (enerģētiskais impulss ir izsīcis) un izgāž visu lietu. Atkal varoņdarbs nenotiek.

Turklāt ārējie stimuli emocionāli pastiprina viltus vēlmes, bet tas, kā jūs jau zināt, var izraisīt negatīvās karmas uzkrāšanos. Cilvēks taču realizē nejau katru, bet tikai spēcīgu vēlmi, to, kura ir emocionāli pastiprināta! Salīdziniet situācijas: «Jūs principā varat apprecēties» un «Jūs ļoti gribat apprecēties». Tās ir tik atšķirīgas, vai nav tiesa?

Un nu piemērs nevis no literatūras, bet gan no dzīves. Kādai jaunai meitenei ļoti patika dziedāt. Un bija jauns cilvēks, kurš viņai arī ļoti patika (bet viņam meitene acīmredzot ne pārāk). Taču šī meitene bija visai neatlaidīga savā vēlmē apprecēties ar puisi. Un tad viņš pateica: ja kļūsi par estrādes zvaigzni — apprecēsimies. Ievērojiet, kādu varenu enerģētisko stimulu viņš deva jaunajai sievietei! Viņa sāka darboties kā tanks, kas noslauka visu savā ceļā: ar trešo ? ?

reizi iestājās mūzikas augstskolā, pabeidza to, tad visiem spēkiem centās nokļūt uz lielās skatuves. Jauneklis viņu beigu beigās apprecēja. Un kas iznāca? Viņa tomēr nespēja izlauztie^ līdz lielajai skatuvei. Par zvaigzni vai pat mazu zvaigznīti tā arī nekļuva. Dziedātājas karjera neizdevās. Darba nav, naudas arī nav. Vīrs sit un vispār par viņu visādi ņirgājas — gan morāli, gan fiziski. Jaunā sieviete raud, nožēlo izdarīto un neprātīgi cieš — viņa atstrādā likteni, ko izveidoja pati savām rokām.

Ja cilvēks nav pakļauts šādai ārējai emocionālai ietekmei (un tieši tāds esat jūs, dārgais lasītāj), sākumā viņš apmulst un kļūst apātisks. Jūs taču visas savas dzīves laikā esat pieradis pie ārēji stimulētas narkotikas iedarbības! Tiklīdz jūs sāka vilināt mīlestība, augsts amats, slava vai popularitāte, tā jums jau jūra līdz ceļiem un jūs traucaties uz priekšu pilnās burās. Tas jums deva asus pārdzīvojumus un padarīja dzīvi pilnīgu. Bet tagad? Kaut kur pēkšņi pagaisusi gan godkārība, gan veselīgā patmīlība, vairs negribas traukties pa karjeras kāpnēm, vairs nealkstat pēc posteņiem, slavas, varas, mīlestības… Lielākajai daļai cilvēku dzīve bez šī neprātīgā skrējiena šķiet visai garlaicīga un nepievilcīga. No garlaicības viņi nodzeras un apkaunoti noiet no dzīves skatuves.

Kā izvairīties no šāda bēdīga gala?

SAVU EMOCIJU REGULĒŠANA — PAŠPIETIEKAMĪBAS DIKTĒTA NEPIECIEŠAMĪBA

Uzreiz teikšu: pilnīgi iztikt bez vareniem enerģētiskajiem stimuliem, kas rosina darboties, šajā pasaulē nav iespējams. Tas patiešām novedīs pie depresijas. Bet, ja mēs vairs nesaņemam stimulus no ārienes, ir tikai viena izeja: jāiemācās patstāvīgi, pēc paša vēlmes, izraisīt sevī varenu enerģijas pieplūdumu, kas dod nepieciešamo pārliecību un spēku darboties, kas paceļ kā spārnos.

Šāds cilvēks patiesi spēj paveikt brīnumus, taču šī pacilātība parasti rodas kādu cita cilvēka vārdu vai apstākļu iedarbības rezultātā. Godīgi brīdinu: saglabāt pacilātību un darboties pārliecināti neatkarīgi no citu cilvēku teiktā vai jebkādiem apstākļiem būs grūti, sevišķi sākumā.

Kāpēc? Varbūt jūs jau ievērojāt, ka cilvēks, kas nostājies uz savas energoinformatīvās būtības attīstības ceļa, sāk sajust visu cilvēka parasto tieksmju tukšumu un nenozīmīgumu. Jūs jau zināt, turklāt ne tikai zināt, bet arī sajūtat ar visu savu būtni, ka gan jūsu, gan pasaules būtība ir energoinformatīvā, ka materiālā pasaule ir sekundāra un otršķirīga, ka viss tajā notiekošais vispār ir mazsvarīgs. Jums ne tuvu vairs nav svarīgs tas, kas ir svarīgs parastajiem cilvēkiem: ģimene, karjera, nauda, vara utt. Jūsu laime un dvēseles līdzsvars nav no tā atkarīgi. Tātad jums kopumā ir pilnīgi vienalga, ar ko nodarboties un ko sasniegt šajā materiālajā pasaulē. Tam taču nav nekāda sakara ar jūsu īsto būtību.

Cilvēkam, kas sasniedzis pilnību un sajutis sevi kā vienotā energoinformatīvā lauka daļu, būtībā vairs nav svarīgi, vai viņš ir nabags vai miljardieris. Viņš ir laimīgs neatkarīgi ne no kā. Un dīvainākais ir tas, ka cilvēks, kas vairs nav atkarīgs no materiālajiem labumiem, tos iegūst pārpārēm. Tieši to mēs mācāmies — būt pilnīgi neatkarīgi un iegūt visu.

Tomēr tad, kad mums vairs nav svarīgs nekas no tā, ko var sasniegt materiālajā pasaulē, un šajā ziņa vairs nesaņemot šādiem sasniegumiem nepieciešamos ārējos stimulus, sajust sevī varenu enerģēt isku pacēlumu, kas nepieciešams jebkuram praktiskam sasniegumam, ir ļoti grūti, pareizāk sakot, neiespējami kaut ko sasniegt bez speciālas sagatavošanās.

Modernajam cilvēkam šajā ziņā ir daudz grūtāk nekā paša tālajam sencim, jo viņu nedzen uz priekšu ne bads, ne bailes, ne kādas briesmas. Viņam nav jādodas medībās, nav jādzenas pakaļ zvēram pa necaurejamiem džungļiem — pietiek aiziet uz tuvāko pārtikas veikalu. No aukstuma un briesmām nav jāglābjas dzīvei slikti piemērotās alās — mūsu rīcībā ir labiekārtoti dzīvokļi ar elektrību, gāzi, telefonu un liftu.

Var teikt, ka bioloģiskajā ziņā modernais cilvēks ir pārticis — viņam nav jācīnās par izdzīvošanu, visu nepieciešamo viņš saņem kā uz paplātes, un visumā viņam neko citu nevajag, kā vien pretējā dzimuma mīlestību. Arī par sievietēm vairs nav jācīnās, nav jādzenas tai pakaļ pa džungļiem, nav tā jāatkaro varenam un niknam ienaidniekam, kuram nav nekas pretī atņemt tev dzīvību, lai tikai pats iegūtu mātīti.

Tā nu iznāk, ka mūsdienu cilvēkam acīs vēl deg vēlmju ugunis, kamēr viņš jauns, kamēr nav apprecējies, bet pēc tam apdziest — un cilvēks visu atlikušo dzīvi pavada mīkstā krēslā un mājas čībās, klusi snaužot tālrādes priekšā, ar liekajiem zobiem košļājot biezputru. Cilvēka zemapziņa gluži vienkārši atsakās pēc kaut kā tiekties, ja tāpat ir tik mīksti, silti un mājīgi. Tieši tāpēc lielākā daļa cilvēku uzskata, ka viņu dzīves labākais laiks ir jaunība, jo atceras, ka toreiz viņiem kaut ko gribējās, ka bija emociju un enerģijas uzliesmojumi, kas lika rīkoties. Viņi nezina, ka cilvēks var palikt un viņam ir jāpaliek visu mūžu mundram, darbīgam, spēkpilnam, vēl vairāk — gadu gaitā enerģijas līmenim jāpieaug.

Taču cilvēki nenodarbojas ar sevi, viņi iemaldās viltus vēlmju strupceļos, neattīsta savu energoinformatīvo būtību — un beigu beigās nolaižas līdz veģetēšanai, tīri fizioloģiskai dzīvības vilkšanai un pilnīgai garīgai degradācijai. Neaizmirsīsim, ka mēs tomēr esam cilvēki, nevis augi (lai gan tagad zinātnieki secinājuši, ka augiem ir primitīva apziņa). Dzīvosim kā cilvēkiem pienākas: īstenojot patiesās vēlmes, uzturot augstu enerģētisko līmeni, rīkojoties droši un pārliecināti, rīkojoties Cilvēka cienīgi.

Tāpēc mācīsimies patstāvīgi atbalstīt savas vēlmes, kuras nav iespējams īstenot bez varena enerģētiska pacēluma, bez nepārvaramas un neiznīcināmas dvēseles kustības, kas tiek rosināta no ārienes un kas rada pārliecību un mūsu darbības efektivitāti.

Tas ir viens no pašiem sarežģītākajiem uzdevumiem pat kursu apmācībā, nemaz jau nerunājot par patstāvīgu apguvi. Bet tas ir tā vērts; turklāt apmēram 20 procenti cilvēku ir gana talantīgi, lai viņiem pietiktu ar grāmatā izklāstīto materiālu.

Iemācījušies to darīt, jūs kļūsit par pilnīgi paš- pietiekamu cilvēku, jūs dosities brīnišķīgā patstāvīgā ceļojumā — un ar izbrīnu konstatēsit, ka varbūt ne visa pasaule, bet tuvākie cilvēki gan tagad orientējas uz jum^s, tagad jūs esat modes noteicējs, jūs ieminat taku citiem, nevis sekojat tiem, kuri ved jūs pie rokas turp, kurp vajag viņiem.

PAŠPAĻĀVĪBA UN VESELĪBA — VIENAS ' MEDAĻAS DIVAS PUSES

Tā nav nejaušība, ka mēs runājam par pašpaļāvības un pašpietiekamības programmām pēc nodaļas, kas veltīta veselībai. Atklāšu jums mazu noslēpumu: veselība jau arī ir pašpaļāvības (pārliecības par saviem spēkiem) otra puse! Jūs taču lieliski saprotat, ka cilvēks, kurš neko nevēlas, kurš nesaņem enerģētisko stimulu drošai un uzvarošai rīcībai, pakāpeniski zaudē dzīves jēgas sajūtu. Bet cilvēks, kas zaudējis dzīves jēgas sajūtu, neglābjami zaudē arī veselību.

Atcerieties kaut vai piemērus no vēstures, kad cilvēki, kaut īsu brīdi ļoti spilgti un asi sajutuši dzīves jēgu, savas izturēšanās un rīcības jēgu, pārstāj slimot. Ir zināms, piemēram, ka blokādes laikā Ļeņingradas iedzīvotāji, kurus bija pārņēmusi kopīga tieksme nepadoties ienaidniekam, izturēt, par katru cenu uzvarēt, neslimoja ne ar sirds un asinsvadu slimībām, ne pat ar saaukstēšanās slimībām! Un viss tikai tāpēc, ka viņi bija pārliecināti — pārliecināti par sava mērķa patiesumu un taisnīgumu! Jā, viņi cieta no bada un cingas, bet neslimoja ne ar angīnu, ne hipertoniju! Lūk, ko nozīmē stipru jūtu radīts varens enerģētiskais impulss — tieši šī enerģētika darbojas atveseļojoši!

Ar šo parādību, starp citu, ir saistīts tā saucamais «afgāņu sindroms», «Cečenijas sindroms». Cilvēks, kas pieradis pie kara apstākļiem, pie nemitīgām briesmām, pie paaugstinātas emocionalitātes, tātad — arī pie enerģētiskā fona, vairs nevar iztikt bez šā pastāvīgā dopinga, kas provocē spēcīgus emocionālus uzvirmojušus, viņam gribas atkal nokļūt kara vai vismaz līdzīgos apstākļos. Bez karadarbības viņš nīkuļo un slimo, jo ikdienas mierīgajā dzīvē nesaņem vajadzīgo enerģētisko papildinājumu. Lielākā daļa cilvēku taču nezina, ka sevis piepildīšanai ar enerģiju karš nebūt nav vajadzīgs, ka varenus atveseļojošus enerģētiskos impulsus cilvēks var radīt ari pats sevī, neatkarīgi no ārējiem apstākļiem.

Zināmi arī citi piemēri: svarīga uzdevuma izpildes laikā cilvēkam pāriet iesnas, klepus, augsta temperatūra. Māksliniekiem tā notiek atbildīgu izrāžu vai koncertu laikā, zinātniekiem — disertācijas aizstāvēšanas dienā. Bet atbildīgais brīdis paiet, dzīves piepil- dītības un jēgas sajūta pagaist — un kas notiek? Visas slimības atgriežas, bet reizēm vēl pievienojas jaunas.

Jums tagad ir gluži vienkārši nepieciešama emocionālā, enerģētiskā impulsa ģenerācijas tehnika. Tā vajadzīga ne tikai vēlmes īstenošanai — tā ir tuva paša enerģētikas celšanas tehnikai, tātad — arī atveseļošanās tehnikai.

Dabai vajadzīgs darbīgs Cilvēks. Ja cilvēks ir bezdarbīgs, viņš kļūst nevajadzīgs, un tad Daba parūpējas par to, lai šāds cilvēks zaudē veselību un klusi aiziet. Tā ir Dabas lielā gudrība. Ja cilvēks kalpo energoinformatīvajam parazītam, par viņa veselību līdz zināmam laikam rūpējas energoinformatīvais parazīts, kamēr šis cilvēks tam ir vajadzīgs, kamēr nav pienācis laiks to izmest mēslainē kā izmantotu izdedzi. Mēs vairs nedarbosimies energoinformatīvo parazītu labā. Tas nozīmē, ka ir jāiemācās darboties pašas Dabas interesēs, tas ir, pamatu pamata — energoinformatīvā lauka labā. Tad darbs nesīs augļus mums pašiem, mūsu augstākajai energoinformatīvajai būtībai un galu galā nāks par labu visai cilvēcei.

Kur gan mums ņemt šo svētīgo emocionālo impulsu, šo iekšējo uguni, kas liek acīm mirdzēt, kas dod pārliecību gaitai, pastāvīgu pacilātību, kura liek mums rīkoties skaisti, efektīgi un efektīvi? Ja esat jau sajutis, cik tas ir nepieciešami, tad, protams, tiksit galā ar uzdevumu. Šim nolūkam TEIA sistēmā kā vienmēr paredzēta virkne visai konkrētu paņēmienu.

TEIA sistēmas 2. pakāpe

12. solis. Īslaicīga pilnīgas pašpaļāvības ielikšana

Šis vienkāršais paņēmiens noder, risinot konkrētu uzdevumu, kas katrā ziņā jāpaveic ar vislielāko pārliecību par sevi, kad nav pieļaujamas ne mazākās iekšējās šaubas un nekāda svārstīšanās.

Piemēram, jūsu darbības efektivitātes programmā pienācis brīdis, kad jums jāizdara izvēle, jāsper kāds solis, bez kura programma tālāk neīstenosies;' nu, piemēram, jādodas vizītē pie darba devēja, jābildina mīļotā meitene vai jāpanāk svarīga darījuma līguma noslēgšana.

Turklāt nav izslēgts, ka kāda jūsu būtnes daļa jums čukstēs, ka tam visam nav nekādas nozīmes, ka var dzīvot bez tā, ka daudz vienkāršāk un mierīgāk ir palikt mājās. Bet ņemiet vērā, ka, atsakoties no darbības, uz kuru jūs mudina paša patiesā vēlme, paša darbības efektivitātes programma, jūs nodosit pats sevi, savu energoinformatīvo būtību un neizpildīsit tos uzdevumus, kuru dēļ esat ieradies šai pasaulē. Bet sekas būs tās, ka jūs neglābjami pārvērtīsities dīkā amēbā, kas pamazām degradējas.

Tātad jūsu uzdevums — tomēr radīt sevī vajadzīgo enerģētisko impulsu drošai rīcībai, uzlādēt sevi cīņai, kas jūs gaida attiecīgajā dienā. Šai nolūkā jāsper vairāki soli.

12. a solis. Koncentrējieties uz augšupejošo plūsmu, sajūtiet to, tad lēni ar elpošanas palīdzību sāciet šo plūsmu pastiprināt, piepildīt ar enerģiju, padarīt iespējami intensīvāku. Centieties panākt tās maksimāla piesātinājuma, ātruma un spēka sajūtu.

12. b solis. Nezaudējot plūsmas sajūtu, ieejiet etalonstāvokli un «ievelciet» tajā uzdevumu, kas jums jāizpilda. (Vēlreiz atgādinu: ja uzdevums neatbilst patiesajai vēlmei, jums to neizdosies savienot ar etalonstāvokli, šajā stāvoklī uzdevums jums traucēs, tas jūs mocīs un traumēs ka skabarga, tāpēc šī metode der tikai patieso vēlmju piepildīšanai. Pirms ķeraties pie savas vēlmes īstenošanas, neaizmirstiet pārbaudīt, vai tā ir patiesa.)

12. c solis. Neizejot no etalonstāvokļa, iztēlojieties, kā jūs jutīsities, kad uzdevums būs izpildīts. Iedomājieties, ka tas jau ir noticis, iztēlojieties ainu visās detaļās: izfantazējiet visos sīkumos, kā izpildāt uzdevumu. Ja uzdevuma izpilde jums patiesi nepieciešama, to darot, jūs katrā ziņā pārņems ļoti patīkama prieka un apmierinātības sajūta.

Koncentrējieties uz šo tīksmi, uz šo svētlaimi, uz prieku, izbaudiet uzvaras saldmi, priekpilnu vēlmes piepildījumu, pašpaļāvību, ar kādu jūs panākat vēlamo. Sajūtiet šo apmierinātību spilgta, tīru gaismu izstarojoša enerģijas sabiezinājuma veidā. Un tagad ievietojiet šo sabiezinājumu augšupejošās enerģijas plūsmā un burtiski piepildiet plūsmu ar šo spožo gaismu, kurā koncentrētas visas jūsu emocijas. Varbūt jūs fiziski sajutīsit, kā mainījusies jūsu enerģētiskās plūsmas krāsa, cik spilgta, mirdzoša tā kļuvusi, kā visu piepildījusi ar gaismu.

12. d solis. Tagad koncentrējieties uz to sava ķermeņa daļu, kas atrodas zem nabas. Tagad jau šajā daļā izveidojiet enerģijas sabiezinājumu, kas uzsūcis sevī visu uzvaras prieku, apmierinājumu un pašpaļāvību. Centieties sajust, kā šis sabiezinājums (varat to iztēloties kā lēcu — tikai necaurspīdīgu, bet spožu un mirdzošu, enerģiju un spēku izstarojošu) nostiprinās augšupejošās plūsmas ceļā. Tas ir «filtrs», kas visu laiku attiecīgi noskaņos jūsu augšupejošo plūsmu, piesātinās to ar enerģiju, kas jums nepieciešama panākumu gūšanai.

12. e solis. Iznākat no etalonstāvokļa. Viss. Jūs esat gatavs darboties. Varat droši iet tieši uz uzvaru.

Šis paņēmiens dod ļoti labus rezultātus pat tad, ja jūsu prāts nav visai pārliecināts par izpildāmās darbības nepieciešamību. Prāts vispār tiecas svārstīties un šaubīties. Ja uzdevuma patiesums pārbaudīts, savienojot to ar etalonstāvokli, tad prātu varat neņemt vērā, neuzklausīt tā šaubas, bet droši likt lietā izklāstīto paņēmienu.

Šajā gadījumā, kā to rāda prakse, novērojams pārsteidzošs efekts: cilvēks vairs nepakļaujas šaubu un nedrošības pārņemtajam prātam, viņu tieši vada zemapziņa, kas vienmēr labāk par prātu zina, ko mums īsti vajag. Un cilvēks izturas neparasti droši pat tad, ja loģiski šādu rīcību nevar pamatot.

Cilvēki, kuri izmanto šo metodi, bieži teic: «Mani it kā kāds vadīja.» Vai: «Man it kā pateica priekšā, kas jādara un kādi vārdi jāsaka.» Šajā gadījumā cilvēks ir nenovēršami lemts panākumam.

Mana skolniece Nadja, visai bikla būtne, kas nebija droši pārliecināta par sevi, ieprogrammēja sevi uz piemērota darba atrašanu. Vēlme bija patiesa, darbības efektivitātes programma sāka strādāt, un atbilstoši šai programmai apstākļi sakrita tā, ka pavērās iespēja iet uz pārrunām ļoti iespaidīgā firmā. Un tieši šai firmā viņa jau sen sapņoja nokļūt! Taču īstenot savu sapni nekādi neuzdrošinājās: prāts svārstījās, meitene par sevi nebija pārliecināta, jutās nedroša. Ari nelabvēļi un skauģi centās: sak, ko tu meklēsi tādā vietā, atrodi ko vienkāršāku… Par laimi, meitene bija apmeklējusi TEIA sistēmas kursus un pirms iešanas pie darba devēja izmantoja tikko aprakstīto paņēmienu. Rezultātā uz pārrunām viņa devās bez jebkādas šaubīšanās, droša un priecīga — kājas it kā pašas nesa uz turieni. Uz jautājumiem atbildēja droši, turklāt tik precīzi un gludi, ka pati brīnījās: kur gan rodu šos vārdus?

Viņu tūdaļ pieņēma darbā. Vēlāk jaunie kolēģi Nadjai stāstīja, ka viņa uz visiem atstājusi par sevi pārliecināta, aktīva un darbīga cilvēka iespaidu. Viens no organizācijas vadītājiem pat sajūsmināts teicis: «Ir gan nekaunīgs skuķis! Malacis! Zina savu vērtību.» Jādomā, ka tieši tādus darbiniekus firmā augstu vērtēja. Uzzinājusi par tādu atsauksmi, meitene bija ļoti izbrīnīta: nekad neviens par viņu tā nebija teicis. Visi viņu uzskatīja par klusu un kautrīgu. Kopš tā laika viņa sāka izmantot šo paņēmienu visai bieži — un patiešām kļuva droša un pārliecināta par sevi! Par kādreizējo nedrošību pilnīgi aizmirsa.

Kā redzat, paņēmiens ir vienkāršs, taču visai efektīvs. Un tomēr iesaku to lietot biežāk — ar katru reizi jutīsities aizvien drošāks par sevi un aizvien biežāk ievērosit, ka apkārtējie to vien dara, kā izpilda jūsu vēlmes. Tā ir atslēga, kas paver iespēju nemanāmi vadīt citus. Šādas vadīšanas principi tiks izklāstīti šā cikla trešajā grāmatā.

Paņēmiens, nenoliedzami, ir ērts un vienkāršs, taču tam ir kāds trūkums: ja jums savā dzīvē jārisina vairāki uzdevumi, noskaņoties pirms katra uzdevuma veikšanas būs visai nepraktiski.

Vai nav iespējams izdarīt tā, lai enerģētiskais impulss, kas nepieciešams uzvarai, rastos pats no sevis, zemapziņā, lai ikreiz nevajadzētu sevi apzināti «uzpumpēt»? Ir iespējams. Un ir noteikts paņēmiens, kā to panākt.

TEIA sistēmas 2. pakāpe

13. solis. Savas taisnības sajūtas ielikšanas paņēmiens

Šā paņēmiena pamatā ir savas taisnības sajūtas ielikšana paša zemapziņā un ēteriskajā ķermenī. Savas taisnības sajūta iedarbina īstu, pastāvīgu un nesatricināmu pašpaļāvības programmu, kas neprasa papildu pastiprinājumu.

Savas taisnības sajūta — tā ir ļoti vērtīga lieta. Bet uzsveru: tā ir vērtīga un derīga tikai pietiekami pilnīgai dvēselei! Neattīstītam cilvēkam savas taisnības sajūtu parasti rada nevis zināšanas par patieso pasaules kārtību, nevis mērķu un vēlmju īstums, bet gan aprobežotība un trulums, un tā noved tikai pie viltus vēlmju īstenošanas. Pilnību sasniegušam cilvēkam savas taisnības sajūta piesaista energoinformatīvā lauka atbalstu, un šis lauks vina atbalstīšanai veido spēcīgas enerģētiskās plūsmas.

Pat tad, ja jūs vēl neesat sasniedzis pilnību, taču visai aktīvi virzāties pa pilnveides ceļu, tas jau ir ļoti, ļoti daudz. Tāpēc jums ir visas tiesības izmantot manis ieteikto paņēmienu, gan obligāti veicot drošības pasākumus. Viens no šiem drošības pasākumiem ir tāds: lai savas taisnības sajūta neaizvestu jūs prom no patiesajām vēlmēm, jums katrā ziņā jāiemācās «noņemt» šo sajūtu, pirms ieejat etalonstāvokli, lai pārbaudītu savu vēlmju un mērķu patiesumu.

Izturieties nopietni pret šo drošības pasākumu, citādi varat zaudēt realitātes sajūtu un ievest sevi maldos, nokļūstot iluzoru mērķu gūstā. Un vēl viens padoms: vispirms pilnībā apgūstiet pirmo paņēmienu, notveriet savu pašpaļāvības sajūtu, kuru tas jums dos, pierodiet pie šīs sajūtas. Un tikai pēc tam jūs varat ķerties pie otrā paņēmiena.

Otrais paņēmiens, tāpat kā pirmais, ietver sevī vairākus posmus. Brīdinu: paņēmiens patiešām nav vienkāršs, to pielietojot, var viegli kļūdīties, tāpēc ļoti vērīgi izturieties pret visiem tiem brīdinājumiem, kurus esmu ar gudru ziņu iekļāvis paņēmiena aprakstā.

13. a solis. Nebaidieties un nebrīnieties: jums vajadzēs atcerēties (bet varbūt pirmo reizi uzzināt) to, ko labi pazīstamais Vladimirs Uļjanovs (Ļeņins) sauca par partijas filozofiju. Nē, es negrasos jūs aģitēt par komunistiem, tāpat kā par jebkuru citu partiju, politika mani galīgi neinteresē, taču interesi izraisa pats paņēmiens tā psiholoģiskajā (un tikai psiholoģiskajā, bet nekādā ziņā ne ideoloģiskajā) aspektā. Nosaukumu «partijas filozofija» paņēmienam deva Ļeņins, bet pats paņēmiens, kaut arī netika tā saukts, pastāvēja jau ilgi pirms viņa.

Paņēmiena būtība ir skaidri nošķirt savas paša intereses (gadījumā ar Ļeņinu — pai'tijas, mūsu gadījumā — savas personības patiesās intereses) no apkārtējo ļaužu interesēm. To dara apzināti, prāta un loģikas līmenī, pamatojoties uz savu interešu objektīvu novērtējumu un situācijas analīzi un izejot no tā, cik lielā mērā jūsu intereses atbilst apkārtējo cilvēku interesēm.

Brīdinājums: šo paņēmienu kategoriski aizliegts izmantot pastāvīgi visās dzīves situācijās bez izšķirības. Principā tā ir slikta metode problēmu risināšanai, taču mums tā vajadzīga tikai tādēļ, lai, vairākas reizes to izmēģinājuši, iegaumētu, kā rodas savas taisnības sajūta. Atkārtoju: mūs interesē nevis metode kā problēmu risināšanas paņēmiens, bet tikai sajūta, ko tā dod. Kad šī sajūta iegaumēta, metodi var (un vajag) aizmirst.

Un tagad situācijas, kurās jūs varat patrenēties metodes izmantošanā un savas taisnības sajūtas radīšanā. Pirmā situācija: jūs esat nodaļas priekšnieks, un vadība uzspiež jums jaunu darbinieku. Turklāt apelē pie jūsu labākajām jūtām, spēlē uz emocijām, stāsta, cik labs ir šis potenciālais darbinieks, kā viņam vajadzīgs darbs, kā viņš mīl jūs un jūsu nodaļu. Pirms ļauties jūtām un piekāpties, skaidri novērtējiet situāciju. Norobežojieties no emocijām, no jums uzspiestās programmas, no priekšnieka viedokļa un pavaicājiet sev: bet vai tas atbilst manām interesēm, ka šis darbinieks ir manā nodaļā? Tad var izrādīties, ka argumentu «pret» ir vairāk nekā «par»: jūs pazīstat šo darbinieku kā pielldēju un sliņķi, turklāt kāpēc jums nodaļā būtu vajadzīgs priekšniecības ieliktenis? Jūs pats, ja tāda vajadzība būs, atradīsit sev piemērotu darbinieku.

Tādējādi, novērtējis savas intereses un nošķīris tās no priekšnieka interesēm, jūs varēsit mierīgi pateikt «nē». Jūs taču precīzi zināt, kas jums vajadzīgs, kas nav vajadzīgs, un nekāda iedarbošanās uz jūsu jūtām jums nesajauks galvu.

Otrā situācija: kāds piedāvā jums pastrādāt par velti, atkal apelējot pie sirdsapziņas, pie draudzības jūtām utt. Pirms ļaujaties jūtām, pavaicājiet sev: kāpēc jums tas vajadzīgs? Varbūt jums nesamaksās naudā, bet atlīdzinās citādi, piemēram, izdarīs kādu pakalpojumu? Tad var arī piekrist. Taču, ja šādā veidā rūdīts egoists uzaicina jūs uz nesavtīga altruista un labā ģēnija lomu, bet jūsu intereses absolūti nenem vērā, droši atsakieties. Sniedzot šādu «draudzīgu» palīdzību, jūs tikai velti iztērēsit laiku, bet jūsu «draugs» kļūs vēl lielāks egoists.

Varbūt ne gluži tādās, bet līdzīgās situācijās jūs droši vien esat nokļuvis un nokļūsit vēl daudzkārt, jo ap jums vienmēr ir daudz cilvēku, kuri uz jūsu rēķina vēlas atrisināt savas problēmas. Tādi cilvēki jūsu dzīvē parādīsies tik ilgi, kamēr nebūsit nostiprinājies savas taisnības apziņā, nebūsit iemācījies ievērot savas intereses un pateikt stingru «nē» visiem, kas grib jūs novirzīt no ceļa.

Brīdinājums: šis paņēmiens neder pastāvīgai praktizēšanai vēl ari tāpēc, ka pilnībā atslēdz sirdsapziņu. Paņēmiena pastāvīgas izmantošanas rezultātā var rasties absolūta un neierobežota paštaisnības sajūta, kas cilvēkam nepiederas, tā der tikai pilnību sasniegušajai un nekļūdīgajai dievībai. Jūs neesat dievība, un, tiklīdz aiziesit par tālu savā absolūtajā nekļūdīgumā, Daba, varat par to būt drošs, ļoti nežēlīgi un skarbi noliks jūs savā vietā. Nevajag riskēt un radīt sev nepatikšanas. Saglabāsim mēra sajūtu. Citādi varam ieslīgt lepnībā un galu galā noripot lejā. Atcerieties, pie kā Ļeņinu ar visiem viņa biedriem un piekritējiem noveda pastāvīgā sekošana partijas filozofijai: pie degradācijas, pilnīga kraha un milzīgiem zaudējumiem, ko cieta valsts.

Cilvēkam nevajadzētu uzskatīt, ka viņam vienmēr ir taisnība. Viņam jābūt elastīgam, jo elastība un plastiskums — tas ir visa un visu izdzīvošanas noteikums uz Zemes. Būt elastīgam nozīmē to, ka jāprot atzīt savas kļūdas. Mācēt atkāpties no principiem, ko, starp citu, nekad neprata un nepieļāva lielinieki. Tāpēc jau arī viņi tik nožēlojamā kārtā bija spiesti noiet no vēstures skatuves.

Tātad iegaumēsim tikai pašu savas taisnības sajūtu, ko mēs iemantojām, izpildot šo riskanto paņēmienu. Un «ieslēgsim» to tikai tad, kad mums būs nepieciešams sasniegt īstu mērķi. Kam līdzinās šī sajūta?

Tā ir emocionāla pacilātība, kuras laikā kļūst blīvāks viss ēteriskais ķermenis, paplašinās enerģētiskā aizsargapvalka robežas, pastiprinās šā apvalka mir- dzēšanas intensitāte. Vienlaikus rodas sajūta, ka jūs ļoti stingri stāvat uz kājām, nevis lidināties mākoņos, ka ļoti skaidri un precīzi uztverat apkārtējo pasauli. Iegaumējiet to visu tie*si sajūtu līmenī. Tādējādi jūs savas taisnības sajūtu ievadāt ļoti dziļi zemapziņā.

Tas ir nepieciešami, jo tikai tad, ja savas taisnības sajūta tiek ievadīta ļoti dziļi, zemapziņa var sniegt apziņai pilnīgu atbalstu, kad jums vajadzēs laist darbā šo sajūtu. Bet kas tad ir pārliecība par sevi, ja ne pilnīgs zemapziņas atbalsts apziņai bez jebkādam iekšējām svārstībām? Nokļuvusi dziļi zemapziņā, šāda savas taisnības sajūta kļūst patiesa, tiklīdz to liek lietā jebkurā dzīves situācijā.

13. b solis. Tagad jums vajadzēs radīt alternatīvu etalonstāvokli. Vienu etalonstāvokli jūs jau esat radījis un to pastāvīgi izmantojat, tas ir piesātināts ar konkrētiem tēliem un sajūtām, bet ar kādiem tieši — tā ir jūsu darīšana. Varbūt jūsu etalonstāvokli dzirdama putnu dziedāšana, varbūt jūras šalkas vai kas cits. Tagad šo pastāvīgi izmantoto un jums pierasto etalonstāvokli atstājiet mierā, atvirziet nedaudz malā. Ja jūs atceraties, mēs runājām par to, ka jums, ieejot etalonstāvokli, vajadzēs nomest savas taisnības sajūtu, lai nenonāktu viltus mērķu gūstā. Tad nu atstājiet savu veco, pierasto etalonstāvokli arī šim nolūkam — tajā jūs ieiesit visa cita starpā arī tādēļ, lai nomestu savas taisnības sajūtu un pārbaudītu tās pamatotību.

Tagad jums būs vajadzīgs cits, alternatīvs etalon- stāvoklis, kurā jūs varēsit ierakstīt radušos savas taisnības sajūtu. Iepriekšējo etalonstāvokli ar to nebojāsim. Radīsim jaunu. Tas ir vienkārši: pievienosim sev pierastajam etalonstāvoklim kādu jaunu objektu vai nomainīsim iepriekšējo objektu ar citu. Piemēram, bija jūra un ananass — pievienojam palmu un kastaņešu knikšķus. Bija pavasaris un maijpuķītes — nomainām to uz vasaru un zemenēm. Un iegaumējam, ka šīs jaunās pazīmes attiecas nevis uz galveno, bet gan uz alternatīvo etalonstāvokli. Tās jums kalpos par orientieriem, lai ieietu šajā etalonstāvokli.

Tagad ieejam jaunajā etalonstāvokli un ņemam tajā līdzi savas taisnības sajūtu visā tās pilnībā — ar emocionālo pacilātību, stabilitātes sajūtu, apvalka nostiprināšanos utt. — katram var but savas nianses.

13. c solis. Neizejot no etalonstāvokļa, iemitiniet šo sajūtu sevī enerģētiskā sabiezinājuma veidā — tieši smadzenēs, to centrā, augšējā čakrā, kur atrodas iedomātais augšupejošās plūsmas regulators. Sajūtiet, kā augšupejošā plūsma krasi pastiprinās un viss organisms, līdz vissīkākajām šūnām, piepildās ar patīkamu sajūtu un pozitīvām emocijām.

13. d solis. Jūs sajutāt, kā šajā augšupejošajā plūsmā ievadītā pozitīvā noskaņa gluži kā strautiņi izplatījās pa visu organismu; tagad laidiet tos tālāk, sajūtiet, kā tie piepilda jūsu enerģētisko aizsargap- valku, kuru jūs mācījāties veidot, apgūstot TEIA sistēmas pirmo pakāpi.

13. e solis. Kad pietiekami skaidri sajutīsit, ka enerģētiskais apvalks piepildījies ar pozitīvu noskanu, varat iziet no etalonstāvokļa.

Šo procedūru vajag atkārtot tik bieži, cik ir nepieciešams, proti, jebkuras noskaņojuma nestabilitātes, jebkuru svārstību un šaubu gadījumā, ikreiz, kad jutīsities nedrošs par sevi.

Kas notiks tālāk, kad paņēmienu būsit apguvis pilnībā? Būs tā: jebkura situācija, kas radīsies ārpasaulē, tūdaļ zemapziņā tiks izpētīta un novērtēta jūsu enerģētikas līmenī, bet enerģētika, saņēmusi pašpaļāvības un savas taisnības sajūtu, tūlīt nodiktēs zemapziņai, kā jāizturas, lai situāciju atrisinātu, gūstot maksimālu pozitīvo efektu. Tas izpaudīsies tā: tiklīdz radīsies situācija, kas nekavējoties jāatrisina, jūs tūdaļ reaģēsit uz to, sajūtot emocionālu pacilātību, pašpaļāvību un vēlmi darboties. Tālāk atliek vienīgi uzticēties zemapziņai, kas ar nevainojamu precizitāti ieteiks, kas tieši jādara un kā jādarbojas, lai guty vislielākos panākumus.

Šis paņēmiens ideāli der depresiju pārvarēšanai un profilaksei, kā arī iziešanai no dzīves krīzēm un neveiksmēm.

Man bija skolniece, kura, kā likās, guva zināmus panākumus TEIA sistēmas pirmās pakāpes apgūšanā, bet pēkšņi viņa negaidīti nozuda. Pēc pusgada pie manis atnāca viņas vecāki ar izmisīgu lūgumu: palīdziet kaut kā, ar meitu ir slikti: gul uz dīvāna, skatās vienā punktā, saka — negribot dzīvot. Tas velkas jau vairākus mēnešus. Bet meitenei tikai 22 gadi! Nekādi neizdodas viņu novērst no drūmajām domām, ieinteresēt par kaut ko, lai gan draudzenes te uz dejām, te teātri aicina. Taču viņa neko negrib.

Nācās iet pie meitenes pašam. Es nepazinu savu bijušo skolnieci: neko neizsakošas izdzisušas acis, plecos ierauta galva, loki zem acīm, gurdenas kustības. Noskaidrojās, ka laikā, kad meitene apguva TEIA sistēmu, viņa bija pedagoģiskā institūta studente. Tagad viņa bija beigusi institūtu un kļuvusi par skolotāju skolā. It kā jau gribēja strādāt šo darbu, bet, lūk, nelaime: jau no paša sākuma kaut kā nepaveicās. Klase gadījās smaga, pedagogu kolektīvs bija ļoti neuzmanīgs, nekādi jaunajai skolotājai nepalīdzēja, bet viņai trūka pieredzes un pietiekami stingra rakstura. Rezultātā disciplīnas viņas stundās nav nekādas, bērni par jauno skolotāju visādi ņirgājas, noved viņu līdz asarām, bet viņa tādā situācijā nespēj neko iemācīt, neiekļaujas programmā, par to viņu savukārt terorizē direktors, rāj katrā apspriedē.

Meitene jutās vīlusies sevī un dzīvē, nosprieda, ka ir neapdāvināts, nekam nederīgs cilvēks, ieslīga visdrausmīgākajā un dziļākajā apātijā, kas pārauga depresijā. Viņa neieredzēja skolu, gāja uz turieni tikai ar vienu domu: kaut ātrāk tas viss beigtos. Likās, jādomā par profesijas maiņu, taču neviens cits darbs arī viņu neinteresēja. Iznāca, ka viņai dzīvē vairs neko negribas, dzīve bija zaudējusi jēgu, un vakaros pēc darba, kā arī izejamās dienās meitene to vien darīja kā gulēja uz dīvāna, skatīdamās vienā punktā.

Pagāja vairākas stundas, līdz man izdevās atgriezt jauno skolotāju realitātē un panākt, ka viņas acīs parādās kaut maza dzirkstīte. Ieraudzījis, ka viņa vismaz mazliet atguvusies un spēj mani dzirdēt, es teicu: «Kāpēc tad tu, mīlulīt, pameti mūsu nodarbības pašā interesantākajā vietā? Viss pats labākais vēl priekšā!» Viņa nedaudz atdzīvojās, tad atkal sāka vilkt veco dziesmu: «Man neviens vairs nespēs palīdzēt…» Un tad es pastāstīju viņai par TEIA sistēmas otro pakāpi. «Bet vai tu zini, ka es varu tevi iemācīt vadīt savu likteni? Vai zini, ka tev vajag tikai vēlēties, un tavi skolnieki izturēsies tā, kā tev vajag? Arī skolas direktors darīs tikai to, ko tu gribēsi!»

Viņa sākumā man neticēja. Bet es jau redzēju, ka viņas zemapziņa alkst pieķerties pat mazākajai manis minētajai iespējai. Vēl daži paņēmieni, kurus liku lietā, — un viņas zemapziņa pilnībā pārņēma apziņu savā varā, un beidzot meitene teica: «Jā, es gribu dzīvot, gribu mācīties, gribu vadīt savu likteni.» Viņa atkal dzīvoja! Vecāki nezināja, tā man pateikties, bet tas vēl ne tuvu nebija viss, depresijas pārvarēšanas ceļš tikai sākās.

Vispirms mēs norunājām, ka katru stundu skolā viņa uztvers kā savas attīstības un pilnveidošanās mācībstundu, kā mazu eksperimentu pašpaļāvības veidošanā un mākā vadīt situāciju. Mēs vienojāmies, ka viņa ne pati no sevis, ne no skolniekiem neprasīs pārāk daudz, negaidīs tūlītējas pārmaiņas uz labu, izturēsies pret savu darbu kā pret eksperimentu, kurā negatīvs rezultāts arī ir rezultāts, no kura var izdarīt secinājumus.Tā noskaņoties bija visai vienkārši, jo viņai jau nebija ko zaudēt — situācija stundās nevarēja kļūt vēl sliktāka.

Iesākumam es ieteicu viņai katru rītu pirms stundām likt lietā pirmo no šeit aprakstītajiem paņēmieniem, programmējot sevi uz pašpaļāvību. Viņa saprata, ka katra diena skolā — tā viņai ir kauja, kurā jācenšas uzvarēt, bet agrāk viņa gluži vienkārši padevās bez jebkādas cīņas.

Pārmaiņas sākās jau pirmajā dienā. Programmējot sevi uz pašpaļāvību, meitene īpaši noslīpēja situāciju, kurā viņa iedvesmas pilna runā pie tāfeles, bet skolnieki klausās atvērtu muti. Viņa ielāgoja uzvaras, baudas, svētlaimes sajūtu un iekļāva to etalonstāvokli. Bet tālāk — uzticējās zemapziņai, nolēma atmest visus stundu plānus un konspektus.

Stunda bija veltīta Puškina dzejai (meitene pasniedza literatūru). Skolnieki — četrpadsmitgadīgi pusaudži, pats grūtākais vecums, pati smagākā klase. Jau ieejot klasē, viņa pēkšņi sajuta nebijušu emocionālu pacilātību, spēku un uzvaras gribu. Vēlāk viņa man stāstīja, ka jutusies kā cīnītāja uz barikādēm, kura iet pēdējā kaujā un kurai nav nekā ko zaudēt. Gaita pēkšņi bija kļuvusi droša, skatiens — stingrs, un balsī parādījusies metāliska pieskaņa, no kuras agrāk nebija ne miņas. Viņai gribējās uzvarēt, bija radusies vēlme, spēcīgas emocijas, tieksme pēc uzvaras, bet agrāk taču nekā tāda nebija, tikai apātija un vienaldzība.

Klase tūdaļ pamanīja pārmaiņas — bērni ir ļoti jūtīgi, viņus nepiekrāpsi, viņi vienmēr atšķir patiesu pārliecību par sevi un spēku no izlikšanās un izrādīšanās. Klase izbrīnā pieklusa, kādam tā arī palika neizteikta jau sagatavotā pierastā rupjība, kāds dzēlīgs smiekliņš aprāvās pustonī… Bērni skatījās uz skolotāju pilnīgi citādām acīm, ar neslēptu interesi. Bet viņa pēkšņi sajuta, ka nav spējīga izrunāt formālās frāzes no mācību grāmatām un skolotājiem izstrādātajiem metodiskajiem palīglīdzekļiem — gluži vienkārši nevar dabūt tos pār lūpām.Tā vietā viņa sāka lasīt dzejoļus — pašus mīļākos, tos, kuri nebija iekļauti skolas programmā. Viņa runāja ar iedvesmu, jūtas bija patiesas, un pati nevarēja vien nobrīnīties par sevi.

Bērni klausījās kā apburti — tieši tā, kā viņa bija iztēlojusies. Bet viņa taču pat necerēja, ka šie pārdrošie sapņi tik drīz piepildīsies! Taču notika, lūk, kas: skolotāja uzvarēja klasi ar savu enerģētiku, kuras spēku un varenību pirmo reizi izmantoja apzināti. Viņai izdevās! Palīdzēja arī intuitīvi izraudzītie dzejoļi: tie bija enerģētiski tik spēcīgi, ka, labi, emocionāli un izjusti izskanējuši, burtiski hipnotizēja klasi.

Pēc tam viņa ar skolēniem runāja par mīlestību un slavu, stāstīja par Puškina kaislīgajiem romāniem un viņa donžuāna sarakstu, par to, kāpēc Vladimirs Visockis dziedāja: «Kam dzīves noriets ir tik pēkšņs, tik tas ir īstens dziesminieks», par to, kāpēc pret mums tik nežēlīgi mēdz būt paši tuvākie cilvēki, par to, kāpēc nodod mīļotie, par to, vai Natālija ir pelnījusi nicināšanu vai cieņu… Bērni jtiu nemaz nebija muļķi, gluži vienkārši garlaicīgā skolotāja viņus jau bija piebeigusi ar savu formālo pieeju, bet, tiklīdz viņi apnicīgā un saraudātā ģīmja vietā ieraudzīja dzīvu un pievilcīgu jaunu sievieti ar mirdzošām acīm, — arī viņi paši aizrāvās.

Pēc tam katra stunda atnesa kādu mazu uzvaru. Vēlāk mēs abi vēl krietni pastrādājām, apgūstot otro paņēmienu — savas taisnības sajūtas fiksēšanu zemapziņā. Depresija pazuda kā nebijusi, dzīves krīze tika pārvarēta. Uz klasi jaunā skolotāja tagad dodas nevis kā uz kaujas vietu, bet gan kā uz skatuvi, kā uz augstu katedru, no kuras viņa var ļoti daudz ko pateikt — juzdamās tiesīga to darīt un absolūti pārliecināta par sevi. Pagaisis sastingums attiecībās ar skolniekiem, viņa vairs neapjūk, atbildot uz rupjībām un jokiem, viņa ir iemācījusies pienācīgi atbildēt, iemācījusies nolikt vietā palaidņus tikai ar vienu frāzi, ar vienu skatienu. Kur to iemācījusies — viņa arī pati nevar pateikt. Esot sajūta, ka viņā iemājojis kāds cits cilvēks, kurš skaidri zina, kā izturēties, ko darīt un sacīt dažādās situācijās, un kurš visu laiku saka viņai priekšā izturēšanās detaļas un stilu. Agrāk viņa bija apjukusi, neattapīga, nežilbināja ar asprātību, bet tagad atbilde aizvien ir gatava un pat nelabojami dauzoņas sākuši baidīties no viņas asās mēles. Viņa ir atguvusi dzīvesprieku, atguvusi pazaudēto dzīves jēgu.

Lūk, tāds gadījums. Šajā nodaļā izklāstītā programma — tā jau arī ir mūžīgās pašpaļāvības programma, kas ietver savu vēlmju emocionālā atbalsta mehānismu un nodrošina automātisku zemapziņas stimulāciju. Tā ir varena sava emocionālā stāvokļa vadīšanas svira, kas ļauj tikt galā ar sliktu noskaņojumu, apātiju, depresiju.

Esam nonākuši līdz svarīgai vietai mūsu grāmatā. Tieši šajā nodaļā esam nonākuši līdz tās problēmas risinājumam, kura mums agrāk šķita pārāk sarežģīta, pat neatrisināma, — pie dzīves jēgas problēmas. Tagad jūs šo problēmu varat atrisināt ne tikai filozofiski, bet ari praktiski. Tagad jums jābūt skaidrai cilvēka dzīves jēgai (es uzsveru — tieši cilvēka, kamēr viņš ir savā ķermenī un nav pārgājis citā dzīvē): izpildīt savas patiesās vēlmes, rīkojoties aktīvi un gūstot pozitīvas emocijas, prieku un apmierinājumu par savu rīcību. Un viss! Jā, viss patiesībā ir ļoti vienkārši. Bet tas, ko jūs tieši darīsit, tieši kādus mērķus centīsities sasniegt, tieši kādas vēlmes piepildīsit — tas vairs nav tik svarīgi. Jūs jau zināt, ka cilvēkam, kas sevi apzinājies kā energoinformatīvā lauka daļiņu, neviena darbība materiālajā pasaulē nav svarīgāka par jebkuru citu darbību. Nav svarīgi, ko jūs darīsit. Jēga ir procesā, nevis rezultātā, baudā, ko saņemat no šā procesa, savas enerģētikas nostiprināšanā ar patiesu un veiksmīgu rīcību.

Proti, jūs varat atrast dziļu un patiesu jēgu visā — visā bez izņēmuma, lai ko jūs darītu, pat vismazākajos sīkumos. Ja jūsu darbības ir tieši jūsu darbības, nevis uzspiestas no ārienes, ja to izpilde bija jūsu apzināta izvēle, ja tās atbilst jūsu īstenajai būtībai, — jūs gūsit maksimālu prieku pat no tādām ikdienišķām darbībām kā trauku mazgāšana un tapešu līmēšana.

Pamēģiniet — un jūs pārliecināsities: dzīve atplauks jaunās krāsās, jūs ieraudzīsit,, cik daudz patiešām brīnišķu mirkļu, kas atklājas pašās vienkāršākajās lietās, jūs agrāk nepamanījāt, palaidāt garām acīm un ausīm. Jūs sajutīsit, ka esat iemācījies gūt baudu, ko sniedz katrs mirklis.

Turklāt, ja šajā brīdī jūs ievērojat savas patiesās vēlmes un darāt to, ko patiešām gribat darīt, jūs reāli pagarināsit savu mūžu, jo katrs mirklis sniegs tādu patīkamu sajūtu gammu, kādu agrāk neguvāt pat gada laikā. Katra diena piesātinātības ziņā sāks līdzināties vismaz iepriekšējās dzīves mēnesim, pat vēl vairāk!

Jums tagad nebūs tukšu un bezjēdzīgu dienu, kas aizvadītas, izpildot kādu svešu gribu un darot nevis to, kas vajadzīgs jums, bet gan kādam citam. Jums sāksies īstā dzīve — tāda dzīve, kāda ir cienīga saukties par cilvēka dzīvi. Vairumam cilvēku šī laime diemžēl iet secen, viņu dzīve ir bezjēdzīga nīkšāna haotiskā, no ārienes uzspiestu notikumu sablīvējumā, kurā cilvēks burtiski slīkst, nespēdams tikt galā ar visu šo haosu, aizvākt no dzīves nevajadzīgos krāmus.

Mēs ar jums esam noteicēji paši pār sevi, mēs esam savas dzīves saimnieki. Neviens nevar likt nogriezties mums no ceļa, neviens nevar mūs pakļaut sev. Mēs izpildām tos uzdevumus, kurus mums diktē mūsu iekšējā būtība, — savus patiesos uzdevumus, mēs darām to, kas mums patiesi ir vajadzīgs, mēs dzīvojam saskaņā ar savām patiesajām vēlmēm un gūstam baudu no katra mirkļa, kad piepildām savas patiesās vēlmes, kad darbojamies, kad sasniedzam mērķus. Tā arī ir laime, pēc kuras neapzināti tiecas, bet kuru nekādi nespēj apjēgt, vēl jo vairāk — sasniegt vairums mūsdienu cilvēku.

Tātad jūs esat apguvis pašpaļāvības programmas būtību un tās darbības mehānismu, iemācījies i'adīt sevī enerģijas uzvirmojumus, kas nepieciešami aktīvai darbībai, iemācījies vadīt savas emocijas un nonācis līdz jautājumam par dzīves jēgu. Tagad atlicis iepazīstināt jūs ar dažiem ļoti noderīgiem paņēmieniem, kas ļaus padarīt šo programmu vēl iedarbīgāku.

TEIA sistēmas 2. pakāpe

14. solis. Enerģijas paaugstināšana vispārējai programmas stimulēšanai

Lai nonāktu tādā stāvoklī, kurā jūs kļūsit neuzveicams, augstāk minētais paņēmiens jākombinē ar sava enerģētiskā potenciāla paaugstināšanu. Labāk to darīt tūlīt pec enerģētiska gavēņa, enerģijas uzņemšanas stadijā. Iesaku rīkoties šādi.

14. a solis. Ieejot enerģētiskā gavēņa piektajā fazē, kas sīki aprakstīta iepriekšējā nodaļā, atrodiet brīdi šīs fāzes savienošanai ar pašpaļāvības radīšanas programmu. Vispirms atsauciet atmiņā savas taisnības sajūtu, ko apguvāt ar «partijas filozofijas» metodi, — ļaujieties šai sajūtai visā pilnībā, visās detaļās.

14. b solis. Ieejiet alternatīvajā etalonstāvokli — tajā, kurā «ievietojāt» savas taisnības sajūtu.

14. c solis. Ar ārkārtējo enerģijas uzņemšanas metodi, kas izklāstīta iepriekšējā nodaļā, pastipriniet savu centrālo plūsmu.

14. d solis. Izejot no etalonstāvokļa, varat izpildīt jebkuras darbības, kādas vien gribat. (Protams, saskaņā ar patiesajām vēlmēm. Ceru, ka jums vairs nevajag to atgādināt, jo citas darbības un citas vēlmes jums vairs gluži vienkārši neeksistē.)

To stāvokli, kurā jūs ieiesit, pateicoties šiem četriem soļiem, ekstrasensi sauc p^r «astrālā tanka» stāvokli. Varat iedomāties tanku? Zemapziņas līmenī apkārtējie ļaudis sāks reaģēt uz jums tā, it kā viņu priekšā patiešām būtu tanks. Bet tankam nav šķēršļu!

Kāda mana skolniece, trausla un maiga meitene, «astrālā tanka» stāvoklī gāja pa ielu. Tuvojās vakars, krēsloja, bet viņa dzīvoja nomalē, kur tieši šai laikā ielās parādījās visdažādākie kriminālie elementi. Patiesībā meitene tāpēc izmantoja šo metodi, jo baidījās no bandītiem un huligāniem. Tā nu viņa savā vieglajā un elegantajā gaitā (ārēji nekādi neatgādinot tanku) gāja pa ielu un, tuvojoties savai mājai, pēkšņi ieraudzīja aizdomīgu kompāniju — bariņu manāmi iereibušu vīriešu, kuri rupji lamājās un bija noskaņoti visai agresīvi. Bet «astrālā tanka» stāvoklī cilvēkam ir tik varena enerģētika, ka to nespēj caursist pat baiļu sajūta. Meitene «nez kāpēc» neizbijās — par ko pati brīnījās — un mierīgi tuvojās vīriešiem. Tie apklusa, paskatījās uz viņas pusi, turklāt šie skatieni nesolīja neko labu, viens no viņiem pat paspēra soli uz viņas pusi, kad pēkšņi… Notika negaidītais: vīrieši pašķīrās, kāds izmeta: «Notrieks!» Meitene mierīgi pagāja garām. Vairāk viņa šo kompāniju pie savas mājas neredzēja.

Brīnums? Nē. Parasta epizode tāda cilvēka dzīvē, kas nodarbojas ar savas enerģētikas pilnveidi.

Tagad apgūsim vēl vienu derīgu paņēmienu, kas palīdzēs jums radīt pašpaļāvību ne tikai sevī, bet arī apkārtējos cilvēkos, turklāt vienlaikus noskaņot viņus uz palīdzības un atbalsta sniegšanu jums.

TEIA sistēmas 2. pakāpe

15. solis. Vēlmju enerģijas sabiezinājums

Godīgi sakot, es tagad nedaudz aizsteidzos priekšā: apkārtnes harmonizācijai un sociāli emocionālā atbalsta nodrošināšanai pilnībā būs veltīta trešā grāmata. Bet vēlamā īstenošanai šis paņēmiens noderēs jau tagad.

Psihologi jau sen ir konstatējuši, ka visi cilvēki pēc dabas iedalāmi divās kategorijās: ekstravertos un intravertos. Ekstraverts ir cilvēks, kura enerģētika vērsta uz āru, bet intraverts, tieši otrādi, "'viss ir sevī», tas ir noslēgts cilvēks. Apguvis TEIA sistēmas ceturto pakāpi, jūs vairs nebūsit atkarīgs no savas dabas īpatnībām, kas jūs padara par ekstravertu vai intravertu, jūs varēsit pēc savas vēlēšanās atkarībā no apstākļiem būt gan viens, gan otrs. Bet pagaidām šī klasifikācija attiecas arī uz jums — neko nepadarīsi, tā ir to zemapziņas šūnu struktūru izpausme, kuras atbild par tā saucamajām bara reakcijām. Pagaidām jums nav varas pār šīm struktūrām, un, ja jūs esat intraverts, jums mazāk vajadzīgs apkārtējo cilvēku atbalsts, bet, ja esat ekstraverts, šis atbalsts jums ir vairāk vajadzīgs. Lai palīdzētu jūsu attīstības pašreizējā pārejas posmā, ir izstrādāts šāds paņēmiens.

15. a solis. Izraugieties savā apkārtnē cilvēku, kura atbalsts jums ir vajadzīgs. Piesātiniet, cik vien iespējams, ar enerģiju savu centrālo plūsmu un ieejiet savas taisnības sajūtas stāvoklī. Ievadiet šo sajūtu centrālajā plūsmā, ielaidiet to savā ēteriskajā ķermenī un enerģētiskajā aizsargapvalkā, lai tas viscaur būtu piesātināts ar savas taisnības apziņu.

15. b solis. Tagad jums būs jāatdala no sevis gabaliņš enerģētikas, kas piesātināta ar savas taisnības sajūtu. Kaut ko līdzīgu jūs darījāt, kad atbrīvojāties no nobūruma (tas sīki aprakstīts pirmajā grāmatā), taču tad jūs izstūmāt no sava ēteriskā ķermeņa svešas enerģētikas sabiezinājumu, bet tagad jums būs jāatšķeļ gabaliņš savas enerģētikas (jebkurā vietā, kur jums ērtāk, — tas jums neko sliktu nenodarīs, jūsu apvalks ir ļoti stiprs un enerģijas pārpilns, tomēr, ja sajutīsit vājumu, normalizējiet savu stāvokli) — jāuzirdina lauks atgrūžama fragmenta apvidū, tad šis fragments jāizgrūž ārā. Ja spējat redzēt astrālajā plānā (to jūs mācījāties, lasot pirmo grāmatu), tad ieraudzīsit, kā no jūsu auras atdalās mirdzoša sfēra.

15. c solis. Tagad jums šī sfēra jānodod tā cilvēka ēteriskajam ķermenim, kura palīdzība jums vajadzīga. Neuztraucieties, jūs nenodarīsit pāri šim cilvēkam, viņš, tieši otrādi, būs ļoti apmierināts, jo jūs taču dodat viņam spēcīgu enerģētisku papildinājumu, gardu barību jūsu paša spēcīgās enerģētikas veidā. Šis enerģētikas gabals nostāsies jūsu biedra galvas līmenī; ja jūs redzat auru, tad ievērosit, kā mirdzošā sfēra ieiet viņa ēteriskajā ķermenī un iekārtojas tur kā mājās.

15. d solis. Tagad jums jāiedzīvina, jāpamodina dzīvei šī enerģētika un jāliek tai strādāt. Lai to panāktu, viegli jāpieskaras tai ar savas Ādžņa čakras plūsmu. Pēc tam mirdzošā sfēra sāks darboties.

15. e solis. Ar šo brīdi katrs no jūsu Ādžņa čakras plūstošā stara pieskāriens šim enerģijas sabiezinājumam raidīs uz sarunbiedra zemapziņu ticības vilni jūsu lietai. Jo spēcīgāk jūs pieskarsities, jo stiprāks būs vilnis. Atbalsts nebūs ilgi jāgaida.

15. e solis (variants). Ir vēl viens šīs metodes variants — var pieskarties šim enerģijas sabiezinājumam, raidot strūklu no savām apakšējām čakrām. Tas iedarbinās šo programmu jūsu biedra zemapziņā. Tagad viņš pastāvīgi veiks darbības, kas sekmēs jūsu kopējo lietu, kļūs par jūsu sabiedroto pat bez jūsu vadošās rīcības.

Atliek tikai piebilst, ka, izpildot šo paņēmienu, jūs nedarāt neko pārdabisku. Tieši šo paņēmienu, par to nezinot un to neapzinoties, zemapziņā liek lietā cilvēki, kuri izpilda kādu kopīgu darbu. Tieši tā veidojas domubiedru komandas: viens cilvēks nodod savu enerģiju, kas uzlādēta ar ticību uzvarai, citam cilvēkam, bet tas savukārt nākamajam utt. Aptvēris šīs parādības enerģētisko mehānismu, jūs tagad varēsit radīt domubiedru komandas apzināti un mērķtiecīgi. Apguvuši šo paņēmienu, panākumus gūst pat cilvēki, kuri pēc dabas nav līderi. Bet līdera pazīme taču ir tā, ka viņam piemīt enerģētika, ko caurauž ticība sev un savas taisnības apziņa, viņš dāsni dalās tajā ar citiem. Tāpēc pie viņa tiecas cilvēki, tāpēc viņš ved sev līdzi citus. Tagad arī jums tas nav nekas nepieejams. Droši kļūstiet par līderi — un lai cilvēki seko jums.

Pašreizējā TEIA sistēmas otrās pakāpes apguves posmā jūs patiešām esat panācis ļoti nopietnu sagatavotību un sasniedzis ļoti, ļoti daudz. Jums tagad nevajadzētu būt nekādām problēmām ar ticību saviem spēkiem, ar depresiju un sliktu noskaņojumu. Jūs pakāpeniski apgūstat visas jaunām evolūcijas fāzes īpatnības un priekšrocības. Ja jūs pēc labākās sirdsapziņas izpildāt visus šeit aprakstītos soļus un paņēmienus un stingri ievērojat autora norādījumus, tad droši vien esat ievērojis, ka jums sācis veikties, jūsu rīcība ir efektīva, jūs esat vesels un vienmēr drošs par sevi. Arī apkārtējie cilvēki, bez šaubām, to jūt — viņi jūt jūsu iekšējo spēku un pašpaļāvību, viņi ir jūsos pamanījuši ko tādu, kā nav viņos pašos, un instinktīvi sākuši izturēties pret jums ar cieņu. Jūsu spēks un varenība pieaug ar katru dienu, dzīvot kļuvis priecīgāk — tā tam arī jabut, jūs esat uz pareizā ceļa!

Bet arī tas vēl ne tuvu nav viss. Turklāt jūs pats jūtat, ka ir kādi nopietni iekšēji šķēršļi. Tos dēvē noslēpumainā vārdā «karma».

Karma, kā mēs jau runājām, izpaužas nevēlamu notikumu ķēdīšu veidā kā dažādas sodības, ar kurām jūs netiekat galā, lai gan liekat lietā visus paņēmienus, kurus esat paspējis apgūt. Jā, jūs jau esat izrāvies brīvībā, jūs esat sava likteņa saimnieks, — bet karma tomēr velkas un velkas jums pa pēdām. Izmantojot līdzību, var atsaukt atmiņā notikumu ar zēnu, kas aizbēga no nometnes (to mēs jau minējām šai grāmatā). Viņš izbēga brīvībā, bet iedomājieties, j ka viņam piesitās kāds maniaks. Un, lai cik tālu bērns aizbēgtu no iepriekšējās verdziskās dzīves, viņu turpina vajāt. Tā ir karma.

Bet jūsu situācijā ir kāda ļoti svarīga priekšrocība salīdzinājumā ar citiem cilvēkiem. Jūs attīrījāt un nostiprinājāt savu enerģētiku, jūs attīrījāt arī savu vēlmju, mērķu un rīcības sfēru. Jūs esat kļuvis par harmonisku cilvēku, bet uz šā fona viss nepilnīgais, nepareizais, kas palicis jūsos, visas problēmas uzpeld ļoti viegli, kļūst redzamas ar neapbruņotu aci. Tāpēc arī tagad visas jūsu karmiskās problēmas ir kā uz delnas. Tas, kas jūs vēl arvien moka, — ir karma. Tā uzpeldējusi uz jūsu attīrītās enerģētikas fona, tā ir atkailināta un skaļi piesaka sevi.

Tāpēc jums nevajadzētu rasties nekādām problēmām ar karmas diagnostiku. Jums nevajag meklēt palīdzību pie daudzajiem karmas speciālistiem, no kuriem vairums ir šarlatāni, — jūs visu varat izdarīt patstāvīgi. Jūsu karma ir atkailināta, un jūs to viegli ieraudzīsit pats — nav vajadzīgi speciālisti, kas līdīs dziļi jūsu zemapziņā un diez ko tur sadarīs. Jūsu karma pati uzpeld no zemapziņas, ir tikai jāprot to fiksēt un identificēt.

Nākamajā nodaļā mēs noskaidrosim, kā rodas karmiskās problēmas, kā ar tām tikt galā, kā atstrādāt pašas sarežģītākās.

Jūs nupat iemācījāties vadīt savu likteni, visus tā procesus un plūsmas, bet tagad iemācīsities strādāt arī ar cēloņiem, kas noved pie tā vai cita likteņa. Kā pieredzējuši kapteiņi bangojošā jūrā jūs viegli lavierē- sit starp sēkļiem, tverot ceļavēju un traucoties tikai uz jums redzamām paradīzes salām aiz miglainā apvāršņa. Laimīgu ceļu!

6. NODALA

KARMISKO SAIŠU DIAGNOSTIKA UN KOREKCIJA

Karma — tas ir viens no pašiem noslēpumainākajiem jautājumiem, kam pievērsusies mūsdienu literatūra. Vieni autori runā par karmu kā par kādu negrozāmu likumu, ko nav iespējams pievārēt. Viņi pēta notikumus, kas saistīti ar karmas veidošanos un at- strādāšanu, bet nedara neko, lai atvieglotu to cilvēku likteni, kuri cieš karmisku cēloņu dēļ. Citi saraksta biezus sējumus, kuros dod padomus, kā pievārēt un atstrādāt karmu.

Mūsu sistēma ļauj izdarīt to, kas vēl nevienam nav izdevies. Izpildot TEIA sistēmas ieteikumus, jūs varat sasniegt lieliskus rezultātus savas karmas labošanā. Spriediet pats, kādā unikālā situācijā jūs atrodaties. Jūs jau zināt karmas veidošanās mehānismu un zināt, kā to apiet: karmu rada viltus vēlmes, bet jūs no tām jau esat atbrīvojies. Tātad jūs vairs neuzkrājat jaunu karmu. Tagad jums tikai jāatklāj un jālabo jau agrāk uzkrātā — un tas jums nebūs sevišķi grūti, jo karma, kā mēs jau runājām, jūsu pašreizējā stāvoklī «uzpeld» un pati liek sevi manīt.

Kas tad ir karma? Vispieņemamākā šobrīd ir šāda definīcija: karma ir to viltus vēlmju realizācija, kuras iepriekšējās dzīvēs fiksējušās apziņas struktūrās.

Uzsveru: karmas veidā apziņas struktūrās tiek fiksētas tikai novirzes no patiesajām vēlmēm un tieksmēm — tātad tieksmes, kas saistītas ar viltus mērķu sasniegšanu. Agrāk jums bija viltus vēlmes — tagad to nav, bet pēdas, protams, palikušas un liek sevi manīt, notikumi, kurus izraisījuši karmiski cēloņi, turpinās, jo šo notikumu cēloņi joprojām mīt dziļi jūsu zemapziņā.

Paskaidroju, jo jums katrā ziņā rodas jautājums: kā tieši šie iepriekšējie notikumi ir fiksējušies un kur tie īsti ierakstīti? Jūs jau zināt, ka jūsu ēteriskajam ķermenim ir noteikts apveids telpā. Jūsu enerģētiskajam aizsargapvalkam ari ir noteikta forma. Tā ari apziņas struktūrām ir sava konfigurācija, tikai tā ir vēl smalkāka matērija nekā ēteriskais ķermenis un enerģētiskais apvalks. Apziņas struktūras attiecas uz augstāku energoinformatīvā lauka līmeni un salīdzinājumā ar fizisko un ēterisko ķermeni atrodas citā dimensijā. Katra cilvēka apziņai ir savs, tikai tai piemītošs unikāls apveids. Tiklīdz cilvēks atkāpjas no patiesajiem mērķiem, sāk sekot viltus mērķiem un rīkoties maldīgi, — viņa apziņa šīs kļūdainās, nepareizās rīcības ietekmē (tā taču asi konfliktē ar zemapziņu) maina savu formu. Tajā parādās patoloģiski veidojumi vai caurumi, iedobumi. Šie patoloģiskie veidojumi paši no sevis neizzūd, tiem nav Jcur likties — cilvēks ar tiem dzīvo un nomirst. Un pat pārdzimstot, iemiesojoties jaunā ķermenī nākamajai dzīvei, viņš pārmanto šos defektus, kas nākuši no iepriekšējās dzīves. Pats galvenais, ka šiem apziņas defektiem, šiem caurumiem un uzaugumiem, ir programmējoša īpašība: tie turpina programmēt cilvēku uz to pašu attiecību stilu, kāds bija iepriekšējā dzīvē, turpina virzīt cilvēku uz viltus mērķiem, novērsties no īstā ceļa un atbilstoši tam saņemt visas negatīvās sekas, ko rada šāda rīcība.

Iedomājieties: jaunajā dzīvē cilvēkam vairs nav iemesla pakļauties viltus mērķiem, bet viņš joprojām tiem seko pretēji savai gribai un nekādi nevar apturēt šo procesu. Viltus mērķi īstenojas automātiski, cilvēks neko nedara, lai iesaistītos to realizēšanā, uztver tos kā kaut ko svešu un kaitinošu. Bet tas, kas iepriekšējā dzīvē ielikts apziņā, šajā dzīvē pāriet zemapziņā un tiecas realizēties par katru cenu, lai cik absurdi un nevajadzīgi tas cilvēkam būtu. Tā darbojas kanna.

Ļoti bieži karma maskējas ar parastiem ārējiem apstākļiem, kuri nāk it kā no ārienes un nekādi nav atkarīgi no cilvēka. Tomēr tas tā nav. Patiesībā tieši karma veido šos apstākļus, pareizāk sakot, pati zemapziņa virza jūs uz tiem ārējiem notikumiem, kuri nepieciešami karmas realizācijai. Visbiežāk šie notikumi ir jums absolūti pretdabiski, bet jūs esat spiests tajos piedalīties. Karma ir stipra, jo viltus mērķi, kas to rada, praktiski vienmēr uztur energoinformatīvie parazīti. Bet šajā dzīvē jūs jau esat izgājis no šā parazīta ietekmes sfēras, taču iepriekšējā dzīvē iemantotā viltus vēlme paliek. Turklāt pat ar apziņu, prātu un loģiku jūs varat saprast šīs tieksmes bezjēdzību, absurdumu un to, kādu ļaunumu tā nodarīs jums, tomēr nekādi nespējat to pārvarēt.

Tieši ar to ir izskaidrojami gadījumi, kad sieviete atkal un atkal apprecas ar alkoholiķi, lai gan ar prātu ikreiz saprot, ka tas neko labu viņai nesola, taču neko nevar padarīt — karma gluži vienkārši ievelk viņu šais laulībās pret pašas gribu. Tas pats notiek ar sīku huligānu vai zagli, kas vēlas nostāties uz pareizā dzīves ceļa, tomēr netiek ar sevi galā: kaut kāds spēks liek viņam atkal zagt, bet pēc tam — izciest ieslodzījumu cietumā. Ja iepriekšējā dzīvē cilvēks bijis zaglis un karma nav atstrādāta, ja viņš nav nožēlojis grēkus, ar visu savu būtni nav apjēdzis savas rīcības nepareizību, tad iemantotā karma atkal un atkal viņu programmēs uz kļūmīgiem soļiem (turklāt tai nebūt nav jābūt zagšanai — ka tikai tādā pašā veidā tiktu stimulēta vainas un bīstamības sajūta) ari šajā dzīvē.

Karmu var iegūt ne tikai iepriekšējā dzīvē. Mūsu nepatikšanu karmiskie cēloņi var būt mantoti ari no senčiem. Visbiežāk karma pāriet no mātes uz viņas nēsāto bērnu un no vectēva uz mazdēlu (šīs likumsakarības rašanās cēloņi pagaidām vēl nav skaidri, taču pati likumsakarība izpaužas ļoti spilgti).

KARMISKIE CĒLONI UN TO SEKAS

Tagad sīkāk noskaidrosim, ko nozīmē vārdi «karmiskie cēloņi». Es gribu jūs iepazīstināt ar mūsu izstrādāto karmisko izpausmju klasifikāciju un šo izpausmju izraisīto seku aprakstu. Citiem vārdiem, tagad jūs uzzināsit, tieši kādi iepriekšējās dzīves notikumi un parādības var padarīt smagu jūsu karmu un kā pēc izpausmēm šajā iemiesojumā uzzināt, tieši kādi karmiskie cēloņi jūs vajā.

1. Jūsu iepriekšējā dzīvē personiskai garīgajai attīstībai svarīgu lietu nepabeigtība

Citiem vārdiem, jums bija jāseko patiesajām vēlmēm, bet jūs to nedarījāt, jums bija jārīkojas tā, kā diktēja šis patiesās vēlmes, bet jūs tā nerīkojāties. Jūs ļāvāties bezdarbībai un neveicāt iepriekšējā dzīvē sev pieejamo attīstības posmu. Tā vietā, lai attīstītos, jūs degradējāties. Zemapziņa fiksēja šīs novirzes.

Tagadējā dzīvē šāda karma izpaužas tā, ka jūs pastāvīgi, drudžaini un haotiski pret savu gribu tiekat ievilkts kādās jums nevajadzīgās lietās, kā rezultātā ciešat vienīgi neveiksmes. Tas notiek tādēļ, ka jūs zemapziņā cenšaties kompensēt savu bezdarbību iepriekšējā dzīvē, bet karma jums neļauj koncentrēties uz patiesajiem mērķiem un pareizu rīcību, tā visu laiku virza jūs maldu ceļos.

Šādi cilvēki ļoti bieži iesaistās vētrainā sabiedriskā darbībā — viņi dibina kaut kādas organizācijas, nāk klajā ar iniciatīvām, allaž lolo dažādas idejas, visbiežāk murgainas un tukšas — tāpēc no viņiem ir vairāk trokšņa nekā labuma. Šie cilvēki nav spējīgi veikt īstu, nopietnu darbu, kas prasa koncentrēšanos, tomēr viņus uzskata par aktīviem un darbīgiem, jo viņi prasmīgi imitē aktivitāti un vētrainu darbību. Viņi nespēj izturēties citādi, pat ja to gribētu. Kāda sieviete tika uzskatīta par labāko sabiedrisko attiecību speciālisti pilsētā, daudzas firmas labprāt aicināja viņu pie sevis, bet… ļoti drīz atlaida par pilnīgu firmas darba dezorganizāciju. Tomēr nākamā firma atkal ar lielu prieku pieņēma viņu darbā — tik ļoti pārliecināta par savam spējām bija šī sieviete un tik stabils bija viņas tēls sabiedrībā. Būtībā viņa bija ļoti nelaimīgs cilvēks, jo vēl joprojām apgrūtināja savu karmu un beigu beigās palika gan bez darba, gan bez savas labās slavas.

2. Verdzisks stāvoklis vai tieksme pakļauties iepriekšējā dzīvē

Arī tādi cilvēki nav īstenojuši savas patiesās vēlmes — viņi izpildīja citu vēlmes, bet sevi upurēja. Viņi atteicās izpildīt savu paša misiju dzīvē, tos uzdevumus, kuri viņiem bija jārisina attiecīgajā iemiesojumā. Tāds cilvēks patiesībā atsakās pats no sevis, izdara nepiedodamu aizstāšanu, sākot pakļaut sevi cita vēlmēm un iegribām. Pat Bībele to atzīst par lielu grēku (atcerieties: «neradi sev elku»). Ja cilvēks iepriekšējā dzīvē bija vergs vai dzimtcilvēks pēc sava sociālā statusa, tad viņa kļūda ir tā, ka viņš pakļāvās saimniekam ne tikai ārēji, bet arī iekšēji, kļuva par vergu dvēselē, nevis tikai atbilstoši sociālajam stāvoklim. Pat tad, ja šādu cilvēku palaidīs brīvībā, viņš tik un tā atgriezīsies pie sava vergtura un laizīs tam kājas — lai tik ņem atpakaļ. Patiesi iekšēji brīvs cilvēks jutīsies brīvs, pat būdams verga statusā, jo viņa dvēseli un apziņu neviens nespēj pakļaut.

Šajā dzīvē tāda karma izpaužas tā, ka cilvēks ir mazdūšīgs, viegli nonāk atkarībā no visiem un katra. Viņu var vadīt ikviens, kas vēlas, viņu, kā saka, var tīt ap pirkstu.

Ļoti bieži tie ir vīrieši, kuri viegli nonāk sieviešu ietekmē, — tas ir tāds vāju, gļēvu vīriešu tips. Turklāt pats cilvēks no tā cieš, cenšas izrauties, cenšas visādi slēpt šo trūkumu no apkārtējiem, taču nesekmīgi. Viens tāds jauns vīrietis gluži vienkārši neieredzēja savu priekšnieci — stipru, valdonīgu sievieti, bet tai pašā laika bija no viņas ļoti atkarīgs. Cenšoties izrauties no šīs atkarības, viņš visus priekšnieces rīkojumus izpildīja «ar precizitāti līdz otrādi» un visādi demonstrēja savu patvaļu, cenšoties pierādīt citiem un sev, ka patiesībā ir neatkarīgs un patstāvīgs cilvēks. Bet, jo vairāk viņš tā darīja, jo apkārtējiem kļuva skaidrāks, ka viņš ir zem savas pavēlnieces tupeles. Beigu beigās priekšniece… apprecēja viņu. Kā viņš, nelaimīgais, pretojās, kā bēga. Bet pēc tam — samierinājās. Viņa taču nodrošināja šim vīrietim mieru, komfortu un labklājību, bet karma tieši programmēja viņu uz to, lai paslēptos aiz kāda platās muguras no dzīves vētrām, lai pakļautos un kļutu par vergu.

3. Enerģētiskā apgādājamā (patstāvīga enerģētiskā vampīra, piemēram, paša bērna vai cita radinieka) esamība iepriekšējā dzīvē

Cilvēks visu mūžu ir uzturējis enerģētisko vampīru, atkal apkalpo citu tā vietā, lai kalpotu sev, atdod savu enerģētiku svešu mērķu un vēlmju īstenošanai un tādējādi atkāpjas no savu mērķu, savu uzdevumu risināšanas.

Šajā dzīvē tas izpaužas slimīgā tieksmē palīdzēt citiem, palīdzēt pat tad, kad neviens to nelūdz. Tādi cilvēki vienmēr risina svešas problēmas, it kā viņiem savējo nebūtu. Ļoti bieži cilvēku uz to mudina 110 ārienes: viņam apkārt visu laiku rosās vairāki uzmācīgi nekauņas, kas to vien grib kā novelt uz viņa pleciem savu darbu. Atcerieties filmu «Rudens maratons»? Viena no filmas varonēm, vāja tulkotāja (kuras lomu izpilda Galina Volčeka), visu laiku liek varonim (Oļegs Basilašvili) palīdzēt viņai darbā. Un viņš nekurnot izpilda visu viņas darbu — kaitējot sev, savam laikam, savām interesēm. Tas ir tas pats gadījums!

Ļoti bieži tās ir mātes, vecmāmiņās, kas neļauj bērniem un mazbērniem spert nevienu patstāvīgu soli, visu laiku cenšas pabalstīt, pamest cisas apakšā, uzņemoties visas bērna grūtības un problēmas. No tā cieš arī bērni — izaug bezpalīdzīgi, nepatstāvīgi. Cieš arī mātes un vecmāmiņas: kad bērni izaug, viņas jūt, ka ir nevajadzīgas un nederīgas, ka pilnīgi zudusi dzīves jēga. Kāda ir viņu dzīves jēga? Pareizi, izpildīt savas patiesās vēlmes, nevis bērnu un mazbērnu vēlmes. Vai tagad saprotat, kāda ir rūpju pārņemto māmiņu un tēvu, vecmāmiņu un vectēvu kļūda? Vai tagad saprotat, kā maldās tie, kuri uzskata, ka viņu dzīves jēga ir bērni!

Atstājiet bērniem viņu dzīves jēgu. Bet paši dzīvojiet saskaņā ar savējo.

4. Stipras bailes vai izbīlis iepriekšējā dzīvē

Baiļu cēlonis ir neattīstīta enerģētika un nevērīga attieksme pret savu energoinformatīvo būtību. Atcerieties: mēs jau runājām par to, ka stipru enerģētisko apvalku bailes nespēj caursist. Ja bailes ir ielauzušās cilvēka iepriekšējā dzīvē un iesakņojušās viņa struktūrā, — tas nozīmē, ka šis cilvēks nav ticis galā ar viņam izvirzīto uzdevumu, nav spējis nostiprināt savu enerģētisko apvalku tik lielā mērā, lai tiktu galā ar bailēm. Un par to viņš tagad maksā — fiksētās tendences turpina pastāvēt, lai gan paša apziņa tās vairs neuztur!

Šajā dzīvē šis karmas variants izpaužas kā pastāvīgs satraukums vai kā mocītāji un tirāni, kuri neļauj normāli dzīvot, moka, fiziski un morāli ņirgājas.

Kādas manas pacientes liktenis iepriekšējā dzīvē stipri atgādināja meitenes — burves likteni tāda paša nosaukuma Kuprina stāstā (atcerieties filmu «Burve» ar Marinas Vladi piedalīšanos). Viņu saplosīja gabalos satrakots pūlis. Šajā dzīvē meitene jau piedzima ar bailēm no cilvēkiem, sevišķi no lieliem cilvēku pūļiem. Viņa auga kā mežone, bija nesabiedriska, bet, nonākusi cilvēku vidū, visu laiku centās nolīst stūrī, it kā gribētu palikt nemanāma, paslēpties. Skolā meitenei klājās ļoti grūti, jo par viņu visu laiku ņirgājās klasesbiedri. Vecāki meitu pārcēla no vienas skolas uz otru — desmit gadu laikā viņa pabija četrās skolās, bet visur atkārtojās viens un tas pats: viņa kļuva par mērķi visām rupjībām, apvainojumiem, viņu nemitīgi aizskāra, par viņu ņirgājās. Reiz viņu nolinčoja, piesējušies kāda sīkuma dēļ, gandrīz visa klase meiteni piekāva skolas pagalmā. Labi, ka garāmejoša skolotāja iejaucās, novērsa izrēķināšanos. Iepriekšējās dzīves aina tātad atkārtojās atkal un atkal. Meitene ārstējās pie psihoterapeita — nelīdzēja. Pēc skolas beigšanas tās pašas problēmas sākās darbā: viņa nomainīja vienu darbavietu pēc otras, bet nekur nespēja palikt, jo vienmēr līdz ar viņas ierašanos sākās konflikti un par grēkāzi kļuva viņa.

Tagad mēs nodarbojamies ar viņas karmu. Meitene ir ļoti talantīgs cilvēks — viņai parādījušās ekstrasensa dotības. Un es zinu — viņai viss būs labi.

5. Pārmērīgas nāves bailes, kas nonāk līdz dziļām šausmām

No nāves baidās tikai cilvēks, kas nezina, ka viņa īstenā energoinformatīvā būtība ir nemirstīga. No nāves baidās tas, kas par galveno uzskata fizisko ķermeni. Tādu karmu uzkrāj cilvēks, kas neiet pa savas energoinformatīvās būtības evolūcijas ceļu, bet rūpējas tikai par savu ķermeni, tas ir, atkal nepilda savus īstos uzdevumus.

Tādas karmas sekas ir daudzveidīgas: tā var būt tieksme uz nepamatotām depresijām, kas var novest pat līdz pašnāvībai, bet tas var būt arī patoloģisks «sastingums», «ieklemmēšanās» uz vienu mērķi, nespēja piemēroties dzīvei un apstākļiem. Tāds cilvēks sava neelastīguma dēļ viegli lūst. Tāda karma, piemēram, bija kādam vietējās padomes deputāta kandidātam, kurš uz savu mērķi gāja kā buldozers un ne par ko negribēja no tā atteikties. Vara viņa zemapziņā asociējās ar nemirstīgumu. Iepriekšējā dzīvē viņš bija ieslodzīts nāvinieku kamerā, pārdzīvoja visas tuvā nāves soda šausmas. Viņa likteni toreiz izlēma pilsētas gubernators. Tagad šā cilvēka zemapziņā bija fiksējusies atziņa: iegūsi varu — valdīsi par dzīvību un nāvi.

Ir arī citi gadījumi, kad šāda karma izpaužas bailēs no straujā laika rituma, no vecuma tuvošanās. Bieži tādiem cilvēkiem nav laika izjūtas — viņi neko nepaspēj, vienmēr nokavē. Viņi var būt arī ļoti neizlēmīgi, nespējīgi izdarīt izvēli, mainīt savu likteni. Zemapziņā šiem cilvēkiem šķiet, ka jebkurš risinājums tuvina viņus nāvei. Viņi baidās ieskatīties nākotnē, baidās plānot savu dzīvi. Vislabāk jūtas, atrodoties it kā ārpus laika un telpas.

Tā bija ar kādu manu pacientu, kas gadiem sēdēja bez darba, jo nespēja izvēlēties nevienu no piedāvātajiem variantiem. Viņš atceras, ka viņu varēja nobaidīt, piemēram, tāda darba devēja frāze par darba apstākļiem: «Pensijā varēsit iet, nostrādājis divdesmit piecus gadus.» Viņu biedēja tāda noteiktība, šķita, ka šis darbs tuvinās pensijai, tātad arī nāvei. Viņš atteicās no prestiža, labi apmaksāta darba.

6. Citu cilvēku naids

Runa ir nevis par nemotivētu naidu, bet gan naidu, ko izraisījuši pilnīgi reāli grēki un ļaundarības. Vēl vairāk — šo naidu apzinās tā objekts. Pats spilgtākais piemērs: cilvēks, kas pazudināja daudz dzīvību. Tā ir Staļina un viņam līdzīgu tirānu karma.

Šajā dzīvē tāda karma izpaužas tā, ka cilvēkam burtiski neļauj dzīvot absolūti visi apkārtēji cilvēki. Zemapziņā viņi taču jūt, ka šis cilvēks ir parādā ļoti daudziem, ka viņš ir vainīgs to priekšā. Tad nu viņi visi nemitīgi līp pie tā, kaut ko pieprasa, piedāvā, interesējas, vārdu sakot — nomoka. Vienu šādu cilvēku (kas iepriekšējā dzīvē bijis daudz mazāka mēroga tirāns nekā Staļins) apkārtējie bija nomocījuši līdz infarktam un nāvei. Sieva pastāvīgi pārmeta, ka viņš maz nopelna, darbā visi iespējamie priekšnieki vienlaikus deva dažādus savstarpēji izslēdzošus un neizpildāmus uzdevumus, daudzie paziņas nemitīgi lūdza aizdot naudu, prasīja, lai palīdz celt vasarnīcas, organizēt tantēm bēres, iekārtot bērnus skolās, bet sievas dzemdību namos, — un nejau tapec, ka viņš butu ļoti ietekmīgs cilvēks, bet gluži vienkārši juta, ka viņš nespēs atteikt (viņš taču bija ieprogrammēts atstrādāt savu karmu), tāpēc arī visu izdarīs. Beidzot pienāca brīdis, kad viņam vienlaikus bija jābūt četrās vietās, vēl trīs uzdevumu dēļ viņam būtu jāpaliek darbā, pieci priekšnieki kliedza viņam ausī katrs par savu, telefons bija pārkarsis, visi no viņa kaut ko prasīja, prasīja… Turklāt viņam gāja zudumā dārga ceļazīme uz sanatoriju, jo viņš nevarēja braukt uz turieni daudzo uzspiesto rūpju dēļ, bet laika pārdot šo ceļazīmi nebija (to pašu rūpju dēļ). Tai brīdī šim vīram paziņoja, ka kāds aizdedzinājis viņa vasarnīcu. Tas bija pēdējais piliens. Cilvēku piemeklēja infarkts, bet pēc dienas viņš nomira reanimācijas nodaļā. Tik izsmalcināta bija atmaksa par kādreizējiem nodarījumiem.

7. Vainas sajūta, kas radusies grēku apzināšanās sakarā

Vainas sajūta — tā ne tuvu nav grēku izpirkšanas pazīme. Kad grēks izpirkts, pazūd arī vainas sajūta. Vainas sajūta, kas radusies sakarā ar grēka apzināšanos, ne tikai neizpērk grēku, bet arī pati par sevi rada jaunu karmu.

Gadās arī tā, ka grēks ir bijis, bet vainas sajūtas nav, jo grēks nav apzināts. Tāds grēks vēl nav iemiesojies izpaustajā karmā, un tas nav jāatstrādā un jāizpērk.

Vainas sajūta, ar kuru cilvēks dzīvojis iepriekšējā dzīvē, izpaužas uzmācīgu ideju veidā un nosliecē uz fanātismu. Tāds cilvēks visu laiku tveras pie apkārtējiem, it kā cenšoties viņiem izpatikt, kompensēt zemapziņā mītošo vainas sajūtu. Apkārtējie cilvēki pret viņu paliek auksti un vienaldzīgi.

Šis karmas veids novērojams kādam plaši pazīstamam mūsdienu politiskajam darbiniekam. Viņš visu laiku uzstājas ar neprātīgām uzmācīgām idejām un grib iemantot cilvēku mīlestību, bet viņam tas neizdodas. Iepriekšējā dzīvē viņš bija sīks krāpnieks, kas veikli apmuļķoja cilvēkus, lai iztukšotu viņu kabatas, turklāt apzinājās, ka rīkojas nepareizi, un dvēseles dziļumos mocījās ar vainas sajūtu.

8. Liela grēcīga mīlestība

Grēcīga ir mīlestība, kas dzimst nevis no cilvēka patiesām vēlmēm un vajadzībām, bet tikai no aklas, neprātīgas kaisles.

Šajā dzīvē tas izpaužas kā tieksme uz dzīvesvietas maiņu un nenopietnu attieksmi pret dzīvi. Turklāt apkārtējie šādu cilvēku neieredz. Viņš ir nemierīgs — visu laiku kaut ko meklē, droši vien savu iepriekšējo mīlestību. Viņš ir vieglprātīgs, jo bez mīlestības viņam dzīvē citu vērtību nav. Apkārtējiem šāds cilvēks nepatīk tieši savas vieglprātības dēļ, sava nozīme ir arī neapzinātai skaudībai — daudzi dvēseles dziļumos gribētu tādu grēcīgu kaislību savā dzīvē, bet viņiem tas nav lemts. Es pazinu cilvēku, kas šādas karmas dēļ arī šajā dzīvē kļuva par postīgas kaisles upuri,' tikai tā bija cita kaislība: kāršu spēle. Viņš braukāja pa valsti, notrieca visu savu naudu un beigas ņema visai bēdīgu galu.

9.  Alkatība iepriekšējā dzīvē

Alkatība ir nespēja dalīties savā enerģijā. Tas izraisa stagnantiskas parādības cilvēka enerģētiskajā sistēmā, enerģija pārstāj cirkulēt, tā sastingst un pakāpeniski izsīkst. Cilvēks, kas nespēj atdot, pārstāj arī saņemt. Tāpēc viņš pārstāj būt par caurteces sistēmu, no kuras pa vienu cauruli iztek, bet pa otru ietek.

Arī šai dzīvē tas izpaužas tā, ka cilvēks nekādi nevar saņemt to, ko viņam vajag. Viņam visu laiku traucē ārējie apstākļi. Cilvēks nevar sasniegt savus mērķus: kad viņš tuvojas mērķim, nez no kurienes visu laiku parādās nepārvarami šķēršļi.

Sievietei, kas iepriekšējā dzīvē tā skopojās (ne tikai ar naudu, bet arī ar jūtām), šajā dzīvē apstākļi nekādi neļāva iziet pie vīra. Pirmais līgavainis mainīja lēmumu vecāku spiediena rezultātā, otrs aizbēga gandrīz no altāra pie citas sievietes, ar trešo kāzu priekšvakarā notika traģisks nelaimes gadījums. Mēs laikus sākām strādāt ar viņas karmu, jo progresējošs stāvokļa pasliktinājums varēja novest pie sievietes nāves.

10.  Žūpība iepriekšējā dzīvē

Žūpība — tā ir aiziešana no saviem patiesajiem mērķiem un uzdevumiem. Cilvēks atsakās evolucio- nēt, kļūst bezspēcīgs dzīves priekšā un realitātes vietā priekšroku dod skurbulim, kā rezultātā degradējas.

Šajā dzīvē tāds karmas veids izpaužas tādējādi, ka cilvēks nekādi nevar savākties, koncentrēties un vismaz kaut ko dzīvē sasniegt — visi notikumi visu laiku iziet no viņa kontroles. Tie ir nevīžīgi, nolaidīgi cilvēki, un pat tad, ja viņi šai dzīvē nedzer, tomēr izskatās tā, it kā visu laiku būtu kunga prātā. Ļoti neorganizēti, ārēji nekārtīgi, izklaidīgi, visu aizmirst, vienmēr un visur parādās nelaikā, bet tur, kur ir vajadzīgi, viņu nav.

Institūtā, kur strādāju, bija tāds grāmatvedis. Rezultātā institūta darbiniekiem pašiem bija jākontrolē visi procesi, kas saistīti ar darba algas aprēķināšanu, jo bez kļūdām, turklāt pat ļoti rupjām, neiztika. Institūta kase bija pilnīgā nekārtībā, ar savu bezatbildīgo attieksmi viņš gandrīz noveda iestādi līdz pilnīgam finansiālam kraham. Jāteic, ka tomēr viņš bija gluži labs cilvēks. Vajadzēja viņu pamatīgi sapurināt un teikt: «Klausies, draugs, vai nu mēs strādājam ar tavu karmu, vai arī zaudē šo amatu bez tiesībām tajā turpmāk strādāt.» Tas līdzēja.

11. Enerģētiska pārslodze iepriekšējā dzīvē

Te domāju tādu dzīvesveidu, kas noved pie enerģētiskas iztukšošanās. Tas ir raksturīgi cilvēkiem, kuri iepriekšējā dzīvē bijuši magi, burvji — tiem, kurus tagad sauc par ekstrasensiem. Cilvēki nezināja drošības tehnikas noteikumus, strādāja pāri saviem spēkiem, dāsni dalījās savā enerģētikā ar pacientiem un rezultātā pilnīgi zaudēja spēkus.

Šajā dzīvē karma izpaužas kā tieksme uz dzeršanu. Tas tāpēc, ka tādi cilvēki jau piedzimst ar novājinātu enerģētiku un turpmāk, lai stimulētu sevi uz aktivitāti, sāk lietot alkoholu kā dopingu. Sākumā tas palīdz, tad ievelk kā purvā un noved pie alkoholisma.

Ekstrasensu grupā, ar kuru strādāju, bija vairāki tādi cilvēki. Par ekstrasensiem gan viņi kļuva pēc liela darba, kas tika veikts, attīrot vinu karmu un normalizējot enerģētisko potenciālu. Tagad viņi ir atturībnieki un ļoti spēcīgi speciālisti.

12. Pašnāvība iepriekšējā dzīvē

Viens no pašiem briesmīgākajiem grēkiem, kuru par tādu atzīst arī baznīca. Izdarot pašnāvību, cilvēks atsakās izpildīt viņam uzliktos dzīves uzdevumus — viņš no tiem gluži vienkārši aizbēg citā pasaulē. Bet no dzīves uzdevumiem nav iespējams aizbēgt — tie tik un tā panāks cilvēku nākamajā dzīvē, turklāt vel smagākā variantā. Dzīve ir skola, un, ja jūs aizbēgat no skolas klases, jūs tik un tā atstās uz otru gadu, atkal liks apgūt to pašu.

Cilvēku, kas iepriekšējā dzīvē izdarījis pašnāvību, gaida neiedomājami daudz grūtību. Bet, ja karma nav atstrādāta, viņš joprojām centīsies aizbēgt no grūtībām, sāks ienīst gan šīs grūtības, gan nepieciešamību tās pārvarēt. Ja šajā gadījumā nestrādā ar karmu, tas atkal var novest pie pašnāvības.

Vienu no maniem pacientiem izdevās burtiski izvilkt no cilpas, kas viņu gaidīja visai tuvā nākotnē. Pār viņu vēlās nepatikšanas, bet viņš tikai gulēja uz dīvāna un pat necentās atrisināt savas problēmas. Viņš zaudēja darbu, atstāja bez iztikas līdzekļiem sevi un ģimeni, iekūlās kaut kādos neiedomājamos parādos, kurus nevarēja atdot, viņam piedraudēja: «Pārdod dzīvokli!» Beigu beigās no viņa aizgāja sieva, bērns kļuva par narkomānu, bet viņš palika vienaldzīgs pret visu, truli skatījās griestos un jau gatavojās jaunam ceļojumam uz viņpasauli. Es pastrādāju ar viņa karmu, viņš spēja atbrīvoties no uzmācīgās programmas, saņēmās un pamazām atrisināja savas problēmas. Izglāba dēlu, nokārtoja parādu, atkal apprecējās. Tagad ir normāls cilvēks.

Jūs nupat iepazināties ar galvenajām karaliskajām izpausmēm. Bez jau nosauktajām sekām karma var radīt ari slimības. Kā noteikt, vai slimībai ir karmiska izcelsme? Ļoti vienkārši: šai slimībai parasti ir dažas dīvainības: tā ir absolīiti netipiska cilvēka dzimumam, vecumam un viņa dzīves apstākļiem. Nu kāpēc gan labi paēdis bagātnieks sirgst ar tuberkulozi? Pieaudzis cilvēks — saslimst ar cūciņām? Priekšzīmīgs ģimenes tēvs dabū gonoreju? Turklāt šādas slimības ir pilnīgi neiespējami izārstēt ar parastajiem līdzekļiem un tās iemitinās organismā uz daudz ilgāku laiku, nekā pec to dabas pienāktos, to norise pilnīgi neatbilst tam, kas par šīm slimībām rakstīts visās medicīnas rokasgrāmatās. Vai varat iedomāties akūtu angīnu, kas velkas divus mēnešus? Bet tāds gadījums bija. Tā bija karmiska slimība tīrā veidā.

Tagad, kad esam veikuši pilnu klasifikāciju, var parunāt arī par to, kas tad ar karmu būtu jādara.

Uzreiz brīdinu: pilnīgi atbrīvoties no karmas tikai vienas dzīves laikā jums diez vai izdosies. Tas tāpēc, ka karmiskās izpausmes liek sevi manīt ne jau visas uzreiz, bet gan pakāpeniski. Mēs varam strādāt tikai ar tām, kuras guvušas izpausmi. Nav izslēgts, ka dažas karmiskās programmas gluži vienkārši snauž jūsu apziņas un ēteriskā ķermeņa struktūrās — gluži kā mīnas ar laika degli — un tās var snaust ļoti ilgi, līdz pat nākamajai dzīvei. Tādu programmu jūs nevarēsit atklāt, tātad nevarēsit ari atstrādāt.

Tomēr jums ir iespēja jau tagad ievērojami attīrīt savu karmu. Cilvēks, kas apgūst TEIA sistēmu, progresē ļoti strauji, tāpēc diezgan ātri atmostas un uzpeld virspusē līdz tam pasīvās karmiskās programmas. Parasti tas notiek šādā veidā: tiklīdz guļošā karma gatava pamosties, cilvēkam apkārt sākas noteikti notikumi — tā saucamie koda notikumi, kas ļoti atgādina iepriekšējās dzīves notikumus, kuri ir saistīti ar karmas uzkrāšanu. Koda notikumu ietekmē zemapziņa sāk atcerēties, kas ar to noticis iepriekš līdzīgos apstākļos: karma atdzīvojas, atkailinās, uzpeld dvēseles un apziņas virspusē. Un tad galvenais ir to laikus «satvert», atstrādāt, neļaut atkal izvērsties nevēlamajiem notikumiem pēc iepriekšējās shēmas.

Ja karmiskais cēlonis jau uzpeldējis virspusē, sācis strādāt, to likvidēt ir pavisam vienkārši!

Pirms runājam par metodēm, daži vārdi par to, vai šo metožu izmantošana zināmā mērā nav neētiska un nevēlama. Paredzu, ka daļai lasītāju var rasties tādas šaubas. Bet daba taču ir paredzējusi dabisku karmas atstrādāšanas mehānismu. Tas ir, saskaņā ar dabas ieceri cilvēkam karma jāatstrādā visu savu mūžu, varbūt pat vairāku mūžu gaitā par savu nepareizo rīcību un viltus vēlmēm jāmaksā ar ciešanām un nedienām, lielām grvitībām utt. (mēdz teikt, ka ciešanas attīra dvēseli, — tas pilnīgi atbilst šeit stāstītajam). Lielākā daļa cilvēku tā dzīvo arī tagad, tikai viņi nesaprot, kāpēc nākas ciest un mocīties, un parasti visā vaino apkārtējos, lai gan vaina meklējama paša karmā.

Ir gadījumi, kad cilvēkam izdodas atstrādāt karmu vienas dzīves laikā, bet tas panākams ar lieliem zaudējumiem un ciešanām. Bija gadījums, kad sievieti līdz 38 gadiem vajāja drausmīgas nelaimes: viņa agri zaudēja vecākus, tad 17 gadu vecumā palika viena svešā pilsētā, bez jumta virs galvas, bez tuviniekiem, bez darba. Viņa cieta badu, dzīvoja ka bezpajumt- niece, galu galā saslima, kā ārsti uzskatīja, nedziedināmi. Viņa pastāvīgi gulēja slimnīcā, vairākas reizes bija uz dzīvības un nāves robežas. Tas viss turpinājās divdesmit gadus! Bet kādudien notika brīnums, kas viņu izglāba. Pēc daudziem slimību un likstu gadiem sieviete kārtējo reizi nokļuva slimnīcā — šoreiz ar drausmīgu asins saindēšanos. Visi viņu norakstīja. Bet reiz palātā, kurā viņa gulēja, ieskatījās slavens medicīnas spīdeklis. Spīdeklis ieraudzīja nožēlojamo mirstošo sievieti — un kaut kas viņa sirdī ietrīsējās. Ataicināja labākos speciālistus, lika lietā labākos medikamentus. Sieviete izveseļojās.

Pēc pusgada viņa apprecējās un aizbrauca uz Itāliju. Vīrs viņu ļoti mīl, un viņai, kam agrāk nebija itin nekā, tagad ir pašai sava māja, villa jūras krastā, mašīna, jahta, auskari ar briljantiem utt. Jūs teiksit— pasaka, tā dzīvē nenotiek? Un kā vēl notiek! Sieviete ar neizmērojamām ciešanām atstrādāja karmu, izpelnījās piedošanu.

Tas ir piemērs tam, kā karma tiek atstrādāta dabiskā ceļā. Agrāk cilvēcei arī nebija cita ceļa. Bet tagad mēs esam nonākuši kritiskā situācijā. Mēs ļoti strauji gāžamies bezdibenī. Mums gluži vienkārši nav laika atstrādāt karmu visas dzīves garumā un vēl jo vairāk daudzās dzīvēs; lai izglābtos, mūsdienu cilvēkam jāatbrīvojas no karmiskajiem parādiem ļoti ātri. Tieši tāpēc mums tagad ir pieejamas citas karmas atstrādāša- nas metodes — metodes, kuras var likt lietā apzināti un ļoti operatīvi. Informācija par šīm metodēm iegūta tieši no Visuma energoinformatīvā lauka. Cilvēcei pašreizējā sarežģītajā situācijā dota atļauja izmantot šīs metodes. Šajā mūsu attīstības posmā to lietošana nav pretrunā ar augstākās ētikas normām.

Tātad, ja karmiskā problēma jau ir uzpeldējusi un atklājusies, mēs varam iegūt tiešu pieeju tai un šo problēmu gluži vienkārši izņemt no savas apziņas un dvēseles struktūrām. Laika ziņā tas aizņems ne vairāk kā trīs minūtes, bet jūsu tālākajam liktenim tas būs līdzvērtīgi karmas dabiskai atstrādāšanai. Augstāk aprakstītajā piemērā sievietei nebūtu jāmokās divdesmit gadu, ja viņai būtu bijusi pieejama šī metode! Bet, kā saka, katram savs — katrs saņem pieeju tikai tai informācijai, kurai viņš jau ir gatavs. Jūs, dārgais lasītāj, jau esat pilnīgi nobriedis tai karmas atstrādāšanas metodei, ar kuru gribu jūs iepazīstināt. Citādi jūsu rokās šī grāmata nebūtu nonākusi.

Tagad konkrēti par metodi.

TEIA sistēmas 2. pakāpe

16. solis. Karmisko cēloņu atklāšana

Iepazinies ar karmisko izpausmju klasifikāciju, jūs jau vispārīgos vilcienos esat sapratis, kurš karmas tips attiecas uz jums. Bet ar to ir par maz. Jums jāzina, ka virspusē uzpeldējušie un atdzīvojušies kar- miskie cēloņi vienmēr izraisa jūsu dzīvē kādus notikumus. Tieši pēc tiem vai citiem notikumiem savā dzīvē jūs varat noteikt cēloni, kas šos notikumus izraisījis, tas ir, konstatēt, ka jūsu karma ir pamodusies un gatava atstrādei. Pie šāda veida notikumiem var pieskaitīt arī karmiskās slimības, par kurām jau runājām.

Tātad ir vairāki tādu situāciju tipi, kurās nonākot jums ir pamats domāt, ka jūsu karma atvērusies un alkst pēc atstrādes.

1.   Jums parādījusies (vai bijusi jau agrāk) kāda nevēlama nosliece, kurai jūs pakļaujaties pret savu gribu.

Piemēram, jūs vienmēr nokavējat katru svarīgu tikšanos — nav skaidrs, kāpēc, jo jūs ļoti cenšaties nenokavēt: vai nu modinātājs nenozvana, vai satiksme pieviļ, vai gadās vēl kas cits. Te jāmin arī tieksme uz iedzeršanu un azartspēlēm, periodiska neizturama vēlme iekaustīt sievu un vispār visas jūsu rakstura negatīvās iezīmes, no kurām jūs varbūt vēlaties, bet nespējat atbrīvoties.

2.   Jūsu dzīvē pastāvīgi atgadās līdzīgi notikumi, kuru rezultātā jūs vienmēr kļūstat par upuri. Jūs visu laiku vajā dažādas ligas Kur vien jūs atnākat strādāt, jūs atlaiž ar skandālu, turklāt visi šie skandāli līdzinās cits citam ka divas ūdens piles. Vai arī reizi gadā krītat uz līdzenas vietas un salaužat te roku, te kāju. Vai arī kāds nelietis kāpņu telpā regulāri pamanās atņemt jums maku ar naudu. Vai arī jūs apzog transportlīdzekļos. Vai arī jūs visu laiku nodod. Un tā tālāk.

3.  Par šādu pastāvīgu negadījumu upuri varat kļūt ne tikai jūs, bet ari jūsu ģimenes locekļi — ari tas var liecināt par jūsu karmas saasināšanos.

4.  Jūs dzīvē visu laiku vajā cits citam ļoti līdzīgi cilvēki. Jūs pakāpeniski ievelk analogās attiecībās ar analogiem cilvēkiem. Piemēram, kad jūs braucat tālsatiksmes vilcienā, jūsu kupejas kaimiņš vienmēr ir kara jūrnieks. Vai ari jūsu draugu un paziņu profesija nez kāpēc lielākoties ir saistīta ar mūziku, lai gan viņi cits citu nepazīst un ari jums nav nekāda sakara ar mūziku. Vai arī jūs visu laiku maināt vīrus, bet viņi visi izskatās līdzīgi un visiem ir gados jaunas mīļākās. Vai arī visapkārt ir neprecētas sievietes, bet jums romāns vienmēr tikai ar precētām. Reizēm gadās, ka viens un tas pats cilvēks visu laiku iekrīt jums acīs visdažādākajās vietās — kur vien jūs ejat, visur viņu satiekat. Ar tādu cilvēku jūs nepārprotami saista karmiska problēma.

5. Jūs sirgstat ar slimību, kas nav raksturīga jūsu vecuma, dzimuma, ģimenes un sociālā stāvokļa, rases, valsts utt. cilvēkiem. Slimība uznāk bez redzama iemesla, spontāni, tā ir lipīga un ilgstoša, grūti ārstējama, ja vispār pakļaujas ārstēšanai.

Bet tagad uzmanību: lūk, paņēmiens, kas jums palīdzēs droši pārbaudīt, vai jūsu problēmai ir kar- misks raksturs vai arī tā ir cita veida apstākļu sagadīšanās.

Jūs ieejat etalonstāvokli un izsaucat visus apstākļus, kas raksturīgi jūsu nelabvēlīgajai situācijai. Ja šie apstākļi etalonstāvokli jums izraisa asu diskomfortu — niknumu, skumjas, spēku izsīkumu, izmisumu, apjukumu vai citas negatīvas emocijas, tas nozīmē, ka jums ir darīšana ar karmiskiem notikumiem.

Ja tas nenotiek, tad šim gadījumam ar karmu nav nekāda sakara un jums visdrīzāk ir darīšana ar nekarmiska rakstura cēloņiem. Pameklējiet šos cēloņus nesenajā pagātnē: pārliecinieties, vai jūsu vēlmes ir patiesas, koriģējiet veiksmes un efektivitātes, pašpaļāvības un veselības programmas.

Ja konstatēsit, ka notiekošajam ir karmisks raksturs, varat stāties pie nevēlamās karmas likvidēšanas. Uzsveru: jums šim nolūkam nevajag pārvaldīt reinkarnācijas tehniku, nevajag iedziļināties iepriekšējā dzīvē un noteikt, kas tieši bijis karmas rašanās cēlonis. Tādas tehnikas pastāv, un tās izmanto speciālisti, taču to darīt bez īpašas sagatavotības nav ieteicams: tās var būt bīstamas. Vēl jo vairāk tāpēc, ka karmas novēršanai — atkārtoju — nav obligāti jāzina tās rašanās konkrētais cēlonis. Pēc augstāk izklāstītās metodikas jūs varat aptuveni noteikt, kāda ir jūsu karma. Zināt konkrētus iepriekšējās dzīves notikumus karmas atstrādei nav vajadzības. Jūsu karma šajā dzīvē izpaužas konkrētu, sajūtamu enerģētisko struktūru veidā. Pietiek tās atklāt un novākt— un jūsu karma būs atstrādāta.

TEIA sistēmas 2. pakāpe

17. solis. Karmisko struktūru novākšana

Karmiskās struktūras loti dziļi skar mūsu energoinformatīvo būtību. Tāpēc, lai tās novāktu, jums būs jādarbojas trijos līmeņos, citādi nav iespējams garantēt pozitīvu rezultātu.

Nodarbībās karmisko cēloņu likvidēšana notiek ciešā mijiedarbībā ar pasniedzēju, jo patstāvīgi noteikt karmisko cēloni var būt visai sarežģīti. Jums būs vajadzīga vislielākā koncentrēšanās.

Pirmais līmenis: jānovāc karmiskās struktūras no sava lauka struktūrām.

Otrais līmenis: jākoriģē lauka struktūra — atbrīvotajā vietā jāieliek jauna pretējas darbības enerģētiskā struktūra, lai iepriekšējais kroplais veidojums patvaļīgi neatjaunotos.

Trešais līmenis: jākoriģē uzvedības programma — iepriekšējā karma jūs virzīja uz noteiktu uzvedības tipu, tagad jums jārada jauns uzvedības tips, šai nolūkā koriģējot programmas, kas nodrošina pašpaļāvību un darbības efektivitāti.

Tagad sīkāk par katru līmeni.

17. a solis. Pirmais līmenis: savas karmiskas struktūras novākšana

Brīdinājums: ja jūs vajā uzreiz vairākas atšķirīgu karmisko notikumu ķēdītes, tas nozīmē, ka jums ir guvuši izpausmi vairāki karmas veidi, un tie ir jākoriģē katrs atsevišķi. Atstrādājiet šīs ķēdītes pakāpeniski, nevajag visu samest vienā kaudzē.

1.    Ieejiet etalonstāvokli. Atdzīviniet iztēlē savas pašreizējās dzīves notikumus, kurus, kā jūs noteicāt ar šajā grāmatā dotās metodikas palīdzību, izraisījuši karmiski cēloņi. Vēlreiz atkārtoju: tiem jābūt vienas jēdzieniskas virknes notikumiem. Ja dzīvē ir vairākas tādas ķēdītes (jūs visu laiku krītat, jums nozog naudu, jūs apprecaties tikai ar alkoholiķiem), nevajag etalonstāvokli iedomāties to visu uzreiz. Sāciet ar kaut ko vienu, piemēram, ar vieglprātīgajiem vīriem. Koncentrējieties uz šo savas dzīves aspektu. Ieslīg- stiet nepatīkamajās sajūtās, kuras šī procedūra izraisīs. Esiet pacietīgs, jo tas vajadzīgs, lai atdzīvinātu karmisko struktūru, izceltu to no dvēseles un apziņas dzīlēm pēc iespējas tuvāk jūsu ēteriskā ķermeņa virsmai. Tad to būs vieglāk novākt.

2.   Tagad uzmanīgi izpētiet savu ēterisko ķermeni (šīs metodikas skatieties TEIA sistēmas pirmajā grāmatā). Izpētiet rūpīgi un pamatīgi — karmiskajai struktūrai jābūt tur. Nosakiet nepatīkamo sajūtu (tās jums radās, izpildot šīs metodes pirmo paņēmienu) atrašanās vietu jūsu ēteriskajā ķermenī. Kur tieši atrodas šīs sāpes, bailes, bēdas, izmisums utt.?

Atcerieties, mēs runājām par to, ka karmiskā problēma maina lauka struktūru konfigurāciju — tā sajūtama ka uzaugums vai caurums. Izvelkot šo struktūru ēteriskā ķermeņa līmeni, to var subjektīvi uztvert kā blīvu svešas enerģijas sabiezējumu; kā audzēju: kā kaut kā stiegra sabiezinājumu vai, tieši otrādi, kā kādu cietu piku; kā patoloģisku saišu mezglu uz orgāniem utt. Tieši tur tad ari atrodas jūsu dvēseles sāpe, ko izraisījis karmisks cēlonis. Iedomājieties šīs struktūras krāsu, lielumu, formu.

Nav izslēgts, ka pieskaršanās šai struktūrai tikai domās vien jums izraisīs spontānu emocionālu reakciju — asaras, histēriju, skaļu raudāšanu. Iespējamas arī citas, mazāk vētrainas reakcijas: auksti drebuļi, trīsas. Ļoti labi — tā sāk iziet karmiskā struktūra. Tikai neļaujieties histērijai, kontrolējiet to, skatieties uz savām asarām it kā no malas, kā uz nepieciešamu medicīnisku procedūru, nevis kā uz iemeslu skumjām un sevis žēlošanai. Jūs taču esat etalonstāvoklī — tad nu skatieties uz šīm ciešanām atsvešināti, neielaižot tās savā etalonstāvoklī.

3. Virknē gadījumu ar to pietiek, lai karmiskā struktūra pārstātu pastāvēt. Ja jūs no visas sirds esat izraudājies, šīs struktūras visdrīzāk vairs nav: jūsu emocionālā reakcija radēja spēcīgu enerģētisko uzvirmojumu, kas tad arī palīdzēja izšķīdināt karmisko struktūru. Jebkurā gadījumā jums sajūtu līmenī jāpārbauda, vai struktūra vēl ir vai ari tās vairs nav. Pilnīgi iespējams, ka tā vēl joprojām ir vecajā vietā; bet, ja nekādas emocionālas reakcijas nebija, tad no struktūras nekādā gadījumā neesat atbrīvojies. Tāpēc stāsimies pie nākamā posma — izņemsim to no sava ēteriskā ķermeņa.

Šim nolūkam var izmantot vairākus paņēmienus no tiem, kuri aprakstīti pirmajā šīs sērijas grāmatā. Ar karmisko struktūru var rīkoties tāpat kā ar patoloģisko saišu mezglu organismā: izvilkt to ar roku, kas izsūknē enerģiju kā sūknis (neaizmirstiet pēc tam kā nākas nomazgāt rokas tekošā ūdenī!). Var rīkoties kā ar nobūrumu (ja esat aizmirsis, kā to dara, iesaku atkal ielūkoties pirmajā grāmatā). Vispār rīkojieties tā, kā jums ir ērtāk un kā, jūsuprāt, būs efektīvāk. Jūs jau esat pietiekami sagatavots cilvēks, lai rīkotos radoši. Varat sadedzināt karmisko struktūru ar lāzera staru, varat uz to šaut ar liesmu- metēju, varat to drupināt kā akmeni un izņemt pa daļām, varat izsūknēt ar sūkni vai izsūkt ar putekļsū- cēju. Vispār dariet, ko vien gribat, jūsu uzdevums ir iznīcināt karmisko struktūru jebkurā veidā, taču tā, lai jūsu ēteriskajā ķermenī no tās nepaliktu nekādu pēdu, ne drupačas, ne piliena. Un neaizmirstiet, ka visu šo laiku jūs atrodaties etalonstāvokli!

4. Tagad jums atlicis veikt darba noslēdzošo posmu: maksimāli pastiprināt augšupejošo un lejupejošo plūsmu (tās aiznesīs visas patoloģiskās struktūras paliekas, ja tādas vēl ir), pēc tam vēlreiz pārbaudīt un nostiprināt aizsargapvalku, maksimāli piepildīt to ar enerģiju. Pārbaudiet, vai nekur nav caurumu un nelīdzenumu. Ja tādi ir, piepildiet tos ar enerģiju.

17. b solis. Otrais līmenis: lauka struktūru korekcija

Vēršu jūsu īpašu uzmanību: pāreja uz otro līmeni jāveic tūdaļ pēc pirmā līmeņa pabeigšanas, bez jebkāda pārtraukuma, neizejot no etalonstāvokļa! Karmiskās struktūras ir sīkstas, bet mūsu apziņa visai inerta. Un, ja jūs pieļausit pauzi, apziņa var automātiski atgriezties pie ierastā patoloģiskā stāvokļa un karmiskā struktūra atkal ātri ieņems savu iepriekšējo vietu. Likvidētās struktūras vietā var uzrasties tāda pati jauna, ja jūs ātri neaizpildīsit tukšo vietu ar jaunu konfigurāciju. Šim nolūkam paredzēti otrā līmeņa darba paņēmieni.

1.   Jūs joprojām esat etalonstāvoklī. Ar pirmā līmeņa paņēmieniem jūs sevi atbrīvojāt no nepatīkamajām sajūtām un tēliem, kurus jūsu iztēlē radīja karmisko notikumu ķēdīte. Vairs neatgriezieties pie šiem notikumiem un sajūtām, neatsauciet tās savā atmiņā, bet tūdaļ stājieties pie tieši pretēju tēlu, ainu un sajūtu veidošanas. Radiet ideālu ainu — ko jūs gribētu iegūt karmisko notikumu ķēdītes vietā? Jums ir lielisks vīrs, kurš jūs nekrāpj, jums ir jauni brīnišķīgi draugi, jums piedāvā perspektīvu darbu, jums visi pasniedz dāvanas, jūs saprotaties ar mīļoto, jums ir skaistas kāzas, jūs laikus ierodaties uz svarīgu satikšanos…

Lieliski! Jūs esat sapratis, ka jums savā dvēselē jārada tieši pretēja aina tai nevēlamajai situācijai, kurā jūs visu laiku dzina karma. Radiet savā iztēlē un domās iespējami spilgtāku šo diametrāli pretējo situāciju, iedomājieties, ka tā jau ir īstenojusies, papriecājieties par to, koncentrējieties uz savām patīkamajām sajūtām.

2.   Tagad šīs patīkamās jūtas reproducējiet enerģijas sabiezinājuma veidā un ievadiet to tieši savā ēteriskajā ķermenī. Ja nepieciešams, atkārtojiet operāciju vairākas reizes. Būs labi, ja jūs šo pozitīvo sabiezinājumu atstāsit savā etalonstāvoklī uz visiem laikiem, novietojot to ēteriskajā ķermenī sirds līmenī, kā mēs to darījām ar veselības programmu.

17. c solis. Trešais līmenis: uzvedības programmas korekcija

Līdz šim karma jūs mudināja uz noteiktu uzvedības tipu, tā radīja jūsu reakcijā uz pasauli zināmu stereotipu, pie kura pieradāt gan jūs pats, gan apkārtējie. Tā, piemēram, vīrietim, kuru karma rosina būt atkarīgam no sievietes, redzot valdonīgu sievieti, uzreiz sejā parādās vainas izteiksme, žēls smaids, bet galva ieraujas plecos. Lai cik pārliecināts un superīgs viņš cenšas izlikties, tik un tā šīs sievietes klātbūtnē sāk ciest no mazvērtības kompleksa, runā lišķīgi, izturas stīvi un skatās no apakšas uz augšu, pat ja ir lielāka auguma. Kad vecā karma vairs nenomāc, nekas netraucē tādam cilvēkam izlabot savu uzvedības stereotipu. Jo nu vairs nav struktūras, kas viņu programmēja uz šādu izturēšanos, — tātad ir jāizstrādā jauns uzvedības modelis un tas labi jāapgūst.

1.   Ļaujieties savas taisnības sajūtai (sk. iepriekšējo nodaļu). Jūtieties pārliecināts par sevi, stabils, jūsu enerģētika ir stipra, spēcīga un varena. Ielaidiet šajā sajūtā jauno uzvedības modeli, kas ir pretējs iepriekšējam. Iedomājieties, kā jūs izturaties pret to sievieti: skatāties viņai tieši acīs, runājat kā līdzīgs ar līdzīgu, jūsu balss ir mierīga, droša, stāja atraisīta, brīva… Katrs veido ainu atkarībā no saviem apstākļiem un tā konkrētā rezultāta, kuru viņš grib panākt karmisko nedienu vietā.

Tālāk dzīves apstākļi paši liks jums trenēties, apgūstot jauno uzvedības modeli, līdz tas kļūs jums dabisks un organisks. Augstāk aprakstītajam vīrietim, piemēram, dzīve atkal un atkal piespēlēs jaunus saskarsmes variantus ar tādām sievietēm, no kurām viņš agrāk bija atkarīgs, līdz beidzot viņš iemācīsies būt neatkarīgs un drošs, bet jaunās uzvedības iemaņas būs kļuvušas dabiskas un viņam vairs nevajadzēs kontrolēt savu stāvokli.

2.    Ir tomēr kāds apstāklis: apkārtējie cilvēki ir pieraduši pie jūsu iepriekšējā uzvedības stila, bet salauzt viņu uztveres stereotipu ir ļoti grūti. Ja jūs joka pēc nospēlēsit kāda cilvēka priekšā muļķīša lomu, vēlāk jums diez vai izdosies pārliecināt viņu, ka patiesībā esat gudrs un nopietns cilvēks. Cilvēki reaģē cits uz citu pēc viena un tā paša, reiz un uz visiem laikiem izveidota stereotipa, kas rodas pirmās tikšanās reizē. Vēlāk viņi vairs nemana pārmaiņas, kas notiek ar otru cilvēku, un turpina izturēties prot viņu tā, it kā viņš nemainītos un visu laiku paliktu tāds, kāds bija pirmajā tikšanās reizē. Jūsu jaunie paziņas uztver jūs pavisam citādi, bet ar vecajiem radīsies problēmas. Jūsu uzdevums ir salauzt stereotipu, pēc kura jūs pieraduši uztvert apkārtējie. Jums viņi jāpieradina pie sava jaunā tēla par katru cenu — kaut arī tas kādubrid var izsaukt šoku un naidīgumu pret jums.

Šim nolūkam labi noder darbības efektivitātes programmas, kuras mēs aprakstījām vienā no iepriekšējām nodaļām. Koriģējiet savas programmas, ņemot vērā savu jauno stāvokli. Apkārtējo cilvēku atbalsta nodrošināšanai labi noder iepriekšējā nodaļā dotais «vēlmju enerģijas sabiezinājuma» paņēmiens. Visu pārējo paveiks laiks — un dzīve. Radīsies situācijas, kurās jums atkal un atkal nāksies apliecināt savu jauno «es», noslīpējot jaunos izturēšanās modeļus.

Manā praksē bija interesants gadījums. Pieticīgu sievieti darbā visu laiku aizskāra jaunās spriganās līdzstrādnieces, viņu izsmēja, radīja viņai pilnīgi neciešamus apstākļus. Sieviete bija klusa un kautrīga — visi to zināja, tāpēc arī atļāvās ņirgāties par viņu, baudīt savu šķietamo pārākumu. Kad sieviete koriģēja savu karmu (iepriekšējā dzīvē izjustās bailes padarīja viņu par mocītāju upuri), viņas izturēšanās un pat ārējais izskats radikāli mainījās. Viņa kļuva droša, pārliecināta par sevi, bet kolēģes to nepamanīja un turpināja pret viņu izturēties kā agrāk. Sev par lielu pārsteigumu viņa asi un rupji pārtrauca kārtējo pašas nekaunīgākās mocītājas izlēcienu, izmantojot pašu izsmalcinātāko nenormatīvo leksiku, turklāt izdarīja to skaļi, skaidri, stingrā balsī, saglabājot ledainu mieru. Kantoris pārdzīvoja šoku. Attieksme pret sievieti kopš tā laika krasi mainījās. Viņu sāka cienīt, pat mazliet baidīties no viņas. Tagad šī sieviete nesaprot, kāpēc to neizdarīja agrāk, kāpēc tik ilgi pacieta nekauņas un nenolika pie vietas: tas taču, kā izrādās, bija tik viegli!

Tas arī viss. Jūs esat apguvis visus trīs līmeņus, kas ļauj atbrīvoties no karmas. Kā jūs tagad jūtaties? Daudz labāk? Par to es nešaubos. Ja tomēr viss vēl nav kārtībā, — atkārtojiet veikto darbu vairākas reizes, līdz tas izdosies. Ja viss izdarīts pareizi, jūs ievērosit, ka tas, kas agrāk satrauca un biedēja, aiziet un izgaist kaut kur tālumā.

Es jūs apsveicu: tagad jūsu rokās ir spēcīgs karmas korekcijas instruments un jūs varat pats bez citu palīdzības izrauties no tās ķetnām! Pakāpeniski, karinai izpaužoties, jūs jebkurā brīdī varat to likvidēt. Jūs taču jau esat nostājies uz jaunas evolūcijas pakāpes, bet cilvēkam, kas sācis iet šo ceļu, vairs nav jācieš ne no energoinformatīvajiem parazītiem, ne karmas.

Ir arī cits paņēmiens, ko var izmantot darbam ar karmu. Ja jums šķiet, ka izklāstītais paņēmiens ir pārāk vienkāršs, ja jūs tomēr sākumā gribat izjust ciešanas, lai attīrītu dvēseli, ja jums gribas uzzināt, kurp jūs virzīs karma, ja no tās neatbrīvosities, ja gribat iegūt mācību, ko var dot karmas izpausme, tad, pirms ķeraties pie tās likvidēšanas, varat pamēģināt atstrādāt karmu. Neiesaku to darīt dabiskā veidā, jo var aiziet puse mūža vai pat viss mūžs, turklāt ir ļoti liels risks: var gadīties, ka jūs neizdzīvojat. Bet «paeksperimentēt» karmas atstrādāšanu, tā teikt, laboratorijas apstākļos — tas var būt interesanti, sevišķi cilvēkiem ar spēcīgu radošo iztēli. Spe- ciali viņiem piedāvāju vēl vienu karmas atstradaša- nas metodi.

17. d solis. Karmas atstrādāšana

Karmas atstrādāšanas metode patiešām ļauj saprast, pie kā karma novestu, ja tai ļautu brīvi izvērsties reālajā dzīvē. Viens no maniem skolniekiem, piemēram, aizrāvies ar tādu atstrādāšanu, noskaidroja, ka karma viņu ved tiešā ceļā uz pašnāvību. Tālāk atstrādāt karmu viņam, gluži dabiski, negribējās, un viņš to likvidēja. Tagad šis cilvēks dzīvo un priecājas par dzīvi. Bet ar šīs metodes palīdzību viņš gandrīz vai kļuva par gaišreģi — iemācījās ieskatīties nākotnē un palīdzēt šai ziņā citiem cilvēkiem.

Pirmais darba līmenis. Karmas atstrādāšana

1.   Jūs iegājāt savā galvenajā etalonstāvoklī, tad no tā radījāt alternatīvo etalonstāvoklī, izmantojot paņēmienu, par kuru stāstījām iepriekšējā nodaļā (nav nekādas vajadzības galveno etalonstāvokli bojāt, ļaujot vērsties plašumā karmas noteiktajām ainām).

2.  Atjaunojāt iztēlē jūs vajājošos karmiskos notikumus. Ielaidāt etalonstāvoklī ar to saistītās sajūtas. Mēs jau teicām, ka sajūtas var būt nepatīkamas.

3.   Tagad pieņemiet lēmumu nevis atbrīvoties no šīm nepatīkamajām sajūtām, bet tieši otrādi (kā to reālajā dzīvē dara vairākums cilvēku) — savā reālajā rīcībā un darbībās vadīties no tām. Izanalizējiet savas sajūtas tieši no šā viedokļa: uz ko tās jūs virza? Uz kādu rīcību, darbību, reakciju? Piemēram, jūs atkal sit kārtējais vīrs —jūs jūtat aizvainojumu un bēdas. Uz ko tās jūs virza? Kā jūs reaģēsit?

4.  Tagad ļaujieties šīm sajūtām vēl vairāk un iztēlojieties, ka esat izdarījusi to. uz ko jūs virza negatīvās jūtas. Ko tad jūs izdarījāt? Devāties uz miliciju? Pienācīgi atbildējāt vīram? Aizgājāt no mājām? Vai samierinājāties ar savu likteni, atstājāt visu, kā ir, un turpināt paciest ņirgāšanos? Pēc iespējas spilgtāk savā iztēlē veidojiet iespējamo notikumu ainas. Iedomājieties, ka patiešām esat izdarījusi to, ko vēlējāties izdarīt. Kā tas notiks? Ko jūs tādā gadījumā jutīsit? Brīdinu: jāiztēlojas tikai tās darbības, kuru veikšanu viegli pieļauj jūsu zemapziņa. Ja jūs mēģināt iedomāties, ka iegāžat vīram ar cirvi, bet visa jūsu būtne tam pretojas un zemapziņa kliedz: «Nē!» — nevajag to darīt. Iedomājieties tkai to, kas jums ir dabisks, ko jūs patiešām varētu izdarīt.

5.    Ejam tālāk. Centieties sajust, pie kā novedīs tas, ko izdarījāt. Balstieties uz loģiku, veselo saprātu un savu intuīciju. Jūs tomēr iegāzāt vīram ar cirvi — un cirtiens izrādījās nāvējošs? Vai arī jūs viņu smagi ievainojāt? Ko jūs darīsit? Skriesit pēc ārsta? Iesit uz policiju? Vai gluži vienkārši aizgājāt no mājām — un ko tad? Gājāt, kurp acis rāda? Nakšņojāt stacijā? Pie draudzenes? Pie vecākiem? Pēc iespējas spilgtāk iztēlojieties šo situāciju, iedzīvojieties lomā, nežēlojiet krāsas. Iespējams, ka tādu «spēli» pavadīs pavisam reālas emociju izpausmes: nebaidieties, raudiet, sme- jieties, bēdājieties, priecājieties — lai jūsu jūtas izpaužas pilnīgi spontāni. Daudzos gadījumos tam ir . svētīgs dziedinošs efekts un tas veicina karmas at- sti'ādāšanu. Izspēlējot situāciju iztēlē, jūs atbrīvosit sevi no tās atkārtojuma reālajā dzīvē.

6.   Izanalizējiet situāciju, kurā jūs nonācāt savā iztēlē, un ļaujieties sajūtām, kas jūs pārņēmušas. Jūs sēžat stacijā, raudat un bēdājaties, un policists ved jūs uz iecirkni? Jūs glābjaties pie draudzenes, bet tad ielaužas satracinātais virs? Atgādinu: jūsu iztēlei jābalstās tikai uz realitāti: ja jūsu vīrs tomēr nav tik nikns, lai nakts vidū atnāktu pie draudzenes ar mērķi novest uzsākto cīniņu līdz galam, tad diez vai pēdējā aina būs patiesa. Ņemiet par pamatu reālo loģiku un to, kas patiesībā varētu notikt tieši ar jums, nevis ar šausmu filmas varoni.

7.   Un atkal iztēlojieties visas sekas. Ļaujet tām īstenoties etalonstāvokļa telpā. Turpiniet notikumu ķēdīti tik ilgi, līdz nonāksit līdz loģiskām beigām. Jums taču jāzina, ar ko tas viss var beigties! Tāpēc savā iztēlē ejiet līdz galam, pēc iespējas spilgtāk un uzskatāmāk iedomājoties visas šā ceļa ainas. Rezultāts var būt pozitīvs: lūk, jūs esat savu vecāku mājā kopā bērnu un jūtaties laimīga, ka blakus nav nīstamā vīra, turklāt jūs jau uzrunā kaimiņš, brīnišķīgs cilvēks, kas nemaz nelīdzinās jūsu «bijušajam». Tādā gadījumā ar karmas atstrādāšanas metodi ir atrasta vislabākā izeja no jūsu situācijas, un tagad jums atliek vienīgi īstenot to dzīvē. Pilnīgi iespējams, ka jūsļ.i karma ar to arī beigsies.

8.  Izanalizējāt rezultātu, pēc iespējas dziļāk uzņēmāt sevī visas ar to saistītās sajūtas. Kur jūs esat nonākusi? Vai tas jums bija vajadzīgs? Vai jums ir labi vai slikti?

9.   Bet tagad neatkarīgi no tā, vai ieguvāt pozitīvu vai neeatīvu rezultātu, jums tas jāiegaumē sajūtu līmenī. Tas arī viss. Jūs atstrādājāt karmu, jūs to izdzīvojāt iztēlē. Varat iznākt no alternatīvā etalonstāvokļa, lai tur vairs nekad neatgrieztos, izņemot .gadījumu, kad atkal gribēsit atstrādāt karmu.

10.  Tagad jums jāatgriežas pie karmisko struktūru likvidēšanas metodes pirmā paņēmiena, lai pārbaudītu, vai karmiskā struktūra, ar kuru jūs tikko strādājāt, vēl ir turpat. Reizēm karmas atstrādāšanas metode paver iespēju likvidēt karmisko struktūru, un tad ir garantija, ka notikumu virkne, ko jūs pārdzīvojāt iztēlē, dzīvē vairs neatkārtosies. Ja struktūra joprojām ir savā vietā, ļoti iesaku tomēr no tās atbrīvoties, izmantojot karmisko struktūru likvidēšanas metodi: jums ir jāapseko savs ēteriskais ķermenis, jāizņem struktūra, ja tā tur ir, bet pēc tam (ja nekādas struktūras nav, tad tūlīt) jāpastiprina sava enerģētika, aktivizējot centrālās plūsmas, un jāpiesātina savs ēteriskais ķermenis ar enerģiju.

11. Tagad padariet stingru savu aizsargapvalku un maksimāli piepildiet to ar enerģiju.

Otrais un trešais līmenis

To šajā gadījumā izpilda pēc tās pašas shēmas, kāda paredzēta karmisko struktūru likvidēšanas metodei. Nekādā zinā neaizmirstiet izdarīt otrā un trešā līmeņa darbus — tas pilnībā izstums no jūsu apziņas un dvēseles visas nevēlamās karmas sekas.

Vai izmantot šo metodiku — to izlemiet pats. Darbs nav viegls, tas prasa lielus dvēseles spēkus un emocionālus pārdzīvojumus. Ja esat, zinātkārs pētnieks, ja jūs interesē, kas varētu notikt ar jums nākotnē (kaut arī reāli tas nekad nenotiks), ja jūs gribat izprast gaišredzības būtību (bet nākotnes ainas, kas nostājas jūsu gara acu priekšā, — tā taču ir gaišredzība!), ja gribat palīdzēt citiem cilvēkiem, ieteikt tiem izeju, kā atbrīvoties no karmiskajām ķēdītēm, — tad tā ir jūsu metode! Ja tas ir tā, tad ir lieliski: jūs patiešām esat neparasta personība.

Tas tad patiesībā ir viss: jūs esat apbruņots ar ļoti iedarbīgām un efektīvām metodēm darbam ar karmu. Dzīvojiet laimīgi, nebaidieties grūtību, nebaidieties dzīves nedienu, kas piemeklē visus cilvēkus, — jums tas tagad nav bīstami, jūs viegli tiksit galā ar jebkurām nepatikšanām. Un attīstiet sevi, pilnveidojiet sevi, mans draugs. Esmu pārliecināts, ka pasaulē nav aizraujošākas nodarbes. Un atalgojums nebūs ilgi jāgaida. Jo tikai jauns, uz pilnību tiecīgs cilvēks līdz galam atraisīsies trešajā gadu tūkstotī.

NOBEIGUMS

Tā nu esam nonākuši līdz otrās grāmatas beigām. Izdarīsim īsu kopsavilkumu.

Pirmā grāmata bija veltīta tam, kā atbrīvoties no savas līdzšinējās snaudulības, kā kļūt par aktīvu, stipru, pilnvērtīgu Cilvēku, kā sajust, ka esi energoin- formatīva būtne, kā iemācīties dzīvot šai pasaulē apzināti, bet otrā grāmata paceļ mūs jaunā, kvalitatīvi augstākā līmenī: jūs mācāties, jau apzinoties, ka esat energoinformatīva būtne, dzīvojat un darbojaties reālā pasaulē. Otrās grāmatas uzdevums ir palīdzēt jums izvairīties no daudzu izcili garīgu un attīstītu cilvēku kļūdas: viņi kļūst par tā sauktajiem baltajiem zvirbuļiem, noslēdzas savā iekšējā pasaulē un pārstāj kontaktēties ar cilvēkiem. Tā ir nepareiza rīcība. Mēs jau runājām, ka dabai vajadzīgs Darbīgs Cilvēks, sevišķi tagad — otrās un trešās tūkstošgades mijā.

Tas ir par maz — kļūt harmoniskam pašam. Cilvēkam ar visu savu dzīvi, izturēšanos un aktīvu rīcību jāietekmē apkārtējā pasaule, jāmainā tā, jāsekmē tās harmonizācija. Tikai tad, kad katrs no mums — cilvēkiem, kas sasnieguši jaunu evolūcijas pakāpi (bet tādu pagaidām ir ļoti maz), ar savu aktīvo darbību ietekmēs apkārtējo pasauli, tikai tad mēs aizsāksim citu cilvēku masveida harmonizācijas ķēdes reakciju.

tikai tad cilvēcei radīsies iespēja izdzīvot. Tikai tad jūs sajutīsit īstu harmoniju, prieku un apmierinājumu, ko dod dzīve.

Jūs esat tas mazais smilšu graudiņš, kas liek sākties vērienīgam kristalizācijas procesam. Tieši ap jums sāk veidoties viena no nākotnes cilvēces šūniņām. Pakāpeniski no tādām mazām šūniņām radīsies veselas kāres — jauna, harmoniska pasaule, kurā visi cilvēki dzīvos saskaņā un laimē. Pagaidām tā dzīvo tikai atsevišķi cilvēki — un jūs, dārgais lasītāj, esat viņu vidū.

Ko jūs jau esat sasniedzis? Jūs protat noteikt savas patiesās vēlmes un atteikties no viltus vēlmēm. Tas ir ļoti svarīgi: jūs taču vairs neuzkrājat jaunu karmu. Karma nav nekas cits kā viltus vēlmju īstenošana. Viltus vēlmes vienmēr ir pretrunā ar energoinformatī- vās pasaules likumiem, šiem likumiem atbilst tikai patiesās vēlmes. Tas nozīmē, ka jūs esat pasargāts no tām nepatikšanām, pie kurām jūs nenovēršami novestu viltus vēlmes.

Jūs iemācījāties ieslēgt programmas, kas garantē veiksmi un panākumus, — tas ir dabiski, jo patiesās vēlmes ir lemtas veiksmei; tām sekojot, jums vienmēr veiksies. Jūs iemācījāties strādāt ar savu zemapziņu, vadīt to — tas ir milzīgs panākums, jo lielākajai daļai cilvēku zemapziņa — tas ir tumšs mežs, kurā mīt nepazīstami briesmoņi, kas tikai traucē cilvēkam dzīvot. Jūsu zemapziņa tagad ir jūsu labākais draugs, jūs varat tai droši uzticēties, tā ved jūs tikai pie pašiem labākajiem rezultātiem jūsu darbos, pie jūsu likteņa pašu optimālāko iespēju īstenošanas. Jūs protat vadīt savu likteni! Par to taču nevar pat sapņot lielākā daļa jums pazīstamo cilvēku!

Jūs iemācījāties strādāt ar darbības efektivitātes programmām, kuras sagraus visus energoinformatīvo parazītu plānus un pavērsīs situāciju jums, nevis energoinformatīvajiem parazītiem vajadzīgajā virzienā. Ievērojiet: ja visas jūsu vēlmes ir patiesas, tas nozīmē, ka jūs darbojaties saskaņā ar Visuma ener- goinformatīvā lauka likumiem, sekmējat tādus notikumus, kuri ir harmonijā ar pasauli! Energoinfor- matīvo parazītu palaistie notikumi šo harmoniju grauj. Ar savu pastāvēšanu vien jūs jau harmonizējat visu pasauli!

Jūs apguvāt veselības un pašizdziedināšanās programmas, jūs pastiprinājāt savu enerģētiku, bet tas nozīmē, ka esat kļuvis vēl spožāka zvaigzne Visuma energoinformatīvajā debesjumā. Jūs esat paraugs atdarināšanai, pie jums neapzināti tieksies cilvēki, kuri vēlas pilnveidoties, bet disharmoniskie, agresīvie, ļaunumu un iznīcību nesošie vienkārši atlēks no jums kā zirņi no sienas, sastapušies ar jūsu spēcīgo enerģētiku, un nespēs nodarīt jums neko sliktu. Visa šī agresija atgriezīsies atpakaļ pie viņiem pašiem, sitīs viņus pašus. Viņu zemapziņa izmisīgi kliegs, ka jūs nevajag aiztikt, jo citādi sāpēs!

Jūs iemācījāties vadīt savas emocijas, jūs esat kļuvis pārliecināts par sevi, visu, ko darāt, jūs darāt droši un noteikti. Jūsu pārliecība — tā nav mēra sajūtu zaudējuša nekauņas pašpārliecība, tā ir mierīga, cienījama cilvēka pašpaļāvība. Šis cilvēks zina patiesību par sevi un pasauli, zina, ko grib, kā to sasniegt un kāda ir viņa darbības un rīcības jēga.

No jums sāk strāvot iekšējs spēks, kuru pamanīs (ja vēl nav pamanījuši) apkārtējie. Atcerieties, cilvēki dzīvo neapzināti, viņi paši nezina, ko dara, viņu rīcība ir stihiska un bezjēdzīga, apstākļi un apkārtējie ar viņiem spēlējas, kā paši grib. Uz šā fona jūs esat neatkarīgs cilvēks, savu jūtu un emociju saimnieks, kas zina, kā dzīvot, ko un kāpēc darīt, — gigants, titāns, simts galvastiesas pārāks par cilvēku masu, kas rosās bez jēgas un saprašanas.

Vēlreiz atkārtoju: to es saku ne jau tāpēc, lai celtu jūsu pašapziņu un modinātu lepnību. Gan vienai, gan otrai attiecībā uz jums jāpaliek tālā pagātnē. Lepnība jūs vienīgi atgriezīs parasto ļaužu pūlī, pazeminās jūs līdz viņu līmenim. Es to saku tāpēc, lai jūs iemācītos sevi cienīt par to savas attīstības līmeni, ko esat spējis sasniegt. Jūsu pašcieņa — tās ir mierīgas, līdzsvarotas jūtas, jums nav nekādas vajadzības lieki rosīties, lai sevi apliecinātu, jūs taču tāpat zināt savu vērtību. Jums ir pietiekami daudz spēka, tāpēc jūs varat piedot vājības un nepilnības gan sev, gan citiem cilvēkiem. Neskatieties uz apkārtējiem no augšas. Labāk palīdziet tiem, kam vajadzīga palīdzība.

Viens no galvenajiem rezultātiem, ko deva darbs pēc grāmatā izklāstītās metodikas, ir tas, ka jūs ieguvāt atbildi uz jautājumu par dzīves jēgu. Jūs protat atrast jēgu visā, ko darāt, — visā bez izņēmuma. Tas nav nekāds brīnums: jūs taču sekojat tikai patiesām vēlmēm, bet visas darbības, kas saistītas ar patiesām vēlmēm, ir piesātinātas ar milzīgu jēgu — ne tikai jums, bet arī visai Pasaulei! Dzīvojot saskaņā ar patiesajām vēlmēm katru savas dzīves brīdi, jūs no tā gūstat neatkārtojamu baudu. Citādi arī nevar būt: dzīve saskaņā ar patiesajām vēlmēm vienmēr nes baudu — tā ir paredzējusi daba. Spriediet pats: no kā gūst baudu lielākā daļa cilvēku? No seksa, no garšīga ēdiena, no saldiem sapņiem, no siltas vannas… Tas arī viss. Pamaz, vai ne? Baudas ziņā viņu dzīve ir nabadzīga. Bet jums dzīve visā tās daudzveidībā ir viens vienīgs nepārtraukts, bezgalīgs baudas avots. Novērtējiet, cik bagāts esat. Pažēlojiet citus cilvēkus: viņi gluži vienkārši ir nabagi salīdzinājumā ar jums.

Un, visbeidzot, jūs iemācījāties strādāt ar karmu. Varbūt jums radīsies jautājums, kāpēc mēs tik svarīgu lietu kā darbs ar karmu šajā grāmatā aplūkojām pēdējo, jo tieši karmiskie cēloņi ir ļoti daudzu mūsu problēmu pamats un tie jums ļoti traucēja, līdz mēs no tiem atbrīvojāmies. Atbildu: darbs ar karmu ir ļoti augsta līmeņa darbs, tas pieejams vienīgi tādam cilvēkam, kas ir pietiekami nopietni tam sagatavojies. Tikai apguvis visu pirmās un otrās grāmatas materiālu, jūs bijāt pietiekami sagatavots darbam ar karmu.

Bez karmiskās tīrības nav iedomājams trešās tūkstošgades cilvēks. Bez karmiskās tīrības nav iespējama ne cilvēka fiziskā, ne garīgā veselība. Šī atslēga nu ir jūsu rokās. Jūs esat gatavs progresēt un virzīties uz priekšu septiņjūdžu soļiem.

Iepazīstoties ar šīs sērijas grāmatām, jūs varat izdarīt ļoti svarīgu secinājumu: pašā cilvēkā, viņa dvēselē un apziņā, viņa energoinformatīvajā būtībā ielikts viss nepieciešamais, lai dzīvotu, attīstītos, pilnveidotos, palīdzētu sev tikt galā ar visām problēmām. Jā, katrs cilvēks ir radīts tā, lai spētu pats sev palīdzēt. Cilvēki to nezina, viņi netic saviem spēkiem, viņi skrien pie magiem, burvjiem, ekstrasensiem, ārstiem un citiem speciālistiem, bet ne jau visi viņi ir pietiekami apzinīgi un kvalificēti. Izmantojot šo cilvēkiem piemītošo vājību, vētrainu darbību izvērsuši tūkstošiem šarlatānu. Visi viņi vilina potenciālos klientus ar aicinājumiem: mēs jums palīdzēsim, atpestīsim no visa, no kā vien gribat atbrīvoties, tikai nesiet šurp naudiņu! '

Es ar pilnu atbildības sajūtu paziņoju: nav un nevar būt īstas palīdzības, izņemot pašpalīdzību! Ja cilvēks pats nevar palīdzēt sev, tad viņam nevar palīdzēt neviens un nekad. Bet katrs cilvēks taču patiešām var sev palīdzēt. Un nevajag lieki tērēt naudu, ejot pie dziedniekiem un ekstrasensiem. Jums bija pietiekami daudz iespēju šo grāmatu lasīšanas gaitā par to pārliecināties pašam. Mana sistēma taču ir pašpalīdzības sistēma. Un tas nosaka tās vienreizību ne tikai attiecībā uz Krieviju, bet arī visu pasauli. Es rakstu nevis tāpēc, lai piesaistītu sev klientus (es vairs nepraktizēju, jo uzskatu, ka labākā palīdzība — tā ir vajadzīgā informācija, kuru apguvis cilvēks var palīdzēt pats sev). Es rakstu ne jau tāpēc, lai iemantotu popularitāti un sevi reklamētu. Es gribu, lai cilvēks, izlasījis manas grāmatas, noticētu sev, saviem spēkiem, tam, ka viņam savu problēmu risināšanā nav vajadzīgs neviens cits kā tikai viņš pats. Ja ar grāmatām būs par maz, jums palīdzēs TEIA sistēmas kursi, kurus vada mani skolnieki (zināšanai: viņiem visiem ir diplomi, kas ļauj to darīt). Uz kursiem var pieteikties pa tālruni (812) 219—12—45 vai rakstot pēc adreses: Pocchh, CTI6, 198103, JIcpmohtobckhh np., 44/46, a/H 123, Thtobv K. B.

Jūs katrā ziņā nokļūsit jebkura ekstrasensa, pat paša labākā, jebkura maga, pat paša baltākā, smagā atkarībā. Pat ja viņš jums patiešām palīdzēs, atrisinot jūsu problēmas, viņš tomēr radīs jums jaunu, varbūt daudz smagāku problēmu: notvers jūs savas enerģētikas tīklos, no kuriem nebūs tik viegli izrauties. Un tikai pašpalīdzības sistēma pasargā jūs no tādām nepatikšanām. Un tikai pašpalīdzības sistēma padarīs jūs par patiesi stipru un neatkarīgu cilvēku.

Nu ko, ja esat apguvis šīs grāmatas materiālu, jūs gaida jauns posms. Var teikt, ka jūs gaida īpaša misija: tagad jūs varat labvēlīgi un harmonizējoši iedarboties uz apkārtējiem. Jā, «kristalizācijas process» jau ir sācies: jūs tikai ar savas eksistences faktu vien maināt situāciju ap sevi, jūs jau orientējat uz sevi cilvēkus. Disharmoniski cilvēki paši atsijāsies. Bet tie, kas tiecas uz harmoniju, koncentrēsies ap jums. Nākamajā grāmatā mēs mācīsimies šo procesu padarīt apzinātu, kontrolējamu un varenu.

Jums jau pašam jāsāk atpazīt tos, kuri, tāpat kā jūs, ir sākuši apgūt TEIA sistēmu. Tie ir jūsu draugi, tādi paši brīvi cilvēki, uz kuriem var balstīties. Turklāt jūs jau pilnā mērā apzināties, kādu milzīgu palīdzību jums sniedz koncentrēšanās uz kopīgajiem ceļavārdiem, kuri ļauj jūsu personisko enerģiju apvienot ar tādiem pašiem cilvēkiem, kas apgūst jauno evolūcijas pakāpi.

Viss — jūsu darbi, domas, jūtas — tagad ir harmonisks, to visu diktē energoinf'ormatīvais lauks, un tas viss atbilst pasaules harmonijai, bet apkārtējie cilvēki tomēr bieži vien nevietā iespraucas jūsu iedarbinātajos procesos, traucē to harmoniskam plūdumam. Ko darīt? Atbildei uz šo jautājumu būs veltīta nākamā — trešā grāmata. Tajā es pastāstīšu par apkārtējās pasaules harmonizācijas metodēm. Apkārtējie cilvēki taču prot bojāt dzīvi gan jums, gan sev! Kā no tā izvairīties? Kā viņu enerģiju ievirzīt vajadzīgajā gultnē? Kā visu pavērst uz labo? Kā izdarīt tā, lai jums nekas vairs netraucētu, bet tikai palīdzētu? Par to un daudz ko citu jūs uzzināsit trešajā grāmatā.

Uz tikšanos!

SATURS

NOVĒLĒJUMS LASĪTĀJAM…………………………………………………… 3

PRIEKŠVĀRDS…………………………………………………………………….. 5

1.   NODAĻA. JAUNS POSMS: PILNĪGA

IESPĒJU ATKLĀŠANA………………………………………………………… 11

Brīvība — tā nav vienkārša velte………………………………. 13

Jaunā posma īpatnības — pilnīga

situācijas pārvaldīšana …………………………………………………. 18

Vajadzība pēc patiesām vēlmēm……………………………… 18

Vajadzība pēc efektīvas darbības……………………….. 25

Nepieciešamība uzlabot pašsajūtu……………………… 29

Pašpietiekamlbas nepieciešamība…………………………… 30

Nepieciešamība normalizēt karmiskās

saites………………………………………………………………………… 33

2.   NODAĻA. SEVIS IEPROGRAMMĒŠANA UZ VEIKSMI UN PANĀKUMIEM 37

Veiksme un panākumi nemēdz būt

nejauši…………………………………………………………………………… 37

Patieso vēlmju nozīme………………………………………………. 40

1.  solis. Patiesās vēlmes konstatēšana…………………….. 48

Apkārtējo cilvēku iekļaušana savu

vēlmju īstenošanā………………………………………………………….. 52

2.   solis. Apkārtējo cilvēku stimulēšana

palīdzēt jums…………………………………………… 55

Nepieciešamās apstākļu sakritības

piesaiste savai dzīvei……………………………………………………… 58

3.   solis. Veiksmes uztveršana —

nodoma ievadīšana zemapziņā………….. 59

4.  solis. Veiksmes un panākumu

integrālās programmas

pielietošana………………………………. 62

3.   NODAĻA. SAVAS DARBĪBAS EFEKTIVITĀTES PROGRAMMAS 68

Brīvs no žēlastības dāvanām,

brīvs no pletnēm ………………………………………………………….. 70

Efektivitātes programmas sastādīšana …………………………. 81

5.  solis. Savas darbības efektivitātes

programmu lietošanas tehnika…………….. 84

5. a solis. Programmas radīšana savā

apziņā…………………………………………………… 85

5. b solis. Programmas ievadīšana

savā ēteriskajā ķermeni………………………… 89

5.  c solis. Savas programmējošās

iedarbības nodrošināšana — programmas atdeve 92

6.  solis. Apkārtējo cilvēku

programmu papildināšana………………….. 99

4.   NODAĻA. VESELĪBAS UN

PAŠIZDZIEDINĀŠANĀS PROGRAMMAS………………………….. 106

Ķermeņa enerģētikas pilnīga

normalizēšana. Teorija………………………………………………… 110

7.  solis. Lokāla atbrīvošanās

no enerģijas…………………………………………. 113

Vispārējā enerģijas nomešanas un uzņemšanas programma — enerģētiskais gavēnis 116

8.   solis. Enerģētiskā gavēņa

ievērošanas tehnika……………………………. 118

8. a solis. Centrālo plūsmu pārbaude un aizsargapvalka

nostiprināšana………………………….. 118

8. b solis. Centrālo plūsmu enerģijas

pieplūduma apstādināšana………………… 119

8. c solis. Plūsmu apstādinašanas

kontrole………………………………………………. 120

8. d solis. Apstādinātu plūsmu stāvokļa

saglabāšana………………………………………. 120

8. e solis. Enerģētiskā gavēņa

izbeigšana un pāreja uz enerģijas

uzkrāšanu………………………………………….. 122

8. f solis. Apvalka atjaunošana un

enerģētikas normalizēšana…………………. 124

8. g solis. Aizsargapvalka atkārtota

nostiprināšana …………………………………… 124

8.  h solis. Sava stāvokļa papildu

kontrole………………………………………………. 125

9.  solis. Ārkārtēja enerģijas

uzkrāšana………………………………. 126

10.  solis. Vispārējā veselības

programma ……………………………………….. 131

11.  solis. Veselības programma:

2. variants…………………………………………… 132

5.   NODALA. PAŠPAĻĀVĪBAS UN PAŠPIETIEKAMĪBAS PROGRAMMAS 134

Iekšējais miers — nepierasts stāvoklis………………………… 135

Savu emociju regulēšana — pašpietiekamības

diktēta nepieciešamība………….…………………………………. 138

Pašpaļāvība un veselība — vienas medaļas divas puses. 141

12.  solis. Īslaicīga pilnīgas pašpaļāvības

ielikšana…………………………………………….. 143

13.  solis. Savas taisnības sajūtas

ielikšanas paņēmiens…………………………. 147

14.  solis. Enerģijas paaugstināšana

vispārējai programmas stimulēšanai.. 160

15.  solis. Vēlmju enerģijas

sabiezinājums………………………….. 162

6.   NODAĻA. KARMISKO SAIŠU DIAGNOSTIKA

UN KOREKCIJA………………………………………………………………… 168

Karmiskie cēloņi un to sekas………………………………….. 171

16.  solis. Karmisko cēloņu

atklāšana……………………………….. 186

17. solis. Karmisko struktūru

novākšana………………………………………… 189

17. a solis. Pirmais līmenis: savas karmiskās struktūras

novākšana………………………………………… 190

17. b solis. Otrais līmenis: lauka

struktūru korekcija…………………………… 192

17. c solis. TVešais līmenis: uzvedības

programmas korekcija……………………… 193

17. d solis. Karmas atstrādāšana…………………………. 197

Nobeigums……………………………………………………………………………… 202

APGĀDA «VIEDA» IZDOTĀS GRĀMATAS:

Dzīvas Ētikas Macība, 1. — 6. sējums

Dzīvās Ētikas Mācība. Celavārdi Vadonim

N. Rērihs. Altajs — Himalaji

Helēnas Hērihas vēstules. 1. — 2. sējums

A. Klizovskis. Jaunā Laikmeta pasaules izpratne

V. Vostokovs. Tibetas lamas baušļi

V. Vostokovs. Gara mūža avots

A. Volkovs. Dzīves psiholoģija un mistika

V. Mcgre. Skanošais ciedrs. Anastasija (1. — 4. grāmata)

V. Ročestere. Divas sfinksas

G. Novoselova. Zvaigznes un skaitļi. Numeroloģija 0. M. Aivanhovs. Laba un ļauna atzīšanas koks 0. M. Aivanhovs. Seksuālais spēks jeb spārnotais drakons

0.    Andrejevs. Ātrlasīšanas tehnika un atmiņas

vingrināšana N. Rērihs. Nesatricināmais

S. Rērihs. Atspulgi

R. Rudzītis. Nikolajs Rērihs — kultūras ceļvedis Skaistums, jaunība un veselība —

ikviena cilvēka sapnis N. Rērihs. Ugunīgais cietoksnis A. Blinkena. Savā zemē — savu valodu Astrogors. Enerģētiskais vampīrisms N. Zolotņickis. Leģendas par ziediem C. Lidbiters. Astrālā pasaule S. Stuļginskis. Austrumu kosmiskās leģendas Bhagavadgīta. Svētā Dziesma S. Vasjagina. Aromātu brīnumainais spēks Ievads Dzīvās Ētikas Mācībā Budisma pamati

Dzīvās Ētikas Mācība par jauniem ārstniecības veidiem Parsifāls

Sk. Gailīte. Dvēsele mūžīgi dzīvā…

1.  Sokolova. Zenta Mauriņa Pielūgtā un Peltā

A. Kalme. Es pasaulē Pasaule manī Kustība pasaulē S. Vasjagina. Ārstniecība ar ēteriskajām eļļām A. Volkovs. Radības kronis R Stelps. Pēcpusdienas sarunas

T. Kārlails. Varoņi, varoņu kults un varonīgums vēsturē R. Rolāns. Mahātma Gandijs

0. Krasavins. Svārsti un rāmīši — brīnumrīki ikdienai

D. Veriščagins. Atbrīvošanās N. Uranovs. Meklējumu pērles

V. Lacis. Etniskie konflikti Austrumeiropas tautu vēsturē

R. Labanovskis. Rezonanse

V. Vostokovs. Senā Tibetas dziedniecība

Kalendārs gadagrāmata 2001 (lielformāta un mazformāta) N. un A. Beregiņi. Mājas maģija

Sagatavošana:

V. Mogre. Skanošais ciedrs. Kas mēs esam? A. Svijašs. Kā tīrīt savu «karmas trauku» N. Rērihs. Morijas puķes Svētības ceļi Āzijas sirds L. Solovjova. Jadžūrvēda — sevis atveseļošanas zinātne

D. Veriščagins. Ietekme

Formāts 84x108/32. Apgāds «Vieda», Rīgā, Lubānas ielā 6-4, LV 1019. Reģ. apl. Nr. 010300001. Iespiesta SIA «Tipogrāfija Ogrē», Brīvības ielā 31, Ogrē, LV 5001.

Content

Veriščagins Dmitrijs Tapšana. sistēma II pakāpe

PRIEKŠVĀRDS

1. NODALA JAUNS POSMS: PILNĪGA IESPĒJU ATKLĀŠANA

2. NODALA SEVIS IEPROGRAMMĒŠANA UZ VEIKSMI UN PANĀKUMIEM VEIKSME UN PANĀKUMI NEMĒDZ BŪT NEJAUŠI

TEIA sistēmas 2. pakāpe

3. NODALA SAVAS DARBĪBAS EFEKTIVITĀTES PROGRAMMAS

4. NODALA VESELĪBAS UN PAŠIZDZIEDINĀŠANĀS PROGRAMMAS

5. NODALA PAŠPAĻĀVĪBAS UN PAŠPIETIEKAMĪBAS PROGRAMMAS

6. NODALA KARMISKO SAIŠU DIAGNOSTIKA UN KOREKCIJA

NOBEIGUMS

SATURS

APGĀDA «VIEDA» IZDOTĀS GRĀMATAS: