Veriščagins Dmitrijs

TEIA kalendārs

DMITRIJS VERIŠČAGINS

TEIA KALENDĀRS

Šis kalendārs - TEIA gada kalendārs - izveidojās par gatavu un pabeigtu sistēmu.

Janvāris, februāris, marts………….. Atbrīvošanās

Aprīlis, maijs…………………………….. Tapšana

Jūnijs, jūlijs………………………………. Ietekme

Augusts, septembris, oktobris……… Briedums

Novembris, decembris…………………. Pārliecība

Atcerieties - pirmais solis vienmēr ir visgrūtākais. Tāpēc varbūt dažiem no jums pirmās pakāpes metodiku apgūšanai vajadzēs mazliet vairāk laika. Un nekādā gadījumā nedrīkst nolaist rokas vai satraukties. Katrs iet savu, tikai viņam raksturīgu ceļu, un šā ceļa apgūšanai katram vajadzīgs citāds laiks. Es ticu - jūs, mani skolnieki, zināt, ka ceļš uz patiesu brīvību nemēdz būt viegls. Zem gulošas siekstas ūdens netek: nevar iegūt visu un uzreiz, gulšņājot uz dīvāna. Taču, protams, ērtāk un efektīvāk attīstīties var tad, ja kāds palīdz. Un gada sākums vislabāk der, lai apgūtu ko jaunu šajā dzīvē. Janvāris, februāris, marts irtie mēneši, kad liekam gada pamatus. Iebūvējiet šos pamatus, šo fundamentu kārtīgi, nesteidzoties. Un ēka, kas taps uz šiem pamatiem, būs lieliska, stipra un harmoniska.

Kad esam apguvuši pirmo pakāpi, iemantojot domu un rīcības brīvību, izrāvušies no energoin- formatīvo parazītu cietuma, mums rodas jautājums: ko darīt ar šo brīvību ?

Pats vienkāršākais un nederīgākais ceļš ir atgriezties atpakaļ cietumā. Tur, kur domā tavā vietā, kur uz galvas netek un vakariņās garantēta balandu zupa. Tur, kur izlemj tavā vietā. Ja kāds tā ir rīkojies, tātad viņam vēl nav pienācis laiks.

Ja šis "kāds" ir no jūsu paziņu, draugu vai tuvinieku vidus, nekādā gadījumā nenosodiet šo cilvēku. Lieciet viņu mierā. Dievs ar viņu.

Es ceru, ka jūs izvēlējāties dzīvi brīvībā, ārpus cietuma. TEIA sistēmas iemaņas domātas, lai ne tikai palīdzētu jums izkļūt brīvībā, bet arī lai iemā- citu, kā pilnvērtīgi un piepildīti dzīvot brīvības apstākļos. Un, piekrītiet, divi pavasara mēneši - aprīlis un maijs - vislabāk der šo metožu apgāšanai. Pavasari, kad viss zied, kad visapkārt zeļ un plaukst jaunās dzīves asni, sajātam sevi Mīlestības un Prieka alkas. Palīdzēt jums tās piepildīt ari ir otrās pakāpes metodiku uzdevums: noskaidrot patieso vēlmi un izveidot veselības matrici, atrisināt karmas problēmas un apgūt veiksmes, laimes, savas rīcības efektivitātes programmas. Iemācieties šis metodes - un jūs saņemsit ceļa zīmes, pēc kurām orientēties, lai neapmaldltos un nenoslīktu bezgalīgajā brīvības jūrā.

Taču ari tik brīnumjauks gadalaiks kā pavasaris paiet. Tā vietā atnāk tikpat brīnišķīgā vasara. Laiks, kad rodas saprašana, ka vajag mainīt savu vidi ne tikai kopumā, bet ari detaļās. Mūs vēl ietekmē apstākļi, pietrūkst smalkāku iemaņu. Trešās pakāpes iemaņu. Jums - tiem, kas sekmīgi apguvuši iepriekšējās divas pakāpes, tā vairs nav problēma, samērā viegli ir spert pirmo soli, iemācīties dažus vienkāršākos paņēmienus, un turpmāk viss it kā automātiski notiks pēc jūsu vēlēšanās. Jums ir cēli mērķi, jo tie ir brīva cilvēka mērķi, un jūs nedrīkstat būt atkarīgi no muļķīgiem un būtībā smieklīgiem šķēršļiem un bezjēdzīgas rosīšanās.

Aiziet pilnbrieda posms, pienāk laiks vākt ražu un gatavoties ziemai. Laiks, kad tiek apjēgti iepriekšējā darba augļi. Jūs pilnībā apzināties savu iespēju robežas un saprotat, ka varat uzveikt jebkuru no sabiedrības radītajiem šķēršļiem. Jūs esat gatavi pilnībā pārkāpt sabiedrības barjeru un pacelties jaunā attīstības pakāpē. Taču trūkst pieredzes. Vajadzīgs briedums. Iespēja nokļūt tur, no kurienes jums vairs nav redzami energoinformatīvie parazīti, - no monstriem, pūķiem un astoņkājiem tie pārvērtušies par sīkiem kukainīšiem; tur, kur jūs vairs neskars nekādu sociuma patoloģisko veidojumu ietekme.

Tur, augšā, Pasaules Plūsmu līmenī. Tikai retais cilvēks iegūst tiesības tur nokļūt. Taču esmu pārliecināts, ka jūs, mani neatlaidīgie lasītāji, izturēsit arī šo pārbaudījumu. Apzinājušies savu dvēseli un piepildījuši to ar jaunu saturu, jūs varēsit sākt savu apzināto virzību Pasaules Plūsmu līmenī.

Bet nevajadzētu aizmirst arī par ikdienišķo. Noteikti vēlreiz pārlasiet iepriekšējās - 2. un 3. pakāpei veltītās grāmatas. Jūs spēsit apjēgt tajās izklāstītās metodikas pa jaunam, citādi.

Un, lūk, esam sasnieguši Pasaules Plūsmu līmeni. To spēku līmeni, kurus pārvaldīt mēs nekad pilnībā nevarēsim. Taču mūsu varā ir saprast šīs pasaules likumsakarības. Un iemācīties savstarpēji mijiedarboties ar šīm likumsakarībām. Nejaušību nav - ir likumi. Likumi, pēc kuriem dzīvo, elpo, mainās, iesaistās dažādos procesos visa mums apkārtesošā pasaule. Un tikai sagatavots cilvēks, tāds kā jūs, spēj ne vien uzreiz aptvert Visuma dzīvā organisma visu dzīvības procesu likumsakarības, bet arī šos procesus ietekmēt. Mēs varēsim iespaidot tā dēvētās nejaušības un izsaukt pasaulē mums vēlamos notikumus. Un šai mākai mēs veltīsim divus pēdējos gada mēnešus - novembri un decembri. Tas ir laiks, kad notiek visa gada revīzija un objektīvi tiek izvērtēts viss, kas ar mums noticis.

Apguvuši šo māku, jūs varēsit ietekmēt savas dzīves notikumus. Jūsu prāts un jūsu spēks ļauj jums simtprocentīgi izmantot šajā pasaulē pastāvošās iespējas. Pilnībā apguvuši visas piecas pakāpes, jūs varēsit droši sākt nākamo gadu.

Es apsveicu jūs ar to, ka ejat cilvēka attīstības ceļu. Bezgalīgo ceļu augšup. Kopā mēs spēsim daudz. Paldies jums.

Uz jaunu tikšanos!

ATBRĪVOŠANĀS

JANVĀRIS FEBRUĀRIS MARTS

Dmitrija Veriščagina grāmatas burtiski satricināja manu dvēseli, pārvērta manu dzīvi, un, pats galvenais, es guvu atbildes uz jautājumiem, kas nedeva miera, mocīja mani visus šos gadus.

…Izmainījās mana attieksme pret apkārtējo pasauli, radās pacietība, izturība, iemācījos visā, ko daru, pārbaudīt vēlmju patiesumu un ticu, ka dzīve ir interesanta un lieliska.

M. V., 45 gadi, Volgograda

Mēs esam ne tikai materiālas, bet arī energoin- formatīvas būtnes. Un, lai iemācītos brīvi dzīvot šajā sarežģītajā pasaulē, mums vajag iepazīt sevi. Bet sevis izzināšana nav iedomājama bez savas enerģētiskās struktūras izpratnes.

Tas ir gan ķermeņa, gan apziņas darba pamatu pamats. Ir daudz interesantu grāmatu, kas veltītas cilvēka enerģētikai, taču mazliet atkārtosim.

Cilvēkam ir septiņas pamatčakras. Tās izvietotas uz divām centrālajām enerģētiskajām plūsmām gar mugurkaulu stingri noteiktās vietās. Katrai čakrai ir savs nosaukums (no lejas uz augšu): pirmā čakra - Mūlādhara, otrā - Svadhistāna, trešā - Ma- nipūra,_ ceturtā - Ānahata, piektā - Višudha, sestā - Ādžņa, septītā - Sahasrāra.

Parunāsim sīkāk par katru čakru.

Mūlādhara - tā saucamais asteskaula centrs - atrodas starpenes rajonā. Tas ir enerģijas uzkrāšanas un dzīves stabilitātes centrs, kas atbild par izdzīvošanu. Tas atbilst sarkanajai krāsai un notij "do".

Svadhistāna atrodas kaunuma kalna rajonā. Tā atbild par seksuālās enerģijas uzkrāšanu un cilvēka dzīvei nepieciešamās enerģijas vadīšanu. Atbilst oranžajai krāsai un notij "re".

Manipūra atrodas saules pinuma rajonā, mazliet virs nabas. Atbild par dzīvības spēkiem. Atbilst dzeltenajai krāsai un notij "mi".

Anahata atrodas krūšu vidusdaļā, sirds līmenī. Atbild par emocionalitāti, saskarsmi, spēju dot un saņemt mīlestību. Tā ir enerģijas apmaiņas, enerģētiskā līdzsvara čakra, jo tieši caur Anahatu abas plūsmas daļēji iziet ārpusē, taču enerģijas līdzsvars nezūd, tāpēc ka Anahata savāc brīvo enerģiju, kas izkliedēta telpā. Tieši tā veidojas cilvēka enerģētiskās būtības ārējais apvalks. Anahata atbilst zaļajai krāsai un notij "fa".

Višudha atrodas pie kakla pamatnes. Tas ir gribas centrs, kā arī centrs, kas regulē saziņu ar vidi un cilvēkiem. Atbilst gaišzilajai krāsai un notij "sol".

Ādžņa atrodas smadzeņu centrā uzacu starpas līmenī, tā ir slavenā "trešā acs". Atbild par intelekta spēku un spēju īstenot idejas dzīvē. Atbilst zilajai krāsai un notij "la".

Sahasrāra atrodas galvvidū. Atbild par cilvēciskās būtnes garīgo aspektu, par tās saikni ar Visumu. Atbilst violetajai krāsai un notij "si".

Čakras ne tikai veido cilvēka enerģētisko apvalku, bet ir arī tieši tās struktūras, ar kurām cilvēks neapzināti iedarbojas uz ārējo pasauli, uz citiem cilvēkiem un ar kurām viņš uztver ikkatru ietekmi no ārienes. Jo cilvēks ir energoinformatīva struktūra, kas cieši saistīta ar apkārtējo pasauli un tāpēc jutīgi reaģē uz visām ārējām enerģētiskajām iedarbībām.

Ja jūs pamēģināsit eksperimentēt ar plūsmu, kura jums veidojas rajonā starp lāpstiņām un iziet ārā caur punktu, kas atrodas mazliet zem nabas, tad varēsit likt ejošam cilvēkam pagriezties jums vēlamā virzienā (vai paredzēt, uz kuru pusi viņš gatavojas pagriezties, kas no cēloņseku sakarībām nepakļautās enerģētiskās būtības viedokļa ir viens un tas pats.) Jums tas izdosies jau ar pirmajiem mēģinājumiem.

Katrā cilvēkā ir ielikts viss, kas nepieciešams veselībai un spējai patstāvīgi koriģēt savu enerģētiku. Ikviens var iemācīties sajust savas enerģijas plūsmas, vadīt tās un apzināti tikt vaļā no prom- metamām, "atkritumu" enerģētiskajām saitēm.

Slimību patiesie cēloņi nav ne vīrusi un mikrobi, ne slikta ekoloģija un arī ne dzīves likstas. Patiesais cēlonis ir enerģētisko plūsmu traucējumi cilvēka ķermenī. Tātad, lai atbrīvotos no šiem cēloņiem un līdz ar to arī no pašām slimībām, vispirms ir jāiemācās sajust šīs enerģijas plūsmas. Jo, tikai iemācoties tās sajust, var iemācīties tās vadīt.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

1. solis. Sava ēteriskā ķermeņa sajušana

Ēteriskais ķermenis ir ideomotorisko sajūtu komplekss, kas atrauts no fiziskā ķermeņa. Tas spēj dot informāciju, to var apzināti vadīt, to var kontrolēt. Ēteriskā ķermeņa sajūta ļoti līdzinās impulsu pēdām galvas smadzeņu motoriskajā zonā.

Nostājieties taisni un mierīgi, kājas plecu platumā. Un tagad lēni, ar izjūtu paceliet sānis izstieptu labo roku, lai tā būtu paralēli grīdai. Tikpat lēni un izjusti nolaidiet roku. Šo kustību atkārtojiet vairākas reizes. Turklāt centieties koncentrēties uz rokas kustību un sajust katru kauliņu, katru muskuļu šķiedru, katru šūninu. Nolaidiet roku un, tur- > > ' > '

pinot stāvēt nekustīgi (rokas nolaistas gar sāniem), atkārtojiet šo pašu kustību domās. Izraisiet sevī tās pašas sajūtas, kādas jums bija, reāli kustinot roku: lūk, roka paceļas, sasniedz grīdai paralēlu stāvokli, lūk, tā lēnām nolaižas… Lai gan materiālā roka ir nekustīga un kustība notiek vien iztēlē, jūs būsit pārsteigti, cik skaidri sajūtama ir kustībā esošā roka.

Jūs tikko apzināti izdarījāt sava "smalkā" ķermeņa kustību, bet šis ķermenis nav nekas cits kā jūsu ener- goinformatīvais "dubultnieks", kas caurauž katru jūsu fiziskā ķermeņa šūniņu. Tieši ēteriskais ķermenis ir apveltījis ar apziņu fizisko ķermeni. Tomēr ēteriskais ķermenis spēj kustēties arī patstāvīgi.

Tas, ko izdarījāt, neraugoties uz šķietamo vienkāršību, ir ne mazāk svarīgs par bērna pirmo soli, mācoties staigāt. Arī jūs vēl tikai mācāties "staigāt" energoinformatīvajā pasaulē. Cik atklājumu jums vēl priekšā!

Tagad izdarīsim mazliet sarežģītāku vingrinājumu. Izstiepiet roku (fiziskajam ķermenim piederošo materiālo roku) uz priekšu, sev pretī esošās sienas (ja esat istabā) vai tuvākā koka, staba, celtnes (ja esat uz ielas vai mazdārziņā) virzienā. Un tagad sajūtiet, ka jūsu roka izstiepjas uz priekšu par vienu, diviem, trim metriem - tik tālu, lai sasniegtu sienu (koku, stabu, celtni). Sajūtiet, kā jūsu roka izstiepjas. Tā stiepjas un stiepjas, līdz sasniedz savu mērķi - izraudzīto priekšmetu. Nu tā jau aptausta šo priekšmetu. Neatkārtojama sajūta, vai ne? Zem saviem pirkstiem jūs skaidri sajūtat gludi nokrāsoto vēso sienu vai silto, saulē sasilušo grubuļaino koka mizu, vai skabargaino, nelīdzeno, saplaisājušo staba koksni. Bet jūsu materiālajai rokai, kas sastāv no kauliem un muskuļiem, taču pietrūkst vairāku metru, lai patiešām to visu sajustu.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

2.  solis. Sava ēteriskā ķermeņa izmēru mainīšana

Tātad jūs jau esat aptaustījuši priekšmetus ar pagarinātu ēteriskā ķermeņa roku. Jums ir jāpierod pie līdzīgām sajūtām, taču tagad strādāsit uzreiz ar visu ķermeni. Ieņemiet brīvu, atslābinātu pozu - sēdus, stāvus vai guļus, kā jums ērtāk. Un nu sajūtiet, kā jūsu ķermeņa apjoms lēnām sāk paplašināties. Jūs kļūstat aizvien lielāks, lielāks un lielāks - lūk, jūsu ķermenis kļuvis tik liels kā māja. Jūsu ķermenis ir piepildījis visu jūsu māju. Vai jūtaties kā milzis, gigants, Guli- vers liliputu zemē?

Tad sāciet lēnām samazināties. Topiet mazāks un mazāks, līdz esat sasniedzis vīnogas lielumu.

Palieciet mirklīti vīnogas lielumā, palūkojieties visapkārt, sajūtiet, kādi milzīgi priekšmeti ir ap jums. Bet pēc tam katrā ziņā atgriezieties savā normālajā lielumā. Citādi vēl piemirsīsit to izdarīt, atnāksit uz darbu, saglabājuši savu ēterisko ķermeni sīciņu, un tad brīnīsities: kāpēc mani neviens nepamana, visi grūsta, iespiež durvīs? Cilvēki neapzināti reaģē uz citu cilvēku ēterisko ķermeni, un tā ir svarīga viņu uzvedības reakcijas sastāvdaļa.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

3.  solis. Energoinformatīvo pārmaiņu sajušana telpā

Apsēdieties uz krēsla tukšā istabā, atslābinieties. Acis var palikt vaļā. Jūs jau protat izaugt tik liels kā māja, šāda pieredze jums jau ir. Iedomājieties, ka jūsu taustes sajūta izaugusi līdz istabas izmēriem. Istabas apjoms ir arī jūsu ķermeņa apjoms. Sajūtiet savu vienotību ar istabu. Sajūtiet sevi kā gaisu, kas piepilda istabu. Gan gaiss, gan sienas, gan griesti, gan grīda - tas viss ir jums iekšā, tas viss ir jūsu ķermeņa daļa. Vai arī otrādi: jūsu ķermenis tagad ir veidots no gaisa, gaismas, kas piepilda istabu, no tās sienām, grīdas un griestiem.

Bet tagad atveriet savas istabas durvis un atkārtojiet šo vingrinājumu. Sajūtiet atšķirību, ko uztver jūsu ķermenis, - atšķirību starp aizvērtu un atvērtu telpu. Un nu iedomājieties, ka istabā ir ienācis cilvēks. Atkal uztveriet atšķirību sajūtās. Vai nav tiesa, ka nu sajūtas ir nedaudz citādas? Tur nav nekā pārsteidzoša, jo ir mainījusies jūsu istabas energoinformatīvā struktūra. Atkal atgriezieties pie tukšas istabas sajūtas. Neticama atšķirība, vai ne?

Atgriezieties pie savas parastās uztveres, parastajos ķermeņa izmēros. Sajūtas, kuras jums tikko bija, pirmajā acumirklī šķiet ļoti smalkas un tik tikko uztveramas. Tās ir tik nenoteiktas parasta materiālistiski audzināta cilvēka uztverei, ka nevienā valodā šīm sajūtām pat nav nosaukuma. Tā nav ne tauste, ne oža, ne redze. Kas tad? Kaut kāda netverama "sestā maņa". Taču tajā pašā laikā šīs sajūtas ir labi zināmas un atšķiramas un apziņa tās viegli atpazīst.

Pateicoties pieredzei, ko ieguvāt ar šo vingrinājumu palīdzību, jūs sajutāt, kā telpas enerģētika zemākā astrāla līmenī kontaktējas ar cilvēka iekšējo enerģētiku, ar viņa sajūtu sfēru.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

4. solis. Sava enerģētiskā apvalka sajušana ar tausti

Apsēdieties uz krēsla ērtā, brīvā, nesaspringtā pozā. Nolieciet rokas sev priekšā uz ceļiem tā, lai plaukstas būtu pavērstas viena pret otru un atrastos paralēli viena otrai. Starp plaukstām vajadzētu būt 20 - 25 centimetru lielam attālumam. Tad sāciet lēni, vienmērīgi un dziļi elpot (ieelpa - izelpa). Ieelpas laikā sāciet lēnām tuvināt plaukstas vienu otrai, turklāt koncentrējieties uz sajūtām starp plaukstām. Varat iztēloties, ka jūs turat starp tām pa pusei piepūstu gaisa baloniņu. Pilnībā koncentrējieties uz to, ko jūt jūsu plaukstu āda. Pacentieties sajust spiedienu plaukstu centrā un vieglus dūrienus pirkstu galos.

Jo mazāks kļūs attālums starp plaukstām, jo skaidrāk sajutīsit zināmu pretestību - it kā jūsu rokās patiešām būtu saspiests gaisa baloniņš. Vai jūtat, kā "baloniņš" nelaiž jūsu rokas tālāk? Kā jūsu plaukstas skaidri sajūt tā atsperīgo virsmu?

Papriecājieties par savām sajūtām!

TEIA sistēmas 1. pakāpe

5. solis. Cita cilvēka enerģētiskā apvalka sajušana ar tausti

Tagad, kad esat iemācījušies sajust savu ēterisko apvalku, jūs varat iemācīties sajust arī citu cilvēku ēterisko apvalku. Pārlaižot rokas pār otra cilvēka ķermeni, jūs sajutīsit tādu pašu elastīgumu, kādu jūsu plaukstās radīja iztēlotais baloniņš.

Taču vispirms derētu vēl mazliet paeksperimentēt ar savu ķermeni. Nepieskaroties pārlaidiet roku pār savu apakšstilbu, gurnu. Pārliecinieties, ka pastāv zināma pretestība, ka jūs ar roku sajūtat lauku - roka jūt tā elastīgumu. Varbūt roka sajutīs arī ko citu, piemēram, siltumu vai tādu kā vieglu durstīšanu ar tūkstoš adatiņām. Sajūtas rokā var būt ļoti dažādas, tās ir individuālas. Galvenais, lai jūs justu, kā tieši jūsu roka reaģē uz lauku, ko tajā brīdī sajūt, un mēģinātu iegaumēt savas sajūtas.

Tagad vingrinājumu modificējiet - ar rokas lauku uzspiediet uz gurna lauku, pašu roku nekustinot. Sajūtiet, ka rokas lauks izstiepjas un izdara spiedienu. Gurnā jūs sajutīsit vieglu siltumu un smagumu, tādu kā spiedienu. Bet tagad sajūtiet, ka jūsu rokas lauks saraujas, ievelkas - un gurnā rodas vēsuma un viegluma sajūta, it kā spiediena vairs nebūtu. Atkārtojiet šo vingrinājumu tik ilgi, līdz sajūtas kļūst pilnīgi noteiktas un patiesas.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

6. solis. Auras uztveršana ar redzi

Vakarā, pirms aizmigšanas, guļot gultā vai atrodoties jebkurā ērtā pozā, taču vēlams pustumsā, izstiepiet sev priekšā roku tā, lai delna atrastos uz griestu fona. Izpletiet pirkstus un skatieties rokas virzienā, tomēr tā, lai jūsu skatiens kristu nevis tieši uz pirkstiem, bet gan it kā lūkotos tiem cauri, atduroties griestos. Pacentieties uztvert telpu tieši pirkstu galu priekšā. Koncentrējieties uz šo vietu un kādu laiku skatieties nekustīgi. Taču skatieties nevis tieši uz to, bet gan cauri tai - uz griestiem.

Pēc kāda laika jūs pamanīsit kaut kādas izmaiņas telpā ap saviem pirkstiem. Katram šīs izmaiņas var būt citādas. Kāds ieraudzīs kaut ko attāli līdzīgu bezkrāsainiem stariņiem, kas stīdz no pirkstiem, kādam parādīsies tāda kā bāla migliņa, vēl kādam telpa ap pirkstiem tikko jaušami mainīs krāsu - kļūs tumšāka vai gaišāka…

Pamēģiniet vieglītēm pakustināt pirkstus un "paspēlēties" ar šiem stariņiem vai plankumiņiem. Tie nav nekas cits kā jūsu paša ēteriskais ķermenis, kuru tagad redzat pats savām acīm. Pamēģiniet pagarināt savas rokas ēterisko ķermeni - un jūs ieraudzīsit, kā "stariņi" izstiepjas.

Kad skaidri redzēsit savas rokas ēterisko kermeni, pamēģiniet ar to (tieši ar ēterisko ķermeni, nevis ar fizisko roku) aizsniegties līdz savai otrai rokai. Pieskarieties tai ar ēterisko roku. Sajūtas būs pietiekami noteiktas, jo jūs jau esat iemācījušies ar iedomāto roku pieskarties priekšmetiem. Lūk, jūs ar ēterisko pirkstu pieskārāties savai rokai. Lūk, noglāstījāt to ar ēterisko plaukstu. Lūk, paši sev ēteriski paspiedāt roku.

Pat elpa aizraujas, vai ne? Roka it kā ir nekustīga, bet jūs sajūtat visus tās pieskārienus! Ēteriskā ķermeņa pirkstu pieskāriens ir sajūtams tieši tajā mirklī, kad pieskaras no tiem izplūstošie "stariņi".

TEIA sistēmas 1. pakāpe

7. solis. Augšupejošās plūsmas vadīšana

Apsēdieties vai nostājieties taisni, mierīgi un atbrīvoti, koncentrējieties, atmetiet visas citas domas un pievērsieties sava ķermeņa sajūtām. Pakāpeniski jūs sajutīsit sava mugurkaula priekšpusē zināmu augšupejošu enerģijas kustību. Sākumā šī sajūta būs tikko jaušama, jūs to uztversit kā nojausmu par kustību. Taču, ja būsit neatlaidīgi un nemetlsit plinti krūmos jau pēc pirmā mēģinājuma, kustība kļūs aizvien skaidrāk samanāma. Galu galā jūs šo plūsmu sajutīsit pavisam skaidri. Vispirms it kā strautiņš lauztu sev ceļu kaut kur no apakšas, no vēdera centra (galējās čakrās plūsmu sajust ir ārkārtīgi grūti, gandrīz neiespējami, tāpēc velti netērējiet spēkus), augstāk, gar mugurkaulu uz saules pinumu, cauri diafragmai uz krūškurvi (kāds sajutīs siltumu, citam var kļūt karsti), vēl augstāk - uz kaklu, uz pakausi. Bet tagad sajūtiet visu plūsmu kopumā, tās spēku, varenumu, tās nebeidzamo kustību no bezgalības apakšā uz bezgalību augšā.

Vai sajūtat?

Ja to praktizēsit bieži, tad jūsu sajūtu "strautiņš" pakāpeniski pārvērtīsies par varenu, platu upi.

Centrālā augšupejošā plūsma

Augšupejošā plūsma nes Zemes enerģiju, virzās no apakšas uz augšu (ieejas punkts atrodas vēdera apakšdaļā, izejas punkts - caur augšējām čakrām). Karsta, spēcīga, varena plūsma, kas piesātina ķermeni ar spēku un emocijām. Augšupejošajai plūsmai raksturīgās sajūtas - smagums galvā, spriedze, muskuļu aktivitātes palielināšanās.

Augšupejošās plūsmas vadīšana

1. Bultiņa galvā vērsta uz priekšu (Ādžņas čakras rajonā) - augšupejošās plūsmas enerģijas atdošana, arteriālā asinsspiediena pazemināšana.

2. Bultiņa galvā vērsta atpakaļ - augšupejošās plūsmas enerģijas uzņemšana akumulatorā (smaguma sajūta pakausī), arteriālā spiediena paaugstināšana.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

8. solis. Lejupejošās plūsmas vadīšana Centrālā lejupejošā plūsma

Lejupejošā plūsma nes Kosmosa enerģiju, iet no augšas uz leju (ieejas punkts galvvidū, izejas punkts - caur apakšējām čakrām). Caurspīdīga, tīra, dzidra plūsma, kas piesātina ķermeni ar skaidrību un sapratni. Lejupejošajai plūsmai raksturīgās sajūtas - kristālskaidrs gaišums un koncentrēšanās spēju pieaugums, tā pazemina arteriālo asinsspiedienu un var izraisīt programmēšanu.

Tagad to pašu izdarīsim ar plūsmu, kas iet no augšas uz leju. Koncentrējieties, atslābinieties, sajūtiet lejupejošās plūsmas kustību galvas centrā no augšas lejup - uz kaklu, krūškurvi, gar mugurkaulu (tā ir vēsa, skaidrību nesoša), sajūtiet, kā sidrabotā vēsuma straume izplūst pa visu ķermeni, ieplūst diafragmā, saules pinumā. Sekojiet tai, līdz tā iziet no ķermeņa vēdera apakšdaļā. Sajūtiet tās harmonisko nepārtraukto kustību no bezgalības augšā uz bezgalību apakšā.

Koncentrējieties, atslābinieties, sajūtiet, kā gar mugurkaulu no galvvidus uz apakšējām čakrām plūst enerģija. Nostādiet bultiņu Manipūras rajonā. Sajūtiet, kā enerģija izlaužas no Manipūras, vai arī to, kā šī čakra uzsūc enerģiju. Kad enerģija izlaužas, mēs programmējam citus cilvēkus, uzspiežam viņiem savas domas un idejas. Kad enerģija tiek uzsūkta, mēs uzņemam citu cilvēku emocijas un vēlmes un "inficējamies" ar tām.

Nenozīmīgu lejupejošās plūsmas iedarbību jūs jau īstenojāt, kad likāt nepazīstamam cilvēkam mainīt kustības virzienu. Taču prasme pārvaldīt šo plūsmu jums būs vajadzīga, gan lai aizsargātos no svešām ietekmēm, gan lai atjaunotu savu veselību.

Lejupejošās plūsmas vadīšana

1.   Bultiņa vēderā, zem nabas (Manipūras rajonā), vērsta uz priekšu - lejupejošās plūsmas enerģijas atdeve, savu domu un ideju nodošana citiem (programmēšana).

2.   Bultiņa vēderā vērsta atpakaļ - lejupejošās plūsmas enerģijas uzņemšana, citu cilvēku emociju un vēlmju uztveršana.

Abu centrālo plūsmu sajušana vienlaikus

Augšupejošās plūsmas iekustināšana no bezgalības apakšā uz bezgalību augšā. Nezaudējot augšupejošās plūsmas sajūtu, lejupejošās plūsmas iekustināšana no bezgalības augšā uz bezgalību apakšā. Sajust sevī plūsmu dubultpavedienu, kas savieno bezgalību augšā ar bezgalību apakšā. Tās piestrāvo ķermeni ar spēku un izpratni, emocijām un skaidrību.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

9. solis. Sava ķermeņa galveno enerģētisko plūsmu vienotības sajūta

Tagad palūkosimies ārpus sava fiziskā ķermeņa robežām, lai izsekotu plūsmu tālākai virzībai.

Sajūtiet visu plūsmas ceļu no augšas uz leju: tā nāk no milzīga augstuma, no zenīta, iziet cauri galvvidum, gar mugurkaulu iziet cauri visām čakrām un ieiet dziļi zemē. Un pretējā plūsma - tā ceļas no Zemes un caur jūsu ķermeni vertikāli aiziet uz augšu Kosmosā, bezgalīgos augstumos.

Papūlieties plūsmu kustību saistīt ar savu elpošanu: ieelpa - augšupejošā plūsma, izelpa - lejupejošā plūsma.

Sajūtiet šo abu plūsmu virzību sevī, pašu šo mūžīgo kustību, kas dāvā dzīvību. Bet sevi sajūtiet kā pērlīti, kas brīvi karājas abu plūsmu pavedienos. Nebaidieties sevi "palaist vaļā" - plūsmas jūs notur cieši un droši. Jūs varat mierīgi uz tām paļauties un nekontrolēt sevi, savu fizisko ķermeni. Uzticiet savu ķermeni enerģētiskajām plūsmām - un tās pašas aizvedīs jūsu ķermeni līdz veselībai, labai pašsajūtai, līdz visam, kas jums dzīvē nepieciešams. Redzēsit: šādi dzīvot ir daudz vieglāk un mierīgāk.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

10. solis. Augšupejošās plūsmas kritiskais punkts

Atslābinieties, nostājieties taisni, kājas plecu platumā. Rokas paceliet sānis, dziļi ieelpojiet, pēc tam lēni izelpojiet. Ieelpojot uztveriet augšupejošās plūsmas sajūtu un noturiet šo sajūtu gan ieelpojot, gan izelpojot. Vairākkārt atkārtojiet ieelpu un izelpu, turpinot sajust augšupejošo plūsmu. Jūs konstatēsit, ka ieelpojot plūsma jūtami pastiprinās, bet izelpojot zaudē intensitāti.

Tagad ieelpojiet un aizturiet elpu pusceļā. Jūs sajutīsit, ka plūsma pamazām kļūst vājāka. Vairākas reizes atkārtojiet ieelpu, pusceļā aizturētu ieelpu un izelpu, līdz būsit iegaumējuši šo sajūtu. Pavingrinieties pēc savas gribas pastiprināt un pavājināt plūsmu ar ieelpas un izelpas palīdzību.

Pievērsiet uzmanību: kad aizturat elpu, plūsma sāk izsīkt nedaudz virs nabas. Tas notiek tāpēc, ka enerģija gan joprojām ceļas galvvidus virzienā, taču pamazām izklīdinās pa augšējām čakrām. Labi iegaumējiet šo sajūtu - kā elpas aizturēšanas laikā plūsma sarūk nabas apvidū.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

11. solis. Lejupejošās plūsmas kritiskais punkts

Tagad iemācīsimies konstatēt, kā sveša ietekme ielaužas mūsu lejupejošajā plūsmā. Nostājieties taisni, nesasprindzinieties, paceliet rokas sānis. Atkal: ieelpa un izelpa, tikai šoreiz koncentrējieties uz lejupejošo plūsmu. Vairākas reizes atkārtojiet ieelpu un lēnu izelpu, sajūtot lejupejošo plūsmu. Neraizējieties, ja neizdodas uzreiz sajust plūsmas rašanos septītajā - galvvidus čak- rā: tur taču ieplūst tīrā Kosmosa enerģija, un tās sajušana veidojas pakāpeniski. Iespējams, ka sākumā sajutīsit plūsmas rašanos kakla pamatnes rajonā, pie pakauša, bet vēdera lejasdaļā tā izzudīs.

Vairākas reizes atkārtojot ieelpu un izelpu, apzinieties, ka izelpojot plūsma pastiprinās. Atkārtojiet ieelpu un izelpu vairākkārt, līdz pieradīsit pie plūsmas sajūtas tikpat skaidri, kā jūs sajūtat, piemēram, kamertoņa noti vai gaismas staru. Iemācieties pēc savas vēlēšanās ar elpas palīdzību pastiprināt un samazināt plūsmu.

Tagad apturiet izelpu pusceļā, nepabeidzot to. Sajūtiet, kā lejupejošā plūsma sāk izkliedēties.

Jūs konstatēsit, ka tā sāk zust un kļūst nemanāma apmēram piecus centimetrus virs nabas. Tas tad arī ir lejupejošās plūsmas kritiskais punkts. Iegaumējiet kā nākas šo sajūtu.

Uzmanību! Tas, ko vajag labi atcerēties: ja jūs neaizturat izelpu, bet lejupejošā plūsma tik un tā izkliedējas punktā piecus centimetrus virs nabas, tas nozīmē, ka uz jums enerģētiski iedarbojas no ārienes.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

12. solis. Apziņas etalonstāvokļa izveidošana

Etalonstāvoklis, protams, mums pagaidām ir nepierasts jēdziens. Cilvēki ir izgudrojuši svara, garuma, laika un vēl daudzus citus etalonus un standartus, pēc kuriem var salīdzināt visu, ko vien vēlas. Taču par pašu galveno - savu iekšējo stāvokli - nezin kāpēc ir aizmirsuši parūpēties. Cilvēka normāla stāvokļa etalonu jūs šajā fiziskajā, materiālajā pasaulē nekur neatradīsit. Tātad atliek tikai viens - izveidot to patstāvīgi, pašiem sevī.

Lai šādu etalonstāvokli radītu, vispirms ir jāsaprot, ka mūsu stāvokli ik mirkli gandrīz pilnībā nosaka signāli, kas nāk no maņu orgāniem. Tātad etalonstāvoklis ir tāds stāvoklis, kad no visiem maņu orgāniem nāk tikai patīkami un harmoniski signāli. Tas ir stāvoklis, kurā jums patīk viss: fiziskā poza, kādā atrodaties, redzes tēli, kurus uztver jūsu acis, skaņas, kuras dzirdat, smaržas, kuras saožat, un garša, kuru baudāt. Etalonstāvokļa izveidošanai visas šīs sajūtas jāatceras kompleksi. Lai gan principā garša un smarža - tas ir gandrīz vai par daudz, no šiem diviem parametriem var izvēlēties tikai vienu.

Taču arī tas vēl nav viss: pilnā etalonstāvoklī visas šīs etalonsajūtas jāpapildina ar etalonnolūku. Tas nozīmē, ka jums ir jānonāk tādā stāvoklī, kurā jūs, izjūtot visas šīs patīkamās sajūtas, grasāties arī izdarīt kaut ko patīkamu.

Varbūt jums liekas, ka tas ir ļoti grūti un jūs nespēsit iztēloties tādu stāvokli? Patiesībā te nav nekā īpaši sarežģīta, un jūs paši par to tūlīt pārliecināsities. Ja kā nākas parakāsities savās atmiņās, tad katrā ziņā atcerēsities kādu mirkli, kad bijāt tieši tādā stāvoklī. Tobrīd tas jums likās tik vienkārši un dabiski, ka varbūt pat nepievērsāt tam uzmanību un jau sen esat to aizmirsuši. Bet nu ir pienācis laiks atcerēties.

Varbūt tas bija jūsu bērnībā, varbūt jaunībā, bet varbūt brieduma gados, taču katrā ziņā bija. Jebkurā gadījumā tas bija tāds jūsu dzīves periods, kad jutāties veseli, laimīgi, neatkarīgi, ticējāt sev, saviem spēkiem. Šis laika posms varēja būt ļoti īss, taču tāds ir bijis visiem, arī jums.

Vai atcerējāties? Bet tagad atsauciet atmiņā tikai vienu mirkli tajā laikā - jums ļoti patīkamu mirkli. Atcerieties to bez skumjām, bez nožēlas un nostalģijas, jo šis mirklis nav pagaisis bez pēdām, un mēs tagad tieši darīsim visu, lai atsauktu jūsu aizmirstās patīkamās sajūtas un padarītu tās par jūsu normālu stāvokli.

Un tagad īsuma to visu apkoposim.

Etalonstāvokļa kritēriji

1.       Reālas atmiņas par dzīvē notikušo (nevis sapņi un fantāzijas).

2.       Nevis process, bet īslaicīga epizode (kā diapozitīvs vai fotogrāfija).

3.  Laba fiziskā un emocionālā pašsajūta.

4.        Negatīvu izjūtu trūkums 2-3 nedēļu laikā pirms un pēc etalonstāvokļa.

5.       Vientulība (citu cilvēku klātbūtne pieļaujama tikai iztēlē).

Augšupejošās plūsmas bojājumi ir saistīti ar kādas spēcīgas enerģētikas rupju un tiešu iedarbību. Tā ir iedarbība, kas izpaužas kā noskaušana ("ļaunā acs"), pieburšana (pieburta kaite), lāsts (nolādējums).

Atšifrēsim šos jēdzienus.

Noskaušana ("ļaunā acs") ir ēteriskā ķermeņa caursišana, kas izraisa enerģijas noplūdi.

Pieburšana (pieburta kaite) ir svešu patoloģisku energoinformatīvo konstrukciju ievadīšana cilvēka ēteriskajā ķermenī.

Lāsts (nolādējums) ir ļoti spēcīga pieslēgšanās kādai energoinformatīvai struktūrai vai būtnei, un tas izraisa ne tikai veselībai, bet pat dzīvībai bīstamu nemitīgu enerģijas noplūdi. Nemaz jau nerunājot par to, ka lāsts dzīvē liedz jebkādu veiksmi un ļoti smagi iespaido ne tikai paša cilvēka, bet ari visas viņa dzimtas karmu: lāsts nereti vajā cilvēkus vairākās paaudzēs.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

13. solis. Tiešs enerģētisks caursitiens un vampīrisms: diagnostika un pretdarbība

Tagad aplūkosim katru gadījumu atsevišķi. Jūs jau zināt, kā noteikt, ka ir pienācis laiks pameklēt "traucējumus" savā enerģētiskajā sistēmā: pēc novirzēm no etalonstāvokļa, pēc augšupejošās un lejupejošās plūsmas kritisko punktu stāvokļa.

Noskaušanas ("ļaunās acs") gadījumā krasi izkliedējas lejupejošā plūsma, bet piesūkšanās (vam- pīrisma) gadījumā jūtami mazinās augšupejošā plūsma. Tiešu enerģētisku caursitienu izraisa spēcīga enerģijas plūsma, kas nāk no kāda jūsu tiešajā redzeslokā esoša cilvēka Ādžņas čakras. Šī plūsma var caursist ēterisko ķermeni. Tad caur izveidojušos plaisu aizplūst lejupejošā kosmiskā enerģija (parasti noplūde notiek rumpja augšdaļā). Šajā gadījumā ir notikusi noskaušana ("ļaunā acs"). Bet, ja plūsma no kāda cilvēka Adžņas it kā piesūcas jūsu apakšējām čakrām un izraisa augšupejošās plūsmas enerģijas masveida zudumus, tas ir vampīrisms.

Diagnostikas metodes

Ja esat konstatējuši vienas vai otras plūsmas iz- kliedēšanos, jāņem vērā, ka par enerģētiskajiem uzbrukumiem liecina arī noteikti jūsu organisma simptomi. Pievērsiet uzmanību dažām sajūtām, pēc kurām var noteikt diagnozi. Tā noskaušanas ("ļaunās acs") gadījumā cilvēks it kā pamirst, kļūst apātisks, vienaldzīgs pret visu, gremdējas sevī un iekšēji sastingst. Vampīrisma gadījumā krasi pasliktinās garastāvoklis, rodas vājums, it kā jūs tikko būtu paveikuši kādu smagu fizisku darbu - rakuši dārzu vai izkrāvuši vagonus. Bet patiesībā tikai pusstundiņu papļāpājāt ar paziņu.

Esiet vērīgāki pret savu ķermeni, iemācieties pamanīt pat niecīgus simptomus. Un, ja jūs pēkšņi jūtaties nelāgi, tā, ka nezināt, kur galvu nolikt, kā piecelties, kā apsēsties - mēģināt iekārtoties gan tā, gan šitā, bet tik un tā nav ērti, tad ziniet: tā nav nejaušība. Ķermenis pats pirmais, agrāk nekā prāts, sajūt diskomfortu, ko izraisījusi ārēja ietekme. Un, ja cienīsit savu ķermeni, sāksit tam uzticēties, ķermenis pats jums darīs zināmu, kur iemitinājies ienaidnieks.

Ar jau minētajām metodēm jūs viegli varēsit konstatēt gan noskaušanu ("ļauno aci"), gan vampī- rismu. Starp citu, jūsu zināšanas jau ir pietiekamas, lai noteiktu diagnozi ne tikai sev pašiem: ja ar roku "aptaustīsit" cita cilvēka lauku un tajā atklāsit tādu kā bedri, kur zūd atsperīgums un roka itin kā iekrīt, ziniet: tā ir noskaušana.

Bet, ja jūsu roka nokļūs vietā, kur piestipri- nājies piesūceknis (vampīrisms), tad plaukstā sajutīsit durstīšanu un atsperīguma vietā - irdenu lauku.

Ja esat jau labi iemācījušies saskatīt ēterisko ķermeni un pratīsit noregulēt acis auras uztveršanai, tad redzēsit, ka vampīrisma gadījumā aura izkliedējas ēteriskā ķermeņa lejasdaļā (zem nabas vai tajā pašā līmenī mugurpusē), bet noskaušanas gadījumā aura mazinās ķermeņa augšdaļā.

Ja jūs šādus bojājumus atradīsit citam cilvēkam, nesteidzieties viņu ārstēt, "aizlāpot" šos caurumus ar savu paša enerģētiku. Bez speciālas sagatavotības tas jums var būt bīstami. Lai nekas slikts jums nenotiktu, vispirms iemācieties paši sev novērst enerģētiskos bojājumus.

Metodes pretdarbībai noskaušanas

("ļaunās acs") gadījumos

1.  Lejupejošās plūsmas piespiedu normalizācija. Šajā nolūkā vispirms jānoskaņojas uz etalonstā- vokli, ar gribas piepūli jānomet sastingums, ko neizbēgami rada noskaušana ("ļaunā acs"), un pēc tam plūsma burtiski jāstumj gar mugurkaulu uz leju. Šī metode palīdzēs, ja noskaušana ("ļaunā acs") nav pārāk stipra, ja vainīgais enerģētiskajā ziņā nav visai spēcīgs cilvēks un viņa "ļaunā acs" nav pārlieku naidīga. Normalizējot lejupejošo plūsmu, "caurums" piepildīsies ar enerģiju un aizvērsies pats.

2.   Ja noskaušana ("ļaunā acs") ir nopietnāka un pirmā metode nav palīdzējusi, jums nekavējoties jāatceras, kā pagarinājāt savas rokas ēterisko ķermeni un pieskārāties ar to sev priekšā esošajiem priekšmetiem. Tādā veidā jūs savas enerģijas plūsmu vērsāt divus trīs metrus uz priekšu. Tieši tāpat varat palielināt jebkuru sava ēteriskā ķermeņa daļu. Vērsiet savu enerģiju uz "ļaunās acs" skarto vietu, pastiepjot turp savu ēterisko ķermeni, un aizpildiet caurumu (kuru, kā zinām, "ļaunā acs" izveido Višudhas vai Ādžņas rajonā). Dariet to tik ilgi, līdz radīsies skaidra sajūta, ka jūsu enerģētiskais apvalks ir atjaunojies.

3.  Ja jums izdevies konstatēt noskaušanu ("ļauno aci") tieši tad, kad to vērš pret jums, tad jums ir paveicies: varat pārbaudīt savas enerģētiskās iespējas tūlīt, uz vietas. Piemēram, jūs pūlī pamanījāt kādu večiņu ar dzeldīgām acīm (nejaušība? Nejaušības nemēdz būt!), kura gluži vai caururbj jūs ar savu skatienu (ir skaidrs, ka viņai jūsos kaut kas nepatīk), un jutāt, ka šā skatiena ietekmē jūs pārņem neizskaidrojams stingums un jūsu aura sāk kustin kust, - nekavējoties rīkojieties.

Visvienkāršāk ir raidīt no savas Ādžņas čakras uz šo pašu agresora čakru spēcīgu enerģijas plūsmu. Tas uz laiku nobloķēs uzbrukumu un ļaus jums atkāpties ar minimāliem zaudējumiem.

Tikai, lūdzu, nepārcentieties. Ar savu enerģētiku pārāk nenospiediet nelaimīgo večiņu. Citādi līdzināsities tam drosminiekam, kurš, nolēmis pabiedēt uzmācīgo huligānu ar miliča svilpi, tā aizrāvās, ka kliegdams un draudēdams metās pakaļ jau bēgošajam uzbrucējam. Tādā gadījumā jūs paši sākat spēlēt "ļaunās acs" lomu, iemantojot prasmi kaitēt cilvēkiem bez jebkādas vajadzības. Brīdinu: labot karmu vēlāk būs grūti.

Metodes pretdarbībai vampīrisma gadījumos

Iepazīsimies ar metodēm, kuras var izmantot pret vampīrismu.

1.  Ja vampīrs nav pārāk spēcīgs un piesūcies ne visai sen, no tā var samērā viegli atbrīvoties ar vienkāršu paņēmienu - uz laiku apstādinot augšupejošo plūsmu. Kā jūs jau zināt, to var izdarīt, ja ieelpojat un aizturat elpu. Tad piesūceknis nokritīs pats.

2.   Ja ne pārāk dziļi nostiprinājies piesūceknis sācis darboties nesen, arī pietiek koncentrēt sajūtas uz sava ēteriskā ķermeņa apvalku un pārbaudīt, vai tas ir vesels, vai nav bojāts. Koncentrējoties uz savu ēterisko ķermeni un rūpīgi pārbaudot to, jūs katrā ziņā sajutīsit, kur tas ir bojāts, kurā vietā noplūst enerģija (kā jūs jau zināt, vampīri pieslēdzas pie apakšējām čakrām - Manipūras un Svadhistānas). Sajutuši noplūdes vietu, jūs varat turp raidīt papildu enerģiju (atkal atcerieties sajūtas, kādas bija, pagarinot ēterisko roku). Dariet to tik ilgi, līdz skaidri un noteikti sajutīsit, ka ēteriskais ķermenis atkal ir vesels.

3. Ja abas iepriekšējās metodes nav palīdzējušas, tas nozīmē, ka jums ir gadījies spēcīgs vampīrs, kas nostiprinājies visai dziļi. Tādā gadījumājāķeras pie "smagās artilērijas". To dara šādi.

Būs labāk, ja jūs klusā istabā paliksit vieni, atslābināsities un atbrīvosities no visām blakus domām. Pēc tam jums ir jānorauj, jānogriež vai vēl kādā citādā veidā jādabū nost piesūceknis. Koncentrējieties uz sava ēteriskā ķermeņa sajušanu, pārbaudiet to, nosakiet piesūkšanās vietu, caur kuru enerģija noplūst. Tagad sajūtiet šo piesūcekni kā gluži materiālu grīsti, tauvu - kā jums saka priekšā intuīcija. Pēc tam, arī saskaņā ar savu intuīciju, dariet tā, kā rīkotos īstenībā, ja jums vajadzētu šo tauvu pārgriezt. Varat izmantot jebkuru instrumentu, kādu vien vēlaties, piemēram, zobenu, zāģi vai cirvi, un nocirst piesūcekni. Ja ne zobenam, ne cirvim tas nav pa spēkam, ņemiet lāzera staru, liesmu metēju, raķešu iekārtu. Vārdu sakot, noderēs jebkurš ierocis, kādu vien spēsit skaidri sajust, - šo ieroci uzmodelēs jūsu ēteriskais ķermenis. Šķe- liet, cērtiet, grieziet piesūcekni tik ilgi, līdz skaidri sajutīsit, ka tas ir atdalīts un jūsu ēteriskais ķermenis atguvis savu normālo formu.

4.      Ja jums izdodas konstatēt vampīru brīdī, kad tas tikai piestiprina piesūcekni (piemēram, jūs runājaties ar kādu cilvēku un pēkšņi jūtat, ka ne no šā ne no tā uznāk nogurums), pašaizsardzības nolūkos visvienkāršāk ir rīkoties šādi: nekavējoties no savas Adžņas čakras raidīt spēcīgu enerģijas plūsmu kā prožektora staru un ar šo staru savienot vampīra ēterisko ķermeni ar jebkura tuvumā esoša objekta ēterisko ķermeni. Tam noderēs gan koks, gan dzīvnieks, gan pat nejaušs garāmgājējs. Ar to jūs nevienam ļaunumu nenodarīsit: šī saikne gandrīz acumirklī sagrūs, bet jūs tikmēr pagūsit atbrīvoties no vampīra ietekmes.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

14. solis. Ieprogrammēšana: diagnostika un pretdarbība

Kā jūs jau zināt, ieprogrammēšanu izraisa apakšējo čakru energoinformatīvā plūsma, kas vērsta uz citu cilvēku augšējām čakrām. Ieprogrammēt var apzināti un neapzināti - upurim tas ir vienalga, viņam jebkurā gadījumā neklājas viegli.

Ieprogrammēšana izjauc galveno enerģētisko plūsmu līdzsvaru, rada zemapziņā diskomfortu un izraisa neadekvātu uzvedību, taču pēc tiešām sajūtām ķermenī to atklāt ir grūti, jo ieprogrammēšana neizraisa konkrētas pārmaiņas pašsajūtā. Tiesa, ja jūs ieiesit etalonstāvoklī, tad neskaidri sajutīsit, ka augšupejošās un lejupejošās plūsmas plūdumā kaut kas ir mainījies un tās vairs neatbilst etalonam.

Ieprogrammēšanu var konstatēt arī pēc šādas pazīmes: domas pēkšņi ievirzās citā gultnē un bez redzama iemesla mainās noskaņojums. Piemēram, jūs domājat par jauko laiku, atvaļinājumu un priecājaties par dzīvi, bet pēkšņi kaut kas nemanāmi mainās, garastāvoklis sabojājas, laiks vairs neiepriecina, bet prātā nāk domas tikai par to, ka alga jums maza, turklāt to izmaksā neregulāri.

Taču visspilgtākā ieprogrammēšanas izpausme ir tā, ka ieprogrammēšana mudina rīkoties. Turklāt rīkoties tā, ka cilvēks pats pēc tam brīnās: "Kā es to varēju izdarīt?" Vai arī: "Kur man bija galva?" Bet galva bija savā vietā, taču pakļauta svešai programmai, kas burtiski piespieda cilvēku rīkoties pretēji savai dabai, darīt to, ko nevajag un kas ir pat kaitīgi. Šādā brīdī cilvēku it kā sagrābj un rauj sev līdzi kāds vilnis, kuram viņš nespēj pretoties.

Turklāt sirds dziļumos cilvēkam parasti ir neskaidra, tikko jaušama sajūta, ka viņš kaut ko dara nepareizi. Taču spēcīgā svešā programma apslāpē šo iekšējo balsi, padara to nedzirdamu.

Pretdarbības metodes ieprogrammēšanas gadījumos

Ja konstatējat ieprogrammēšanu, jums nekavējoties maksimāli jāpastiprina abas plūsmas - gan augšupejošā, gan lejupejošā plūsma. Tādā režīmā palieciet kādas piecas līdz desmit minūtes, un jūsu enerģētikas spēcīgā plūsma pati dabūs projām svešo programmu fragmentus. Ja ieprogrammēšana vēl nav notikusi, taču esat sajutuši briesmas, ka tā varētu būt, varat izmantot šo pašu metodi - tā pasargās jūs no svešu programmu ievadīšanas.

Pēc šādas plūsmu pastiprināšanas ir jāieiet eta- lonstāvoklī un plūsmu stiprums jānoregulē līdz normālam harmoniskam līmenim.

Pēc tam uz brīdi atslābinieties un atkārtoti pārbaudiet savu stāvokli. Ja nu kaut kas vēl ir palicis un turpina savu tumšo darbu? Veiciet šo vingrinājumu tik ilgi, līdz svešās programmas tiks pilnībā likvidētas. Pret to ir jāizturas ļoti nopietni, jo jūs nevarat zināt, kāda programma ir ievadīta. Ja nu tā ne tikai mudinās jūs neloģiski rīkoties, bet atnesīs arī nopietnu slimību vai virzīs jūs uz pašiznīcināšanos?

Būs labāk, ja jūs ne tikai pastiprināsit enerģijas plūsmas, bet arī apzināsities, kurp jūs virza svešā programma, uz kādu jums neraksturīgu rīcību mudina. Padomājiet, kādā mērā tas viss atšķiras no jūsu patiesās būtības vēlmēm.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

15. solis. Iefiltrēšanās ēteriskajā ķermenī: pieburšana (pieburta kaite). Diagnostika un pretdarbība

Kaites pieburšanas diagnostika

Sajust sevī pieburtu kaiti ir diezgan sarežģīti, jo tā savam upurim ir neredzama un tai nav nekādu noteiktu un skaidru simptomu. Katrā individuālā gadījumā tā var izpausties atšķirīgi. Vajag tikai ņemt vērā, ka tā vienmēr izraisa iepriekšējā stāvokļa izmaiņas. Nelaime ir vienīgi tā, ka šīs izmaiņas ļoti līdzinās dabiskām.

Iepriekšējos gadījumos energoinformatīvie uzbrukumi vienmēr izraisīja nedabiskas izmaiņas plūsmu cirkulācijā, bet te pirmajā acumirklī šķiet, ka nekas nenotiek.

Jums var mainīties noskaņojums, izmainīties domāšanas veids, bet jūs varat nepamanīt, ka tas ir saistīts ar kaites pieburšanu. Tāpēc atkārtošos: lai konstatētu pieburšanu, vajag uzmanīgāk izturēties pret savu pašsajūtu. Viss, kas jūsu omā nebija jaušams agrāk un pēkšņi nez no kurienes uzradās, var būt saistīts ar kaites pieburšanu. īpaši jāuzmanās, ja pēkšņi jūs kaut kas sāk neskaidri satraukt, nomākt, bet nevarat saprast, kas īsti, vai arī ne no šā ne no tā jūs pārņem drūmas un bažīgas domas.

Visdrošākais paņēmiens, kā konstatēt pieburšanu, ir iejušanās etalonstāvoklī un sava ēteriskā ķermeņa, sava noskaņojuma, savu domu rūpīga caurskatīšana. Raugoties uz sevi it kā no malas, no etalonstāvokļa, fiksējiet visu, kā agrāk nav bijis, kas nav raksturīgs etalonstāvoklim. Pārbaudiet savu ēterisko ķermeni. Ja kaut kur tajā sajutīsit uzaugumu vai tādu kā tumšu sabiezējumu, svešķermeni, tad ziniet - tā ir pieburta kaite. Izpētiet šo svešķermeni, ar sajūtu palīdzību nosakiet tā formu, krāsu, lielumu. Tieši tas arī ir pēkšņi radušos drūmo domu, nomāktības, bezizejas sajūtas, satraukuma un nemiera avots, ko sev līdzi nes pieburtā kaite.

Metode cīņai pret pieburto kaiti ir tikai viena - atvairīšanas metode

Atslābinieties, koncentrējieties, apsekojiet savu ēterisko ķermeni, atrodiet šo izaugumu, sabiezējumu, "audzēju", kas izraisa nevēlamas pārmaiņas jūsu stāvoklī. Sajūtiet šīs svešās energoin- formatīvās konstrukcijas blīvumu, tās lielumu. Izpētiet ēterisko ķermeni ap šo sabiezējumu un sajūtiet, ka ap šo piebūruma skarto vietu ēteriskais ķermenis kļuvis irdens. Tad sāciet lēnām un pakāpeniski padarīt blīvāku ēterisko ķermeni zem šīs irdenās vietas, kas cieši piekļaujas piebūruma skartajam apvidum. Šajā nolūkā raidiet tur maksimāli daudz savas enerģijas. Vienlaikus virs šīs konstrukcijas un zem tās turpiniet irdināt lauku - ar tādiem paņēmieniem, kādi jums šķiet ērtāki. Varat to sakult kā putas, varat domās izsijāt kā caur sietu, mazinot blīvumu. Kad sajutīsit, ka apkārt šai vietai ēteriskais ķermenis ir pietiekami irdens, bet zem piebūruma skartās vietas tā robežas ir maksimāli blīvas, sajūtiet, kā šī blīvā robeža atdala pie- būrumu no jums. Tas gan vēl atrodas ēteriskajā ķermenī, bet vairs nav savienots ar to, ir izveidojies tāds kā gaisa starpslānis, kas svešo energoinfor- matīvo konstrukciju nodala no jūsu izveidotā blīvā posma ēteriskajā ķermenī.

Bet tagad sakopojiet spēkus, līdz pēdējai iespējai pastipriniet augšupejošo un lejupejošo plūsmu un domās (astrālā) caur jūsu izveidoto irdeno slāni atgrūdiet piebūrumu ar ēteriskajā ķermenī izveidoto blīvo robežu. Lai piebūrums atlec no jūsu ēteriskā ķermeņa kā bumbiņa no atsperīgas gumijas sienas un izlido laukā.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

16. solis. Pieslēgšana neatkarīgai energoinformatīvai būtībai - lāsts (nolādējums). Diagnostika un pretdarbība

Visretākais agresijas tips ir pieslēgšana neatkarīgai energoinformatīvai būtībai jeb lāsts. Noņemt lāstu ir grūti, jo šajā situācijā cilvēks ir pieslēgts ļoti spēcīgai destruktīvai un postošai energoinformatīvai struktūrai - graujošam monstram. Cilvēks kā ābols kātiņā karājas pie taustekļa, pa kuru šis destruktīvais monstrs izsūc no viņa enerģiju un liek viņam darboties savu mērķu labā. Šis monstrs cilvēku grūž uz pašiznīcību, izmantojot visus iespējamos līdzekļus: vai nu mudina uz lēnu pašnāvību ar alkohola un narkotiku palīdzību, vai arī kūda uz reālu pašnāvību, liekot izlēkt pa logu, pakārties, sarīties tabletes… Šis asinssūcējs monstrs var piespiest cilvēku rīkoties sev par ļaunu, atņem viņam miegu un mieru un pat padara viņu par nelaimju nesēju saviem tuviniekiem. Visi droši vien daudzkārt ir dzirdējuši stāstu par cilvēkiem, kuriem visas viņu sievas vai vīri cits pēc cita nomiruši vai gājuši bojā visai dīvainos apstākļos. Var, protams, rasties aizdomas, ka šiem cilvēkiem piemīt tieksme izdarīt smagus noziegumus, taču biežāk gan ir vainīgs pār viņiem nākušais lāsts, kura dēļ cilvēks neviļus nes sevī iznīcību. Tāds cilvēks, pats to negribēdams un nesaprazdams, kā viss notiek, kļūst par iznīcības nesēju, kas sēj visapkārt nāvi un postu tikai ar savu klātbūtni vien.

Skaidrot, kā uzliek lāstu, laikam gan nevajadzētu. Pateikšu vienīgi to, ka īstu lāstu nevar uzlikt, pasakot tikai kādam adresētu frāzi ar lāsta vēlējumu. Lai šis novēlējums iedarbotos, cilvēkam, kurš izrunā tādu frāzi, ir vajadzīga ļoti spēcīga destruktīva enerģētika, tas ir, viņam jābūt melnajam magam. Turklāt viņam šajā frāzē jāieliek viss sava naida spēks. Tikai tad viņš varēs izsaukt spēcīgu destruktīvu būtību vai struktūru, kas viņu sadzirdēs, ieradīsies uz viņa aicinājumu un pieslēgs sev nolādēto. Spēcīgs lāsts var izplatīties ne tikai uz pašu nolādēto cilvēku, bet arī uz viņa bērniem, mazbērniem un mazmazbērniem.

Pats upuris sev uzlikto lāstu neredz un nesajūt. Šajā gadījumā nav nozīmes salīdzināt savas sajūtas ar etalonstāvokli: tik un tā kaut ko atklāt nebūs iespējams. Par lāstu var nojaust tikai pēc īpašas apstākļu sakritības veidošanās. Tā var būt gan ārkārtēja neveiksmju josla, gan virkne nelaimju, kas piemeklē radus un tuviniekus, gan pēkšņa ļoti smaga slimība.

Citam cilvēkam uzliktu lāstu ieraudzīt var. Tas izskatās kā miglains auras izaugums, kas savienots ar kādu neskaidru struktūru, kura aizstiepjas tālumā. Ar tausti lāstu sajust nevar.

Pretdarbības metodes lāsta gadījumā

Pretdarbība lāstam ir visai sarežģīta un bez palīdzības no malas reti mēdz būt efektīva. Palīdzēt var tikai ļoti stiprs mags vai arī svētais. Tad lāsts jums vairs nedraudēs. Teorētiski, protams, var izskaidrot, kā tas notiek, taču šim darbam ir nepieciešama milzīga pieredze.

Paša ēteriskajā ķermenī, punktā, kas atrodas vistālāk no lāsta nostiprinājuma vietas, tiek izveidota lodei līdzīga slēgta enerģētiskā struktūra, kas piesātināta ar abu centrālo plūsmu enerģiju. Šī lode lēnām jāaizvirza uz vietu, kur lāsts nostiprināts, jāsavieno ar šo vietu, bet pēc tam jāizgrūž - līdzīgi kā kaites piebūruma gadījumā.

Taču atkārtoju: lai to paveiktu, ir jābūt ārkārtīgi sagatavotam, nepieciešams milzīgs enerģētiskais potenciāls un jāievēro visstingrākā iekšējā discip- līņa. Citādi labāk nemaz nesākt šo darbu. Ja jūs vai kādu no jūsu tuviniekiem, nedod Dievs, piemeklē tāda nelaime kā lāsts, es iesaku lūgt baznīcas palīdzību. Baznīca ir varena radoša energoin- formatīvā struktūra, kas ar savu enerģētiku var stāties pretī destruktīvajiem enerģētiskajiem monstriem.

Dažas lāsta formas var noņemt jau ar gavēni, grēksūdzi un dievgaldu, jo tādējādi jūs pieslēdzaties baznīcas enerģētikai un tā sāk darboties jūsu labā. Ja arī tas nelīdz, var izmantot tādu baznīcas praktizētu procedūru kā sātana izdzīšana. Jo sātans taču ir tā dzīvā spēcīgā destruktīvā energoinfor- matīvā būtība, bez kuras līdzdalības lāsta uzlikšana nenotiek.

Iemācījušies atbrīvoties no energinformatī- vajām ietekmēm, pat ne pārāk nopietnām, un ievingrinājušies uztvert savu ēterisko ķermeni, jūs, iespējams, esat sajutuši, ka jūsu enerģētika kļuvusi gaišāka, tīrāka, dzidrāka, - tā vairs nav svešu ietekmju saduļķota. Un arī jūs paši noteikti esat mainījušies.

Iespējams, jūs arī paši manāt, ka jūtaties vieglāk, ap sirdi kļuvis gaišāk, it kā kaut kāds smagums būtu novēlies no pleciem, jūs esat sākuši iekšēji mirdzēt, esat iemācījušies smaidīt, būt laipnāki pret pasauli ap sevi, vieglāk raugāties uz dzīvi, jūs vairs nekaitina dažādi sīkumi.

Atbrīvojušies no svešām ietekmēm, apguvuši prasmi tās neitralizēt, jūs iemācīsities padarīt sevi faktiski nepieejamu ārējām energoinformatīvajām iedarbībām.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

17. solis. Atslēgšanās no parazītiskajām būtībām un aizsargapvalka izveidošana

Sāksim ar to, kas jums jau ir labi zināms: koncentrēsimies uz savām centrālajām enerģētiskajām plūsmām. Taču šoreiz jums uzmanība jāvirza nevis uz pašām plūsmām, bet gan uz to, kā šīs plūsmas iet cauri čakrām.

Sajūtiet augšupejošo plūsmu, izsekojiet, kā tā paceļas līdz Višudhai un Adžņai, koncentrējieties uz šīm čakrām un sajūtiet, kā šo čakru tuvumā plūsma pazūd no uztveres sfēras. Paturiet savas uzmanības lokā šo sajūtu, centieties sajust lejupejošo plūsmu un to, kā tā sāk kliedēties Manipūras un Svadhistā- nas tuvumā. Sajūtiet, kā enerģija aizplūst caur augšējām un apakšējām čakrām: lēnām, bet skaidri - kā ūdens caur filtru. It kā saplūstiet ar šīm izkliedētajām plūsmām, iekļaujiet tās savas uztveres sfērā, labi iegaumējiet šo sajūtu.

Un nu koncentrējieties uz to enerģiju, kuru šīs čakras absorbē. Tagad, kad esat sajutuši no šīm čakrām izplūstošo enerģiju, jūs šo uzdevumu varat viegli izpildīt. Vai nav tiesa, tā ir interesanta sajūta: čakras izdala enerģiju un tajā pašā laikā absorbē citu tās paveidu. Turklāt enerģijas absorbēšana no ārienes notiek nemitīgi: augšējās čakras (Višudha un Ādžņa) absorbē jau pārveidotu, citu ļaužu "cilvēciskotu" Kosmosa enerģiju, bet apakšējās čakras (Manipūra un Svadhistāna) absorbē citu cilvēku pārveidotu Zemes enerģiju. Sajūtiet labi šīs enerģijas pieplūdumu, it kā saplūstiet ar to un iegaumējiet šo sajūtu.

Atslēgšanās no parazītiskajām būtībām un aizsargapvalka veidošana

Es speciāli lietoju vārdu "saplūstiet" - tas ir ļoti svarīgs moments. Pirmo reizi lasot, jums varbūt nebūs gluži skaidrs, ko es ar to domāju, taču, izmēģinājuši praksē, jūs, bez šaubām, sapratīsit, par ko ir runa, un bez grūtībām uztversit šo sajūtu, kas rodas, saplūstot jūsu čakru absorbētajai un izdalītajai enerģijai.

Kad esat pilnībā sajutuši šo saplūšanu, kad šī sajūta kļuvusi spilgta, jums jāizdara īsts cirka triks. Saplūstot ar enerģiju, kas nāk no jūsu augšējās čakras (piemēram, Adžņas), jums ar šo enerģiju jāsasniedz apakšējā čakra (piemēram, Manipūra). Šajā nolūkā varat atcerēties jums jau pazīstamās sajūtas - tukšo vietu aizpildīšanu ar enerģiju jūsu ēteriskajā ķermenī, lai gan šoreiz tas būs nedaudz sarežģītāk, jo attālums no augšējām līdz apakšējām čakrām ir pietiekami liels un jums vajadzēs uzkrāt vairāk enerģijas, lai to izstieptu šā attāluma garumā.

Jums, iespējams, būs jāpapūlas, taču agrāk vai vēlāk tas izdosies. Tiklīdz jūs to izdarīsit, tā acumirklī sajutīsit, ka ap jūsu ķermeni ir izveidojusies Zemes enerģijas apļveida plūsma. Turklāt tūlīt pēc izveidošanās šī plūsma kļūst spēcīga un vienmērīga. Gandrīz uzreiz ķermenis sajūt enerģijas pieplūdumu.

Izmantojiet šo pieplūdumu, lai pēc iespējas ātrāk radītu jūsu veidojamā aizsargapvalka otru komponentu (Kosmosa sastāvdaļu). Šajā nolūkā jums ir jāsaplūst ar enerģiju, kas izplūst no jūsu apakšējām čakrām, un jāsasniedz ar to augšējās čakras. Nu, vai izdevās? Tātad jūs esat noslēguši ap savu ķermeni otru enerģētisko slāni - Kosmosa enerģiju. Tagad koncentrējieties uz to, lai noturētu ap savu ķermeni abu enerģijas slāņu sajūtu. Noturiet sevī šo sajūtu, cik ilgi vien spējat.

Jau pēc pirmajiem apvalka izveidošanas mēģinājumiem jūs sajutīsit sava ēteriskā ķermeņa jaunās robežas - tas ir kļuvis daudz lielāks nekā agrāk! Tas liecina, ka jūsu enerģētika kļuvusi spēcīgāka.

SLIMĪBU ĀRSTĒŠANA

Tagad mēģināsim pamatīgāk apsekot enerģētiskās plūsmas ķermeņa orgānos. Vispirms mums ir jāņem vērā tas, ka ir divu veidu patoloģiskās plūsmas.

Pirmais veids - gadījuma rakstura pagaidu patoloģiskās saiknes, parasti akūtu slimību gadījumā (apendicīts, angīna, krasi paaugstinājies arteriālais spiediens utt.).

Otrais veids - nostiprinājušās, noturīgas un paš- uzturošas patoloģiskās plūsmas, kuras izraisa hroniskas un smagas slimības (holecistīts, stenokardija, bronhiālā astma utt.).

Pirmā veida patoloģisko saišu izveidošanās cēlonis var būt ārējs, parasti jau pazīstamo energoin- formatīvo bojājumu - noskaušanas, kaites piebur- šanas, vampīrisma - izraisīts. Tas nozīmē, ka pirmā veida patoloģijas jums vairs nav bīstamas - galvenais ir laikus atklāt noskaušanu vai piebūrumu un tikt no tā vaļā (ja jūsu apvalks vēl nav pietiekami stiprs vai uzbrukums bijis ārkārtīgi spēcīgs). Pat ja jūs uzreiz neievērojāt bojājumu savā ēteriskajā ķermenī un tas ir izraisījis, piemēram, angīnu, arī tas nav bīstami: jūs jebkurā brīdī varat veikt nepieciešamos pasākumus un atvieglot slimības gaitu, atbrīvojoties no tās cēloņa. Galvenā problēma ir cita - jums tagad būs jātiek vaļā no patoloģiskajām saitēm, kas jūsu ķermenī saglabājušās no pagātnes.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

18. solis. Atbrīvošanās no patoloģiskām enerģētiskajām saitēm organismā

Tātad jūs esat apsekojuši savu organismu - orgānu pēc orgāna, koncentrējot uzmanību secīgi uz katru no tiem un analizējot savas sajūtas, kas saistītas ar to vai citu orgānu.

Pieņemsim, ka jūs sajutāt orgānā sasprindzinājumu. Tā ir patoloģiska enerģētiskā saite orgāna iekšienē.

Jūs sajutāt sasprindzinājumu, kas aptver divus vai vairākus orgānus, it kā sasaistot tos kopā. Pašus šos orgānus jūs uztverat kā nedaudz blīvākus, reljefākus par pārējiem. Tā ir patoloģiska enerģētiskā saite starp orgāniem.

Jūs sajutāt orgānā blīvu veidojumu vai iedobumu, ko nav iespējams normalizēt ar jums zināmajām enerģētiskajām metodēm. Tā ir jūsu ķermenī apziņas un dvēseles līmenī ievadīta sveša programma.

Vēlreiz atkārtoju: neizbīstieties un nekrītiet panikā. Jūs taču savu enerģētiku sākāt normalizēt pavisam nesen - pirms mēneša, pirms divām nedēļām vai varbūt tikai vakar. Protams, jums vēl ir jāpastrādā, lai aizmēztu visu šo patoloģisko enerģētiku, kas uzkrājusies jūsu ķermenī un apziņā iepriekšējās dzīves laikā. Jūs šajā ziņā neesat nekāds izņēmums. Tieši ar tādām pašām problēmām saskaras pilnīgi visi cilvēki, kas sākuši attīrīt un atbrīvot savu enerģētiku. Galvenais ir neapstāties, turpināt attīrīšanos un pilnveidošanos.

Patoloģisko saišu likvidēšanas metode gan vienā orgānā, gan starp dažādiem orgāniem ir ļoti vienkārša. Bieži vien pietiek ar visa organisma spēcīgu enerģētisko skalošanu. Šajā nolūkā jums vairākas dienas pēc kārtas savā organismā jāuztur paaugstināts abu centrālo enerģētisko plūsmu līmenis.

Ja tas nelīdz, var izmantot šādu paņēmienu. Iztēlojieties, ka jūsu priekšā stāv… jūsu pašu ķermenis. Iedomājieties savā priekšā sevi pašu fantoma veidā. Vispirms nosakiet, tieši kurā vietā izveidojušās patoloģiskās saites, un tad ar savām fiziskajām rokām, ievadījuši tās iedomātajā ķermenī, gluži vienkārši saraujiet šīs saites tā, it kā tie būtu parasti diedziņi. Pēc tam vietas, kur bija piesūkušās šīs saites, domās vai ar roku piepildiet ar enerģiju, tādējādi atjaunojot orgānu normālās robežas, - tad sairs arī patoloģiskās saites ar līdzās esošajiem orgāniem.

Pēc šīs procedūras neaizmirstiet domās savienoties ar savu fantomu, saskaņojot tā apveidu ar sava fiziskā ķermeņa apveidu, lai šis fantoms, kas zina, nesāk kaut kur klaiņot apkārt savā nodabā.

To pašu var izdarīt arī domās savā fiziskajā ķermenī. Domās saraut diedziņus, domās atjaunot orgānu normālās robežas. Var iepriekš domās izveidot programmu: iztēloties enerģētisko struktūru, kurā iekšējie orgāni ir saistīti tikai ar centrālajām plūsmām, nevis savā starpā. Pēc tam domās savienojiet šo ideālo struktūru ar savu ķermeni un koriģējiet savu stāvokli atbilstoši šai ideālajai struktūrai.

Jūs varat pārbaudīt savu veselības stāvokli pēc šādas shēmas:

1. posms

Sākumā piepildiet ar enerģiju aizsargapvalku.

1.      Enerģijas uzņemšana (izveidojiet starp plaukstām enerģētisko lodīti un ievietojiet to savā saules pinumā).

2.       Iekustiniet augšupejošo plūsmu (sīkāk sk. aprīļa lappusēs). Lai pavērstu augšupejošo plūsmu uz priekšu, pagrieziet uz priekšu bultiņu no Ādžņas čala-as. Visa augšupejošās plūsmas enerģija tiek novirzīta uz apvalku. Augšupejošās plūsmas enerģija piepilda jūsu enerģētisko apvalku un pastiprina to.

3.        Iekustiniet lejupejošo plūsmu, pagrieziet uz priekšu iedomāto bultiņu vēdera apakšdaļā, un lejupejošā plūsma nonāk jūsu enerģētiskajā apvalkā. Lejupejošās plūsmas enerģija sāk piepildīt un pastiprināt apvalku.

4.       Iekustiniet abas centrālās plūsmas - sajūtiet sevi uzvērtu plūsmu dubultpavedienā.

5.        Piesātiniet ēterisko ķermeni un aizsargap- valku ar centrālo plūsmu enerģiju.

2. posms

Tagad, kad enerģijas pietiek, var uzsākt patoloģisko saišu likvidēšanu.

1.      Vēlreiz izveidojiet starp plaukstām enerģētisko lodīti un iegremdējiet to savā saules pinumā.

2.   Secīgi, pēc tālāk ievietotās shēmas, sajūtiet katru orgānu vai orgānu kompleksu. Pārbaudiet, vai tas nav saistīts ar citiem orgāniem. Shēmā norādīts, ar ko tas vai cits orgāns var būt patoloģiski saistīts pirmām kārtām.

Pārbaudes shēma:

Atrast pulsu - tas raksturo asinsvadu darbu. Pārbaudiet, vai tas nav savienots patoloģiskām enerģētiskām saitēm ar sirdi vai aknām.

Dziļi ieelpot - jūs uzreiz sajutīsit savu plaušu enerģētiku. Pārbaudiet, vai nepastāv patoloģiskas saites ar balseni vai krūškurvja sieniņu.

Paklepojiet - klepus visbiežāk, ar retiem izņēmumiem, mums stāsta par bronhu stāvokli. Ja sācies slimības process, varēsim konstatēt to saikni ar diafragmu.

Izdarīt rīšanas kustību un sajust barības vadu un kuņģi (tikai patoloģisku saišu gadījumā šajā ķēdītē mēs atklāsim arī aknas). Rīšanas laikā pēc kuņģa var sajust divpadsmitpirkstu zarnu (šajā līmenī arī var uztvert patoloģisku saiti ar aknām un aizkuņģa dziedzeri). Tālāk enerģija iziet cauri zarnu traktam (un, ja tur kaut kas nav kārtībā, mēs sajutīsim saikni ar priekšējo vēderplēvi).

Sajust nieres (ja ir enerģētikas traucējumi, varēs sajust arī tām apkārtesošos audus) - urīnceļus - urīnpūsli.

Mugurkauls un kaulu sistēma (ja enerģētika ir traucēta, šajā sistēmā sajūtam saikni arī ar muskuļu enerģiju).

3.   Ar gribas piepūli un augšupejošās plūsmas enerģiju pārraujiet katru patoloģisko saiti.

4.   Piepildiet orgānu ar ēteriskā ķermeņa enerģiju.

5.  Pievērsieties nakamajam orgānam.

TEIA sistēmas 1. pakāpe

19. solis. Ķermeņa bioloģisko ritmu uzturēšana Tengri sistēma

Tātad mūsu uzdevums ir iemācīties katru dienu kontaktēties ar četrām stihijām, četrām sajūtām, kuras mūsu ķermenim piegādā enerģijas un attīra to no sociālās vides kaitīgajām ietekmēm. Šajā nolūkā es jums iesaku ik dienu izpildīt septiņus vienkāršus vingrinājumus: trīs vingrinājumus ķermeņa regulēšanai un noskaņošanai un četrus vingrinājumus kontakta izveidošanai ar stihijām.

Padoms: izpildot vingrinājumus, katrā ziņā koncentrējieties uz savām iekšējām sajūtām. Ņemiet vērā: tā nav rītarosme, ko var izpildīt mehāniski, tie būtībā ir meditatīvi vingrinājumi, kas pastiprina organisma kontaktu ar dabas pasauli un iepazīstina ķermeni ar pilnīgi jaunām sajūtām.

1. Rīts. Jūs esat tikko pamodušies un vēl guļat gultā. Pēc pamošanās nevajag strauji lēkt augšā - labāk uzlieciet modinātājpulksteni kādas 15 minūtes agrāk, lai jums ir pietiekami daudz laika pilnīgi pamosties. Atcerieties, ka jūsu ķermenis nav ne robots, ne arī mehānisms. Tas ir dzīvs. Tad arī izturieties pret to kā pret dzīvu būtni. Nelieciet tam automātiski, kā pēc komandas, celties, automātiski iet uz vannasistabu, automātiski norīt brokastis. Pierodiet visu darīt apzināti, izprasti, tā teikt, izjusti, apjēgti, noteiktā secībā. Tikai tad, kad ķermenis sāks dzīvot apzināti, tas pamodīsies, izbeigs nīkuļot pusmiega stāvoklī un dzīvos pilnvērtīgi.

Vispirms pēc pamošanās ķermenim jāsajūt, ka tas ir atmodies, jāuzņem sevī apkārtējā pasaule, ar katru savu šūniņu jāsajūt dzīve. Lai sevī izraisītu šo sajūtu, pēc pamošanās ieteicams ne mazāk kā piecas minūtes ar plaukstām glaudīt visu sava ķermeņa virsmu, darot to aizvien intensīvāk. Šīs darbības laikā jāsajūt, kā atdzīvojas, pamostas visas jūsu organisma šūnas. Izbaudiet šīs sajūtas, priecājieties par jauno dienu, kurai jūs tagad esat pilnībā gatavi.

Pēc tam vairākas reizes saldi izstaipieties un tikai tad varat lēnām celties augšā.

2. Pēc pamošanās, visa ķermeņa atmodināšanas un piecelšanās no gultas var sākt kontaktēties ar rīta stihijām. Atgādināšu - rīta stihijas ir mitruma stihijas, kuru būtība ir gaisa un ūdens apvienojums.

Piecēlušies no gultas, atveriet logu, ielaidiet telpā svaigu gaisu - kaut vai uz dažām minūtēm pat tad, ja ārā ir sals. Pēc tam nomazgājieties istabas temperatūras ūdenī, kuru sagatavojiet jau vakarā. Vispirms nomazgājiet seju un rokas. Pēc tam aplaistiet visu ķermeni. Mazgājieties lēnām, koncentrējoties, izjusti, lai visā pilnībā uzņemtu sevī mitruma sajūtu. Sajūtiet, kā mitrums iekļūst katrā jūsu ķermeņa šūnā, kā šūnas, mitruma piesātinātas, iztaisnojas, atdzīvojas, atjaunojas. Neaizmirstiet, ka cilvēka organismu veido vairāk nekā 60 procenti ūdens un saskare ar mitrumu tam ir vitāli nepieciešama.

Pēc nomazgāšanās nostājieties taisni, iztaisnojiet plecus, atslābinieties un izdariet precīzi divdesmit vienu ātru un dziļu ieelpu - izelpu. Sajā laikā koncentrējieties uz centrālās lejupejošās plūsmas sajušanu.

Ja jums noreibst galva (tas var notikt tāpēc, ka, intensīvi elpojot, smadzenēs nonāk ļoti daudz skābekļa), divdesmit vienu reizi strauji apšļāciet seju ar aukstu ūdeni. Tas nekaitēs arī tad, ja reibonis neuznāks, - tas nāks tikai par labu. Vēlamāk, lai ūdens būtu tāds, kas visu nakti stāvējis ārā vai caurvējā.

3.   Tuvojas dienas vidus. Mitruma stihijas nomaina siltuma stihijas: iestājas gaisa un uguns valdīšanas laiks. Organismam tagad jāpielāgojas šīm stihijām. Atrodiet tam vismaz dažas minūtes, lai kur jūs būtu. Varat sēdēt savā darbavietā vai braukt transportlīdzeklī - apkārtējie neko nemanīs. Tuvojoties dienas vidum, jums tikai jākoncentrē uzmanība uz augšupejošās plūsmas enerģiju, kas no apakšējās čakras virzās uz augšu mugurkaula priekšpusē. Pēc tam vairākas reizes sekli un ļoti lēni ieelpojiet un izelpojiet. Ja apstākļi to pieļauj, efektu var nostiprināt ar vieglu galvas masāžu. Šajā nolūkā piecas minūtes ar abu roku pirkstiem jāizdara vieglas kutinošas kustības pa visu galvas virsu.

Tā jūs būsit sagatavojuši savu ķermeni siltuma stihiju - gaisa un uguns - uzņemšanai.

4.   Aptuveni no pulksten vieniem dienā ir jāsāk ielaist savā ķermenī siltumu, pastiprināt uguns stihijas ietekmi uz visu ķermeni. Šajā nolūkā atkal precīzi divdesmit vienu reizi jāieelpo un jāizelpo, sajūtot, kā pastiprinās centrālā augšupejošā enerģētiskā plūsma. Vēlams šajā laikā lūkoties uz sauli. Ja saule ir aiz mākoņiem vai jūs atrodaties telpā, kur šobrīd tā nav redzama, varat lūkoties uz spuldzi vai sveces liesmu. Pamēģiniet piecas minūtes laist savā kreisajā acī saules (spuldzes, sveces) gaismu. Tā jūs saņemsit ļoti spēcīgu enerģētikas devu. Tikai esiet uzmanīgi, ja lūkojaties uz sauli: lai nerastos radzenes apdegums, samiedziet acis un skatieties caur skropstām, periodiski mirkšķinot.

Mēģiniet to visu darīt ar prieku, nevis tā, it kā jums tas jāveic, skarbas nepieciešamības spiestiem, vai arī tāpēc, ka tā rakstīts grāmatā. Izbaudiet procesu, spēlējieties, jo jūs taču esat iekļāvušies brīnišķīgā radošā procesā - saskarsmē ar dabu, ar stihiju pasauli, kurā esat pilntiesīga būtne. Sajūtiet, ka dzīvojat ciešā kontaktā ar pasauli, ka šī pasaule visapkārt ir dzīva, ka visa daba, visas stihijas ir gatavas jums palīdzēt, būt jūsu labākie draugi, ja vien pret tām izturēsities labestīgi un pateicīgi.

5.   Tuvojoties pulksten sešiem pēcpusdienā, siltuma sajūta pakāpeniski jāsamazina. Uguns stihija vēl valda pār visu dzīvo, taču spēkā pieņemas jau cita stihija - Zemes stihija, kas nes sevī nojausmu par gaidāmo nakts aukstumu. Lai pieskartos Zemes stihijai, jāpavingrina kāju pēdas, jo tieši caur pēdām organisms uzņem zemes sausumu un siltumu. Izdariet dažus ļoti vienkāršus vingrinājumus ar pēdām - pagroziet tās, tad paspaidiet ar rokām. Tā jūs sagatavosit organismu vakara stihiju uzņemšanai.

6.  Stundu pirms gulētiešanas jāveic īsa intensīva pēdu masāža. Pēc iespējas jācenšas pastaigāt basām kājām pa zemi. Diemžēl mūsdienu cilvēkam tas parasti iespējams tikai vasarā, dzīvojot vasarnīcā. Citā gadalaikā var pastaigāt pa istabu bez zeķēm vai pa ielu čībiņās vai citos vieglos apavos. Arī tad organisms caur pēdām uzņems zemes sausumu, kas liecina par aizejošo vakaru, un zemes vēsumu, kas liecina par tuvojošos nakti. Koncentrējieties uz sausuma un vēsuma sajušanu - tie caur pēdām iekļūst jūsu ķermenī un piepilda organismu. Šajā laikā jāelpo mierīgi un sekli. Būs labāk, ja to darīsit tumsā, - tā būs ideāla sagatavošanās naktij.

7. Tieši pirms gulētiešanas, saklājuši gultu un noģērbušies, pāris minūtes pasēdiet uz gultas malas. Vai atceraties, kā no rīta "ieslēdzāt" savu ķermeni, iesildot to ar rokām un palīdzot tam pamosties? Tagad, pirms gulētiešanas, jums ķermenis ir "jāizslēdz". Šajā nolūkā viegli ar plaukstām pēc kārtas pieskarieties visai ķermeņa virsmai, tikai delnām nav jāslīd pa ķermeni, tās pāris sekundes paliek uz vietas, un tad jūs tās pārvietojat tālāk. Tas ir, jūs it kā nomierināt visus ķermenī notiekošos procesus, nevis aktivizējat, bet, gluži otrādi, palēnināt tos ar saviem pieskārieniem, maigi un nomierinoši paplikšķinot.

Kad šī procedūra pabeigta, pamasējiet galvaskausa pamatni, sajūtot, kā vēsa enerģētiskā plūsma no augšas nāk uz jūsu pakausi, atvēsinot to un nomierinot ķermenī visas sajūtas.

Pirms iemigšanas noskaņojieties uz aukstuma un sausuma sajušanu, kas raksturīga nakts sākumposmā, bet, tuvojoties rītam, ķermenim ir jāuztver aukstums un mitrums. Noskaņojieties uz šīm sajūtām pat tad, ja jūsu gulta ir silta. Aukstums ir ideāls stāvoklis miegam. Atcerieties, cik slikti ir gulēt karstumā, kad palags un spilvens ir sakarsis un jūs visu laiku grozāties, veltīgi meklējot kādu vēsāku vietiņu. Pat ja istabā ir karsts, radiet vēsuma sajūtu organisma iekšienē. Ķermenis pakāpeniski pieradīs pie tā un, iegaumējis šo sajūtu šūnu līmenī, pat miegā bez jebkādas apzinātas kontroles uzturēs vajadzīgo stāvokli.

Aizsargapvalka pastiprināšana

1.  Enerģijas uzņemšana (lodīte saules pinumā).

2.       Augšupejošās plūsmas iekustināšana, bultiņas tēls no Adžņas čakras uz priekšu, augšupejošās plūsmas enerģijas virzīšana uz aizsargapvalku - šī enerģija sāk piepildīt un pastiprināt apvalku.

3.        Lejupejošās plūsmas iekustināšana, bultiņas tēls vēdera lejasdaļā uz priekšu, lejupejošās plūsmas enerģijas virzīšana uz apvalku - šī enerģija sāk piepildīt un pastiprināt apvalku.

4.        Abu centrālo plūsmu iekustināšana - sevis sajušana uz divu plūsmu dubultpavediena.

5.       Ēteriskā ķermeņa un aizsargapvalka piesātināšana ar centrālo plūsmu enerģiju.

Patoloģisko saišu likvidēšana

1.  Iegremdēt lodīti saules pinumā.

2.         Sajust atsevišķu orgānu vai orgānu kompleksu - noskaidrot, vai tas nav saistīts ar citiem (pārbaudes shēmā orgāni, kas varētu būt patoloģiski saistīti, nosaukti iekavās).

3.        Ar gribas piepūli un augšupejošās plūsmas enerģiju pārraut saiti.

4.  Piepildīt orgānu ar ēteriskā ķermeņa enerģiju.

5.  Pāriet pie nākamā orgāna.

Vingrinājumi ēteriskā ķermeņa sajušanai

1.        Pacelt labo roku - sākumā fizisko, pēc tam ēterisko, to pašu izdarīt ar kreiso roku.

2.        Pacelt abas ēteriskās rokas, tās pakustināt, pamēģināt sakļaut - ievērot, kā mainās sajūtas plaukstās.

3.       Pacelt abas ēteriskās rokas sejas apakšējās daļas līmenī, iedziļināties sajūtās, kas rodas mēlē un uz sejas.

4.  Pacelt labo kāju - vispirms fizisko, tad ēterisko, to pašu izdarīt ar otru kāju.

5.  Visa ēteriskā ķermeņa atbrīvošana: piecelties fiziskajā ķermenī, pastāvēt dažas sekundes, apsēsties, tūlīt pat piecelties ēteriskajā ķermenī, pakustēties, atskatīties - sajust, ka apziņa vienlaikus piedalās divos telpas laukos - gan fiziskajā, gan ēteriskajā^

6.   Ēteriskā ķermeņa apmēru samazināšana un palielināšana: piecelties ēteriskajā ķermenī, samazināties - palielināties, pakustēties, iegaumēt savas sajūtas, to piesātinājumu, blīvumu, kustības ātrumu un redzes leņķa izmaiņas.

7.   Telpas apjoma sajušana: palielināt ēterisko ķermeni līdz istabas izmēriem, burtiski saplūstot ar tukšo telpu.

8.  Izpildīt šo pašu vingrinājumu, iepriekš atverot durvis vai logu, ievērot atšķirību sajūtās.

9.   Taustes sajūtu attīstīšana: izstiept ēterisko roku, aptaustīt dažādas faktūras (sienu, durvis, stiklu), - ievērot, kā mainās sajūta rokā.

10.  Pastaigāt ēteriskajā ķermenī, ielūkoties blakus istabā, pēc tam pārbaudīt - vai tas, ko ierau- dzījāt, atbilst tam, kas tur notiek īstenībā.

Vingrinājumus ieteicams izpildīt ar aizvērtām acīm, atslēdzoties no visām blakus domām un kairinājumiem, pilnīgi koncentrējoties uz savā sajūtām fiziskajā ķermenī. Visi vingrinājumi izdarāmi lēnām, vairākkārt, iegaumējot visas sajūtas. Izpildot vingrinājumus, ēteriskais ķermenis ir jājūt, nevis jāiztēlojas it kā no malas.

Energoinformatīvie bojājumi

Diagnostika un pretdarbība

Uzmanību! Šī ir loti svarīga lappusīte. Tajā dots veselības matrices veidošanas algoritms. Ļoti iesakām to apvilkt ar rāmīti, lai jūs vienmēr varētu to viegli atrast un profilaktiski, reizi divās nedēļās, noteikti sastādīt sev veselības matrici.

Veselības matrices izveidošana

Ņemiet vērā, ka pēc vienas un tās pašas matrices izmantošanas divas trīs reizes nepieciešams izveidot jaunu.

1.  Atslābinātā stāvoklī caurskatīt visus ķermeņa orgānus un atbrīvoties no visām sāpju sajūtām.

2.  Iejusties etalonstāvoklī - sajust centrālās plūsmas.

3.  Esot etalonstāvoklī, novietot sev priekšā savu ēterisko ķermeni un tam blakus iztēloties tādu organisma atlējumu, kuram visi orgāni un sistēmas darbojas ideāli.

4. Ievilkt šo ainiņu etalonstāvoklī un uzlikt tai virsū ēterisko ķermeni.

Pirms veselības matrices izveidošanas uzmanīgi pārlasīt lappusi, kas veltīta etalonstāvoklim.

TAPŠANA

Aprīlis Maijs

D. Veriščagina grāmatas iededza manī interesi par dzīvi, izrāva no depresijas. Ceru, ka, mācoties pēc šo grāmatu metodikas, es agri vai vēlu sasniegšu laimi un prieku. Grūti izteikt manu pateicību par to cerību, kas caurauž katru sējumu. Tagad es varu pats sev sacīt, ka dzīve ir skaista.

Lietuva

Veiksmes, panākumu, veselības, rīcības efektivitātes programmas

Jūs iemācījāties pareizi apieties ar savu enerģētiku.

Jūs protat pamanīt svešu enerģētisku iedarbību un aizsargāties pret to.

Jūs spējat novērtēt citu cilvēku enerģētikas stāvokli.

Jūs esat iemācījušies atbrīvoties no patoloģiskām saitēm.

Jūs patiešām jau ļoti daudz esat paveikuši. Taču jūsu ceļš uz brīvību vēl nebūt nav galā. Varbūt jūs arī paši to jūtat - ir zināms iekšējs diskomforts. Tas nozīmē, ka pienācis laiks mācības turpināt. Jūs gaida jauns posms. Tagad jums jāiemācās pareizi izvirzīt jaunus mērķus un programmēt sevi uz veiksmi, labklājību, panākumiem, veselību, pašpaļāvību, harmoniju ar pasauli un brīvību. Jums jāsāk strādāt arī ar karmu. Ķersimies tam visam klāt.

Tātad atgriezīsimies pie tā stāvokļa, kādā jūs pašreiz atrodaties, - pie zināma iekšēja diskomforta. Agrāk viss bija vienkārši un saprotami: kurp iet, ko darīt un kā uzvesties. Tagad jūs esat apmulsuši: kas es esmu, kur es esmu, kāpēc esmu un ko man īsti vajag?

Nebaidieties - tas ir dabiski. TEIA sistēma ir pārbaudīta praksē, un visas pa šo ceļu ejoša cilvēka izjūtu nianses autoram ir labi zināmas. Ja tagad esat mazliet apjukuši un samulsuši, apsveicu - jūs esat uz pareizā ceļa.

Noskaidrosim, kas noticis.

Jaunā posma īpatnības ir pilnīga situācijas pārzināšana.

Pirmā īpatnība: jums tagad nekas pats no sevis rokās neiekrīt un ir jāiemācās patstāvīgi noteikt, kas tieši jums vajadzīgs. Un ne tikai noteikt, bet arī sasniegt šo vajadzīgo pašu spēkiem.

Lai saņemtu no dzīves nepieciešamo, lai jūs pavadītu veiksme, jāiemācās noteikt savas patiesās vēlmes, jo tās ir galvenais elements jūsu vitāli svarīgajās veiksmes un panākumu programmās.

Patiesībā tas nepieciešams arī tāpēc, ka zemapziņa, kurā vairs nav energoinformatīvā parazīta iefiltrētās vēlēšanās, jebkurā situācijā novirzās sāņus uz vislielākā tobrīd iespējamā komforta pusi, nevis uz mērķa pusi. Tāpēc šķiet, ka trūkst veiksmes. Taču vajag tikai ielikt zemapziņā tādu vēlmi, pret kuru tā neiebilst, proti, patiesu vēlmi, un zemapziņa ķeras pie šīs vēlmes īstenošanas, turklāt tās mērķtiecība aizrauj pat apkārtējos.

Otrā īpatnība: jūsu rīcība, kas agrāk deva efektu, tagad pēkšņi kļuvusi neefektīva. Bet vienlaikus arī nejaušas kļūdas, misēkļi, darbības, kas vēl gluži nesen bija nevēlamas un pilnīgi pamatoti izraisīja negatīvas sekas (sodu, atmaksu), tagad paliek bez sekām. Un tas notiek tāpēc, ka jūs neejat tajā virzienā, kurā iet pārējie, kurus kontrolē energoinformatīvais parazīts. Un jums jāpalielina savas darbības efektivitāte, proti, mazliet jākontrolē apkārtējie.

Šajā nolūkā mums jāiemācās izveidot savas rīcības efektivitātes programmas - izveidot un lietot tās.

Trešā īpatnība: Garastāvoklis jums tagad vienmēr ir vairāk vai mazāk līdzsvarots. Nekāda ārējās pasaules iedarbība nu to nedz bojā, nedz arī uzlabo. Taču, pārstājis reaģēt uz ārējiem stimuliem, cilvēks sākumā var apjukt un pat noskumt, jo pagaidām viņš vēl nav iemācījies būt pašpietiekams, nav kļuvis par sava garastāvokļa noteicēju.

Šajā nolūkā mums tikai vajadzēs iemācīties ģenerēt pašpietiekamības programmu. Tā ir savu paša, no apkārtējiem neatkarīgu vēlmju un noskaņojuma atbalstīšanas programma. Tā ir pašpaļāvības programma.

Ceturtā īpatnība: jūs sajūtat brīvības pazīmes - jūsu noskaņojums vairs nav atkarīgs no apkārtējiem, tomēr uz šā fona šad un tad vēl parādās kaut kādas notikumu ķēdītes, kas izraisa te prieku, te sarūgtinājumu.

Tomēr nebaidieties no "baisā" vārda "karma". Patiesībā gluži vienkārši pastāv psiholoģiska īpatnība, ko esat mantojuši no iepriekšējās dzīves, bet tā izraisa apkārtējo cilvēku reakcijas, un šo reakciju sekas tad arī ir karma! Piemēram, cilvēkam piemīt tāda psiholoģiskā īpatnība kā paaugstināts jutīgums pret citiem cilvēkiem. Tas rada līdzjūtību. Tad uzrodas cilvēks, kas gatavs pieņemt palīdzību. Tūlīt veidojas patoloģiska uzvedība - tieksme nepārtraukti palīdzēt citiem un jaukties svešās darīšanās. Citiem tas nepatīk, un viņi attiecīgi reaģē. Bet pats cilvēks cieš - viņu nemitīgi nodod, viņam dara pāri. Mēs varam likvidēt šo karmiski noteikto noslieci.

Vēl viena īpatnība: jūsu fiziskā pašsajūta ir kļuvusi vairāk vai mazāk pastāvīga, jaunas slimības klāt neķeras, bet arī vecās nepazūd. Protams, gribētu jau, lai pazūd. Tiesa, saasinājumu nav. Taču arī atveseļošanās nenāk.

Veselības programma ir domāta mūsu ķermeņa

noskanošanai uz izārstēšanos no konkrētas kaites.

Tātad mums jāapgūst:

1. Veiksmes un panākumu programmas.

2.  Rīcības efektivitātes programmas.

3.  Veselības un pašizdziedināšanās programmas.

4.        Pašpaļāvības un pašpietiekamības programmas.

5.  Karmisko saišu diagnostika un korekcija.

TEIA sistēmas 2. pakāpe

1. solis. Patiesās vēlmes noskaidrošana

Lai veiktu šo soli, jums nāksies atcerēties, kas ir etalonstāvoklis. Katram gadījumam atgādinu: stāvoklī, kuru var pieņemt par etalonu, katrs no mums ir bijis kaut reizi savā mūžā, un vajag tikai atsaukt atmiņā šo brīdi. Etalonstāvoklis - tas ir tāds stāvoklis, kad jums patīk pilnīgi viss: jūs esat lieliskā fiziskā formā, jūtaties viegli un līksmi, jums apkārt ir brīnišķīgas ainavas vai mīļi cilvēki, jūs ieskauj tikai patīkamas smaržas un skaņas, un piedevām, savas patiesās vēlmes vadīts, jūs turklāt gatavojaties paveikt kaut ko ļoti labu. Nekas nesatrauc, neuzbudina, nenomāc, nav nekāda smaguma sirdī un dvēselē. Atcerējušies šo stāvokli sajūtu līmenī, jūs jebkurā brīdī varat to atsaukt sevī visā pilnībā.

Tātad jūs ieejat etalonstāvoklī un, salīdzinot ar to, cenšaties izanalizēt savu pašreizējo dzīves situāciju. Pieņemsim, ka jums jānopelna nauda. Pārbaudiet, vai šī vēlme saskan ar jūsu etalon- stāvokli. Ja disonansi nejūtat, ja šī perspektīva jūs tikai priecē, nevis nomāc, tad vēlēšanās ir patiesa. Bet, ja, tikai domājot vien par to, sirds kļūst smaga un satraukta, tad atsakieties no šīs vēlmes, šobrīd jums pietiek arī ar to naudu, kas jums ir, vajag tikai apzināties to un iemācīties iztikt ar mazumiņu. Ja šobrīd ietiepīgi turēsities pie savas vēlēšanās nopelnīt, šī nauda, visticamāk, jums nekādu labumu nedos un no tādas pelnīšanas būs vairāk sliktuma nekā jēgas.

Bet, ja vēlme nopelnīt ir patiesa, tad turpināsim analizēt apstākļus. Pieņemsim, ka jums piedāvā vietu kādā firmā un jūs jau gatavojaties piekrist. Paskatīsimies uz šo priekšlikumu no etalonstāvokļa. Vai jums patiešām gribas darīt šo darbu? Jums tas patiks? Vai šis darbs neizjauks jūsu etalonstāvokli? Vai arī jūs jau iepriekš zināt, ka tur jums klāsies slikti, taču upurējaties tikai naudas dēļ? Tādā gadījumā šis nav jūsu variants. (Atcerieties, cik bieži, atvaļinājuma laikā guļot pludmalē - piebildīsim, etalonstāvoklī vai gandrīz etalonstāvoklī -jums ar riebumu pēkšņi ienāca prātā, ka drīz būs atkal jāiet uz darbu. Tātad jums nevajag atgriezties šajā dienestā, ja tas no etalonstāvokļa viedokļa liekas tik pretīgs.) Palūkojieties visapkārt vērīgāk, un jūs noteikti atklāsit, ka pastāv citas, patīkamākas naudas pelnīšanas iespējas. Vajag izvēlēties tādu materiālo labumu iegūšanas veidu, kas jums iet pie sirds! Tādu, kas jums šobrīd vislabāk padodas. Tur ir tas āķis. Viss ir ļoti vienkārši. Un, ja jūsu vēlme nopelnīt ir patiesa, tāds veids noteikti atradīsies.

TEIA sistēmas 2. pakāpe

2. solis. Apkārtējo stimulēšana jums palīdzēt

Jūs esat noskaidrojuši savu patieso vēlmi, bet pagaidām neredzat, kādā ceļā to īstenot. Lai šādi konkrēti ceļi rastos, jums vajag enerģiski stimulēt apkārtējos cilvēkus, lai viņi paver jums jaunas iespējas un pasaka priekšā, kā īstenot jūsu vēlmi. Šajā nolūkā jums jāiemācās izstarot enerģiju.

Apkārtējo stimulēšana jums palīdzēt:

a)        piesātināt Mērķa integrālās sajūtas ar augšupejošās plūsmas enerģiju;

b)       starojošo piesātināto konstrukciju ievietot galvas centrā:

c)  pagriezt bultiņu galvā uz priekšu;

d)       "Mērķis ir" - ja, Mērķim tuvojoties, augšupejošās plūsmas bultiņa vērsta uz priekšu;

e)       "Nav Mērķa" - augšupejošās plūsmas bultiņa vērsta uz augšu;

f)       izveidot nosacījuma refleksu: Mērķis - bultiņa uz priekšu, nav Mērķa - bultiņa uz augšu, līdz tas notiek gluži automātiski.

Uzmanību , vienlaikus strādājiet tikai ar vienu programmu, kurai jūsu dzīvē ir vissvarīgākā nozīme.

Par programmas izstrādāšanas pabeigtības kritēriju kalpo jūsu jaunā attieksme pret Mērķi: jūs uztverat Mērķi kā vienotu, sabalansētu un sevī piepildītu sajūtu.

TEIA sistēmas 2. pakape

3. solis. Veiksmes uztveršana: nodoma ievadīšana zemapziņā

Ieejiet etalonstāvoklī. Ieslīgstiet tajā. Tagad, neizejot no etalonstāvokļa, iztēlē radiet savu pašreizējo dzīves situāciju un savus patiesos mērķus un vēlmes. Jūs sajutīsit, kā jūsos rodas nodomi, kas saistīti ar mērķa īstenošanu. Saplūstiet ar šiem nodomiem, ielaidiet tos savā etalonstāvoklī, ieplū- diniet sevī, cik iespējams dziļi. Pēc tam var iziet no šā stāvokļa.

Vai gribat zināt, ko jūs nupat izdarījāt? Ielaidāt savā zemapziņā nodomu realizēt savu mērķi. Zemapziņa tagad ir noskaņota uz šā mērķa īstenošanu. Nu tā pati atradīs vajadzīgās enerģētiskās plūsmas, kas aizvedīs jūs pie mērķa, kļūs par buru, kas pastāvīgi meklē ceļavēju. Tagad nešaubieties - zemapziņa pati jūs virzīs uz nepieciešamajiem apstākļiem, pati, bez jūsu apzinātas iejaukšanās, meklēs vēlmes realizēšanas iespējas. Tikai nevajag tai traucēt.

Mērķa integrālās sajūtas radīšana:

a) izsaukt uz iekšējā ekrāna Mērķi, atbildot sev uz jautājumiem:

KAS tas ir par Mērķi?

KUR tas notiek?

KAD Mērķis jāsasniedz?

KĀPĒC tas jums vajadzīgs? (Esiet godīgi pret sevi.)

KURI cilvēki te līdzdarbojas?

KĀDI ir Mērķa sasniegšanas ceļi?

KĀDAS sekas būs Mērķa sasniegšanai?

b)        "noskatīties" šo "filmiņu" vairākkārt, ikreiz paātrinot to un turpinot atbildēt uz šiem jautājumiem;

c)       lielā "filmiņas" griešanas ātrumā sākam sajust Mērķa integrālo konstrukciju kā tēlu un sajūtu sabiezējumu.

Mērķa patiesuma pārbaude etalonstāvoklī:

a)  ieiet etalonstāvoklī;

b)        izveidot Mērķa integrālo sajūtu, atbildot uz jautājumiem:

KAS?

KUR?

KAD? KĀPĒC?

KURI cilvēki?

KĀDI celi?

KĀDAS sekas?

c)       izskatīt Mērķi pa posmiem un pārbaudīt, vai tas kādā no posmiem neizraisa negatīvu emocionālo reakciju: skumjas, nomāktību, bailes, satraukumu, nemieru, nepareizības izjūtu, garlaicību utt. Ja atbildes uz jautājumiem nenonāk pretrunā ar etalonstāvokli un šī perspektīva jūs tikai priecē, tad vēlme ir patiesa;

d)        iziet no etalonstāvokļa. Mērķa objektīvā uztvere kļūst skaidrāka, no Mērķa atsijājas liekās sastāvdaļas un rodas sapratne par to, kādi elementi vēl jāpievieno.

TEIA sistēmas 2. pakāpe

4. solis. Veiksmes un panākumu integrālās programmas izmantošana Kā lokāli lietot metodi? Iesaku ievērot šādu secību.

1.      Mērķa nospraušana un tā patiesuma pārbaude (vai tas harmonē ar etalonstāvokli vai arī etalonstāvoklī par šā mērķa īstenošanu riebjas pat domāt?).

2.       Mērķa sasniegšanas ceļa noteikšana (katru tā realizēšanas posmu salīdziniet ar etalonstāvokli, lai visos posmos mērķa sasniegšana būtu patīkams process; novērtējiet arī pūliņus (vai to nebūs par daudz?) un iespējamos blakusefektus (vai tie jums vajadzīgi?).

3.       Mērķa fiksēšana uz papīra - tas palīdzēs mērķi konkretizēt un īstenot.

4.      Mērķa integrēšana zemapziņas struktūrās - nodomu ievadīšana etalonstāvoklī.

5.        Apkārtējo cilvēku ieprogrammēšana jums palīdzēt - divu triju sarunu laikā, liekot lietā Adž- ņas čakras izstarojumu.

Piezīme. 4. punkts jāatkārto katru dienu veselu nedēļu.

TEIA sistēmas 2. pakāpe

5. solis. Kā izmantot savas rīcības efektivitātes programmas

Programmu izmantošanas tehnikas būtība ir tā, ka jums nāksies mazliet "pabīdīt malā " energoin- formatīvo parazītu, viņa programmu vietā ieliekot savējās. Tas ir labs darbs, jo jūs izspiežat energoin- formatīvā parazīta postošās programmas un apmaināt tās pret savām radošajām programmām.

Tagad par to, kā to izdarīt tīri tehniski. Darbība, kas jums jāveic, sastāv no trim fāzēm.

Pirmā fāze: programmas radīšana savā apziņā.

Otrā fāze: programmas ieviešana savā ēteriskajā ķermenī, lai tā sāktu izstaro ties caur jūsu čakrām.

Trešā fāze: programmējošās iedarbības tieša nodrošināšana - programmas atdeve.

Detalizēti tiksim skaidrībā par katru no šīm trim fāzēm.

5. a solis. Programmas izveidošana savā apziņā. Lai kvalitatīvi ieliktu programmu savā apziņā, jums atkal nāksies atcerēties etalonstāvokli. Jo etalonstāvoklis - tas ir tāds stāvoklis, kad gan cilvēka apziņa, gan ķermenis, gan dvēsele savstarpēji sadarbojas visharmoniskāk, kad visi orgāni - kā fiziskie, tā energoinformatīvie - un visas sistēmas strādā maksimāli efektīvi.

Tātad jūs precīzi un skaidri pozitīvā ievirzē esat formulējuši programmu. Piemēram: "Gribu uzrakstīt grāmatu." 'Vai pat tā: "Es rakstu grāmatu." Vai: "Es ieviešu ražošanā savu projektu." Un tā tālāk - atkarībā no jūsu interešu sfēras. Lai iedzīvinātu jūs interesējošo programmu savā apziņā, jums vispirms ir jāiejūtas etalonstāvoklī. Tad, neizejot no šā stāvokļa, maksimāli skaidri un konkrēti, visās detaļās un sīkumos, jāiztēlojas situācija, kādā jūs gribat nonākt savas efektīvās rīcības rezultātā.

Jo vairāk jūsu iztēlē radīsies spilgtu un konkrētu detaļu un sīkumu attiecībā uz jūsu nākamo darbību, piemēram, priekšnieka amatā, jo labāk.

Vēlams, lai jūs konkrēti iztēlotos visus tos cilvēkus, kuri jums ir nepieciešami mērķa sasniegšanai.

Jūsu uzdevums ir iegaumēt šo sajūtu - iekšējā stāvokļa izmainīšanās sajūtu. Tieši šī integrālā sajūta arī ir jūsu programmas ekvivalents zemapziņā. Tieši tā jūs sajūtat programmu, kad tā iekļuvusi jūsu smadzenēs. Šī sajūta satur visas jūsu programmai nepieciešamās sastāvdaļas, šajā sajūtā jūs jau esat fiksējuši gan notikumus, gan to rezultātus, gan informāciju par potenciālajiem palīgiem.

Tagad jums tā jāievieto savā ēteriskajā ķermenī, lai tā kā gaismas filtrs vajadzīgajā veidā transformētu jūsu apakšējo čakru starojumu un caur tām izstarotos apkārtējā telpā.

5. b solis. Programmas ievadīšana savā ēteriskajā ķermenī. Kad esat labi iegaumējuši un saglabājuši to sava stāvokļa izmaiņu integrālo sajūtu, kāda radusies pēc vēlamās situācijas detalizētas izstrādāšanas, var iziet no etalonstāvokļa. Bet, pat izejot no tā, nepazaudējiet iegūto sajūtu.

Tagad jums būs jāstrādā tieši ar šo sajūtu. Koncentrējieties uz to un iztēlojieties to kā zināmu enerģijas sabiezējumu. Jūsu sajūtai jākļūst par enerģētisku veidojumu. Piepildiet to ar enerģiju, dodiet tam pēc iespējas vairāk enerģijas - un jūs savu jauno sajūtu uztversit jau kā varenu lokālu enerģētisku veidojumu, kas koncentrējas kaut kur jūsu būtības dzīlēs.

Tagad jums šis pastiprinātais un koncentrētais enerģijas kūlis jāpārvieto uz ķermeņa vidusdaļu, lai tas atrastos Manipūras rajonā, un jāsavieno ar lejupejošās plūsmas enerģiju.

Koncentrējieties uz lejupejošās plūsmas enerģijas sajušanu. Jūs atceraties, ka lejupejošā plūsma nes sevi Kosmosa enerģiju, kas uzlādē cilvēka apziņu. Izejot caur augšējām čakrām, šī plūsma piesātinās ar programmām, kas ierakstītas cilvēka smadzenēs, - ar viņa domām, nostādnēm, tas ir, tieši ar šīs apziņas konkrēto īpatnību elementiem. Nolaidusies līdz Svadhistānai un Manipūrai, plūsma sāk lauzties uz āru caur šīm divām čakrām kā caur savdabīgiem logiem. Un, izrāvusies ārā, ietekmē citus cilvēkus - nodod viņiem tieši šīs apziņas programmas.

Tagad jums jāsavieno šis enerģijas kūlis ar lejupejošo plūsmu, lai jūsu enerģētiskais sabiezējums brīvi plūstu kopā ar to. Nebaidieties, ka tas izsīks, iztecēs ārā kopā ar plūsmu. Ja esat to pietiekami piesātinājuši ar enerģiju, šis sabiezējums (tas ir, jūsu programma) ir kļuvis par jūsu otro "Es", tātad tas faktiski ir neizsīkstošs līdz pat brīdim, kad visa programma būs pilnībā īstenojusies.

Atcerieties, kā jūs mācījāties atdot enerģiju caur apakšējām čakrām: šajā nolūkā var iztēloties, ka Svadhistānas līmenī ir novietota neliela kustīga bultiņa, kuru jūs varat pagriezt ar smaili uz to pusi, kurp enerģija jāvirza. Ja vajag noskaņoties uz enerģijas atdevi, tad jāpagriež bultiņa uz priekšu un jāsajūt, kā Svadhistāna sāk atdot enerģiju uz āru. Starp citu, bultiņas tēls nebūt nav obligāts, katrs var noskaņoties enerģijas atdevei tā, kā ir ērtāk tieši viņam.

Tagad enerģētiska sabiezējuma veidā noformētā jūsu apzinātā programma tiek izšļākta uz āru, gatava iesakņoties apkārtējā vidē un ir vērsta uz citu cilvēku ieprogrammēšanu. Bet, lai tā sāktu iedarboties ar pilnu spēku, jums vajadzēs to īpaši noskaņot. Tikai tad tā sāks iespiesties citu cilvēku apziņā.

Sava Mērķa integrālās sajūtas (programmas)

iedzīvināšana savā ķermenī:

a)  ieiešana etalonstāvoklī;

b)        sava Mērķa integrālās sajūtas piesātināšana ar augšupejošās plūsmas enerģiju;

c)       Mērķa integrālās sajūtas izvietošana savā augšupejošajā plūsmā sirds līmenī:

d)       augšupejošās plūsmas pastiprināšana un ēteriskā ķermeņa piesātināšana ar tās enerģiju, kas izfiltrēta caur programmu.

Mērķa ieslēgšanas un izslēgšanas refleksa izstrādāšana

a)  uz iekšējā ekrāna izsaucam savu Mērķi;

b)  nosakām Mērķa parādīšanās un izzušanas ritmu;

c)  "Mērķis" - uz ekrāna redzam savu Mērķi:

d)       "Nav" - Mērķis no ekrāna pazūd, paliek tikai punkts;

e)        ritma trenēšana: Mērķis - Nav - Mērķis - Nav - Mērķis - Nav - utt.

5. c solis. Programmējošās iedarbības nodrošināšana: programmas atdeve. Cilvēks, kas dalās savā enerģijā ar apkārtējiem, no viņiem pretī saņem simtreiz vairāk enerģijas.

Jūs esat izveidojuši programmu un novietojuši to apakšējo čakru rajonā, pievienojot enerģijas avotam - lejupejošajai plūsmai. Tagad var iziet cilvēkos, var atklāties.

Runājot ar cilvēku, atveriet enerģijas plūsmu, kas nāk no apakšējām čakrām. Sajūtiet - lūk, enerģija izlaužas no jūsu apakšējām čakrām, lūk, tā izplūst telpā, it kā tukšumā, lūk, sasniedz otru cilvēku, un nu jau viņš sāk to uzņemt sevī. Šajā mirklī jūs daudz spilgtāk sajutīsit savu sarunbiedru.

Jums kļūs saprotamas viņa sajūtas, jūs sāksit saprast viņu kā paši sevi, jūs it kā iedzīvosities, iejutī- sities viņā, paskatīsities uz pasauli viņa acīm - un sajutīsit, ka noticis īsts brīnums: jūs saprotat otru cilvēku! Ļaužu vairākumam tas dzīvē gadās ļoti reti.

Sajutuši šo saiti, tūlīt pat pārcērtiet to. Šī saiknes turpināšanās nozīmēs, ka esat pārlieku atklājušies.

Turpiniet koncentrēties uz izstarojumu, kas nāk no jūsu apakšējām čakrām, lai sarunbiedrs uzņem šo starojumu, bet pašu absorbēšanas procesu kontrolēt vairs nevajag.

VESELĪBAS UN PAŠIZDZIEDINĀŠANĀS PROGRAMMAS

Veselības matrices izveidošana

1. Atslābinājušies apsekojiet visus fiziskā ķermeņa orgānus:

-    dziļa ieelpa - plaušu sajušana - ieklepošanās - sajūtat bronhus - izdarāt rīšanas kustību - sajūtat epitēlijaudu vilni - sekojat tam - rīkle - barības vads - diafragma - kuņģis - kuņģa sieniņas - div- padsmitpirkstu zarna;

-    sajūtiet kuņģa sieniņu atslābināšanās riņķveida vilni - kustība no kuņģa apakšējā labā stūra uz augšu - no kreisā augšējā uz leju - strauji ievelciet un tad izgāziet vēderu - sajūtiet aknas - lēnām ievelciet un tad izspiediet vēderu - sajūtiet mugurkaula abās pusēs nieres - no nierēm uz leju pa urīn- ceļiem aizejiet līdz urīnpūslim - pa mugurkaulu uz augšu nonākat līdz sirdij.

2.        Saraujiet konstatētās patoloģiskās saites un normalizējiet stāvokli, mazliet pastiprinot centrālās plūsmas. Veiciet korekciju tikmēr, kamēr rodas komforta sajūta koriģējamajā orgānā.

3.  Ieejiet etalonstāvoklī.

4.        Radiet tādu sava organisma veidolu, kurā ideāli funkcionē visu orgānu un sistēmu lauki un normāli cirkulē enerģētika.

5.       Izveidoto veselības matrici novietojiet sev aiz muguras nedaudz sāņus.

6.  Izejiet no etalonstāvokļa.

Uzmanību! Izveidoto matrici izmantojiet nepieciešamības gadījumos, apvienojot to ar savu ēterisko ķermeni. Pēc divām trijām matrices lietošanas reizēm jāizveido jauna matrice.

Lokāla sāpju noņemšana

1.       Nosakiet sāpju dislokācijas vietu. Izprovocējiet sāpju sajūtu. Iztēlojieties to sabiezējuma veidā. Pēc tam izvelciet no šā objekta pavedienu un pieāķējiet to kādam kustībā esošam priekšmetam - lidmašīnai, automobilim, vilcienam. Nevajadzētu tādā veidā atbrīvoties no zobu un galvas sāpēm.

2.       Iekaisumu var likvidēt, atsūknējot enerģiju uz roku vai objektu (zilā puse).

3.        Novirziet augšupejošās plūsmas enerģiju no sāpju sajūtas ar objekta palīdzību (zilā puse).

Steidzama enerģijas uzņemšana

1. Pastipriniet augšupejošo un lejupejošo plūsmu.

2.       Nolieciet rokas tā, lai plaukstas atrastos paralēli vēderam nabas līmenī, sajūtot ar rokām savu lauku.

3.       Ar roku palīdzību piesātiniet plūsmas saules pinuma rajonā.

DARBS AR LIELU MĒRĶI

Darbā ar lielu Mērķi ļoti nozīmīgi ir ceļi, termiņi un sekas. Ja Mērķa sasniegšanai vajag ļoti daudz laika (piemēram, vairākus gadus), ieteicams uz lielo Mērķi iet pakāpeniski, tas ir, Mērķa sasniegšanas ceļu sadalīt vairākos posmos, kuri neprasa daudz laika. Lietderīgi ir fiksēt Mērķi uz papīra - tas palīdzēs to konkretizēt un īstenot, kā arī nomierinās lingvistisko analizatoru. Vienā laikā drīkst izvirzīt tikai vienu Mērķi.

Tehnika sastāv no trim fāzēm:

1.       fāze. Savas zemapziņas stimulēšana virzīties uz Mērķi.

Sk. "Veiksmes un panākumu programma".

2.       fāze. Apkārtējo cilvēku stimulēšana iesaistīties jūsu situācijā.

Sk. "Savas rīcības efektivitātes programma".

3.  fāze. Enerģētiskā atbalsta radīšana.

Sk. "Pašpaļāvības un pašpietiekamības programma".

Ka darbs galā, liecina sajūta: pasaulē nekas nav svarīgāks par jūsu Mērķi!

SAVAS RĪCĪBAS EFEKTIVITĀTES PROGRAMMA

Pirmais noteikums. Neizmantojiet verbālās programmas, tas ir, necentieties citus cilvēkus ietekmēt ar vārdiem.

Otrais noteikums. Iedarbinot rīcības efektivitātes programmu, necentieties sasniegt pārāk daudz, sākumam apmierinieties ar kādu vienu mērķi.

Trešais noteikums. Programmai jābūt izteiktai pozitīvā ievirzē, tas ir, programmas formulējumā nedrīkst būt priedēklis "ne-" un noliegums.

Ceturtais noteikums. Šīs programmas domātas citiem cilvēkiem, to patiesums nav jāpārbauda!

Piektais noteikums. Efektivitātes programmas nav jāizstrādā etalonstāvoklī!

1. Programmas radīšana savā apziņā:

a)       situācijas modeļa konstruēšana savā apziņā - iztēlojieties to loģiski (nevis emocionāli);

b)  atbildiet sev uz šādiem jautājumiem:

Kas tie ir par cilvēkiem?

Ko viņi jūsu labā dara?

Kad vini to dara?

Kur viņi to dara?

Ko tas dod?

Izanalizējiet situāciju no sākuma līdz galam. Sajūtiet, kā mainās jūsu iekšējā izjūta: it kā daļa atbildības vairs negultos uz jums.

2. Programmas ieviešana jūsu ēteriskajā ķermenī:

a)  piecelieties ēteriskajā ķermenī;

b)  iekustiniet lejupejošās plūsmas enerģiju;

c)       izraisiet loģisku Mērķa izjūtu (sk. 1. punktu). Kristālskaidri sajūtiet, ka vajadzīgais jau notiek;

d)        piesātiniet šo sajūtu ar lejupejošās plūsmas enerģiju;

e)       ievietojiet šo sajūtu ēteriskā ķermeņa sejā un nolaidiet gar mugurkaulu uz saules pinuma rajonu;

f)      pagrieziet vēderā lejupejošās plūsmas bultiņu uz priekšu un savienojiet plūsmas sajūtu ar šo konstrukciju;

g)  savienojiet ēterisko ķermeni ar fizisko.

3. Citu cilvēku pieslēgšana programmai

Katru cilvēku, kas iekļauts jūsu programmā, vajag divas trīs reizes pieslēgt pie tās personiskas kontaktēšanās laikā. Vērsiet lejupejošās plūsmas bultiņu uz priekšu, līdz sajūtat, ka sarunbiedrs sāk uztvert jūsu programmu.

Ka programma izpildīta, liecina sajūta: visa atbildība vairs negulstas uz jums.

PAŠPAĻĀVĪBAS UN PAŠPIETIEKAMĪBAS PROGRAMMA

1.       Iezīmējiet situāciju: "Es - Mērķis" - uz mērķi lidojošas bultas pasaulizjūta.

2.  Ieejiet alternatīvajā etalonstāvoklī.

3.       Izraisiet situāciju alternatīvajā etalonstāvoklī un sajūtiet šo situāciju kā enerģijas bloku vai sabiezējumu.

4.       Piesātiniet šo sabiezējumu ar savas taisnības izjūtu un augšupejošās plūsmas enerģiju.

5.        Novietojiet šo sabiezējumu zem enerģētiskā aizsargapvalka.

6.      Pastipriniet augšupejošo plūsmu un kustiniet to, līdz sabiezējums izšķīst aizsargapvalkā un piepilda ēterisko ķermeni ar filtrēto jūsu pilnīgas pašpaļāvības enerģiju.

7.       Programma ir ievadīta, kad jūs pārņem pilnīgas pabeigtības sajūta.

Par programmas izpildi liecina sajūta, ka ēteriskais ķermenis ir pilnīgi piesātināts ar enerģiju un ar pārliecību par jūsu absolūtu taisnību.

Uzmanību!

1.       Pašpaļāvību nekad nedrīkst vērst uz sevi (piemēram, lai piespiestu sevi kaut ko izdarīt) - tas var beigties ar depresiju un lauka sajūtas zaudēšanu.

2.       Nevajadzētu pasūtīt vēlmi, kuras piepildīšanās nav atkarīga no jums. Jebkuras ieceres rezultātam jābūt atkarīgam tikai no paša.

3.        Vēlmei jāizriet no jūsu pašreizējām iespējām un tā darba, ko darāt.

4.       Pastāv briesmas, ka, ieviešot pašpaļāvības programmu, zūd piesardzība.

KARMISKO SAIŠU KOREKCIJA

Karmiskas situācijas kritēriji

Jums radusies (vai bija jau agrāk) kāda nevēlama nosliece, kurai pakļaujaties pret pašu gribu.

Jūsu dzīvē pastāvīgi atgadās līdzīgi notikumi - rezultātā jūs allaž kļūstat par upuri.

Par tādiem ļoti līdzīgu notikumu upuriem varat kļūt ne tikai jūs paši, bet arī jūsu ģimenes locekļi.

Jūs vajā kaut kādi cits citam līdzīgi cilvēki, jūs visu laiku tiekat iejaukti līdzīgās situācijās attiecībās ar šādiem cilvēkiem.

Jūs ciešat no slimības, kas reti piemeklē jūsu vecuma, dzimuma, ģimenes un sociālā stāvokļa cilvēkus jūsu valstī utt.

Uzmanību! Ja jūs vienlaikus esat vairāku atšķirīgu karmisko notikumu virkņu upuris, tas nozīmē, ka jūsu dzīvē izpausmi gūst vairāki karmas veidi un katrs no tiem jākoriģē atsevišķi. Secīgi strādājiet ar katru no šīm virknēm.

Karmiskā notikuma integrālās sajūtas radīšana:

a)        atcerieties līdzīgu viena tipa apļveida notikumu virkni savā dzīvē;

b)       atsauciet atmiņā visus apstākļus, kādi bija pirmajā šādā nevēlamā situācijā (kā šī situācija sākās, kā attīstījās, ar ko beidzās);

c)       paātriniet atcerēšanās procesu - jums jāatsauc atmiņā šie notikumi visos sīkumos;

d)        izanalizējiet jauno notikumu, atkārtojot tos pašus soļus;

e)       pēc analoģijas izskatiet visu notikumu virkni hronoloģiskā secībā;

f)       šā procesa laikā veidojas vienota integrāla kar- mas sajūta kā samudžināta stingra konstrukcija ar emocionālu nokrāsu.

2.  Notikuma pārbaude (vai tas patiesi ir karmisks):

a)   ieejiet etalonstāvoklī;

b)       atsauciet atmiņā visus apstākļus, kādi bija jūsu karmiskajā situācijā (kā šī situācija sākās, kā attīstījās, ar ko beidzās);

c)       ja šie apstākļi izraisa asu diskomforta sajūtu, tas nozīmē, ka tā ir karmiska situācija. Ja, esot etalonstāvoklī, nekas slikts nenotiek, - tā ir psiholoģiska spēle.

3.  Karmiskās struktūras likvidēšana:

a)  ieejiet etalonstāvoklī;

b)       atsauciet atmiņā visus apstākļus, kādi bija jūsu karmiskajā situācijā (kā šī situācija sākās, kā attīstījās, ar ko beidzās);

c)   pastipriniet abu plūsmu enerģijas kustību.

Vienlaikus pastiprinās negatīvās emocijas, bet tās nevajag apspiest. Mūsu uzdevums ir tās maksimāli paspilgtināt;

d)        uzmanīgi apskatiet savu ēterisko ķermeni - atrodiet vietu, kur dislocējušās nepatīkamās sajūtas;

e)        saņemiet šo veidojumu ēteriskajās rokās, izkustiniet un, tiklīdz tas sāk pakļauties jūsu vadībai, izvelciet to no ēteriskā ķermeņa;

f)        turot struktūru izstieptās rokās, pastipriniet augšupejošo plūsmu un vērsiet enerģijas staru no Adžņas čakras uz šo veidojumu. Tas sāks sačervelēties un samazināties;

g)       veidojuma paliekas nogremdējiet zemē 10 - 12 metru dziļumā - līdz radīsies tukšuma sajūta;

h)        neizejot no etalonstāvokļa, iekustiniet centrālās plūsmas un aizpildiet ēteriskajā ķermenī izveidojušos tukšumu ar šo plūsmu enerģiju;

i)       maksimāli piesātiniet ar centrālo plūsmu enerģiju ēterisko ķermeni un aizsargapvalku.

4. Lauka struktūras korekcija:

a)  ieejiet etalonstāvoklī,

b)        veidojiet pretējus tēlus, ainiņas un sajūtas. Radiet ideālu ainu (Kā jūs gribētu, lai šī situācija sāktos? Kā jūs vēlētos, lai tā attīstītos? Kā jūs gribētu, lai tā beigtos?);

c)       pēc iespējas spilgtāk iztēlojieties šo diametrāli pretējo situāciju, iedomājieties, ka tā ir īstenojusies, nopriecājieties par to, koncentrējieties uz savām patīkamajām izjūtām;

d)       šīs priecīgās izjūtas sajūtiet kā enerģijas sabiezējumu un piesātiniet to ar augšupejošo plūsmu enerģiju līdz starojošajai sfērai;

e) ievietojiet sabiezējumu savā ēteriskajā ķermenī sirds līmenī.

5.   Uzvedības programmas korekcija:

a)  ieejiet alternatīvajā etalonstāvoklī;

b)       izsauciet savu uzvedības modeli, kas ir pretējs karmiskajam, - pastiprinās sava taisnīguma izjūta un centrālās plūsmas;

c)       sajūtiet savu ēterisko ķermeni, kas piesātināts ar spēcīgu un varenu enerģētiku, un ievietojiet uzvedības modeļa konstrukciju apvalkā.

Apkārtējie cilvēki ir pieraduši pie jūsu iepriekšējās uzvedības. Lai mainītu viņu uztveres stereotipu attiecībā uz jums, tiek izmantotas rīcības efektivitātes programmas, noder arī paņēmiens "vēlmes enerģijas sabiezējums".

6.  Karmas atstrādāšana

Šī metode ļauj saprast, kurp jūs novestu kar- miskā situācija, ja jūs ļautu tai pilnībā izvērsties reālajā dzīvē:

a)  ieejiet etalonstāvoklī - 2;

b)       atjaunojiet iztēlē jūs vajājošos karmiskos notikumus un ar tiem saistītās izjūtas;

c)        neatbrīvojoties no šīm izjūtām, sāciet apsvērt, uz ko tās jūs mudina: uz kādu rīcību, darbošanos, reakciju;

d)       apsveriet situāciju un novediet to līdz loģiskām beigām: kādas sekas būs tam, ko jūs izdarījāt;

e)       izanalizējiet iegūto rezultātu (kur esat nonācis, vai jums tas ir vajadzīgs, vai jums tā ir labi vai slikti);

f)  neatkarīgi no rezultāta - izejiet no šā stāvokļa.

Karmas atstrādāšanas pārbaude.

Sk. 2. punktu.

Ja karma atstrādāta pilnībā, nekādu negatīvu emociju karmiskās situācijas sakarībā nevajadzētu būt. Jūsu attieksme pret tām - pilnīga vienaldzība. Ja tomēr palikušas kādas nepatīkamas emocijas, jāatkārto 1., 2., 3., 4., 5.un 6. punkts.

Iemācieties ieiet šajā stāvoklī, esot jebkādā saskarsmē ar jebkuru cilvēku. Jūs redzēsit, ka citu cilvēku attieksme pret jums krasi mainīsies uz labo pusi. Cilvēki sāks tiekties uz jums, viņi jutīs jūsu spēku, sajutīs vareno programmējošo un pozitīvi ietekmējošo enerģētiku, kurā jūs esat gatavi dalīties. Viņi sāks pārjums interesēties, augstu vērtēs jūsu padomu, jūsu vārdus. Jo lielākajai daļai nav šādu apzinātu programmu, nav tik spēcīgas enerģētikas. Būtībā tas, ko darāt, arī ir harismas veidošana. Jūs kļūstat par harismātisku personību, kas var ietekmēt citus, vest viņus sev līdzi, dot viņiem savu enerģiju un saņemt to pretī no viņiem.

IETEKME

Jūnijs Jūlijs

Jūsu piedāvātā Tālākas energoinformatīvās attīstības sistēma nebalstās uz postošiem pamatiem, tā ļauj cilvēkam atbrīvoties no sabiedrībā pastāvošās vērtību sistēmas, jo tik ļoti ir apnicis būt par marioneti, no kuras nekas nav atkarīgs. Lasot Jūsu grāmatas, es redzu harmonisku sistēmu, kas neapšaubāmi palīdz aizsargāties no "visuresošajām ļaunuma izpausmēm".

V. R., 26 gadi, Kazaņa

Mēs visi lieliski zinām, ka mūsu dzīvē nav nekā dārgāka par laiku, jo pat tad, kad mums ir neierobežotas iespējas, varam kaut ko nepagūt. Mēs jau esam pārvarējuši savu atkarību no patoloģiskajām energoinformatīvajām saiknēm - lielajām parazītiskajām būtībām, kas nomāc pārējo cilvēci, esam kļuvuši par savas enerģētikas saimniekiem un spējam izvairīties no negatīvu enerģētisko saišu veidošanās sevī. Tas ir milzīgs sasniegums, un tā nozīmi nav iespējams novērtēt par augstu. Mēs nevis vārdos, bet gan ar savu rīcību esam atguvuši spēju uztvert augstāku enerģiju pasauli un darboties šajā pasaulē. Mums kļuvušas pieejamas tās sviras, kuras savās rokās tur augstākās būtības, arī pats Dievs. Jau ar to vien mēs radikāli atšķiramies no cilvēku dzimuma lielākās daļas, kuru paverdzinājušas lauka dzīves zemākās formas. Mēs esam neatkarīgi no tiem diedziņiem, ar kuru palīdzību citi cilvēki tiek vadīti gluži kā marionetes. Bet vai esam pilnīgi brīvi? Mēģināsim to noskaidrot.

Ko esam sasnieguši? Mēs esam iemācījušies redzēt un sajust enerģētiskās plūsmas; veikt diagnostiku; vadīt savas enerģijas centrālās plūsmas, no kurām ir atkarīga visa mūsu ķermeņa funkcionēšana; atbrīvoties no apzinātiem un neapzinātiem ārējiem uzbrukumiem - kaites pieburšanas, noskaušanas, ieprogrammēšanas - un šo iedarbību

izraisītajām slimībām; uzzinājuši, kāda ir to ener- goinformatīvo parazītu iedaba, kuri izmanto cilvēci savtīgās interesēs, un iemācījušies sajust to klātbūtni; esam apguvuši prasmi izveidot apvalku, kas uz visiem laikiem mūs nošķir no šiem parazītiem, un tādējādi izdarījuši visu, kas ir atkarīgs no mums, lai ļautu izpausties mūsu organisma dabiskajiem spēkiem, kuri tiecas saglabāt veselību; mēs esam iemācījušies pilnībā kontrolēt savu enerģētisko būtību; mēs protam likt lietā veselības, pašpaļāvības, veiksmes, izdziedināšanās programmas un aktīvi to izmantojam; mēs vairs neuzkrājam nevēlamu karmu un esam pasargāti no karmiskajām slimībām; mums jau pavērušies jauni apvāršņi…

Ko tad vēl? Kā mums trūkst?

Mēs vēl joprojām esam apstākļu varā. Proti, mēs gan esam brīvi no enerģētisko parazītu slēptās vadības, taču atkarīgi no materiālās pasaules izpausmēm, mūsu līdzcilvēkus ieskaitot.

Katram domājošam cilvēkam vienmēr ir radies jautājums: kāpēc viņam tik bieži nākas kļūt par apkārtējās realitātes upuri? Ir taču grūti nepiekrist tam, ka lielākā daļa cilvēku, kuri skaidri apzinās savas dzīves prioritātes, dara visu iespējamo, lai pašizteiktos šajā pasaulē kā personības: sasniegtu savus mērķus, īstenotu iecerēto visdažādākajās dzīves sfērās, apmierinātu pašas svarīgākās garīgās vajadzības. Tieši tas galarezultātā arī ir laime. Un, ja jau mums nav lemts vienmēr būt šādā stāvoklī, tad, gluži dabiski, gribētos, lai tādi prieka brīži apciemotu mūs biežāk.

Citu cilvēku vadīšanas paņēmienus var iedalīt enerģētiski aktīvajos un enerģētiski pasīvajos paņēmienos. Pasīvie ir vadīšanas paņēmienu pamatā vispār, tāpēc metodes apguvi, gluži dabiski, ieteicams sākt ar tiem. Savukārt pasīvās iedarbības paņēmieni izpaužas divos virzienos: izmantojot neverbālo informāciju, kuru iegūstam, pastāvīgi novērojot cilvēkus, un vajadzīgajā brīdī nošķirot šos cilvēkus no viņus vadošās enerģijas plūsmām. Kā mēdz teikt, gudrais dara, neko nedarot.

TEIA sistēmas 3. pakāpe

1. solis. Pazīmes, kas liecina par gatavību saskaņotai rīcībai, un pasīvie vadīšanas paņēmieni

1. a solis. Noskaidrojuši situāciju, fiziskajā plānā jūs varat rīkoties pēc saviem ieskatiem. Visvienkāršāk, protams, ir aiziet.

Noiet malā jūs varat faktiski jebkurā notikumu attīstības posmā, taču tikai tad, ja neesat uzsācis aktīvi rīkoties: ja piesaistīsit sev uzmanību kā nopietns pretinieks, jums var arī neļaut aiziet. Tāpēc iepriekš jāizanalizē visas iespējamās jūsu rīcības sekas.

Tātad pirmā notikumu attīstības posma pazīme ir auru novājināšanās. Lai situāciju mainītu sev vēlamajā virzienā, šajā fāzē jūs varat pievērst sev uzmanību ar kādu darbību vai ierosināt apspriest tādu tematu, kas turpmāk nodarbinās citu prātus un novirzīs notikumu gaitu sāņus. Neaizmirstiet, ka sasprindzinājums burtiski caurstrāvo cilvēkus, un, ja jums ir iespēja sagādāt viņiem nekaitīgu izlādēšanos, tad nekavējieties to darīt.

1. b solis. Šo paņēmienu var izmantot otrās fāzes attīstības laikā, kad rodas varenas enerģētiskās plūsmas, kuras sākumā pavada spēcīgi emociju izvirdumi. Tas nozīmē, ka jūsu ierosinātajam tematam šajā fāzē jābūt pēc iespējas emocionālākam. Ikdienas dzīvē šo paņēmienu prasmīgi izmanto pieredzējuši pasniedzēji. Viņiem bieži nākas piesaistīt auditorijas uzmanību, kad ievērojama klausītāju daļa jau iepriekš noskaņota pret pasniedzēju un viņa mācību priekšmetu. Šādā auditorijā parasti ir līderis. Viņu jāprot neitralizēt vai pat dabūt savā pusē (šajā notikumu attīstības posmā tas ir pilnīgi iespējams). Metodes būtība ir tā, ka pasniedzēja izturēšanās neatbilst nekādiem standartiem: viņš stāsta to, ko no viņa neviens negaida; ļoti iecietīgi atbild uz vismuļķīgākajiem jautājumiem, cenšas iepatikties sievietēm, tādējādi nodrošinot viņu atbalstu. Piesaistot sev uzmanību ar šādu neparastu uzvedību, bet grupas līderi parādot visneizdevīgākajā gaismā, viņam izdodas iemantot auditorijas simpātijas. Visgrūtākais ir pēc iespējas ilgāk noturēt visu grupu emocionālā sasprindzinājumā. Ja tas izdosies, jūs paši varat kļūt par situācijas noteicēju.

1. c solis. Trešajai notikumu attīstības fāzei raksturīgs spilgti izteikts tajos iesaistīto cilvēku gurdens nemiers, tāda kā izklaidīga apkārtska- tīšanās. Tas ir tāpēc, ka negatīvās enerģētiskās plūsmas, kas sākumā izraisa spēcīgas emocijas, vēlāk uzdzen sastingumu.

Šajā fāzē jūs varat iesaistīt notikuma dalībniekus kāda loģiska uzdevuma risināšanā, turklāt tāda, kas neprasa īpašu emocionālu līdzpārdzīvojumu.

Var izmantot arī savu enerģētiku (taču tie jau ir aktīvās enerģētiskās iedarbības paņēmieni, par kuriem stāstīsim vēlāk). Pašu līderi atturēt no uzstāšanās šajā laikā vairs nav iespējams, jo augsne viņa "uznācienam" ir sagatavota vislabākajā veidā.

1. d solis. Un pēdējā notikumu attīstības fāze - tā ir līdera, "marionetes", tieša uzstāšanās. Ja ir nonācis tik tālu, jāņem vērā, lūk, kas. Šajā brīdī iedarboties uz apkārtējiem vairs nav jēgas: viņi ir kā sastinguši un jūs nedzird. Notiek "divkauja" ar līderi, kurā jūs esat viens pret vienu.

Ja jums nav pieņemama noiešana malā, tad atliek cita izeja: pārtvert iniciatīvu un pašam panākt līdera iecerēto efektu.

Vispirms jums vajadzēs nošķirt līderi no viņu uzturošā spēka.

Tādējādi otrais paņēmiens, kā iedarboties uz cilvēkiem, ir konkrētā cilvēka nošķiršana no plūsmām, kuras vinu vada.

Galvenais ir pareizi izvēlēties īsto brīdi, citādi visi jūsu pūliņi būs veltīgi. Pats optimālākais laiks, kad jāsāk rīkoties, ir tad, kad jūsu pretinieks tikai gatavojas to darīt, kad tikai taisās vērt vaļā muti. Izlēmīga rīcība šādā brīdī jau ir puse no panākumiem.

TEIA sistēmas 3. pakāpe

2. solis. Aktīva parazītiskās enerģētiskās saiknes pārraušana

Enerģētiskajā līmenī parazītiskās saiknes pārraušanu var izdarīt trijos veidos.

Pirmais paņēmiens ir īslaicīgi vai pastāvīgi pārtraukt "marionetes" enerģētisko piebarošanu, nošķirt to no parazītisko saikņu sistēmas. To dara šādi. Jūs koncentrējat savu enerģiju Adžņas čakrā, ļaujat tai pieaugt un asi virzītas šalts veidā bloķējat sava pretinieka Ādžņu. Tas izraisa īslaicīgu dez- orientāciju. Bet, ja jūs redzat pieslēgumu parazītiskajai videi kā tumšu enerģētisko grīsti, kas piekļaujas "marionetes" Ādžņas vai Sahasrāras čakrai, varat to gluži vienkārši pārraut ar to pašu koncentrēto enerģijas staru no Adžņas čakras.

Protams, jums jau iepriekš viss rūpīgi jāizplāno, lai velti netērētu laiku, jo šādā stāvoklī pretinieks nebūs mūžīgi.

Otrais paņēmiens ir nedaudz sarežģītāks un prasīs no jums lielāku piepūli.

Novelkot ap pretinieku no jūsu apvalka izmestu noslēgtu savas enerģijas cilpu, jūs varat pārgriezt viņa patoloģisko saikni ar pārējo vidi. Tāpat kā pirmajā gadījumā, "marionete" paliek bez papildu enerģijas.

Ir arī trešais variants, vēl interesantāks. Tas ļauj iegūt tik daudz laika, cik nepieciešams jūsu iecerētajai operācijai.

Paplašiniet savu enerģētisko apvalku, pareizāk sakot, piepūtiet to tā, lai vietas pietiktu diviem. Izveidojiet tajā atveri - tādu, lai pa to varētu ielaist pretinieku. Tiklīdz viņš būs zem apvalka, no- slēdziet atveri.

Tagad "marionete" ir ne vien nošķirta no parazītiskā lauka, bet arī nokļuvusi tiešā jūsu ietekmē. Nežēlojiet savu enerģiju - un jūsu pretinieks būs pilnīgi dezorientēts. Atstājiet viņu tur tik ilgi, cik jums vajadzīgs, lai veiksmīgi īstenotu iecerēto, bet tad, kad būsit panākuši savu, neaizmirstiet viņu izslēgt no savas enerģētiskās sfēras. Protams, šā paņēmiena izmantošana prasa lielu pieredzi un enerģētiskos tēriņus, bet, kā jūs vēlāk pārliecināsities, tas ir tā vērts.

Aktīvā vadīšana

Aktīvā vadīšana - tā ir tieša iedarbība, izmantojot savu enerģētiku. Aktīvā vadīšana sevī ietver vairākus elementus, no kuriem pirmais ir uzmanības vadīšana. Kā zināt, jebkurā cilvēka darbībā ir vairāki posmi. Pirmais no tiem ir uzmanības pievēršana priekšmetam vai problēmai. Otrais - apzināta informācijas apstrāde, lēmuma pieņemšanas stadija, bet trešais posms ir pati darbība.

Uzmanības izmantošana - tas nav, kā varētu likties, pasīvs akts, tā ir aktīva darbība. Tās veikšanai tiek mobilizēta noteikta, pastāvīga enerģijas rezerve, kas ir viegli pieejama iedarbībai no malas.

Šī enerģijas rezerve uzkrājas noteiktā vietā - apmēram divus pirkstus augstāk par virsdeguni (Adžņas čakru); tā tiek tērēta, kad pievēršat kaut kam pat visniecīgāko uzmanību. Tātad, ja iegūsit kontroli pār to, jūs varēsit kontrolēt visu procesu, jo pretinieka uzmanība būs jūsu rokās.

Visi uzmanības vadīšanas paņēmieni ir vērsti uz taktiskiem, konkrētā brīža mērķiem, tie ir labs līdzeklis svarīgu neatliekamu problēmu risināšanai.

Adžņas apspiešana

Tas ir ļoti sens paņēmiens, atsauces uz to atrodamas jau senajos ķīniešu avotos. Tas izpaužas kā spēcīgs caursitiens vai enerģijas rezerves atsūkšana. Šis paņēmiens ir ļoti iedarbīgs, tas ļauj pakļaut pat cilvēka motoriku. To drīkst lietot tikai tādā gadījumā, kad uz spēles likts ļoti daudz un jums ir pavisam maz laika.

Apkārtējiem ir grūti izturēt tādu spēka iedarbību. Viņi var pat nesaprast, kāpēc gaisā radusies spriedze, taču katrā ziņā to sajutīs un tātad arī vienā vai otrā formā to izpaudīs.

Paņēmienu veic šādi. Izsauciet centrālo augšupejošo enerģijas plūsmu. Sajūtiet, kā tā izlaužas no Adžņas čakras. Ja to virzām uz priekšu, sākas enerģijas atdeve, ja pabīdām atpakaļ - enerģijas uznemšana.

Jums ir vajadzīga stingra enerģijas plūsma - stingrības ziņā to var salīdzināt ar dzelzs stieni. Ietrie- ciet to kā zobenu sava pretinieka Adžņas čakras rajonā. To izdarījuši, jūs droši vien sajutīsit nepārprotamu pretestību. Turpiniet palielināt savas iedarbības intensitāti, apspiediet pretestību ar savu enerģiju. Ļoti drīz jūs sajutīsit, ka pretestība atslābst. Jūsu enerģijas plūsma ir it kā "iegāzusies" pretinieka Adžņas čakrā.

Turpiniet iedarbību tikmēr, kamēr sajutīsit, ka pretinieks ir gatavs jums paklausīt gluži kā jūsu paša roka vai kāja.

Enerģijas atdeves procesā ieteicams (tomēr nav obligāti) nenovērst no pretinieka acis. Ja situācija to neļauj darīt, visiem spēkiem centieties saglabāt viņa tēlu (ja jūsu sāncensis ir vizuāli sasniedzams, iedarboties uz viņu ir daudz vieglāk).

Jūsu iedarbības laikā "mērķis" pats par sevi vairs nepastāv, tā nav, jūs "mērķim" esat ne tikai kustību aktivitātes, bet arī visu jūtu, domu, vēlmju un vajadzību avots. Šajā brīdī jūs un viņš esat vienota būtība, bet neapšaubāms līderis esat jūs.

Tagad jūs varat raidīt savam "mērķim" jebkuru impulsu tikpat vienkārši kā savai paša rokai vai kājai (jebkuru vēlmi, sajūtu, tēlu, darbību utt.). Jūs varat likt tam atrauties no kādas darbības, zaudēt domas pavedienu, interesi par kādu vēl tikko viņu satraukušu parādību, izteikt frāzi, kas tam ir galīgi neizdevīga utt. Jūsu rīcībā ir visi energoinforma- tīvie procesi, kas reiz notikuši pretinieka ķermenī. Viņš ir jūsu pilnīgi un galīgi.

Galvenais šajā iedarbības paņēmienā ir - iemācīties uztvert pašu tā sākumu.

Ja šajā brīdī paskatīsities uz pašu "mērķi", tad ievērosit, ka tā izturēšanās ir krasi mainījusies. No malas var rasties iespaids, ka cilvēks tikko dabūjis pamatīgu sitienu pa galvu un nespēj atjēgties.

Kad visas šīs pazīmes ir labi redzamas, ziniet: pienācis tieši tas brīdis, kuru gribējāt panākt.

TEIA sistēmas 3. pakāpe

3. solis. Punktveida impulsa nodošana

Tagad aplūkosim vienu no Adžņas apspiešanas variantiem - punktveida impulsa nodošanu.

Panākumus šā paņēmiena izmantošanā nodrošina prasme viegli uztvert "marionetes" Adžņas centra stāvokli.

Punktveida enerģijas impulsa nodošanas tehnika ir šāda: tiklīdz jūs konstatējat, ka enerģijas krātuve jums ir pieejama, pieskarieties tai ar savu Adžņas čakras plūsmu - viegli, ātri un apkārtējiem nemanāmi. Jūsu rīcība izraisīs "marionetes" uzmanības traucējumu.

Izmantojot šo paņēmienu, var iegūt pietiekami daudz laika, lai, piemēram, pavirzītu uz priekšu savu ideju, liktu notikumiem attīstīties jums vajadzīgajā virzienā.

Punktveida pieskārienu iedarbību var uzskatīt ne tikai par maigāku aktīvās vadīšanas paņēmienu salīdzinājumā ar Ādžņas apspiešanu, bet lielākoties arī par efektīvāku metodi, jo tā no jums neprasa lielu enerģijas patēriņu, neizraisa nekādu sasprindzinājumu apkārtējos. Bet, kā saprotat, punktveida iedarbība prasa lielāku meistarību un smalku notiekošā būtības izpratni.

TEIA sistēmas 3. pakāpe

4. solis. Enerģijas atņemšana

Šo paņēmienu izmanto, lai izraisītu apmulsumu, nemieru, lai izsistu pretinieku no sliedēm. Paņēmiens ir īpaši efektīvs, kad nepieciešams bloķēt kādu darbību daudzu skatītāju acu priekšā.

Jums droši vien ir nācies sastapt cilvēkus, kas vienmēr saka tikai pareizas, reizēm līdz nelabumam pareizas runas. Viņi ir labi audzināti, erudīti, viņu valoda ir ārkārtīgi pareiza un izturēta, viņi nekad neatļaujas pacelt balsi vai pateikt ko nekorektu. Bet jūs skatāties uz šo cilvēku un domājat: kāpēc šis visnotaļ nevainojamais tips neizraisa nekādas simpātijas? Kādēļ viņš ir tā ieciklējies savā pareizībā, ka nespēj pat elementāri paust jelkādas cilvēciskas emocijas? Viņš jums šķiet nedzīvs, un jūs neviļus domājat, ka saskarsmei ar datoru, kas arī nekļūdās, būtu vairāk jēgas. Galu galā jūs, tāpat kā vairums citu, tādam cilvēkam nesekotu. Kāpēc viņš ir tāds?

Kā izturas cilvēks, kuram pastāvīgi vai īslaicīgi trūkst dzīves enerģijas? Kā jūs paši uzvedaties, ja pēkšņi sākat justies slikti? Ja neesat izgulējušies vai esat galīgi noguruši? Un galvenais - kā jūs uztver no malas? Tā taču ir, ka apkārtējiem lielākoties nav nekādas daļas, kā jūtaties un kādas problēmas traucē jums būt labā formā. Viņi domā, ka jums vienmēr jābūt aktīviem, mundriem, enerģiskiem, vēl jo vairāk tad, ja pretendējat uz līdera lomu. Ja cilvēkam hroniski trūkst šo īpašību, pilnīgi iespējams, ka viņam kāds "pieslēdzies", un tad ir jāmeklē aizsardzības līdzekli.

Lai brīvi izmantotu paņēmienu, ar kura palīdzību var atņemt enerģiju savam pretiniekam, jums vispirms ir labi jāapgūst "pārslēdzēja" tēla izmantošana.

Tiklīdz šis tēls veidojas jūsu iztēlē, mēģiniet to asociēt ar savu Adžņas čakru. Sajūtiet saikni, kas izveidojusies starp čakru un sviru.

Ja jūtat, ka šis pārslēdzējs ir pavirzīts uz priekšu, tad notiek spēcīga enerģijas atdeve caur Adžņas čakru, ja atpakaļ - intensīva enerģijas uzņemšana. Ar šā instrumenta palīdzību jūs varat ne tikai atņemt pretiniekam enerģijas rezervi, kas viņam nepieciešama uzmanības koncentrēšanai, bet arī uz laiku "atslēgt" pārējās viņa čakras.

So paņēmienu, tāpat kā Adžņas apspiešanu tās klasiskajā veidā, nevajag izmantot bieži.

Cilvēks, kurš pastāvīgi praktizē šo paņēmienu, var iegūt nelāgu paradumu - izsūkt enerģiju no tā, kas to atļauj darīt.

Ir vēl kāds iemesls, kādēļ nevajag aizrauties ar vampīrismu: enerģija, kuru atņemam "mērķim", bieži vien nav īsti tīra. Jo, patērējot enerģiju, kas iegūta no pretinieka, ar kuru esat iesaistījies slēptā konfliktā, jūs apzināti uzņemat sevī arī viņa programmu fragmentus.

TEIA sistēmas 5. pakāpe

5. solis. Enerģijas pārpalikuma atdošana

Arī to dara ar augšupejošās plūsmas "pārslēdzēja" palīdzību.

Pavirzot sviru uz priekšu, sākas enerģijas atdeve caur Adžņas čakru. Jūs radāt spēcīgu augšupejošās enerģijas staru, kas nāk no jūsu Adžņas čakras, un pavēršat to pret savu "mērķi". Iedarbība ir īsa, bet ļoti spēcīga, gandrīz tāda pati kā Adžņas apspiešanas gadījumā, ar vienu izņēmumu: jūs netiecaties apspiest savu pretinieku. Tieši otrādi - jūsu uzdevums ir "nesavtīgi" dalīties ar vinu savos resursos.

Pareizi veikts paņēmiens palielina "marionetes" nemieru. Sevišķi efektīvi to var izmantot gadījumos, kad jums ir darīšana ar cilvēkiem, kuriem ir nosliece uz pārlieku satraukumu, aizdomīgumu, rosīšanos.

Raidot cilvēkam, kam piemīt pastiprināta sa- traucamība, savu enerģiju, kuras viņam jau tā ir par daudz, jūs tikai vairojat viņa izturēšanās veida trūkumus un traucējat viņam loģiski domāt.

Kā redzat, arī šis paņēmiens ir labs aktīvās vadīšanas veids.

TEIA sistēmas 3. pakāpe

6. solis. Rīcības engramma

Ir kāds loti interesants paņēmiens, kura būtība ir Adžņas apspiešanas un punktveida iedarbības tehnikas apvienojums.

Kas ir rīcības engramma?

Ar ko atšķiras situācija, kad jūs sev sakāt: "Nu, ceļos augšā" - bet neko nedarāt, no situācijas, kad sakāt: "Nu, ceļos augšā" - un tūdaļ ceļaties? Otrajā gadījumā jums pilnīgi skaidri ir jāsajūt kaut kas līdzīgs impulsam vai grūdienam - sauciet to, kā gribat. Šis impulss ir lokalizēts kaut kur galvaskausa pamatnes vai pakauša rajonā. Šeit atrodas tā smadzeņu daļa, kura atbild par cilvēka organisma kustību funkcijām; tur tad arī nonāk signāls par jūsu nodomu, un, ja jūs šo signālu esat tur ielaiduši, tad sākat rīkoties.

Tieši šis signāls, "grūdiens" ir jāpārraida savam "mērķim". Jūs uz īsu brīdi paverat savu Ādžņu, iekļūstat "mērķī" un pa izveidojušos kanālu nododat tam šo signālu, rīcības engrammu, ievietojot to "mērķa" galvas centrā. Pēc signāla nodošanas kontakts tiek pārtraukts. Ja paņēmiens veikts pareizi, "mērķa" darbība notiek vienlaikus ar en- grammas nodošanu.

Rīcības engrammas nodošanas priekšrocība ir tā, ka šis paņēmiens ir ļoti "viegls", proti, tas neizraisa klātesošajos satraukumu, neprasa no jums lielu enerģijas un laika patēriņu.

Ja redzat kādā no apkārtējiem briestam interesantu domu, bet šis cilvēks kaut kādu iemeslu dēļ neriskē to izteikt, tad pamudiniet viņu, raidot šo impulsu. Viņš varbūt vēlāk par to pat priecāsies.

Bet, ja briestošais notikums var atnest jums ļaunumu, mudiniet "mērķi" atteikties no tā, bloķējiet

vina domu. Jūsu uzdevums ir neitralizēt šo impulsu. Ja jums tas izdosies, "mērķis" nespēs ķerties pie sava plāna īstenošanas.

TEIA sistēmas 3. pakāpe

7. solis. Pretējas rīcības indukcija

Neviens no iepriekš raksturotajiem paņēmieniem neprasa tik nopietnu sagatavošanos kā šis. Tā apguve prasa ne tikai lielu pieredzi, bet arī augstu meistarību. Šā paņēmiena būtība ir virzīt pretinieku uz rīcību, kas ir pretēja viņa iecerei.

Brīdī, kad jūsu enerģētika rada varenu impulsu, kas rosina pretinieku rīkoties, uzņemiet sevī to impulsu, kas viņā jau ir. Paņēmiens ir sarežģīts tāpēc, ka jūs vienlaikus izmantojat un liekat lietā divus cilvēku aktīvās vadīšanas veidus.

Taču, ja jums ir izdevies to izdarīt vienā mirklī un pareizi, "mērķis", nepaspējis neko apjēgt, runā un dara nevis to, ko bija nolēmis, bet gan kaut ko pilnīgi pretēju. Ja jums dzīvē ir bijuši šādi "prāta aptumsumi", kad nesaprotamu iemeslu dēļ pēdējā brīdī jūs darījāt pavisam ko citu, nevis iecerēto, tad, visticamāk, jūs esat bijis meistarīgi ietekmēts no malas.

VADĪŠANA AR DOMFORMU PALĪDZĪBU. NODOMS, VĒLME UN KONSTRUKCIJAS

Ilglaicīgai iedarbībai visi rupjie impulsi, par kuriem runājām, neder kaut vai tāpēc, ka jūsu "mērķis" tos loti drīz aizmirst. Tas atceras šos impulsus tikai tajā ierobežotajā laika sprīdī, kamēr jūs uz to iedarbojaties. Kad iedarbība beidzas, jūsu pretinieks ir nesaprašanā, kā tas viss varēja notikt, un dod sev solījumu, ka tas nekad vairs neatkārtosies.

Psihologi, pētot cilvēka apziņu, veic interesantu testu. Tā būtība ir šāda. Cilvēku grupai dod vienādu uzdevumu: sīki raksturot to priekšmetu tēlus, kuri tiks nosaukti. Tad grupai nosauc konkrētus priekšmetus, piemēram, zieds, galds, māja, automobilis, un katram dalībniekam ir jāapraksta tas priekšmeta tēls, kas tūlīt radies viņa apziņā.

Varat intereses pēc veikt šo testu kopā ar saviem draugiem, kuru pasaules uztveri jūs gribētu salīdzināt ar savējo.

Aizveriet uz mirkli acis un iedomājieties savu tuvāko draudzeni vai draugu. Centieties iztēloties viņu kā dzīvu, tādu, kāds tas parasti nostājas jūsu priekšā reālajā dzīvē. Bet tagad padomājiet: ja jūs varētu ielikt šo jūsu radīto tēlu tā cilvēka apziņā, kuru iztēlojāties un labi pazīstat, vai viņš atpazītu sevi tajā kā atspulgā? Nē, droši vien nepazītu. Tāpēc ka viņa tēls paša apziņā ir pavisam citāds.

Kas tad būtu darāms šajā gadījumā? Kā atrisināt šo problēmu, kuras būtība ir tā, ka dažādiem cilvēkiem ir atšķirīga pasaules uztvere?

Šajā nolūkā ir jājūt, tieši ar kādiem tēliem operē jūsu "mērķa" apziņa un kādi tēli, kādi savas apziņas elementi jums jāizmanto, lai panāktu vajadzīgo rezultātu.

Neatkarīgi no individuālajām atšķirībām viena cilvēka dvēseles kodols faktiski neatšķiras no cita cilvēka dvēseles kodola (sīkāk par to, kas ir dvēseles kodols, parunāsim mazliet vēlāk). Mums visiem ir daudz vairāk kopīgā nekā atšķirīgā. Turklāt mūsu dvēseles nav izolētas, jo tās ir lielākas struktūras - Visuma vienotās energoinformatīvās būtības - elementi un atspulgi.

Ja ir vēlēšanās, ikviens no mums var pārvarēt šo barjeru, vajag tikai saprast to savas apziņas daļu, kas ir identiska ar attiecīgo cita cilvēka apziņas daļu.

Tieša saikne starp apzinām pastāv, tā ir pilnīgi reāla, lai gan ikdienas dzīvē ne pārāk bieži sastopama. Tomēr jūsu spēkos ir pārvarēt barjeru starp jums un jebkuru citu cilvēku, vajag tikai saprast un sajust to savas apziņas daļu, kura ir cita cilvēka apziņas dvīnis.

TEIA sistēmas 3. pakāpe

8. solis. Praktiskā telepātija

Jums ir apzināts ķermenis, jūsu "Es" daļa. Jūsu ķermenis ir lielisks instruments ārējās pasaules sajušanai un darbībai tajā, bet jūsu cilvēciskās būtības centrs nav jūsu ķermenī.

Jums ir emocijas. To ir daudz, reizēm tās ir pretrunīgas. Neatkarīgi no tā, kādas ir jūsu jūtas, jūs vienmēr ar pilnu atbildību varat teikt: "Jā, tas esmu Es." Tātad jūsu emocijas nav pats galvenais jūsos.

Jums ir sajūtas. Caur maņu orgāniem jūs iepa- zīstat un uztverat apkārtējo pasauli. Taču pat tad, ja zaudēsit redzi, dzirdi vai ožu, jūs joprojām varēsit sacīt: "Es esmu." Jūsu sajūtas - arī tās vēl neesat jūs.

Jums ir intelekts. Tas, tāpat kā sajūtas, ir pasaules izzināšanas instruments, tomēr, ja zaudēsit spēju loģiski domāt, tas tik un tā vēl aizvien būsit jūs pats: jūsu būtības centrs nav intelekts.

Jums ir sava dzīves pieredze: dažkārt uzsmaidīja veiksme, citkārt bija jācieš sakāve. Un šī dzīves pieredze jums krāsies visu laiku, kamēr vien dzīvosit šajā pasaulē. Tātad ne jūsu kļūdas, ne arī panākumi nav jūsu cilvēciskās būtības iemiesojums - tā slēpjas dziļāk.

Jūsu patiesais "Es" - tas ir kāds gribas, pašap- zināšanās centrs, kas spēj vadīt jūsu intelektu, emocijas, ķermeni, kas ļauj gūt panākumus dzīvē un pārvarēt neveiksmes. Tieši tur, šajā centrā, arī rodas sākumimpulsi, kas liek jums kustēties, iesaistīt atmiņu, just emocijas un risināt loģiskas problēmas.

Lai atbildētu uz jautājumu: "Kas Es esmu?", ir jāiziet no pretējā un jāatbild uz jautājumu: "Kas Es neesmu?" Pamēģināsim to izdarīt - taču ne teorijā, bet gan praksē.

Iekārtojieties ērtāk krēslā vai gultā, iepriekš parūpējušies par to, lai šajā laikā jūs neviens netraucētu. Aizveriet acis, atslābinieties un pacentieties atcerēties kādu dzīves ainu, kas jums sagādājusi īpašu labpatiku. Jūs radītajam tēlam jābūt iespējami spilgtam un taustāmam, koncentrējieties uz visām sajūtām, kuras pārdzīvosit, baudiet un iegaumējiet tās.

Tagad atveriet acis un koncentrējieties uz sevi, atmetot malā visus emocionālos brīžus. Kā jūs jau zināt, jūsu emocijas un jūtas - tas neesat jūs. Tas nav jūsu "Es". Atbrīvojieties no tām, proti, nevis izslēdziet, bet gan atmetiet tās kā uzmanības objektu.

Tagad to pašu izdariet ar jebkuru priekšmetu, kas atrodas jūsu redzeslaukā, - ar ziedu, vāzi, zābaku - ar jebko. Izslēdziet lietas tēlu no savas uzmanības loka. Atmetiet to kā objektu - un jūs izslēgsit no savas uzmanības objektu saraksta redzes uztveri, loģisko uztveri un atmiņas piesaisti.

Paskatieties uz jebkuru cilvēku un sajūtiet, ka centrs, kas novietots aiz Ādžņas čakras, un tāds pats viņa centrs ir viens un tas pats.

Kad spēsit to izpildīt, jūs tūlīt pārņems primārās sajūtas - nevis šā cilvēka vēlmes, bet drīzāk gan viņa nodomi. Skatoties uz viņu, pacentieties noteikt, ko viņš dzird, redz, kurp un kādu jūtu vadīts dodas.

Galvenais sasniegums, ko esat panākuši, ir iespēja sajust cita cilvēka VĒLMES un NODOMUS. Labi sajūtiet citas apziņas primāro tēlu - lūk, cilvēks redz ielu un… te ir vēl kaut kas…Viņš tūlīt grib nogriezties pa kreisi! GRIB - tā ir vēlme, bet NOGRIEZTIES - tas ir nodoms, apziņas šābrīža mehānisma bāzes elementi.

Ja ir vēlme un nodoms, pietiek tikai ar impulsu darbībai (bet jūs jau zināt, kā tas darāms), lai cilvēks tūdaļ sāktu īstenot izveidojušos konstrukciju!

NODOMU TĒLU IZMANTOŠANA CILVĒKA APZIŅAS VADĪŠANAI

Vadīšanai ar bāzes domformām jūsu rīcībā ir pieci nodoma elementi: nodoms darboties, nodoms novērst uzmanību, nodoms būt pārliecinātam, nodoms atteikties, nodoms pārskatīt situāciju.

TEIA sistēmas 3. pakāpe

9. solis. Vadīšana ar nodoma palīdzību

Visas jūsu darbības veido šādi posmi. Pirmajā posmā jūs izpētāt "mērķa" apziņu, analizējat, kāds primārais tēls tam būs un kāds nebūs piemērots. Pēc tam, nākamajā posmā, jums jārada sevī nepieciešamā noskaņa un jāidentificējas ar "mērķi". Trešajā posmā jūs īstajā brīdī "mērķa" apziņā ievadāt to tēlu, ko esat radījis savā apziņā.

DAŽĀDU TIPU CILVĒKU APZIŅAS VADĪŠANAS ĪPATNĪBAS

"Marionete", kas nav pieradusi pārbaudīt sevī radušos tēlus (un līdz ar to arī emocijas, jūtas un spriedumus) un darboties saskaņā ar tiem, ir ļoti paklausīga barojošajai videi. Tādēļ, ja jums izdodas veiksmīgi atslēgt "marioneti" no to barojošā lauka, jūs pilnībā varat uzņemties tai pierastā parazītisko lauku sabiezinājuma vadošās funkcijas: mainīsies iedarbības būtība, bet princips paliks tas pats.

Bet, ja jums ir darīšana ar cilvēkiem, kuru apziņa praktiski nav saduļķota (pareizāk sakot, tā tiek izmantota tikai reizumis), iecerēto nebūs tik viegli īstenot.

Kad jums ir darīšana ar šādiem cilvēkiem, jūsu iedarbībai pēc iespējas vairāk jāharmonē ar "mērķa" personības iekšējo vērtību sistēmu.

Sūtiet šādiem cilvēkiem tikai tādus tēlus, kurus viņu apziņa un loģika neuztver naidīgi.

Ja jums neizdodas savu pretinieku padarīt par domubiedru, panāciet, lai viņš vismaz neuzstājas

pret jums, lai balsošanas reizēs "hroniski atturas".

Pametiet viņam izdevīgu ideju, palīdziet radīt noteiktu darbības lauku, mēģiniet viņu tā vai citādi attālināt no sevis. Vispār centieties aktīvāk darboties sociālajā plāksnē.

VĒLMJU TĒLU IZMANTOŠANA CILVĒKA

APZIŅAS VADĪŠANĀ

Tas nozīmē, ka jūs varat panākt, lai citam cilvēkam mainās situācijas uztvere, to "palabojot". Turklāt vēlme atšķirībā no nodoma tēla darbojas ilgāk, jo pieder pie zemapziņas nemotivētajiem signāliem un, kas ir īpaši svarīgi, to gandrīz nekad nepārbauda loģiskā ceļā.

Lūk, piemērs no dzīves. Jauns vīrietis, kas visus spēkus veltīja, lai virzītos augšup pa karjeras kāpnēm, iemīlējās meitenē. Pēc dabas viņš bija ļoti lietišķs, apdomīgs; viņa dzīvē galvenais bija sevis apliecināšana, panākot materiālo labklājību un taisot veiksmīgu karjeru. Viņš sevi pilnībā veltīja darbam, mācībām aspirantūrā, noteikta sociālā statusa iegūšanai.

Un tad notika kaut kas tāds, ko neviens no viņa nebija gaidījis: viņš ne tikai aizrāvās, bet kaislīgi iemīlējās, tā teikt, līdz neprātam. Tā, ka aizmirsa gan par darbu, gan mācībām, gan elementāro iztiku, bez kuras, kā paši saprotat, var gluži vienkārši atstiept kājas.

Jaunais vīrietis rīkojās neapdomīgi, nerēķinājās ne ar ko un rezultātā tika atlaists no prestiža, labi apmaksāta darba, kā arī atskaitīts no aspirantūras. Bet tas viņu nemaz neuztrauca, visu notikušo viņš uzņēma filozofiskā mierā, sāka dzīvot vecākiem uz kakla un netaisījās neko savā dzīvē mainīt.

Šī problēma, lai cik sarežģīta, tika atrisināta. Jaunā cilvēka apziņā pēc vecāku lūguma tika ielikta noteikta loģiskā konstrukcija (jums vēl būs jāapgūst, kas tas ir), kura ļoti drīz iedarbojās un aizveda pie vēlamā rezultāta. Šīs konstrukcijas jēga bija šāda: ja tu nenāksi pie prāta, šī meitene vēlāk pati tevi pametīs: kādēļ viņai būtu vajadzīgs ģimenes tēvs, kuram nav darba un naudas un kurš prot vienīgi paust savas jūtas? Šai loģiskajai formai tika pievienota vēlme turpināt mācības aspirantūrā un strādāt. Jāteic, ka gan viens, gan otrs iedarbojās. Un ļoti drīz radās jauna laimīga ģimene: tajā valda ne tikai mīlestība, bet arī pārticība.

TEIA sistēmas 3. pakāpe

10. solis. Vadīšana ar vēlmes palīdzību

Viena no atšķirībām ir tā, ka, lai noraidītu vēlmi citam cilvēkam, ir īpaši precīzi jāuztver "mērķa" jūtu sfēra, tas ir, viņa domas un jūtas "jānoklausās" vēl rūpīgāk nekā nodoma gadījumā. Tas pirmām kārtām ir tāpēc, ka vēlme kaut ko paveikt katram vienmēr ir saistīta ar laiku, vietu un konkrētiem cilvēkiem. "t

Otrs cēlonis ir tas, ka vēlme allaž ir vairāk virspusē nekā nodoms.

No enerģētiskā viedokļa var būt tikai divu veidu vēlmes: pozitīvās, kuru būtība ir kaut ko sasniegt, un negatīvās, kuru jēga ir no kaut kā izvairīties.

Vēlme ir saistīta ar nodomu, bet nav no tā atkarīga, tā ir nosacījums nodoma pieņemšanai vai nepieņemšanai.

Ja starp nodomu un vēlmi radusies pretruna, nodoms parasti paliek neīstenots. Ja "mērķa" apziņā ieliksim vēlmi, kas ir pretrunā ar viņa nodomu, tad šis nodoms paliks nerealizēts.

Jūs koncentrējāties uz savām sajūtām, vēlreiz apjautāt sev raksturīgās īpatnības apkārtējās pasaules uztverē, savas maņas - redzi, dzirdi, tausti - un abstrahējāties no tām, atmetāt tās kā savas uzmanības objektu. Pēc tam to pašu izdarījāt ar savām emocijām un intelektu: gan vienu, gan otru atmetāt kā nevajadzīgus. Nu galvenais ir jūsu energoinformatīvās būtības centrs.

Tagad paskatieties uz jebkuru cilvēku un sajūtiet, ka centrs, kas atrodas aiz jūsu Adžņas čakras, un tāds pats viņa centrs ir viens un tas pats. Koncentrējieties ne vairs uz savām, bet gan "mērķa" emocijām un vēlmēm.

Jums ir jārada sevī nepieciešamā noskaņa, lai saplūstu ar "mērķi". (Kā tas darāms un kādi vingrinājumi jāizpilda trenējoties, mēs jau noskaidrojām.) Un vajadzīgajā brīdī jūs ieliekat "mērķa" apziņā to tēlu, kuru esat radījuši savā apziņā.

Ir arī otrs variants. Tā izmantošana ir nedaudz sarežģītāka, toties rezultāts - efektīvāks. Tā būtība ir mainīt gan vēlmi, gan nodomu.

Turklāt "marionetes" rīcība jūsu iedarbības rezultātā būs loģiska, secīga, pārdomāta un, ja jums nekas nav pretī pret tādu apzīmējumu, - skaista. Jums, visa notiekošā organizētājam, atliks tikai priecāties, vērojot, kā tā izpilda jūsu ieceres.

TEIA sistēmas 3. pakāpe

11. solis. Konstrukciju izmantošana citu cilvēku apziņas vadīšanai

Nodoma un vēlmes apvienojumu sauc par konstrukciju. Konstrukcija ir viens no cilvēka psihes pamatelementiem.

Pieņemsim, ka steidzaties uz darbu, jums pēc iespējas ātrāk jāizdzer tase tējas un jāiziet no mājas. Uz plīts stāv tējkanna, kurā uzvārās ūdens. Jums radies nodoms satvert tējkannu, bet tas nonāk konfliktā ar vēlmi nesaskarties ar to, jo pēdējā brīdī jūs apjēdzat, ka varat apdedzināt roku. Galu galā jums nākas piecelties un paņemt drāniņu, ko iepriekš atlikāt malā kā nevajadzīgu.

Vai cits piemērs. Jūs esat nolēmuši ilgāk pagulēt, jo iepriekšējā dienā ļoti nogurāt. Saldi izstaipāties gultā un tad pēkšņi apjēdzat, ka varat atkal nokavēt darbu, bet, tā kā gribat joprojām strādāt tajā pašā organizācijā un saņemt algu, tomēr piespiežat sevi celties, nodomu ilgāk pagulēt atliekot uz brīvdienām.

Kā redzat, nodoms un vēlme ir savstarpēji ļoti cieši saistīti, un no tā, cik precīzi mākat izmantot gan vienu, gan otru, atkarīga tāda vadīšanas instrumenta kā konstrukcija prasmīga apguve. Jūsu rīcībā ir konstrukcijas pamatvarianti: nostiprinošā, apspiedošā, atceļošā un aizstājošā. Sāksim ar pirmo.

11. a solis. Nostiprinošās konstrukcijas izmantošanas tehnika. Nostiprinošā konstrukcija kalpo tam, lai nostiprinātu cita cilvēka apziņā tādu vai citādu domu.

Piemēram, jūs esat tirdzniecības aģents, piedāvājat labu, kvalitatīvu preci. Bet tirgus, kā zināms, tagad ir pārpildīts un par patērētāju jācīnās. Jūs runājat ar veikala direktoru (vai - atkarībā no darba īpatnībām - vienkārši ar potenciālo pircēju) un redzat, ka viņš svārstās, izsver visus "par" un "pret" un viņa lēmumu šobrīd var ietekmēt jebkas, un, ja tas nebūs jums labvēlīgs, jūs uz nenoteiktu laiku (līdz nākamajam darījumam, bet kad tas vēl būs!) paliksit bez naudas. Jūs uzmanīgi viņu vērojat (bet jūsu iespējās ir arī noklausīties viņa domas) un pēkšņi ieraugāt, ka uz mirkli viņam pazibēja doma pieņemt jūsu ieteikumu. Jums steidzami kaut kas jādara, jo šis brīdis ir ļoti piemērots ietekmēšanai. Ja tūlīt raidīsit uz "mērķa" apziņu pozitīvu vēlmi, un jūs to jau protat darīt, tad jums izdosies nostiprināt tikko radušos nodomu un izveidotā konstrukcija sāks darboties.

Nodoms "mērķa" apziņā atrodas daudz dziļāk nekā vēlme. Vispirms, dziļākajā līmenī, jūs iesak- ņojat nodomu, bet pēc tam, attālinoties no "mērķa" apziņas uz virspusējāku līmeni, maināt viņa vēlmi.

Turklāt neaizmirstiet, ka vēlmes domtēls obligāti ietver sevī konkrētu rezultātu.

Ja izlaidīsit kaut vienu no šiem svarīgajiem elementiem, "mērķa" rīcībā parādīsies apjukums, bet tas jums pašreiz nepavisam nav vajadzīgs.

11. b solis. Atceļošās konstrukcijas izmantošanas tehnika. Atceļošā konstrukcija kalpo tam, lai nepieļautu, ka "mērķis" veic kādas noteiktas darbības.

Sajutuši "mērķa" nodomu atraidīt jūsu piedāvājumu, jūs varat pieskarties viņa apziņai brīdī, kad rodas jums nevēlamais nodoms, un iedvest negatīvu vēlmi.

Ja nodoms nonāk konfliktā ar vēlmi, tas paliek neīstenots.

Šī konstrukcija, sākot darboties, ielaiž zemapziņā veselu reakciju kompleksu, kas vērstas uz aktīvu izvairīšanos no konkrētās darbības.

11. c solis. Apspiedošās konstrukcijas izmantošanas tehnika. Apspiedošo konstrukciju izmanto tad, kad jums vajag, lai situācija izbeigtos pati no sevis.

Apspiedošo konstrukciju izmanto tieši pretējos gadījumos, kad ir jāizvairās no kādu notikumu attīstības.

Radot apspiedošo konstrukciju, varat rīkoties divējādi. Pirmais paņēmiens ir modificēt "mērķa" vēlmi, virzot viņu uz citu rezultātu, taču saglabājot kopīgo iezīmi - pozitīvumu vai negatīvumu. Ar pozitīvumu un negatīvumu jāsaprot iekšējā piekrišana rīkoties vai atteikšanās no rīcības. Piemēram, iedvesiet kontrolierim vēlmi paēst (kā redzat, pozi- tīvuma iezīme saglabājas). Ļoti iespējams, ka jūsu iedvestā vēlme saskanēs ar viņa paša vēlēšanos, un tad viņš atsauksies uz jūsu "piedāvājumu" gandrīz vai ar prieku. Jūs varēsit pavērot, kā viņš, par atvieglojumu tādiem pašiem pasažieriem "zaķiem" kā jūs, atmetīs ar roku, izkāps no vagona un dosies uz tuvāko kafejnīcu.

Izmantojot otro paņēmienu, jūs varat pieskarties "mērķim" ar savu lauku un mainīt viņa nodomu. Piemēram, aizstāt nodomu piedzīt no jums soda naudu ar citu - likt jūs mierā. Turklāt arī iemesls ir acīmredzams: šķiet, ka naudas jums nav, bet vest jūs uz policiju - tas prasīs vairāk nervu, jo jūs taču neesat pēdējais "zaķis" viņa mūžā.

Būs labāk, ja jūs, neraugoties uz laika trūkumu, spēsit saklausīt "mērķa" noskaņojumu un iedvest cilvēkam tādu ideju, kura harmonētu ar viņa patiesajām problēmām, bet kurai nebūtu tieša sakara ar jūsu konkrēto situāciju.

11. d solis. Aizstājošās konstrukcijas izmantošanas tehnika. Pēdējā - aizstājošā konstrukcija ir vajadzīga, lai pilnībā transformētu situāciju "mērķa" apziņā. Tā sastāv no jūsu iedvestā ņodoma un tam atbilstošas vēlmes.

Šeit nedrīkst noklusēt kādu sarežģījumu: nemotivēta vēlme pārsvarā tiek loģiski pārbaudīta, tāpēc jums vajadzēs to īpaši motivēt. To var izdarīt patstāvīgi (kaut vai izteikt skaļi) un tikai pēc tam ielikt "mērķa" apziņā aizstājošo konstrukciju.

Piemēram, jums ir iespēja pavirzīties augšup pa dienesta kāpnēm, un jūs zināt, ka esat to pelnījis. Taču jūsu priekšniekam šajā sakarā ir cits viedoklis: viņam gribētos paaugstināt amatā sev tuvus cilvēkus. Izmantojiet aizstājošo konstrukciju: mainiet viņa nolūku un vēlmi savā labā, neaizmirstot iepriekš radīt attiecīgu motivāciju, - un ļoti drīz visi ieraudzīs jūs jaunajā amatā. Vēlmes motivācijai izmantojiet īstus, reālus argumentus, saskaņā ar kuriem jūs pilnīgi pamatoti pretendējat uz jauno vietu. Kad "mērķa" apziņā nostiprinājies nākamās rīcības motīvs, varat iedarbināt pašu konstrukciju.

CILVĒKA APZIŅAI PAREDZĒTO PROGRAMMU TEORIJA

Programma - tā ir jūsu pašu doma darbībā. Tās mērķis ir kāda konkrēta uzdevuma izpilde. Programma ietver sevī četru elementus.

Pirmais elements - tas ir apraksts jeb situācijas raksturojums. To radot, jums skaidri jāiztēlojas visa situācija. Tam jābūt spilgtam, konkrētam un uztveres ziņā viennozīmīgam.

Otrais elements ir motivācija darbībai. Tā ietver jūsu turpmākās rīcības pamatotu cēloni un tieši izriet no situācijas, kurā cilvēks nokļuvis.

Trešais elements ir darbības tēls (jeb engramma), kas radies tiešā situācijas raksturojuma un rīcības motīva ietekmē. Arī tam jābūt spilgtam un viennozīmīgam.

Un pēdējais, ceturtais elements ir jūsu darbības rezultāts, proti, tas, ko plānojat sasniegt, atrisinājis to vai citu problēmu.

Pieņemsim, ka jūsu bērns saslimis, viņam ir stiprs klepus (tas ir pirmais elements - raksturojums situācijai, kurā atrodaties). Jūsu turpmākās rīcības motīvs (programmas otrais elements) ir vēlēšanās viņu izdziedināt. Turklāt jūs precīzi nezināt, kas par vainu, cik nopietni viņš saslimis. Nākamā jūs darbība (trešais elements) ir ārsta izsaukšana mājas vizītē. Bet rezultāts, kuru vēlaties sasniegt ar ārstēšanas palīdzību, ir vesels, aktīvs bērns un jūsu atgūtais sirdsmiers.

Mans padoms šādā gadījumā ir tāds: samaziniet rīcības motivāciju un tikai tad pārejiet pie nākamā programmas posma. Tas ir viens no pamatnoteikumiem programmu sastādīšanā un izmantošanā.

Kad visi četri programmas elementi ir skaidri saskatāmi, tā strādā kā vienota doma. Cilvēka apziņai nav nekādas vajadzības to sadalīt elementos.

Programmām ir kāda svarīga priekšrocība salīdzinājumā ar visiem jau apgūtajiem paņēmieniem: to izmantošana nav saistīta ar blakusefek- tiem, tādiem kāv spiediena un kontroles sajūta, ko izjūt "mērķis". Šīs programmas ir pilnīgi dabiskas un neizraisa cilvēkā vēlēšanos tās nepieņemt. Atcerieties - pat iedarbojoties ar bāzes domformām, kas maina "mērķa" apziņu, pusē gadījumu jūs "mērķī" izraisījāt apjukumu un disharmoniju. Cilvēks, pat ja viņš ir "marionete", lielākā vai mazākā mērā tiecas analizēt notiekošo, tāpēc jūsu iedarbība var būt pietiekami ilga, lai jūs īstenotu savus plānus, tomēr ne bezgalīga.

Programmu priekšrocību ir arī tā, ka tās var likt lietā, izmantojot pilnīgi atšķirīgas metodes, - enerģētiskās un verbālās. Pirmās metodes būtība ir tieša ielaušanās "mērķa" apziņā (tā ir galvenā līdzība ar domformu iedarbību). Verbālajās metodēs ietekmēšana notiek ar vārdiem. Šajā gadījumā jums jāapgūst īpaši paņēmieni, teiksim, balss režīma izmantošana un vēl daži citi paņēmieni.

TEIA sistēmas 3. pakāpe

12. solis. Programmu sastādīšana citu cilvēku apziņai

Pirmais variants - programma tiek formulēta vārdos, turklāt tai tiek sniegts energoinformatīvs atbalsts vēlmes līmenī.

Otrais variants - vārdos tiek formulēts tikai darbības veidols, turklāt tiek energoinformatīvi atbalstīts tās rezultāts. Skaidri izrunājiet programmas trešo elementu, pievienojiet spēcīgu tās rezultāta energoinformatīvu atbalstu. Ir labi, ja programmā iekļauts vēlmes elements, kas pēc savas būtības sakrīt ar rezultātu. Tādā gadījumā rezultāta tēlu "mērķa" apziņa izmantos vēlmes izstrādāšanai.

Šis variants izraisa nedaudz palēninātu reakciju salīdzinājumā ar iepriekšējo. Tomēr tam ir arī dažas priekšrocības. Pirmkārt, tas ietaupa iedarbību veicošā cilvēka spēkus; otrkārt, organiskāk nekā iepriekšējais iekļaujas "mērķa" apziņā, jo viņš pats izvirzījis darbības motīvu.

Trešajā variantā vārdos tiek formulēts darbības veidols un vienlaikus enerģētiski spēcīgi atbalstīts darbības nodoms. Tas var būt ļoti efektīvs attiecībās ar kolēģiem.

Vārdos formulējiet programmas trešo elementu. To darot, sniedziet spēcīgu energoinformatīvo atbalstu darbības nodomam. Šajā gadījumā visi motīvi sev būs jāizstrādā "mērķim" pašam.

Ja viss tiks izpildīts pareizi, variants iedarbosies gandrīz uzreiz. Aizķeršanos var izraisīt tas, ka "mērķis" var sākt zināmu pretdarbību.

Ceturtais variants sastāv no situācijas verbāla apraksta un enerģētiski ļoti spēcīgi motivētas vēlmes.

Izrunājot vārdus, jums jānodrošina vēlmes spēcīga enerģētiskā motivācija. Tā kā "mērķa" apziņa nodomu izstrādā patstāvīgi un jūs nepieminat savas programmas pārējos komponentus, rezultātu vajadzēs mazliet pagaidīt, jo jūsu "mērķim" taču "jānobriest" rīcībai, kas no viņa tiek gaidīta.

Piektais variants, ar manāmiem spēka elementiem, ir konstrukcijas un rīcības engrammas kombinācija.

Kā atceraties, ja izmantojat konstrukciju, "mērķim" parasti rodas neskaidra satraukuma un apmulsuma sajūta.

"Mērķis", lai gan ir mazliet nemierīgs iedarbības sākumposmā, no jūsu puses nepamana nekādu spiedienu. Tieši otrādi - viņš jums būs tikai pateicīgs par īstajā brīdī ierosināto domu - tādējādi jūs palīdzējāt aizpildīt tukšuma sajūtu, kas pēkšņi bija pārņēmusi "mērķi".

Sestais variants. Tā būtība ir vārdos formulēts programmas rezultāts, tās ceturtais elements, un nolūka spēcīgs enerģētisks atbalsts.

Šajā gadījumā rezultāta tēlu "mērķa" apziņa izmantos kā priekšnoteikumu vēlmes izstrādāšanai. Šis paņēmiens parasti iedarbojas ne uzreiz, toties labi iekļaujas "mērķa" apziņā, jo viņš pats motivē savu rīcību.

Visām programmām raksturīga kāda svarīga īpatnība: domformas un programmas efektīvā īstenošanā milzīga loma ir vēlmei. Īpatnība ir tā, ka vēlme jums jānostiprina kā vispārējs nosacījums, kas saskan ar darbības rezultātu, nav svarīgi - ar pozitīvu vai negatīvu.

Programmas nosacīti var iedalīt pozitīvajās, kuru mērķis ir kādas darbības īstenošana, un negatīvajās, kuru būtība ir izjaukt "mērķa" plānus.

12. a solis. Reakcijas nostiprināšanas programma. Pirmās programmas uzdevums ir nostiprināt "mērķa" apziņā reakciju uz jūsu darbību vai vārdiem. Tāpat kā visu citu tipu programmu izmantošanā galvenais ir tās rezultāts. Tomēr šīs programmas īpatnība ir tā, ka rezultāts ir "mērķa" emocionālā reakcija.

To izmanto visās cilvēku saskarsmes sfērās - vienmēr, kad vajag labi nostiprināt sarunbiedra pozitīvo reakciju uz jūsu teikto. Protams, ja situācija prasa, jūs varat nostiprināt arī negatīvo reakciju.

Programmas mērķis ir nostiprināt pateicības reakciju.

Vispirms izveidojiet programmu, ko gribat ielikt apziņā. Tai noteikti jāsastāv no četriem komponentiem: situācijas raksturojuma, darbības motivācijas, rīcības engrammas un rezultāta (pateicības).

Pilnīgi pietiek, ja kā situācijas rezultātu skaļi pasaka tikai ceturto programmas elementu. Piemēram: "Es jums būšu ļoti pateicīgs…" Vārds "Es" tiešā ceļā nogulsnējas "mērķa" zemapziņā un sāk tur iedarboties, it kā attiektos uz pašu "'mērķi".

Turklāt frāzes otro daļu skaļi izteikt nevajag. Izrunājiet programmas ceturto elementu, pastipriniet to ar spēcīgu pozitīvās vēlmes enerģētisko lādiņu "mērķa" apziņā.

12. b solis. Pilnīgas uzticēšanās programma. Otrās pozitīvās programmas uzdevums ir panākt, lai "mērķis" jūsu izteikumus un rīcību uztver nekritiski. Tās lietošana ir ļoti noderīga situācijās, kad jums jānodrošina "mērķa" pilnīga piekrišana visam, ko jūs sakāt un darāt. Turklāt piekrišanas pamatā atšķirībā no iepriekšējās situācijas jābūt nevis pozitīvai attieksmei pret jums, bet gan tam, ka jūsu priekšlikums liek "mērķim" patiešām jums piekrist. "Mērķis", nemaz necenšoties loģiski izvērtēt, pieņem visu, kas nāk no jums.

Tehniski programma jāīsteno šādi. Jums vispirms ir jāizsaka darbības veids un tās rezultāts, pievienojot arī uzticību izraisošu formulu, teiksim: "Jums šajā situācijā ļoti svarīgi… piemēram, nodrošināties ar kolektīva atbalstu" vai: "Sā jautājuma risināšanā ju :ns ļoti noderēs kolēģu materiālā ieinteresētība."

Rīcības rezultātu papildiniet ar spēcīgi iedvestu nodoma tēlu. Ja situācija to prasa, nostipriniet "mērķa apziņā arī cēloni.

12. c solis. Programma gatavībai palīdzēt.

Programmas uzdevums ir nodrošināt, lai jūsu "mērķis" ir gatavs jums palīdzēt.

Šīs programmas aktualitāte īpaši palielinās tajos gadījumos, kad uz palīdzību vispār nav ko cerēt.

Zināmā mērā šī programma sasaucas ar to, kas vērsta uz emocionālās reakcijas nostiprināšanu attiecībā uz jūsu rīcību un vārdiem. Atšķirība ir tā, ka šī programma izvirza konkrētākus mērķus, kuru sasniegšana ir vairāk jūtama fiziski.

Iespēja jebkurā brīdī saņemt apkārtējo cilvēku palīdzību - tas ir daudz labāk, nekā to pašu rezultātu panākt, izmantojot naudu vai sakarus. Cēlonis ir viens un tas pats: jūsu gadījumā cilvēki darbojas nesavtīgi, nevis lai kaut ko iegūtu.

Šajā gadījumā jūs skaļi izrunājat sev vēlamo rīcības engrammu un tās rezultātu. Turklāt ener- goinformatīvais atbalsts nepieciešams programmas ceturtajam elementam - rezultātam. Šis paņēmiens, kas balstās uz jūsu energoinformatīvo lādiņu, liek "mērķim" arī pašam izstrādāt sev vēlmi un nodomu. Jūsu iecerētais galarezultāts "mērķim" kļūst par neapzinātu nosacījumu, lai īstenotos viņa vēlme.

Programmas praktiskai realizēšanai ieteicams vārdos formulēt tās trešo un ceturto elementu.

12. d solis. Programma apņēmības stiprināšanai. Tās uzdevums ir "mērķa" apņēmības stiprināšana.

To izmanto galvenokārt tad, kad pamatdarbs ar "mērķi" jau paveikts vai tas vispār nav bijis vajadzīgs. Jums tikai jāpalīdz konkrētam cilvēkam panākt to, pret ko viņam tāpat nav nekādu iebildumu.

Tehniski programmu īsteno šādi. Lai tā iedarbotos, jums skaļi jāizrunā visas četras tās sastāvdaļas un jādod īpašs enerģētisks apstiprinājums attiecībā uz rezultātu.

Jūs izsakāt visu programmu.

Šajā programmā galvenais ir izdarīt enerģētisku akcentu uz rezultātu. Pat ja "mērķa" nodoms un vēlme sākumā bijuši pavisam vāji, jūsu iedarbības rezultātā tie ļoti drīz pastiprināsies.

12. e solis. Programma uz neiejaukšanos jeb "dod ceļu." To izmanto gadījumos, kad jums ceļā nostājas cilvēks, kas apzināti vai neapzināti traucē īstenot iecerēto.

Izmantojot šo programmu, jūs spēsit tikt galā ar jebkuru sāncensi.

Metodes priekšrocība ir tā, ka paņēmiens ļauj neitralizēt pretinieku, neuzsākot ar viņu atklātu cīnu.

y

"Marionetei", kas pieradusi pakļauties energo- informatīvajiem signāliem, šis paņēmiens ir absolūti nesāpīgs. Tā vienkārši aiziet, dod jums ceļu, loģiski pamatojot savu rīcību ar personiskiem iemesliem.

Tāpat kā izmantojot iepriekšējās programmas, tā nejūt ne mazāko spiedienu un jūsu gribai pakļaujas neapzināti. Tāpēc šīs programmas sekmīga apguve ļaus jums ievērojami paplašināt savas iespējas pilnīgi visās dzīves jomās. Apskatīsim vienkāršu šīs programmas izmantošanas piemēru.

Kā zināms, apstākļi ļoti reti sakrīt tā, ka ceļā uz panākumiem kāds nestātos pretī. Visbiežāk tas ir sāncensis (sāncense), kas ar visu savu uzvedību pauž agresīvu skaudību. Viņš var jums apzināti kaitēt, darīt un teikt nejaucības tieši acīs un aiz muguras. Jūsu mērķi laikam gan daudzējādi sakrīt, citādi taču jūs nebūtu sadūrušies. Atšķirība ir tikai tā, ka jums ir pilnīgi citādi šā mērķa sasniegšanas līdzekļi nekā viņam. Tā kā jūs tagad jau esat pavisam citā attīstības pakāpē nekā viņš, jūs esat vairāk ierobežots līdzekļu izvēlē (morālajā ziņā). Jo, piekrītiet, tas, kas šķiet pieļaujams viņam, reizēm nepavisam nav pieņemams jums. Teiksim, ļaunprātīgas intrigas, tenkas, atklāta rupjība un meli - pat laiku šādām metodēm žēl tērēt! Bet jums ir vērtīgāks līdzeklis - iedarbība ar programmu palīdzību. To vidū ir programma, kas vērsta uz jūsu "mērķa" labprātīgu izstāšanos no spēles.

Mans labs paziņa Dmitrijs, kurš sāka apmeklēt TEIA sistēmas kursus pirms nepilna gada, veiksmīgi izmantoja šo programmu, lai atkarotu sāncensim mīļoto sievieti, - nesen svinēja kāzas. Šim konkrētajam pārim viss ir nokārtojies ļoti labi, vismaz tādu iespaidu viņi rada apkārtējos cilvēkos pašreiz. Kā būs tālāk, - redzēsim. Taču, ja šo programmu izmanto personiskās dzīves kārtošanai, ir jāņem vērā kāda svarīga detaļa. Es speciāli pakavējos pie šā jautājuma, jo pieredze rāda, ka sievietes un vīrieši to sevišķi bieži izmanto "mīlestības trijstūra" problēmu risināšanai.

Protams, šāda ietekme ir pieļaujama. īpaši tad, ja otram pielūdzējam neveicas. Tā bija arī gadījumā ar manu paziņu. Sieviete uz otra kavaliera jūtām neatbildēja. Taču viņai principā patika piesaistīt sev vīriešus un izraisīt viņos simpātijas. Un viņai tas allaž izdevās. Tikai viena nelaime: šie panākumi bezgala kaitināja manu draugu. Bet, tā kā sieviete to otro nemīlēja, Dmit- rijs ar tīru sirdsapziņu viņu izkonkurēja: lai sieviete šādā veidā neizklaidētos un tas otrs vinu nekaitinātu.

Tieši attiecības, kas izveidojušās "mīlestības trijstūrī", jums ir labi jānoskaidro, pirms sākat izmantot šo programmu. Atcerieties, ka šajā gadījumā jūs ar pretinieku esat nevis viens pret vienu kā parasti, bet gan esat saistīti vēl ar trešo cilvēku un tāpēc jums jāciena viņa izvēle, pat ja jums šoreiz neveiktos.

Praktiski programmu īsteno šādi. Ja konkurents jums traucē tikai kādā konkrētā lietā, jūs vārdos formulējat to mērķi, kuru sasniegt viņš tiecas.

Turklāt energoinformatīvajā līmenī ieliekat sarežģītāku konstrukciju. Tai jāsastāv no jūsu tēla, kā arī no negatīva nodoma un vēlmes atteikties no darbības. Pareizi rīkojoties, tam jāizraisa pretēja reakcija un jāatņem jūsu sāncensim vēlme darboties jūsu interešu sfērā.

Bet, ja konkurents jums burtiski ir līdz kaklam, jāpanāk, lai viņam gluži vienkārši izveidotos paradums vienmēr apiet jūs ar līkumu.

Runājiet ar viņu par visu, kas vien ienāk prātā, pļāpājiet, cik uziet. Šajā laikā jums galvenais ir turēt sarunbiedru savā redzeslaukā, piesaistīt viņa uzmanību sev. Sarunājoties energoinformatīvajā līmenī ievadiet kompleksu konstrukciju - to, par kuru tikko runājām, - savu tēlu un vēlmi atteikties no darbības.

Lai iecerētais veiksmīgi izdotos, jums varbūt nāksies iedarbību dažas reizes atkārtot.

12. f solis. Darbības pārtraukšanas programma. Tās uzdevums ir panākt, lai "mērķim" rodas pretīgums pret paša veikto darbību. To bieži izmanto, kad jāpanāk, lai cilvēks pārtrauc kaut ko darīt. Tā ir viena no visbiežāk lietotajām programmām.

Programmu īsteno šādi. Parasti iedveš negatīvu vēlmi attiecībā uz mērķi, kas jāsasniedz. Jūs formulējat rīcības rezultātu un pastiprināt to ar negatīvu vēlmi. Tikai diemžēl vārdos izteikt programmu būs sarežģīti.

Tāpēc gadījumos, kad verbālā formā ir grūti dot negatīvu darbības rezultātu, dodiet pozitīvu. Tikai tad tas jāatbalsta nevis ar negatīvu, bet gan ar pozitīvu vēlmi.

Šīs programmas trūkums ir tas, ka rezultāts, kā jūs saprotat, netiek iegūts uzreiz. Tas ir tāpēc, ka jūsu "mērķim" vajadzēs izstrādāt sevī ne tikai negatīvu nodomu, bet arī loģisku pamatojumu, kāpēc viņš vēlas atteikties no darbības.

12. g solis. Intereses zaudēšanas programma. Trešā negatīvā programma izmantojama situācijās, kad tam, kurš veic iedarbību, nepieciešams dzēst otra cilvēka interesi par to vai citu jautājumu.

Atšķirība ir tā, ka šī programma nepilda tik radikālu funkciju: tā neizraisa principiālu nepatiku pret to vai citu rīcību.

Programmas īstenošanai jāpatērē mazāk enerģijas nekā iepriekšējai programmai.

Intereses zaudēšanas programma ir viena no tā saucamajām neradikālajām, profilaktiskajām programmām, kad jums jānovērš nevis kāds notikums savā dzīvē, bet tikai atsevišķas attīstības tendences, kas var novest pie šāda notikuma. Jūs paši lieliski saprotat, ka, pirms cilvēks kaut ko dara, viņš tam rūpīgi gatavojas. Parasti viņš ir patiesi ieinteresēts, bet interese, kā zināms, ir galvenais stimuls ceļā uz panākumiem. Ar programmu strādā šādi.

Izrunājiet skaļi visus četrus programmas elementus, pievienojot spēcīgu nodoma impulsu atteikties no darbības. Sakarā ar to, ka nodomu ievadāt "mērķa" apziņā brīdī, kad tiek izskatīta pilna psihiskā programma, nodomu atteikties no darbības "mērķis" novērtē nekritiski un pieņem to. Tā ka pēc vairākiem programmas izskatīšanas cikliem "mērķis" vienmēr beigs pārdomas ar to pašu negatīvo nodomu un pakāpeniski zaudēs interesi par konkrēto lietu.

Dabiski, ka šāda programma ļoti drīz neiedarbosies. "Mērķim" taču jāizstrādā ne tikai negatīva vēlme, bet arī loģisks pamatojums, kāpēc viņam jāatsakās no sava kaisles objekta. Bet jūsu gadījumā ir tā: lēnāk brauksi, tālāk tiksi. Ja esat paspējusi ieviest šo programmu vīra apziņā vismaz dažas dienas pirms komandējuma, brauciens nenotiks. Ja tieši pirms izbraukšanas, tad, iespējams, negatīvā vēlme vēl nebūs izveidojusies. Bet jebkurā gadījumā paveiktais nebūs veltīgs: šis komandējums būs ja ne pēdējais, tad priekšpēdējais jums vislabvēlīgākajā nozīmē. Pēc kādas nedēļas varat iedarbību atkārtot. Ļoti drīz jūsu vīrs pārstās braukt komandējumos, vismaz ar šo pilsētu. Šīs pārmaiņas viņš jums izskaidros ar kādu reālu, bet ne ļoti svarīgu iemeslu, kam agrāk neesot pievērsis uzmanību.

Māņticīgi cilvēki uzskata, ka nedrīkst citiem stāstīt par savām cerībām un plāniem.

Kā jūs saprotat, jebkuru plānu īstenošana ir tieši saistīta ar programmu, kuru paši sev esat radījuši. Atklājot ieceri citam cilvēkam, jūs izrunājat savu programmu, to viņam izklāstāt. Taču šajā brīdī jūs daļēji zaudējat savu aizsardzību.

Un šajā mirklī sava nodoma un vēlmes tēla vietā jūs saņemat sarunbiedra konstrukciju. Deviņos gadījumos no desmit tā ievērojami atšķirsies no jūsējās.

Cilvēkam ar ļoti stipru paškontroli pietiek kādu piecu sarunu ar citiem cilvēkiem, lai "noskaustu" savu plānu. Tātad tautas ticējumiem ir pamats. Tāpēc savus plānus drīkst atklāt tikai tiem cilvēkiem, kuri jūs ne vien patiesi mīl un neapskauž (aizsardzībai pret noskaudumu ar labu attieksmi vien ir par maz), bet savā veidā ir arī jūsu domubiedri.

"STOPKRĀNS" - UNIVERSĀLA AIZSARDZĪBA PRET RUPJĀM MANIPULĀCIJĀM

Metodes būtība ir šāda: jums skaidri jāzina, kas tieši jums ir vajadzīgs un kādēļ. Ikreiz, kad dzirdat cita cilvēka domas, priekšlikumu vai padomu, tūlīt novērtējiet to no savu interešu viedokļa.

Ja šie ierosinājumi neatbilst jūsu interesēm, varat no tiem droši atteikties.

Viens no galvenajiem šā paņēmiena pareizas izmantošanas priekšnoteikumiem ir manipulācijas atklāšana. Tās pamatpazīme ir jūsu pašu uzvedības nedabi skums. Ja jūtat, ka izturaties nedabiski, atcerieties: ir ļoti iespējama neapdomīga rīcība, kuru jebkurā brīdī varat izdarīt pret savu gribu. Centieties saprast, uz kāda āķa esat uzķērušies. Visbiežāk tās ir bailes izskatīties nepietiekami gudram, atsaucīgam, mūsdienīgam utt.

Pieķēruši manipulētāju, atļaujieties būt tik slikti, cik vien jums tīk, un par to viņam pavēstiet.

Tiklīdz iedrošināsities pievilt sava sarunbiedra cerības, jums tūdaļ kļūs mierīgi un labi ap sirdi. Norobežojušies no nepareiziem priekšstatiem par sevi, jūs atgūsit iekšējo brīvību un kļūsit nepieejami manipulācijām.

Sī metode ir arī lielisks līdzeklis, lai atbrīvotos no citu cilvēku vērtību sistēmas.

DISTANCES LOMA SASKARSME

Pastāv tāds jēdziens kā kritiskā distance. Kamēr cilvēks atrodas aiz tās robežām, viņš tiek uztverts

kā nepiederīgs priekšmets. Šādos gadījumos saskarsmes vai nu nav vispār, vai arī tā netiek īpaši reflektoriski uzturēta.

Bet šīs distances ietvaros tiek uzskatīts, ka cilvēks ir nodibinājis kontaktu, viņam tiek pievērsta zināma uzmanība. Un tikai tad, kad distance tiek atklāti samazināta, cilvēka uzmanība pilnībā tiek pārslēgta uz to, kurš tuvojas.

Kāda cilvēkam ir šī distance? No kā tā ir atkarīga, un kāda ir tās loma?

Sī tā dēvētā saskarsmes komfortablā distance ir atšķirīga dažādās cilvēku sabiedrībās.

Distance ir tieši saistīta ar reflektoriski uzturētajiem mūsu ēteriskā ķermeņa izmēriem. Proti, jo lielāks ir ēteriskais ķermenis, jo lielākai jābūt cilvēka komfortablajai distancei.

Skaidri zinot, kāda būs reakcija uz jūsu tuvošanos vai attālināšanos, jūs varat iepriekš izplānot savu izturēšanos, lai tuvotos mērķim iespējami ātrāk un vienkāršākiem līdzekļiem.

Distances izmantošana saskarsmē

Vidēji Krievijas iedzīvotājiem viskomfortablākais attālums ir no 50 centimetriem līdz vienam metram 20 centimetriem. Ja cilvēks pienācis otram tuvāk par 50 centimetriem, var teikt, ka viņš ir pārkāpis komfortablo distanci starp viņiem. Ja viņš atrodas tālāk par pusotru metru, tad ir ārpus komfortablās distances.

Komfortablā distance

Tātad jūs atrodaties komfortablās distances attālumā no sarunbiedra.

No tā, kā jūs šajā gadījumā izturēsities, ir tieši atkarīga viņa atbildes reakcija. Dabiski, ja sāksit tuvoties, viņš uz laiku koncentrēsies jūsu virzienā, gaidot, kas īsti tam sekos. No tā, kā pieiesit pie sarunbiedra, arī būs atkarīgs, cik lielā mērā viņš jums izrādīs savu labvēlību.

Ja, samazinot distanci, jūs smaidāt, tad nodrošināt sev pirmo pozitīvo šā cilvēka reakciju uz jūsu parādīšanos. Ja pienākat ar neko neizsakošu sejas izteiksmi vai neapmierinātu, vai - vēl ļaunāk - niknu seju, jūs attiecīgi arī sagaida.

Pievērsīsimies citai situācijai: jūs visai agresīvā tonī sakāt sarunbiedram kaut ko nepatīkamu, vienlaikus izdarot kustību projām no viņa. Ar šo kustību jūs it kā paužat nodomu attālināties. Šajā gadījumā viņa zemapziņa to uztver kā baiļu izpausmi un izraisa agresīvu atbildi. Tādos brīžos cilvēkā pamostas vajāšanas instinkts.

Ja atkāpjoties metat pretiniekam izaicinājumu, tam seko viņa reflektoriskā reakcija - vēl agresīvāka atbilde.

No tā, kā jūs attālināties no cilvēka, atstājot komfortablo distanci, būs atkarīga viņa reakcija uz tikko notikušo sarunu ar jums. Arī aiziet ir jāprot. Smaids šādā gadījumā ievērojami samazina notikušā dialoga nozīmību. Šajā kontekstā zemapziņa to uztver kā pakļaušanās zīmi.

Ja jūsu saruna ir pietiekami nopietna, centieties šo noskaņu saglabāt līdz pašām beigām un aizejot ne pieklājības, ne kāda cita iemesla dēļ nesmaidiet. Lietišķā situācijā, neievērojot distanci, jūs krasi samazināsit teiktā nozīmīgumu.

Trešā situācija: jūs nekur nepārvietojaties, tikai runājaties ar otru cilvēku komfortablās distances robežās. Šajā gadījumā jums jāzina, ka jūsu vārdu nozīme sarunbiedram nešķitīs diez cik liela: uzmanību piesaista tikai tas, kas kustas. Zemapziņā cilvēks tiecas darīt visu iespējamo, lai sarunbiedrs iegaumētu viņa teikto.

So likumību ļoti labi ir izmantot gadījumos, kad apstākļi liek jums teikt to, kam iekšēji absolūti nepiekrītat.

Saskarsme ārpus komfortablās distances

Pašā vispārīgākajā gadījumā darbojas tās pašas likumsakarības kā saskarsmē, kas notiek komfortablā attālumā. Atšķirība ir tikai tā, ka cilvēka reakcija uz redzēto un dzirdēto nebūs tik spilgti izteikta.

Ja kaut kas notiek pietiekami tālu, tad tas nav sevišķi bīstami, tāpēc tam nav jāpievērš nopietna uzmanība.

Atgādinu, ka šāda distance ir vairāk nekā pusotru metru no cilvēka.

Pirmais, kas jāņem vērā, atrodoties ārpus komfortablās distances, ir tas, ka jums, kā jau sacīts, var neveltīt īpašu uzmanību. Ja gribat, lai jūs ievēro, visam, ko darāt, jābūt pēc iespējas acīs krītošam. Ja gribat nodibināt ar cilvēku uzticības pilnas attiecības, viņā jārodas vēlmei pielaist jūs tuvāk.

Kad atrodaties ārpus komfortablās distances un gribat, lai uzstāšanās atstātu iespaidu, aizejot nesmaidiet.

Tuvā distance

Ja partneris ir noskaņots jūs just tuvu, bet jūs šajā brīdī atvirzāties, tas ir negatīvs stimuls.

Ja gribat sarunbiedrā izraisīt negatīvu stimulu, strauji atvirzieties no viņa. Tā jūs liksit viņam saprast, ka kaut kas jūs ļoti neapmierina: lai domā, kā stāvokli labot.

Ja sarunai ir agresīvs raksturs, jūsu attālināšanās var izraisīt reakciju, kas atkarīga no partnera noskaņojuma.

Ja cilvēks jūt bailes vai vēlmi pakļauties, jūsu attālināšanās izraisīs atvieglojuma sajūtu.

Smaids līdz ar lēnu tuvošanos droši vien izraisīs uzticēšanos.

Ja cilvēkam, kas tuvojas, ir dusmu vai naida grimase sejā, tas pirmajā mirklī var izsaukt pilnīgi pamatotas bailes, vēlmi atkāpties.

SKATIENS KĀ SASKARSMES FAKTORS

Ja cilvēka domām ir agresīvs impulss, viņa acis parasti ir piemiegtas, bet acu zīlītes sašaurinātas, lai būtu lielāks asums. Cilvēks tādos brīžos jums raida "caururbjošu" vai, kā vēl mēdz teikt, "nāvējošu" skatienu.

Ja cilvēku pārņem labestība vai siltas jūtas, viņa plakstiņi atslābst, bet zīlītes palielinās. Literatūrā šādas acis bieži sauc par "smaidošām" vai "smejošām".

Negaidīta jautājuma brīdī acis nodreb, skatiens uz mirkli aizslīd sāņus. Tā notiek, kad cilvēku pēkšņi pārsteidz, ar jautājumu izsit no sliedēm.

Arī meliem ir dažas īpašas pazīmes. Tās ne vienmēr izpaužas. Turklāt cilvēks saskarsmē ar jums nevar pastāvīgi melot. Šajā brīdī viņš var censties kaut ko atcerēties, kaut ko apjēgt, kaut ko izdomāt. Viņam taču momentāni jāreaģē uz jūsu jautājumiem.

Ja melis drudžaini cenšas kaut ko izdomāt, viņa acis parasti pašaujas uz augšu. Tajā brīdī, kad viņš jums izsaka šos melus, viņa acis ir maksimāli tīras un nekustīgas. Viņš mierīgā balsī izrunā sagatavotos melus un skatās uz jums, acis nemirkšķinot.

Cilvēkam, kurš cenšas kaut ko atcerēties, skatiens noslīd nedaudz uz leju.

Bet cilvēks, kurš kaut ko slēpj, runājot parasti cenšas izvairīties no atbildes. Viņa acis atmiņu iespaidā sāk raudzīties lejup un nodod viņu.

Ja cilvēks jūtas vājāks par sarunbiedru, viņš uz to skatās caur pieri, no apakšas uz augšu.

Ja sarunbiedra galva turklāt vēl ir noliekta uz priekšu, tā izpaužas bailes un bijība, bet, ja sāņus - iztapība un tieksme pakļauties. Turklāt viņa skatiens ir centrēts uz sarunbiedru - it kā uztver viņa vismazāko kustību.

Ja cilvēks jūtas stiprāks, viņa galva ir nedaudz atmesta atpakaļ vai gluži vienkārši pacelta nedaudz vairāk nekā parasti, skatiens vērsts no augšas uz leju. Turklāt viņš var arī neskatīties savam sarunbiedram sejā.

Skatiena virziena izmantošana

Padomāsim, tieši kādās situācijās un kā jums vislabāk skatīties uz savu sarunbiedru. Piemēram, jūs esat priekšnieks, liela uzņēmuma direktors. Pēc pāris minūtēm pie jums kabinetā ienāks darbinieks un ziņos par paveikto. Kāda viņa īpašība jūs ārkārtīgi kaitina: viņš mūžīgi mēģina dabūt cauri visādas nepārdomātas idejas, turklāt dara to pārlieku pašpārliecināti, lai neteiktu - nekaunīgi. Acīmredzot izmanto jūsu pieejamību un vienkāršību saskarsmē. Tagad viņš atnāks, un jūs nolemjat: ja kas, tūlīt viņu atsēdināšu, lai neatļaujas par daudz.

Šim nolūkam izmantojiet skatienu no augšas uz leju, nedaudz atmetot galvu.

Bet, ja jūsu darbinieks ir pārlieku bikls, ja, jūs ieraugot, viņam tūlīt zobi sāk klabēt, jums, gluži dabiski, gribētos, lai viņš izturas drošāk (un pie viena arī skaidrāk izklāsta savas domas). Tad saskarsmē ar viņu izmantojiet skatienu no lejas uz augšu.

Šos pašus skatienu tipus varat izmantot arī citos apstākļos, piemēram, draugu sabiedrībā, ja jūtat, ka kāds no viņiem sāk meklēt kaški, veikalā -attiecībā uz pārdevējām, kas neizceļas ar īpašu pieklājību, transportlīdzekļos - rupjiem pasažieriem; vārdu sakot, saskarsmē ar jebkuriem pazīstamiem vai svešiem cilvēkiem.

ŽESTI UN TO LIETOŠANAS VEIDI

Sīkāk pakavēsimies pie trim žestu kategorijām: piesaistošajiem, atgrūdošajiem un nomierinošajiem žestiem.

Pirmā kategorija - piesaistošie žesti. Uzmanību piesaista faktiski jebkurš žests, ja rokas daļa, kas ir sarunbiedra redzeslaukā, atvirzās no viņa. Tādus žestus cilvēks lieto, kad grib pieaicināt klāt.

Šos žestus var izmantot pretēji sarunas kontekstiem. Jūs izdarāt to vai citu žestu - un tieši tas nogulsnējas sarunbiedra zemapziņā. Tas, ko tobrīd sakāt, viņa uztverei vairs nav tik svarīgi.

Ja šo žestu izmantojat neitrālā kontekstā, tas rada pozitīva izteikuma iespaidu, lai gan vārdos jūs neko neieteicāt. Tas var būt noderīgi situācijās, kad gribat radīt savas neitralitātes ilūziju vai izlikties, ka tā vai cita jautājuma risinājums jums ir vienaldzīgs.

Nākamais žestu tips ir atgrūdošie žesti. Tos izmantojot, cilvēks parasti paceļ plaukstu, vēršot to pret sarunbiedru, un virza uz viņu visu roku, dažkārt pats vienlaikus atliecoties atpakaļ.

Izmantojiet šo žestu, kad sarunā kaut ko cenšaties noliegt, izslēgt, nepieļaut. Ja lietojat šo žestu neitrālā kontekstā, rodas iespaids, ka neko neesat noraidījis. Bet, kad esat spiesti runāt pretēji savām patiesajām domām, šis žests jums var lieti noderēt.

Trešā kategorija ir nomierinošie žesti. Tie parasti izskatās šādi: cilvēks noteiktā attālumā no sarunbiedra izdara ar roku līganu kustību, it kā noglaužot kādu virsmu. Kad izmantojat šo žestu, sarunbiedram rodas iespaids, ka izstarojat mieru, spēju glāstīt, mīlēt, ka jūs nekad neaizvainosit un nenodarīsit pāri ne fiziski, ne garīgi.

Dabiski, šis žests ir ļoti noderīgs, ja vēlaties iegūt cilvēku labvēlību.

So žestu var lietot gan neitrālā kontekstā, kad negribat vārdos pasacīt neko noteiktu, gan arī pretstatā tam, ko runājat: sarunbiedra zemapziņa fiksē tieši jūsu žestikulāciju.

Protams, visus šos žestus var izmantot ne tikai tajos gadījumos, kad jums kaut kas jānoklusē.

Jūs varat apvienot žestikulāciju ar runu un tādējādi tikai nostiprināsit reakciju uz saviem vārdiem, padarīsit teikto spilgtāku un piesātinātāku.

BALSS REŽĪMS

Ar balss režīmu mēs saprotam to intonāciju, to toni, kādā cilvēks izsaka tādu vai citādu apgalvojumu. Mūsu zemapziņai galvenais ir nevis tas, ko sakām, bet gan tas, kā to darām. Tāpēc, pirms cilvēks novērtē teiktā jēgu, viņš reaģē uz toni.

Pamēģiniet vienu un to pašu frāzi vai pat vārdu pateikt dažādiem cilvēkiem ar dažādu intonāciju. Piemēram, parasto sasveicināšanās vārdu "Labdien". Pasakiet šo vārdu, satiekoties ar vairākiem saviem paziņām, taču ikreiz ar citu intonāciju: vienam - laipni, moži; otram - ar atklātām skumjām balsī; trešajam - izsmējīgi vai pat ņirdzīgi; ceturtajam - salti; piektajam - vēl kaut kā citādi. Pēc tam salīdziniet reakciju uz savu sveicienu. Ievērojiet, kurš no jūsu paziņām jums uzsmaidīja vai apstājās parunāties, bet kurš - neizpratnē paskatījās un neteica neko.

Izšķir trīs galvenos balss režīmus. Pirmais balss režīms ir tā intonācija, kuru parasti izmanto skolotāja, liekot piecelties nepaklausīgam skolniekam. Šis tonis reflektoriski izraisa bezierunu pakļaušanos.

Otrais balss režīms ir dziļi izjusts tonis, apmēram tāds, kādā Dons Zuāns savaldzina savu kārtējo upuri. Tas izraisa sarunbiedrā reflektorisku uzticēšanos - reakciju, kuru jūs novērojat, tiklīdz pārejot uz šo toni. Tomēr ņemiet vērā, ka tieši uzticēšanos, nevis, teiksim, naidu vai dzimumtieksmi parasti tūlīt pārbauda loģika. Sakiet šajā brīdī sarunbiedram kaut ko tādu, kas varētu pamatot viņa uzticēšanos jums. Lai jūsu vārdu jēga harmonē ar balss toni.

Šis balss režīms galvenokārt kalpo tam, lai samazinātu klausītāju uzmanību ziņojuma laikā.

Trešajam režīmam raksturīga klusa, nedaudz aizlūzusi balss. Tā te pieklust, te atkal ieskanas "mērķa" apziņā, taču vienmēr it kā cenšas aizvest jūs tālāk no situācijas, kādā atrodaties. To galvenokārt izmanto, lai liktu sarunbiedram ieklausīties runātājā, izraisītu papildu interesi, lai rosinātu klausītājā vainas apziņu vai nedrošību par savu rīcību.

Trešais balss režīms ir viens no iecienītākajiem hipnotizētāju paņēmieniem.

Izmantojot trīs galvenos balss režīmus, ar kuriem iepazināmies, var piespiest cilvēku noticēt vai pakļauties, pieņemt jūsu vārdus nekritiski vai, gluži otrādi, agresīvi. Izmēģiniet šos balss režīmus praksē - vispirms mājās, kad jūs neviens nedzird, pēc tam paziņu lokā; pavērojiet viņu reakciju un izdariet attiecīgus secinājumus. Droši vien sākumā labi neizdosies. Kā jebkurš darbs, arī balss režīmu izmantošana prasa noteiktas iemaņas un neatlaidību.

BRIEDUMS

Augusts Septembris Oktobris

Izlasījusi Jūsu grāmatas, es sapratu, ka tās man kļūs par mācību grāmatām. Es tās apgūstu pavisam nesen, taču manu, kā mainos, un jūtu, ka kaut kas man palīdz. Pagājušas tikai 10 dienas, bet es jau nopirku māju, tiku vaļā no vātīm un dzīve ieguva jēgu.

T. N., Piejūras novads

Ja jūs visu pareizi esat sapratuši TEIA pirmajās trijās pakāpēs, ja labi esat tās apguvuši praksē, tad varat sevi apsveikt: jūs jau esat pārgājuši uz jaunu evolūcijas pakāpi.

Turklāt - ievērojiet - katras barjeras pārvarēšanai ir savas likumsakarības. Pieveicot katru barjeru, kas atbilst jaunas evolūcijas pakāpes apgūšanai, vienmēr jāiziet trīs posmi.

Pirmajā posmā dzīvā būtne nokļūst ekoloģiskā nišā, kas strauji sašaurinās.

Otrajā evolūcijas pakāpes posmā tā pilnībā aiziet no vecās ekoloģiskās nišas, bet vēl nav pavisam apguvusi jauno. Klasisks piemērs - kotiki, tāpat arī upes un jūras ūdri. Otro evolūcijas pakāpes posmu var nosaukt par iepazīšanas posmu. Būtne jau pilnīgi atbrīvojusies no iepriekšējās ekoloģiskās nišas spiediena un pietiekami efektīvi risina savas problēmas, tomēr jauno apstākļu apguves process vēl nav pabeigts, kaut arī noris gluži sekmīgi.

Trešajā posmā būtne pilnā mērā apgūst jauno ekoloģisko nišu, jaunajā vidē attīstoties līdz pilnībai vai arī ļoti tuvojoties tai. Piemērs - delfīni, kurus reizēm dēvē par jūras cilvēkiem. Agri vai vēlu attiecīgā ekoloģiskā niša pārpildās ar šīs sugas vai radniecīgu sugu pārstāvjiem. Spiediens ekoloģiskajā nišā pieaug, tajā kļūst par šauru, un, lai izdzīvotu, daļai indivīdu nākas rāpties augšup pa evolūcijas pakāpieniem, vai nu mainot dzīves vidi, vai iegūstot jaunas īpašības, kas tiem dod priekšrocības sugas brāļu vidū. Tā beidzas evolūcijas barjeras trešais posms un sākas pāreja uz jaunu evolūcijas pakāpi.

Bet nu mēģināsim izanalizēt: kur tad mēs ar jums esam tagad? Līdz kādam posmam evolūcija mūs aiznesusi?

Pirmais posms sākās tad, kad spalvām apaugusī būtne ar zemu pieri un garām ekstremitātēm atklāja, ka nespēj sagādāt sev iztiku līdzšinējā veidā.

Radās primitīva kultūra. Tā cilvēks nokļuva jaunās evolūcijas pakāpes otrajā posmā.

Bet pēc tam arī jaunajā posmā sāka atkārtoties tā pati aina. Atkal cilvēku bija par daudz šim dzīvesveidam.

Turpmākai izdzīvošanai bija vajadzīgas jaunas tehnoloģijas, rūpniecība, zinātne, izveidojās valstis, kas savā starpā sadalīja visu Zemes teritoriju. Tā norisinājās šīs evolūcijas pakāpes trešais posms.

Un kas notiek? Mums atkal ir par šauru, mums nav miera, mums nešķiet pietiekams nedz tehniskais progress, nedz sasniegumi rūpniecībā - tas viss mums vairs nedod gandarījumu. Mūs ierobežo šī ekoloģiskā niša!

Par ko tas liecina? Par to, ka šobrīd ir izieti visi trīs posmi cilvēka evolucionārās attīstības pakāpē.

Atkal atkārtojas stāsts, kas ir tik sens kā pasaule: apgūtā ekoloģiskā niša kļuvusi pārāk šaura. Un daļai sugas, progresīvākajai, ir jāatšķeļas, lai iekarotu jaunu ekoloģisko nišu, jaunu evolūcijas pakāpi. Un tātad mums atkal nāksies iziet trīs jaunus posmus jaunā evolūcijas pakāpē, atkal būs jāpārvar evolūcijas barjera.

Bet tagad atgriezīsimies pie TEIA sistēmas.

Vēlreiz atcerieties visu, ko esat jau iemācījušies, visas tās jaunās īpašības, kuras esat ieguvuši. Vai jūs joprojām jūtaties kā sociāla būtne? Diezin vai. Vai jūs vēl aizvien esat atkarīgi no cilvēku sabiedrības un tās strupceļā vedošā attīstības virziena? Nekādā ziņā!

Varbūt kāds neticīgi nosmīnēs: vai tik mēs neevo- lucionējam pārāk strauji? Jo evolūcijas pirmajā pakāpē pārejai no viena posma uz nākamo bija nepieciešami miljoniem gadu. Atbildu: varbūt esat ievērojuši, ka visu procesu ātrums evolūcijas gaitā palielinās.

Evolūcijas ceļā mēs neizbēgami pārvaram barjeras. Izejot jaunā evolūcijas pakāpē, jūs jau esat pārvarējuši sociuma barjeru. Proti, jums vairs neeksistē ierobežojumi, kurus uzspieda cilvēku sabiedrība, traucējot jūsu izaugsmei un attīstībai un pakļaujot jūs sev. Pateicoties TEIA pirmajām trim pakāpēm, šī barjera ir uzveikta, jūs esat atbrīvojuši sevi no sociuma ietekmes.

Tagad jums jāpāriet uz jaunu evolūcijas pakāpes posmu un jāiegūst briedums savā jaunajā kvalitātē. Šajā nolūkā vajadzēs pārvarēt vēl vienu barjeru - to, kuru rada pati cilvēka organisma struktūra.

Bet pagaidām pateiksim vien to, ka, lai pārvarētu šo barjeru, lai pārietu uz augstu struktūras līmeni, ir tikai viens līdzeklis - dvēseles spēka palielināšana.

Tā nav pārteikšanās - tieši dvēseles, nevis ener- goinformatīvās būtības spēka.

Jūs jau zināt, ka cilvēks sastāv ne no fiziskā ķermeņa vien. Fiziskais ķermenis ir tikai viena no daudzajām cilvēka sastāvdaļām, turklāt pati rupjākā sastāvdaļa.

Jums jau ir priekšstats par ēterisko ķermeni, kas ir par fizisko ķermeni smalkāka sastāvdaļa. Tieši ēterisko ķermeni mēs vērojam auras veidā.

Bet pati dvēsele ir īpaša lieta, kas nemaz nelīdzinās ne fiziskajam, ne kādam citam ķermenim. Tad nu parunāsim par tās iedabu.

Ievadam pateiksim, ka dvēseli vēl nevienam nav izdevies reģistrēt ar zinātnes metožu palīdzību.

Dvēsele ir tieši tā, kas nenomirst pēc fiziskā ķermeņa nāves, bet pāriet uz jauno ķermeni jaunajā iemiesojumā. Tiesa, atmiņas par iepriekšējo dzīvi parasti nesaglabājas.

Un te nu mēs esam pienākuši pavisam tuvu tam, lai saprastu, kas tad ir dvēsele.

Dvēsele - tas ir kāds princips vai struktūra, vai shēma, vai matrice, pēc kuras būvēta visa mūsu energoinformatīvā būtība, visi mūsu smalkie ķermeņi un viss to saturs, kas tad arī veido mūsu apzinu.

Kā redzam, dvēsele ir daudz abstraktāks jēdziens nekā smalkie ķermeņi.

Bet jāpievērš uzmanība, lūk, kam: dvēsele tikai pieraksta, fiksē sevī mūsu rīcību, jūtas, domas, mūsu apziņu. Taču pašai dvēselei apziņas nav.

Un tomēr, neraugoties uz to, lai cik paradoksāli pirmajā brīdī liktos, dvēseli var apveltīt ar apzināšanos. Nevis apziņu, bet tieši sevis apzināšanos. Dvēsele var iemācīties apzināties un just sevi. Vēl vairāk - cilvēkam, kas nostājies uz jauna evolūcijas pakāpiena, gluži vienkārši ir nepieciešams iemācīt savu dvēseli apzināties un sajust sevi. Bet tas nav viegli, jo dvēsele parasti ir neapzināma lieta.

Sakarā ar tādu savas dvēseles neapzināšanos parasta cilvēka dzīvē pastāv trīs lielas problēmas. Problēma numur viens: kaut arī cilvēka dvēsele ir nemirstīga, parastam cilvēkam no tā nav nekāda labuma.

Problēma numur divi: ne mūsu fiziskais kermenis, ne mūsu apziņa, ne mūsu smalkie ķermeņi nespēj tieši sajust Pasaules Plūsmas, pasaules augstākās likumsakarības, Dievu. To var tikai dvēsele.

Problēma numur trīs izriet no pirmajām divām: patiesa, apzināta, individuāla nemirstība nav iespējama, kamēr apziņa neiet tālāk par fiziskā un ēteriskā ķermeņa uztveršanu.

Pirms nākamajās nodaļās ķersimies pie paša jūsu dvēseles šādas pārveidošanas procesa, pastāstīšu par principu, pēc kura tas notiek, un jūs sapratīsit, ka runa ir par pavisam konkrētu metodi.

Kā zināt, mūsu apziņai enerģiju piegādā mūsu ēteriskais ķermenis, pārstrādājot Kosmosa un Zemes enerģijas plūsmas. Atcerieties: Kosmosa plūsma veido idejas, domas, uzskatus, programmas, Zemes plūsma - jūtas, noskaņas, pārdzīvojumus. Tas viss kopā arī sastāda apziņu.

Kā atceramies, ēteriskais ķermenis ir tieši saistīts ar apziņu. Tātad, lai ar apziņu savienotu arī dvēseli, pietiek saistīt to ar ēterisko ķermeni. Savienojuši dvēseli ar ēterisko ķermeni, mēs varēsim tai dot neredzētu spēku, jo tad enerģijas plūsmas, kas apgādā ēterisko ķermeni, automātiski sāks barot arī dvēseli.

Jums būs jāsavieno vienotā veselumā dvēsele, apziņa un ēteriskais ķermenis. Šajā nolūkā ir jāveic trīs soļi.

TEIA sistēmas 4. pakāpe

1. solis. Dvēseles apzināšanās. Apziņas apgarošana

Dvēselei ir sevi jāapzinās, bet apziņai kopā ar dvēseli jākļūst par vienotu veselumu. Tikai tad dvēsele varēs tapt patstāvīga, neatkarīga no ķermeņa, tikai tad tā iegūs patiesu nemirstību. Taču arī tas vēl nav viss. Ne vien pēcnāves eksistence, bet arī dzīve uz šīs Zemes, šajā ķermenī cilvēkam ar apzinātu dvēseli un apgarotu apziņu kļūst kvalitatīvi citāda, par ko ļoti drīz varēsit pārliecināties pašu pieredzē.

Dvēseles apzināšanos un apziņas saplūsmi ar dvēseli var panākt ar speciālām metodēm. Šīs metodes dos jums ne ar ko nesalīdzināmas, neaprakstāmas un neaizmirstamas sajūtas. Rezultātā atklāsies jūsos snaudošais jaunrades avots.

Jums sniegs baudu ne tikai jūsu izraudzītie konkrētie jaunrades veidi, bet jūs iegūsit arī radošu pasaules uztveri visās tās izpausmēs. Jebkurš jūsu solis, katra, pat visbanālākā darbība, tāda kā trauku mazgāšana, istabas remonts vai iepirkšanās veikalā, kļūs par iedvesmas avotu, par līksmu jaunrades aktu. Tikai tādai dzīvei - kad tā visa kļuvusi par jaunradi - ir jēga.

TEIA sistēmas 4. pakāpe

2. solis. Apziņas sazarošana

Kad esam atklājuši un apzinājušies sevī dvēseli un panākuši tās saplūsmi ar apziņu, mums jāsagatavo ēteriskais ķermenis tā savienošanai ar dvēseli. Šajā nolūkā tas jāsavieno arī ar apziņu.

Apziņas spēku mums dod divas enerģētiskās plūsmas - Kosmosa un Zemes plūsma. Šīs plūsmas galu galā veido arī mūsu ēterisko ķermeni. Lai sagatavotu ēterisko ķermeni savienošanai ar dvēseli, mums ir jāsazaro apziņa, proti, jāizplata tā pa visu ēterisko ķermeni, jāpadara ietilpīga, vārda tiešā nozīmē plaša, spēcīga un varena, jāpiepilda ar apziņu viss ēteriskais ķermenis.

Šajā nolūkā jums būs jāiemācās saslēgt apziņu ar ēteriskā ķermeņa galējām čakrām. Tas ļaus jums saņemt apziņai nepieciešamo enerģiju tieši no šīm čakrām - apakšējās Mūlādharas un augšējās Sahasrāras. Tādā veidā apziņu piepildīs enerģija, tā kļūs spēcīga un varena, turklāt ēteriskais un vienlaikus arī fiziskais ķermenis tiks pilnīgi apzināts un apjēgts, tāpēc ka apziņas un ēteriskā ķermeņa enerģētiskie avoti būs savienoti. Tajā pašā laikā visas pārējās - iekšējās čakras jūs varēsit vadīt apzināti pat tiktāl, ka tās vairs nebūs pastāvīgas un spēs parādīties vai pazust tikai un vienīgi pēc jūsu vēlēšanās.

Šāda apziņas un ēteriskā ķermeņa savienošana padara pieejamu neierobežotu spēku un milzu enerģiju, bet tas pārvērtīs jūsu apziņu par patiešām visvarenu.

TEIA sistēmas 4. pakāpe

3. solis. Apziņas, ēteriskā ķermeņa un dvēseles apvienošana

Spēcīgs un ar apziņu piepildīts ēteriskais ķermenis ir pilnīgi gatavs tam, lai savienotos ar dvēseli. Pēdējais, trešais solis nodrošina šo visu triju cilvēka būtības komponentu galīgu savienošanos. Tās rezultātā iegūtās labvēlīgās pārmaiņas ir neatgriezeniskas.

Parasti tādas spējas sauc par attīstītu intuīciju un skaidro kā dabas dotas. Bet tagad jūs paši pēc savas gribas iegūsit tiešu pieeju intuitīvo datu avotam. Jūsu intuīcija kļūs ļoti jutīga un darbosies jebkuros apstākļos. Jūsu dzīvē pilnīgi izzudīs problēmas, kas saistītas ar izvēli: kurp iet un kā rīkoties. To visu jūs zināsit pilnīgi precīzi, jums to itin kā pateiks priekšā "no augšas". Vēl vairāk - jūsu ķermenis pats dosies tur, kur vajag, tā sakot, kājas pašas jūs nesīs īstajā virzienā. Tieši tāpat jūs saņemsit atbildi uz jebkuru jautājumu. Jūs vienmēr iesit tikai īsto ceļu un darīsit vienīgi to, kas jums patiesi ir nepieciešams.

Dvēseles apzināšanās. Apziņas apgarošana

Lai sajustu dvēseli, jāatceras sava patiesā "Es" sajūta - tā bāzes sajūta, ar kuru strādājām jau trešajā pakāpē un kuru mēs, ievērojot tās nozīmību, saucam par "Es esmu" sajūtu.

1. a solis. Bāzes sajūtas "Es esmu"sasniegšana. Izvēlieties vietu un laiku, kur un kad jūs neviens netraucēs vismaz stundu. Ieņemiet sev visērtāko pozu sēdus vai guļus stāvoklī. Aizveriet acis, atslābinieties, kā nākas pārbaudiet, vai kaut kur ķermenis nav pārlieku sasprindzināts.

Jūs jau esat sapratuši, ka jūsu domas - tas neesat jūs. Ja atslēgtu visas domas, vai tad jūs pazustu, pārstātu eksistēt? Protams, ne.

Pamēģināsim. Vienkārši izvadiet visas domas ārpus savas uztveres. Visvieglāk to izdarīt, koncentrējoties uz kādu tēlu. Piemēram, iedomājieties, ka esat mežā jaukā pavasara dienā. Jūs ne par ko nedomājat, tikai izbaudāt dabu, uzmanīgi aplūkojat tikko izdīgušo zālīti, ieelpojat koku jauno lipīgo lapiņu smaržu, klausāties putnu dziesmās. Domu nav. Ir vienīgi jūtas. Turklāt ļoti patīkamas. Nu, tad arī tīksminieties, ne par ko nedomājiet. Baudiet visu tik ilgi, cik vēlaties. Ievērojiet: pat izslēdzot visas domas, jūs tomēr nezaudējat sajūtu "Tas esmu Es".

Vai iztīksminājāties? Bet nu atmetiet malā pavasarīgā meža ainiņu, it kā noslaukiet to no iedomātā ekrāna. Atgriezieties īstenībā, bet vēl neatveriet acis un neļaujieties domām. Jūs tikko izjutāt vispatīkamākās emocijas. Tagad jums vajadzēs atdalīt tās no sevis, atmest - tā kā atmetāt domas. Gluži vienkārši atbrīvoties no tām.

Iztēlojieties, ka pārdzīvotās jūtas jūs it kā izvadāt savas būtnes virspusē, tās kļūst līdzīgas sausām sīpola mizām. Un nu norausiet šīs mizas, nometiet no sevis, neturieties pie tām. Tās nokritīs, un paliks tikai attīrīts kodols - jūsu īstais "Es".

Tā ir bāzes sajūta, kas jums jāatceras.

Tagad mēģiniet noteikt, kur tieši jūsu ķermenī šī sajūta dislocējas. Parasti tā rodas kaut kur galvas centrā. Tāpēc vēl viens paņēmiens, kā sasniegt sava īstā "Es" bāzes sajūtu, ir iztēloties savu galvu par tādu sīpolu, no kura jūs pakāpeniski noņemat vispirms tēlu mizas, tad domu, pēc tam atmiņu un visbeidzot emociju mizas.

1. b solis. Apzināta sajūtas "Es esmu"pārvietošana. Nezaudējiet bāzes sajūtu. Jūsu uzdevums - iemācīties pārvietot sajūtu "Es esmu." Tā koncentrēta galvas centrā, taču nebūt nav pārak- meņojusies un nekustīga. Papūlieties lēnām un pakāpeniski pārvietot šo sajūtu - no galvas centra pavirzīt to vertikāli uz augšu par kādiem divdesmit centimetriem.

Šis arī ir tas stāvoklis, kādā radošs cilvēks atrodas iedvesmas brīdī. Kas šajā brīdī notiek? Apziņa, kas brīva no domām un jūtām, pēkšņi piepildās ar tēliem, kuri atnāk it kā no ārienes, nevis no paša galvas. Pārvietojot sajūtu "Es esmu" uz augšu un nedaudz atpakaļ, parasti rodas redzes tēli.

Pārvietojot šo sajūtu uz augšu un novirzot pa kreisi apmēram par trīsdesmit grādiem, parādās verbālie tēli. Pārvietojot to uz augšu, pa labi un uz priekšu - kustību tēli.

Tagad pamēģiniet pārvietot sajūtu "Es esmu" pretējā virzienā - no galvas centra uz leju. Ja to pārvietosit uz leju un atpakaļ un novietosit sev aiz muguras, nebrīnieties - jūs nokļūsit savā pagātnē. Jūs var pārņemt neparasti spilgtas atmiņas. Turklāt ļoti skaidri apzināsities sava dzīves ceļa jēgu, savu vietu dzīves telpā un laikā.

Bet tagad atgriezieties parastajā stāvoklī - novietojiet sajūtu "Es esmu" galvas centrā un ļaujieties ikdienišķām domām un jūtām. Atveriet acis. Uzmanīgi aplūkojiet savas rokas un kājas. Parau- gieties visapkārt, apzinieties: jūs esat šeit, uz vietas, pierastajos apstākļos, šajā laika mirklī un šajā telpas punktā. Jūs aizvien vēl esat tas pats cilvēks, tikai bagātinājies ar jaunu pieredzi.

Jūs esat sasnieguši to, pēc kā tiecāties: esat sajutuši dvēseli. Sajutuši to, kā dvēsele saistīta ar apziņas darbu.

Atsevišķa cilvēka dvēsele - tā ir Pasaules dvēseles »

daļa, un tā ir vienota ar Pasaules dvēseles likumiem, dzīvo pēc šiem likumiem. Tieši dvēsele ļauj cilvēkam sajust Dieva esamību, saprast Visuma augstākos likumus, apjaust apkārtējās pasaules kārtību, harmoniju un apgarotību.

Tieši dvēsele ļauj cilvēkam iziet reinkarnācijas procesu - atgriezties pie iepriekšējo dzīvju tēliem. Tad apziņa virzās pa dvēseles hologrāfisko matrici dziļumā, un tas atdzīvina senas pagātnes tēlus. Bet, kā jau teicām, to nevar saukt par atmiņu, jo pašai dvēselei atmiņa nepiemīt, - tā ir tikai ierakstu un nospiedumu nolasīšana. Tāpēc ieraudzīto tēlu interpretācija paliek uz paša cilvēka sirdsapziņas.

Loģiskā prāta funkcija ir sadalīt un analizēt. Dvēseles funkcija ir apvienot un sintezēt. Un, lūk, kas ir svarīgi: cilvēks jūtas laimīgs tikai savienošanas un sintēzes procesā. Tas, protams, nenozīmē, ka analizēt vispār neko nevajag. Reizēm analīze ir tieši nepieciešama, tomēr jebkurai analīzei ir nozīme tikai kā pakāpienam uz tai sekojošo sintēzi, nevis kā pašmērķim.

1. c solis. Apziņas pārvietošana pagātnē un nākotnē. Jums ir tas pats uzdevums - ieiet etalonstāvoklī.

Galvenais, lai tajā mirklī jūs justos visnotaļ labi. Ļaujieties tam laimīgajam brīdim, nezaudējot sajūtu, ka atgriežaties pagātnē. Taču nekādā gadījumā neļaujieties nostalģijai, citādi jūs nevilšus ienesīsit šo sajūtu arī tagadnē, jo gribēsit, lai tā atkārtojas šobrīd. Tikai mierīgi un līksmi atcerieties.

Tātad jūs esat nokļuvuši savas pagātnes brīnišķīgā mirklī. Tagad, neizejot no pagātnes un etalonstāvokļa, attīriet apziņu no visu citu domu un jūtu drazām. Esat sasnieguši sajūtu "Es esmu". Un nu, saglabājot iegūto noskaņu, lēnām pavirziet sajūtu "Es esmu" uz augšu un novietojiet to tieši virs galvas. Atcerieties: jūs esat pagātnē. Kad sajūta "Es esmu" ir virs galvas, koncentrējieties: kādi domu, tēlu, ainu fragmenti sākuši ņirbēt jūsu iztēlē?

Bet tagad atvirziet sajūtu "Es esmu" atpakaļ galvas centrā, vēl joprojām turpinot atrasties savā pagātnes etalonstāvoklī. Atkārtojiet vingrinājumu vēlreiz, lai pārliecinātos par sajūtu īstumu. Atkal pārvietojiet bāzes sajūtu uz augšu, atkal palūkojieties no pagātnes tagadnē…

Tagad uzdevumu sarežģīsim. Atgrieziet apziņas "Es esmu" centru galvas vidū, saglabājiet savu pagātnes etalonstāvokli. Šoreiz jūsu uzdevums ir lēnām pārnest šo sajūtu no pagātnes uz tagadni. Šajā nolūkā varat iztēloties, it kā jūs ietu pa laika koridoru no tā mirkļa, kurā atradāties etalonstāvoklī, uz pašreizējo momentu. Un uz šā koridora sienām redzat, kā mainās ainiņas, situācijas, interjers, peizāžas, sejas - visas tās dzīves ainas, kurām esat gājis cauri kopš sava etalonstāvokļa brīža.

Ejiet lēnām un sajūtiet, kā mainās jūsu iekšējā pašsajūta. Jo šajā laika posmā kaut kādā mērā ir mainījies jūsu pasaules uzskats, jūs esat pārdzīvojuši kādas jūtas, vienas vēlmes izzudušas, citas radušās no jauna, jūs esat ieguvuši jaunas zināšanas, bet vecās aizmirsuši - vai maz kas vēl ir noticis jūsu dzīvē.

Lēnām un atslābināti virzoties pa "laika koridoru", jūs it kā no malas vērosit pārmaiņas, kas notikušas ar jums šajā ceļā, precīzi un skaidri sajutīsit, kā paši no sevis smadzenēs uzpeld notikumi, sejas, frāzes, noskaņas, jūtas - viss, kas piedzīvots šajā jūsu mūža posmā.

Pakāpeniski nonāciet šodienā. Ievērojiet: sajūta "Es esmu" pati novietojās atpakaļ galvas centrā, lai gan jūs šajā nolūkā neko speciāli nedarījāt, tikai virzījāties no pagātnes uz tagadni.

Nu, kad atkal esat tagadnē, mēģināsim noskaidrot, kas īsti notika.

Sākumā jūs no savas pagātnes lūkojāties tagadnē. Pēc tam virzījāties no pagātnes uz tagadni, ar citām acīm vērojot noieto dzīves ceļu.

Tātad paredzēšanas mehānisma būtību jūs esat uztvēruši. Iemācījušies no pagātnes paraudzīties tagadnē, jūs viegli iemācīsities no tagadnes ielūkoties nākotnē. Princips ir gluži tas pats.

Aizveriet acis, atslābinieties. Attīriet savu patieso "Es" no domu un jūtu nogulsnēm. Nonāciet pilnīga miera stāvoklī.

Tagad lēnām pārvietojiet sajūtu "Es esmu" vertikāli uz augšu. Galvā, kas ir brīva no apziņas uz- slāņojumiem, katrā ziņā radīsies kaut kādi neskaidri tēli, ainas, varbūt pavīdēs sarunu fragmenti. Tie ir nākotnes zibšņi. Veselu un sakarīgu ainu, jūs, protams, neieraudzīsit. Redzēsit tikai atsevišķas nesaistītas notikumu drumslas, mozaīkas gabaliņus, no kuriem pēc tam, ja gribēsit, ar iztēles palīdzību varēsit uzzīmēt pilnu ainu. Starp citu, atcerieties, ka neviens nav pasargāts no redzēto fragmentu interpretācijas kļūdām, tāpēc esiet uzmanīgi ar nākotnes pareģošanu, īpaši sākumā.

Atgrieziet patiesā "Es" sajūtu galvas centrā, bet pēc tam vairākas reizes atkārtojiet mēģinājumu ielūkoties nākotnē, līdz šī sajūta jums kļūs absolūti skaidra un pierasta. Tikai neaizmirstiet ikreiz pilnībā atgriezties tagadnē.

Es jums atklāšu ārkārtīgi efektīvu metodi. Uzreiz jābrīdina: metodei ir spēcīga iedarbība, tā momentāni un strauji rada nopietnas pārmaiņas visā cilvēka būtībā. Tas nav bīstami, jo pārmaiņas būs labdabīgas. Tomēr cilvēkiem, kuriem ir nopietnas problēmas ar sirds un asinsvadu sistēmu, es neieteiktu lietot šo metodi. Viņiem labāk ir ievērot mērenības un piesardzības principu. Viņiem, kā arī visiem pakāpenisku pārmaiņu piekritējiem, labāk tomēr būs lēnām un neatlaidīgi trenēties. Bet nepacietīgajiem, kuri alkst visu iegūt uzreiz, domāts nākamais solis.

1. d solis. Punkta "Es esmu"pārvietošana, aizturot elpu. Piedāvātās metodes pamatā ir parasts nosacījuma reflekss. Uzmanību: nepārcentieties - nostiprināt saikni ar šo metodi drīkst ne biežāk kā divas trīs reizes dienā.

Apsēdieties ērtāk. Lai sagatavotos, veiciet jums jau zināmo apziņas attīrīšanas ciklu un punkta "Es esmu" pārvietošanu uz augšu - tajā virzienā, kurš jums labāk patīk un izraisa visspilgtākās sajūtas: kādam tas būs uz augšu un pa labi, kādam - uz augšu un uz priekšu utt. Pavingrinieties vairākas reizes, lai šis stāvoklis jums kļūst pierasts.

Tagad virziet sajūtu "Es esmu" atpakaļ uz izejas punktu galvas centrā. Atkal attīriet savu apziņu, nekur to nepārvietojot. Kad esat attīrījuši, dziļi ieelpojiet un aizturiet elpu. Neelpojiet tik ilgi, cik vien varat izturēt. Turieties līdz galam. Kad neelpot vairs nebūs iespējams, pārvietojiet punktu "Es esmu" jau iestrādātajā stāvoklī virs galvas - un ieelpojiet. Kārtīgi saelpojieties, atpūtieties, pārvietojiet bāzes sajūtu atpakaļ galvas centrā, bet pēc tam atkārtojiet vingrinājumu vēl divas reizes.

Elpošanas reflekss cilvēkam ir pats galvenais un pats noturīgākais. Elpošanas vardarbīga vai piespiedu aizture organismam ir vislielākais stress. Ja neizturamo elpas aizturi pārtrauc vienlaikus ar punkta "Es esmu" pārvietošanu pa dvēseles matrici, smadzenes neapzināti saista ieelpu ar šo pārvietošanu. Apziņas un dvēseles kontakts sāk asociēties ar brīvu elpošanu. Rezultātā sāk darboties nosacījuma reflekss: uz katru elpošanas kustību organisms atbild ar punkta "Es esmu" pārvietošanu pa dvēseles matrici, tas ir, īsteno dvēseles un apziņas kontaktu. Tādā veidā tiek sasniegta noturīgāka apziņas un dvēseles integrācija, kas ļauj nekad nezaudēt dziļas iekšējas viengabalainības un vienotības, kā arī pastāvīgu jaunrades iespējamības sajūtu.

APZIŅAS SAZAROŠANA

Mūsu ēteriskajā ķermenī bez centrālajām plūsmām ir arī čakras. Ar katru čakru ir saistīta atsevišķa enerģētiskā plūsma. Čakras ir punkti, kuros saskaras ēteriskais un fiziskais ķermenis. Proti, no vienas puses, tās pieder ēteriskajam ķermenim, bet, no otras puse, saistītas ar fizisko ķermeni un ir no tā atkarīgas. Tas nozīmē, ka arī čakru modulētās enerģētiskās plūsmas ir saistītas ne tikai ar ēterisko, bet arī ar fizisko ķermeni. Tieši tāpēc šīs enerģētiskās plūsmas rada sajūtas fiziskajā ķermenī. Apziņa, uztverot šīs sajūtas, piesaistās tām un līdz ar to arī noteiktām, čakrām atbilstošām fiziskā ķermeņa vietām. Bet, piesaistoties fiziskā ķermeņa vietām, pieķeroties konkrētām fiziskām sajūtām, ko rada čakru plūsmas, apziņa, dabiski, atkal zaudē brīvību, atkal atraujas no dvēseles un kļūst atkarīga no ķermeņa.

Lai iegūtu neatkarību no tādām sadrumstalotām sajūtām, kas nereti tur mūs gūstā, vajag atraut savu apziņu no konkrētām čakrām un taisnā ceļā savienot visas sajūtas, kas tajās radušās, ar centrālajām plūsmām. Tas tad arī nozīmēs, ka esat atrāvuši sajūtas no fiziskā ķermeņa un pārvietojuši tās uz ēterisko ķermeni, proti, tieši ēteriskajā ķermenī esat izveidojuši jaunu enerģētisko bāzi apziņai. Šajā gadījumā jūsu konkrētās sajūtas nemaz necietīs - jūs tikai pārstāsit ieciklēties uz dažām atsevišķām sajūtām, bet šāda rīcība kaitēja pārējām. Jūs gluži vienkārši iemācīsities redzēt kopainu. Jūs iegūsit prasmi uztvert pasauli vienotībā, dzīvi visā pilnībā, ar visām čakrām vienlaikus.

Tagad jūs varat dvēselei, kas savienota ar apziņu, dot enerģētisko bāzi - ēterisko ķermeni, pārvietojot uz to savas fiziskā ķermeņa sajūtas. Dvēsele, kas savienota ar apziņu un piesātināta ar ēteriskā ķermeņa sajūtām, kļūst par superjaudīgu, faktiski neievainojamu konstrukciju, kurai pieejami neierobežoti enerģijas krājumi. Jūs gūstat pieeju bezgalīgai enerģijai.

Šo spēku var izmantot, lai piepildītu savas patiesās vēlmes: lai sasniegtu mērķus, kuri nav pretrunā ar Visuma harmoniju; lai nostiprinātu veselību; lai iegūtu iekšēju mieru, saskaņu, esības prieku.

APZIŅAS, ĒTERISKĀ ĶermeŅa UN DVĒSELES DZIĻA APVIENOŠANA

Visas mūsu būtības pilnīga stabilitāte jaunajā evolūcijas pakāpē būs sasniegta tikai pēc tam, kad mēs pievienosim ēterisko ķermeni tai pašai energoapgādei, kas ir apziņai un dvēselei, tas ir, pieslēgsimies tieši tīrajai Zemes un Kosmosa enerģijai, bez jebkādiem piemaisījumiem. Vienīgi tad mēs ne tikai spēsim sasniegt pilnīgu neatkarību no fiziskā ķermeņa, bet varēsim pa īstam kļūt par viengabalainiem cilvēkiem, kuriem harmonijā un vienotībā ir gan ķermenis, gan prāts, gan dvēsele, gan apziņa, gan zemapziņa.

3. a solis. Centrālo plūsmu sajušana ēteriskajā ķermenī. Nostājieties taisni, esiet mierīgs un atslābināts, rokas gar sāniem. Tad lēnām paceliet uz priekšu labo roku - ļoti lēni, ļoti izjusti, koncentrējoties uz sajūtām muskuļos, cīpslās, šūnās. Iegaumējiet kustības sajūtas uz priekšu celtajā rokā. Kad tā atradīsies paralēli grīdai, tikpat mierīgi un izjusti nolaidiet roku, atkal uzmanīgi sekojot visām sajūtām, kas tajā rodas.

Tagad jūsu fiziskā roka ir nolaista gar sāniem. Atstājiet to mierā, bet apzināti radiet sevī sajūtu, ka jūsu roka paceļas. Jūs manīsit, cik apbrīnojami precīzi atkārtojas tas, ko sajutāt, kad reāli pacēlāt roku. Jūs jau zināt, ka šādā veidā paceļat savu ēterisko roku, un, kaut arī fiziskā roka joprojām ir nekustīga, sajūtas faktiski ir tādas pašas kā tad, ja tā paceltos.

Tagad brīvi, kā pašam patīk, pakustiniet ēterisko roku. Paspiediet ar to savu otru roku, pastiepieties līdz sienai, paskrāpējiet griestus un sekojiet sajūtām. Izdariet tādu pašu vingrinājumu ar otru roku. Pēc tam - ar kājām. Vispirms pakustiniet reālās fiziskās kājas, iegaumējiet sajūtas, pēc tam, atstājot tās nekustīgas, padarbojieties ar ēteriskajām kājām.

Pagroziet vispirms reālo galvu, tad ēterisko. Apsēdieties krēslā un piecelieties vispirms reāli, tad ēteriskajā ķermeni, fiziskajam ķermenim paliekot nekustīgam. Pastaigājiet pa istabu ēteriskajā ķermenī, izejiet priekšnamā, pēc tam pa mājas durvīm. Tikai tālu neaizejiet - lai darbu turpinātu, jums jāatgriežas savā fiziskajā ķermenī.

Kad esat pilnībā sajutuši ēterisko ķermeni, ēterisko roku, kāju, galvas kustības, nomierinieties un beidziet kustēties kā ēteriskajā, tā fiziskajā ķermenī. Taču arī miera stāvoklī turpiniet sajust ēterisko ķermeni. Samaniet fizisko kuņģi un ēterisko kuņģi, pēc tam - fizisko mugurkaulu un ēterisko mugurkaulu.

Tagad, nezaudējot ēteriskā ķermeņa sajūtu, kas caurstrāvo katru fiziskā ķermeņa šūniņu, koncentrējieties uz centrālo plūsmu sajušanu. Atcerieties, kā plūsmas ir saistītas ar elpošanu. Sajūtiet šo saikni: lēnām dziļi ieelpojam un izelpojam, un jūtam, ka ieelpojot spēcīgāka un piesātinātāka kļūst augšupejošā plūsma, bet izelpojot - lejupejošā plūsma. Ar katru ieelpu un izelpu plūsmas kļūst stiprākas, sasniedz maksimālo spēku… Sajūtiet, kā plūsmas virzās tieši ēteriskajā ķermenī, nevis fiziskajā, gar ēterisko, nevis fizisko mugurkaulu. Samanīt atšķirību nav grūti, un jūs to viegli izdarīsit. Tad, nezaudējot plūsmu sajūtu, koncentrējieties vienlaikus uz centrālo plūsmu ieejas punktiem galējās čakrās.

3. b solis. Ēteriskā ķermeņa apzināta saslēgšana ar galējām čakrām. Sajūtiet centrālo plūsmu kustību visā ēteriskajā ķermenī.

Sajūtiet, kā Sahasrāras čakrā ienāk lejupejošā plūsma. Tā ir pilnīgi caurspīdīga, kristāltīra, tās plūdums rada vārdos nepasakāmas sajūtas. Šī plūsma it kā kristalizē telpu savā ceļā - un viss, kam tā iet cauri, kļūst pilnīgi dzidrs, skaidrs, redzams kā caur labi nomazgātu stiklu.

Koncentrējieties uz šīs caurspīdīgās, kristāltīrās plūsmas sajūtu Sahasrāras čakrā. Skaidri sajūtiet šo čakru. Bet nu, nezaudējot čakras sajūtu, izjūtiet visu savu ēterisko ķermeni vienlaicīgi, kā veselu struktūru, koncentrējieties uzreiz uz visu ķermeni, nevis uz atsevišķām daļām un orgāniem. Tagad nāk atbildīgs brīdis: jums jāieslēdz Sahasrāras čakra savā ēteriskajā ķermenī, jāsavieno tā ar savu ēterisko ķermeni. Šajā nolūkā vajag it kā uzņemt čakru savā ēteriskajā ķermenī, ielaist to tur un ļaut iejusties. Saplūdiniet čakru ar ēterisko ķermeni, padariet tos abus par nedalāmu veselumu. Tagad jūs jūtat Sahasrāru kā sava ēteriskā ķermeņa neatnemamu dalu.

Turpinot uztvert ēterisko ķermeni visu uzreiz kā vienotu struktūru, savienojiet tā augšējo daļu ar Sahasrāru. Lai saplūst, izkūst viena otrā - Sa- hasrāra ēteriskā ķermeņa augšdaļā, ķermeņa augšdaļa - Saharārā.

Tiklīdz būsit panākuši šo sajūtu, jūsos radīsies pirmajā mirklī dīvaina un ne ar ko nesalīdzināma jutoņa - it kā visa pasaule būtu kļuvusi neticami skaidra, jūs esat ieguvuši spēju apzināties to, kas agrāk bija neapzināts, nemaldīgi saprast iepriekš nesaprotamo.

Saglabājiet šo jums jauno Sahasrāras un ēteriskā ķermeņa augšdaļas saplūsmes un tai sekojošās apziņas noskaidrošanās sajūtu. Un, nezaudējot šo sajūtu, pārejiet pie šā soļa nākamās fāzes.

Vērsiet uzmanību uz Mūlādharu. Sajūtiet, kā tajā ienāk augšupejošā plūsma - Zemes enerģija. Tā ir spēcīga, varena, elastīga kā vilnis. Šajā laikā nezaudējiet ēteriskā ķermeņa kā vienota veseluma apziņu. Koncentrējieties uz čakras un tai caur- ejošās plūsmas sajūtu. Un nu savienojiet čakras un ēteriskā ķermeņa sajūtu kopā, iekausējiet čakru ēteriskajā ķermenī.

Tagad jūs esat uzņēmuši Mūlādharu savā ēteriskajā ķermenī. Sajūtiet ēterisko ķermeni kā viengabalainu struktūru, kuras augšējā daļa pieslēgta Sa- hasrārai. Ēteriskā ķermeņa apakšējo daļu savienojiet, saplūdiniet ar Mūlādharu. Nu jūs esat pieslēguši Mūlādharu visai ēteriskā ķermeņa apakšdaļai.

Kad tas būs izdevies, jūs atkal manīsit sevī nepierastu sajūtu, kas papildinās iepriekšējo, - visu jūsu būtni piepildīs neticams spēks un enerģija. Arī ar Mūlādharu būs noticis tāpat kā ar Sahasrāru: jūs agrāk nepiedzīvojāt šo sajūtu tāpēc, ka nepieslēdzāt Mūlādharu savam ēteriskajam ķermenim, jo nebijāt gatavi uzņemt tīro Zemes enerģiju.

Savā ēteriskajā ķermenī jūs esat atstājuši tikai divas čakras - augšējo un apakšējo. Sajūtiet savu ēterisko ķermeni savienotu tikai ar šīm divām čakrām. Pārējo čakru vairs nav. Un tas ir nevis kroplums, bet gan normāls stāvoklis cilvēkam jaunajā evolūcijas pakāpē. Jūs esat tieši pieslēgti Zemes un Kosmosa tīrajai enerģijai, jūs sastāvat tikai no divām caurspīdīgām enerģētiskajām plūsmām - pārējās čakras gluži vienkārši nav vajadzīgas. Jums tagad nav nepieciešamas visas citas enerģētiskās plūsmas, kas strāvo cauri atlikušajām piecām čakrām. Jūs veido vienīgi tīrā Zemes un Kosmosa enerģija, pārējās čakru plūsmas, kas piesaista mums svešu enerģētiku, tikai traucētu. Starp citu, ja vēlēsities, jūs vienmēr varēsit atjaunot savā ēteriskajā ķermenī jebkuru no zaudētajām čakrām (bet varbūt pat visas piecas), ja tas jums kaut kāda iemesla dēļ būs vajadzīgs. Pēc savas vēlēšanās varēsit tās arī aizvākt.

Tagad, kad jūtat savu ēterisko ķermeni vienotu ar abām galējām čakrām, atliek tikai šo jutoņu papildināt ar "Es esmu" apziņu.

Atkal ļaujieties "Es esmu" sajūtai. Bet pēc tam pakāpeniski savienojiet to ar savu atjaunināto ēterisko ķermeni, iekausējiet to ēteriskajā ķermenī.

Lai jauniegūtā sajūta piepilda jūs. Līdz šim "Es esmu" apjausma jums saistījās ar kaut kādu tukšumu, no domām un jūtām brīvu vakuumu, bet tagad šis "tukšums" pēkšņi piepildīsies ar enerģiju, gaismas un vingruma sajūtu. Tas nozīmē, ka jūsu "Es esmu" sajūta savai pastāvēšanai beidzot ieguvusi pilnīgi konkrētu enerģētisku substrātu.

3. b soli vajag atkārtot vairākas reizes, līdz visas izjūtas kļūst skaidras un noteiktas. Un tad, kad jūs kārtējo reizi iziesit šo soli ar īpašu rūpību, vajadzēs bez jel kāda pārtraukuma (uzsveru - pārtraukt šajā gadījumā nedrīkst, tas ir ļoti svarīgi!) nemanāmi pāriet uz nākamo soli.

3. c solis. Sajūtas "Es esmu"pārvietošana uz galējām čakrām un tās nostiprināšana.

Šis solis jāveic kompleksi ar iepriekšējo, bez jebkādu pārtraukuma.

1.  Tiklīdz iepriekšējā soļa izjūtas kļūs konkrētas un skaidras - jūs esat panākuši augšējās un apakšējās čakras savienošanos ar ēterisko ķermeņi, izraisiet sevī bāzes sajūtu "Es esmu". Tas jāizdara, nezaudējot ēteriskā ķermeņa un galējo čakru saplūsmes sajūtu.

2.   Pa dvēseles matrici pārvietojiet sajūtu "Es esmu" uz augšējo čakru. Šai sajūtai jāsakausējas ar ēteriskā ķermeņa fiksācijas augšējo punktu, kur ieiet lejupejošā plūsma. Jūsu pašsajūtai jāmainās asi, ar grūdienu. Jūs sajutīsit, ka Kosmosa enerģija burtiski ielaužas jūsu dvēselē un apziņā, jūs pārplūdina kosmiskā gaisma, Kosmosa enerģija caurstrāvo visu jūsu būtni. Kādā mirklī jūs varat sajust, ka esat saplūduši ar visu Kosmosu, ar Visumu, jūs sevī ietilpināt visu pasauli! Patiesībā tā nav metafora, tieši tā arī ir. Sasniedzis savas attīstības evolūcijā noteiktas virsotnes, cilvēks kļūst vienots ar visu pasauli. Viņa enerģētika top bezgalīga un viegli nokļūst jebkurā Visuma stūrītī, ieskaujot visu pasauli. Tagad Visums - tas esat jūs, bet jūs - tas ir Visums. Ne vairāk un ne mazāk. Tikai cilvēks, kas sasniedzis šādu stāvokli, kļūst patiesi dižens. Salīdzinājumā ar to visi pasaulīgie labumi - bagātība, vara, slava - ir nevērtīgi grabuļi, bērnu rotaļlietas, izprieca plānprātiņiem, kuri nezina, kas ir īsts diženums. Lai kādu pasaulīgo slavu arī neiegūtu cilvēks, Visumam viņš tik un tā ir puteklītis. Bet jūs tagad esat līdzvērtīgi Visumam.

3.  Saglabājiet, fiksējiet iegūto sajūtu, izbaudiet to.

4.  Lēnām pārvietojiet sajūtu "Es esmu" uz leju pa dvēseles matrici, līdz tā pilnīgi saplūst ar apakšējo čakru. Šai sajūtai jāsakausējas ar ēteriskā ķermeņa fiksācijas punktu - tur, kur ķermenī ienāk augšupejošā plūsma. Ievērojiet, kā asi, ar grūdienu mainās jūsu iekšējais stāvoklis, un jūs sajutīsit, kā varens spēks, Zemes enerģija pārplūdina visu jūsu būtni, ielīst dvēselē un apziņā, viscaur piepilda jūs.

5.  Saglabājiet, fiksējiet šo sajūtu, izbaudiet to.

6.   Jūsu sajūta "Es esmu" šobrīd ir izkususi ar čakrām savienotajā ēteriskajā ķermenī. Taču tā nav izkususi pilnībā, kaut kas vēl ir palicis. Šo atlikumu atstājiet sev pierastajā stāvoklī un sāciet lēnām un vienmērīgi elpot, domās šķīdinot to.

7.  Kad atlikums izšķīdis, ieklausieties sevī, mazliet pagaidiet. Jūs manīsit, kā sajūta "Es esmu" atkal tikko jaušami parādās savā pierastajā stāvoklī. Tad dziļi ieelpojiet un aizturiet elpu. Neelpojiet tik ilgi, cik vien spējat. Elpas aizturēšanas laikā pārliecināsities, kā sajūta "Es esmu" lēnām kūst un izšķīst bez atlikuma. Kad sāksit elpot, tā atkal var nedaudz parādīties. No jauna aizturiet elpu un šķīdiniet sajūtu "Es esmu". Tas jādara kādas piecas reizes - un tad sajūta "Es esmu" pārstās izpausties pierastajā veidā, tā paliks izkususi galējās čakrās, kas savienojušās ar ēterisko ķermeni.

Jaunā pašsajūta dos jums daudz priekšrocību, un par to jūs drīz vien pārliecināsities. Pilnīgi pazūd visas cilvēku ikdienišķās problēmas, kas saistītas ar veselību, naudu, savstarpējām attiecībām ar apkārtējiem. Visi dzīves labumi līst pārjums kā no pilnības raga, bet jūs spēlējaties ar tiem kā žonglieris, nebaidoties, ka straume izsīks. Žēlošanās par dzīvi kļūst smieklīga - vai tad var gausties milzis, kurš jūtas vienots ar visu Kosmosu un visu Zemi? Jums pietiek tikai pakustināt pirkstu, lai saņemtu vajadzīgo: jūsu spēks ir tik liels, ka momentāni gluži kā magnēts pievilks visu, ko vēlaties.

Jūs pats kļūstat par savas dzīves valdnieku un veidojat to pēc savas gribas un patikšanas ikkatrā mirklī, veidojat brīvi, viegli un ar iedvesmu. Turklāt jūs iegūstat parastam cilvēkam nepieredzētu iespēju turpināt apzinātu un individuālu esību pat pēc fiziskā ķermeņa nāves.

PĀRLIECĪBA

Novembris Decembris

Šīs grāmatas kļuvušas par "gaismu tumsā" bezgala daudziem apmulsušiem, dzīves nomāktiem, saārstētiem un bezpalīdzīgiem cilvēkiem.

R. J., 22 gadi, Maskava

Jums jāiemācās orientēties savā iekšējā, virtuālajā telpā, kur atrodas apziņas struktūras. Pēc tam šajā iekšējā apziņas telpā jāuzmeklē "labi" un "slikti" atrašanās vieta un jāiemācās pārvietot savas apziņas centru uz tām. To izdarīt nemaz nav tik grūti: kā jūs drīz vien pārliecināsities, lai orientētos mūsu iekšējā pasaulē, apziņa izmanto visnotaļ telpisku koordināšu sistēmu.

TEIA sistēmas 5. pakāpe

1. solis. Savas apziņas virtuālās telpas atrašana

Apsēdieties ērtā pozā, aizveriet acis. Jūsu priekšā būs tukša tumša telpa. Var teikt, ka esat nokļuvuši tukšā tumšā telpā. Tā tas arī ir. Jūs esat savas apziņas virtuālajā telpā. Sajūtiet šīs telpas apmērus. Tai, tāpat kā parastai ārējai Zemes telpai, ir trīs dimensijas. Nav tikai ierobežojošā apvāršņa. Ja mēģināsit iztēloties jebkuru ainiņu, tā parādīsies kaut kur jūsu priekšā, nedaudz augstāk par acu līmeni - it kā uz ekrāna. Bet bez šā ekrāna vēl ir arī tukšuma telpa.

Vai esat koncentrējušies kā nākas, lai sajustu apziņas telpu? Tad ir labi. Atcerieties jebkuru dzejoļa

rindiņu. Pirmo, kas iešaujas prātā. Pamēģiniet noteikt, kur tieši šajā telpā, kurā pašreiz atrodaties, ir šī rindiņa. Nemeklējiet to sevī, savā dvēselē un ķermenī, nemeklējiet to kaut kur gaisā. Nosakiet tās tīri telpiskās koordinātes virtuālajā telpā, kurā šobrīd atrodaties. Kur tā ir? Augšā pa labi, vidū, pa kreisi vai kaut kur citur? Jums cieši līdzās vai attālāk?

Un tagad atsauciet atmiņā maijpuķīšu smaržu. Kur tā atrodas jūsu iekšējā telpā? Nebrīnieties, ja jums nāksies to meklēt pavisam citā šīs iekšējās telpas daļā. Turpināsim atcerēties. Citrona garša, reizrēķina tabula, sulīgs šašliks, zila jūra, rožu pušķis…

Jūs konstatēsit, ka tas viss izvietojies dažādās jūsu iekšējās telpas daļās, ka šī telpa ir patiešām bezgalīga pēc sava dziļuma, ja jau tajā var satilpt tik daudz kas. Tā ietilpina sevī visu, kas vien ir jūsu apziņā!

Kad aizveram acis, atklājas, ka, lai orientētos savā iekšējā telpā, mēs lietojam parasto telpas koordināšu sistēmu: augstāk - zemāk, pa labi - pa kreisi, tuvāk - tālāk. Uzreiz jums pateikšu, ka mūsu apziņas elementu izvietojums šajā telpā saglabājas stabili, tas nemainās. Proti, tajā pašā vietā, kurā atklājāt dzejoļa rindu, jūs atradīsit to arī nākamreiz un vienmēr, kad vēlēsities to uzmeklēt. Tāpēc, konstatējuši citrona garšas,

reizrēķina tabulas utt. "dzīvesvietu", ziniet: tieši tajos punktos, kur tas viss tika atklāts, tas ir izvietots vienmēr!

Šajā telpā atrodas arī mūs interesējošās "labi" - "slikti" vietas.

TEIA sistēmas 5. pakāpe

2. a solis. Iekšējā "labi" vietas atrašana

Pirms veicat šo soli, jums jāapsēžas pie galda, jāpaņem pildspalva, papīrs un jāsastāda sev patīkamo atmiņu saraksts. Ilgi nedomājot, pierakstiet visu, kas pirmais ienāk prātā. Piemēram, brauciens uz jūru pērngad, kā bērnībā spēlējāt paslēpes,

vakar ēstā kūciņa utt. Rakstot vienlaikus atcerieties, kādas sajūtas raisīja šie patīkamie notikumi - cik labi jūs patiešām tobrīd jutāties. Notikumu nozīmība nav svarīga - tie var būt gan nopietni panākumi dzīvē, gan dažādi mīļi sīkumi. Galvenais, lai būtu prieka un siltuma sajūta. Fiksējiet 5-6 tādus notikumus, vairāk nevajag.

Sastādījuši sarakstu, apsēdieties ērtā pozā, atslābinieties, aizveriet acis un pēc kārtas atrodiet visus šos notikumus savā iekšējā telpā. To izdarījuši, jūs atklāsit: lai gan šo notikumu telpiskās koordinātes ir atšķirīgas, tomēr tiem ir kas kopīgs, un proti: tiem ir kopīgs saskares vai krustošanās punkts. Atrodiet šo vietu - to tādā vai citādā veidā sevī ietver katra atmiņā atsauktā patīkamā notikuma zona.

Tā tad arī ir mūsu meklētā "labi" atrašanās vieta.

Iegaumējam, kur tā izvietota. Vēlreiz pārbaudām, vai atceramies tās atrašanās vietu. Nostiprinām to savā atmiņā un atveram acis.

Tātad jūs esat atklājuši, ka visām labajām atmiņām ir viena kopīga atrašanās vieta. Tās visas ietilpst zonā "labi". Tagad jūs šo vietu esat atraduši.

Mums tā vēl būs vajadzīga.

TEIA sistēmas 5. pakāpe

2. b solis. Iekšējā "slikti" vietas atrašana

Tagad uzdevums nebūs tik jauks kā iepriekšējais. Jūs tikko sastādījāt patīkamo notikumu sarakstu. Nu tāds pats jāsastāda par nepatīkamajiem notikumiem. Tiem nav katrā ziņā jābūt ļoti bēdīgiem gadījumiem, pilnīgi pietiek atcerēties "vidēja smaguma" nepatikšanas: studenta gados izkritāt eksāmenā, bērnībā dabūjāt pērienu no mammas, vakar jums rājienu izteica priekšnieks…

Tagad atkal aizveriet acis un, tāpat kā to darījāt ar "labi", atrodiet vietu, kur koncentrējas visi nepatīkamie notikumi. Tā ir "slikti" atrašanās vieta. Pārbaudiet, pārliecinieties, ka nu precīzi zināt šo vietu. Atveriet acis.

Jūs konstatējāt "slikti" atrašanās vietu. Tā mums vēl būs vajadzīga.

TEIA sistēmas 5. pakāpe

2. c solis. Ieslēgšanās vadāmās joslainības režīmā

Apsēdieties ērti, aizveriet acis. Kādu laiku gluži vienkārši skatieties tumsā, it kā lūkojieties tālē. Tā jūs nomierināsit savu redzi, varēsit atslābināt plakstus un izbeigt acu zīlīšu haotiskās kustības.

Tagad reducējiet savu apziņu līdz augšējam sajūtas "Es esmu" punktam.

Pastipriniet augšupejošo plūsmu. Tagad atcerieties, kur jums atrodas nupat atrastā zona "labi". Saskaņojot ar ieelpu, sāciet pārvietot punktu "Es esmu" uz zonu "labi". Tiklīdz jums izdosies ar to sasniegt zonu "labi", jūsu apziņu uzreiz kā saules stariem cauraudīs priecīgas emocijas un patīkamas sajūtas.

Dažus mirkļus izbaudiet šo stāvokli un tad, nepārstājot koncentrēties uz to, lēnām atveriet acis. Gaisma, kuru jūs tagad redzat un it kā ielaižat sevī, nostiprina punkta "Es esmu" saplūsmi ar zonu "labi".

Kādas 10-15 minūtes atpūtieties un tad atkārtojiet šo soli vēlreiz. Pavisam jums tas jādara ne mazāk kā 10 - 15 reizes, ievērojot sev ērtus intervālus 5-6 stundu laikā.

Pēc dažām dienām atkārtojiet visu procedūru no jauna. Vēl pēc dažām - atkal atgriezieties pie tās. Vispār jums jāatkārto šis solis tik ilgi, līdz jūsu dzīvē sāks izpausties šā darba reālie rezultāti.

Kādiem jābūt šiem rezultātiem?

Saglabājoties brīnišķīgam un priekpilnam iekšējam noskaņojumam, jūsu ārējā dzīvē uz kādu laiku iestāsies tāds kā vakuums. Dzīve pārstās sniegt iespējas priekam un līksmei. Nebaidieties un turieties: tas nav nekas briesmīgs, tā ir nākamo laimīgo pārmaiņu ķīla. Turklāt, iekšēji būdami priecīgā omā, jūs sapratīsit, ka mazas ārējas neveiksmes ir tikai nenozīmīgi nieki. Tad nu gan bēda, ka lēto banānu nepietika vai ledusskapī izlija kefīrs. Tie taču ir dzīves sīkumi! Ja tik vien nelaimes būtu…

Neuztraucieties, to visu mēs darām tieši tāpēc, lai jums vienmēr būtu tikai tāda mēroga nepatikšanas, bet ne lielākas.

Sis rezultāts katram atnāk dažādā laikā - vienam agrāk, citam vēlāk. Jebkurā gadījumā, ja šādu efektu jau esat ievērojuši, ziniet: jums tas steidzami jāapzīmē ar vārdu "slikti".

Tiklīdz jūs šo savas dzīves periodu novērtēsit ar "slikti", - notikumu gaita tūdaļ sāks mainīties uz labo pusi. Turklāt ne vairs sīkumos, bet patiešām jums svarīgās lietās.

Taču vienlaikus esiet gatavi tam, ka sīkumos joprojām pietrūks veiksmes. Tāpēc izlemiet uzreiz: vai esat gatavi paciest to sīkumos, lai veiktos lielās lietās? Domāju, ka savā pašreizējā attīstības līmenī jūs bez šaubīšanās atbildēsit "jā". Šajā līmenī sīkumi jau šķiet tik nenozīmīgi, ka tos gluži vienkārši nemana, un absolūti nav svarīgi, vai tajos veicas vai ne. Toties lielās lietās sekmēsies. Tas ir tā vērts.

Vai atceraties parunu: "Neveicas kāršu spēlē, veicas mīlestībā"? Te darbojas tas pats princips. Būtībā katrs cilvēks izdara šādu izvēli: veiksmi sīkumos vai arī lielās lietās. Ja gribat, lai veicas sīkumos, spēlējiet kārtis, bez mitas iedzeriet aliņu ar draugiem, vispār ķeriet "dzīves skaistos mirkļus". Taču uz veiksmi lielās lietās šādā gadījumā neceriet. Ja gribat, lai veicas lielās lietās, piemēram, mīlestībā, - atsakieties no kāršu spēles vai citiem tikpat nenozīmīgiem un apšaubāmiem sīkiem priekiem.

Attīstītiem cilvēkiem patiešām zūd nepieciešamība pēc veiksmes sīkumos. Viņi nešķiež spēku tiem. Viņus saista tikai lieli notikumi un būtiski likteņa pavērsieni.

Starp citu, ņemiet vērā: kad jums sāks veikties, tas nebūt nenozīmē, ka veiksies arī citiem. Savu veikšanos varat izmantot jūs un tikai jūs paši! Ja jūtaties lieliski, - tas nozīmē, ka visu darāt pareizi.

Tātad, ja jums pēkšņi sāk neveikties sīkumos, varat secināt, ka drīz sāksies (vai pat jau ir sākusies) gaišā josla. Tas nozīmē, ka ir īstais laiks pievērsties tam, kas jums ir patiešām svarīgi.

Kamēr melnā josla vēl nav beigusies, izmantosim to kā atspēriena punktu, lai tā no melnās joslas pārvērstos par starta laukumu un lai gaišā josla spētu novērst netaisnību un pilnā mērā atlīdzināt jums par pārdzīvoto tumšo posmu, sniedzot pēc iespējas vairāk prieka un veiksmes.

Un, lūk, tagad, kad esat iekļāvušies vadāmās jos- lainības režīmā, ir īstais laiks atcerēties par nepieciešamību iekļauties Pasaules Plūsmās. Par nepieciešamību uztvert savu īsto virzienu tajās. Mums tas ir vajadzīgs, ja gribam nodzīvot savu mūžu maksimāli efektīvi un sasniegt labklājības kalngalus sev un citiem, ja gribam kļūt par visās nozīmēs veiksmīgiem cilvēkiem, tas ir, izpildīt savu mūža maksi- mumprogrammu ar iespējami vislielākajiem panākumiem.

Jo, pat iemācījušies novirzīt veiksmi uz vissvarīgākajām savas dzīves jomām, mēs vēl nesaņemam absolūtas veiksmes garantiju. Cilvēki, nezinādami Pasaules Plūsmu likumus, bieži vien cenšas paveikt to, ko šajā posmā izdarīt nav iespējams. Tādā gadījumā, pat virzīdami uz šīm šķietami svarīgajām jomām veiksmes maksimumu, mēs agri vai vēlu nonākam pie barjeras. Tas notiek tāpēc, ka šajā gadījumā ceļš mūsu priekšā ir slēgts.

Un, lūk, tagad mēs uzzināsim kādu ļoti svarīgu lietu - to, ko nezina ļaužu vairākums un tāpēc cieš neveiksmes, piedzīvo krahu un nonāk pie atziņas par "neizdevušos mūžu". Viņiem neveicas ne jau tāpēc, ka tik ļoti fatāli jau iepriekš būtu noteikta notikumu gaita un tik netaisns ir liktenis. Nebūt ne. Pasaule ir iekārtota tā, ka ikviens mūžs var izdoties ideāli, katrs cilvēks var sevi izpaust vislabākajā un vispilnīgākajā veidā. Taču, lai tas notiktu, ir jāzina likumi un jāmāk tos izmantot. Tik vien! Proti, vienīgi no paša cilvēka ir atkarīgs tas, vai vina dzīve izdosies vai ne, bet nebūt ne no kāda ļauna likteņa vai kaut kādu ārēju spēku iejaukšanās.

Gribētos uzsvērt, ka tas ir atkarīgs nevis no vienkāršas apstākļu sakritības, bet gan no mums pašiem - tajā dzīves daļā, kurā mēs spējam analizēt apkārtējo pasauli, tajā nozīmju lauku daļā, kuras mēs neapzināti nosakām paši.

Bet visi mūsu ceļi iedalāmi atvērtajos un slēgtajos.

ATVĒRTAIS CEĻŠ - ZONA JOSLAINĪBĀ

Kas tad patiesībā ir atvērtais ceļš? Tas ir ceļš, kas tieši sakrīt ar Pasaules Plūsmu virzību, un mums tikai jānokļūst šo Plūsmu gultnē, lai tā pati aiznestu mūs uz mērķi. Atcerieties analoģiju ar nesaprotamo mehānismu, kurā ir milzum daudz zobratiņu, un, ja pieķeras īstajam no tiem, tad var viegli piekļūt plauktam ar kūkām. Tāpat arī šeit. Ja mūsu nozīmes sakrīt ar Pasaules Plūsmu nozīmju kustības virzienu, tad, lūdzu, saņemiet to, ko vēlējāties.

Mūsu Visumā ir ļoti daudz atvērto ceļu. Var sacīt, ka tādi ir lielākā daļa. Visiem cilvēkiem vajadzētu pietikt šo ceļu atliku likām, turklāt tā, ka ikviens savā atvērtajā ceļā var justies pilnīgi brīvi, jo bez vina neviena cita tur nav.

Atvērts ceļš nebūt nav viena vienīga balta josla mūsu dzīvē. Atvērts ceļš ir pareiza melno un balto joslu mija, precīzāk sakot, noteikta zona, kas šķērso šīs joslas tā, ka veiksmes maksimums mums svarīgās un nozīmīgās lietās iekrīt tieši baltajās joslās, bet melnajām paliek tas, kas galu galā mums nav nemaz tik būtiski. Cilvēks, kas pareizi iekļāvies vadāmās joslainības režīmā, viegli dodas pa atvērto ceļu, nesastopot nekādus šķēršļus un sev svarīgās jomās plūcot viņam uzsmaidījušās veiksmes augļus. Katram ir dota iespēja izmantot atvērtos ceļus. Bet īstenībā cilvēki ne tik bieži atrod šo savu nišu. Viņi neredz savus atvērtos ceļus, neprot tos nosargāt un agri vai vēlu uzduras slēgtam ceļam, kas noved pie neveiksmes.

Cilvēks nedzīvo atrauti no Visuma. Cilvēks ir Visuma daļiņa. Iztēlojieties šādu ainu: Visuma informatīvais lauks gluži kā tīkls sadalīts dažādās informatīvajās zonās. Katra tāda zona ir sava veida seifs, kas aizslēgts ar slepenu slēdzeni. Šim seifam netiek klāt jebkurš, kas vien tik vēlas. Lai to atvērtu, ir vajadzīga atslēga, kas der tieši šai slēdzenei. Un, lūk, tāda atslēga ir kāds noteikts cilvēks. Tieši konkrēts cilvēks ar savu individualitāti, ar savas energoinformatīvās struktūras īpatnībām, ar savu unikālo Dvēseli var kļūt par to atslēdziņu, kas atvērs tieši šo seifa zonu - un notikumiem šajā viņa ceļā būs pozitīva nozīme! Ja cilvēks precīzi atradīs tieši viņam piemēroto zonu, viņš izies uz sava atvērtā ceļa un viss viņam viegli padosies. Bet, ja viņš ar savu atslēgu centīsies atvērt sev neatbilstošu zonu, tad tikai sabojās un salauzīs atslēgu (tas ir, sevi pašu), bet durvtiņas tā arī neatvērsies, gaidīs savu īsto atslēgu.

Tā notiek iziešana uz atvērta ceļa. Atvērts ceļš iezīmīgs ar to, ka tas ir viegli prognozējams. Un, ja mēs pareizi pielāgojamies notikumu dabiskajai gaitai, tad faktiski bez lielām pūlēm sasniedzam mērķi.

Atvērts ceļš - tas ir virziens, kurā joslainības likums nekādi netiek pārkāpts, kurā joslainība pareizi izkārtojas attiecībā uz nozīmīgām un nenozīmīgām dzīves sfērām. Atvērts ceļš - tas ir ceļš, kuru nav aizņēmis neviens un nekas, tikai jūs. Un jūs varat brīvi attīstīties šajā virzienā tā, kā vēlaties, -jūsu attīstību neviens un nekas neierobežos.

Bet tagad atsauksim atmiņā TEIA otrās pakāpes metodikas. Vai atceraties? Tās ir veiksmes, panākumu, pašpaļāvības un savas rīcības efektivitātes programmas. Nu ir pienācis laiks jums pateikt, ka šīs metodikas domātas tikai atvērtajiem ceļiem, tātad efektīvas ir tikai tādos ceļos.

Tātad atvērtais ceļš ir joslainībā ne ar ko netraucēta pareizā zona, kurā, lai gūtu vislielākos panākumus, mums vajag tikai nodrošināt pareizu veiksmes un neveiksmes zonēšanu, tas ir, novirzīt negatīvo uz maznozīmīgajām jomām, bet pozitīvo - uz nozīmīgajām. Rezultātā mēs viegli sasniedzam to, ko vēlamies.

Viena no lasītājām savā vēstulē pastāstīja, cik viegli viņai izdevās kļūt par nodaļas vadītāju, jo viņai jau sen bija idejas, kā reorganizēt darbu šajā nodaļā, kurā pati strādāja, idejas, kas, kā viņa juta, nodrošinās firmas uzplaukumu. Mērķa sasniegšanai viņai bija trūcis tikai nedaudz pašdisciplīnas un zināšanu, ar kādām metodēm šis mērķis sasniedzams. Apguvusi šīs metodes, viņa sasniedza mērķi, jo jau no paša sākuma bija uz atvērtā ceļa. Viņa pārprofīlēja nodaļu, pieņēma jaunus darbiniekus - un firma sāka strādāt ļoti perspektīvā virzienā, gūdama ievērojamu peļņu. Turklāt tas viss notika viegli, it kā pats no sevis, bez īpašām pūlēm un katrā ziņā bez jebkādas pārslodzes. Atvērts ceļš ir atvērts ceļš. Deg zaļā gaisma - atliek tikai viegli ripot uz priekšu pa gludām un līdzenām sliedēm. Šajā ceļā nerodas neparedzēti šķēršļi, negaidīti darbam traucējoši apstākļi un mērķa sasniegšana ir atkarīga vienīgi no mums pašiem.

SLĒGTAIS CELS - TRAUCĒJUMS JOSLAINĪBĀ

Pavisam cita lieta ir slēgtais ceļš. Tas vienmēr ļoti aktīvi pretojas mūsu virzībai pa to.

Slēgtais ceļš ir ļoti viltīgs un nodevīgs. Ja tas būtu tikai tumšā josla mūsu dzīvē, tā vēl nebūtu nelaime. Redzi tumšo joslu,- saproti, ka neko labu no tās nevar gaidīt, un viegli apej to. Tik vien tās bēdas.

Bet slēgtais ceļš - tā nav vienkārši tumša josla. Slēgtais ceļš ir viltīgāks un mānīgāks. Tas it kā pievilina cilvēku ar mērķa sasniegšanas viegluma ilūziju. Un viņam šķiet, ka tas ir atvērts ceļš. Bet tad, kad līdz veiksmei, liekas, palicis pāris soļu, tas ņem un aizver cilvēka priekšā necaursitamas dzelzs durvis uz visiem laikiem. Slēgtais ceļš nebūt nav vienkāršs.

Jebkurš ceļš vieniem var izrādīties atvērts, bet citiem - slēgts. Kā jūs saprotat, tas ir saistīts nevis ar paša ceļa, bet gan ar tā cilvēka īpašībām, kurš virzās pa to vai citu ceļu, - atkarībā no tā, kādā mērā viņa īpašības atbilst šim ceļam.

Turklāt parasti mēdz būt tā, ka slēgtais ceļš pārtop atvērtā, bet atvērtais - slēgtā, ja mainās cilvēka īpašības. Piemēram, cilvēka īpašības var tā izmainīties, ka viņš vairs neatbilst ceļa virzībai, un ceļš tiek slēgts. Tieši ar to ir saistīti daudzie cilvēku karjeras kraha gadījumi, kad šī karjera viņiem sākās visai sekmīgi un sākotnēji tas, neapšaubāmi, bija atvērtais ceļš.

Tātad - ko darīt, ja savā dzīvē esam nonākuši slēgta ceļa priekšā? Vispirms jāsaprot, ka tas ir slēgts ceļš. Bet tieši tas ne vienmēr ir vienkārši izdarāms. Jo, kā jau teicām, slēgtais ceļš ir mānīgs, tas nebūt nav viena nebeidzama melnā josla, ļoti bieži tas cilvēkā vieš maldīgas cerības, ka mērķis ir sasniedzams.

Kad sastopamies ar nepārtrauktu melnu joslu, uzreiz saprotam, ka iecerētais neizdosies. Te nav jābūt apveltītam ar īpašu intuīciju. Gadījumā ar melno joslu viss ir pilnīgi acīmredzams pat visprimitīvākajai, rupjākajai un aprobežotākajai būtnei. Piemēram, ja dzīve mūs visu laiku neielaiž kādā savā jomā, mēs gluži vienkārši pārstājam tai pievērsties.

Pavisam kas cits ir slēgtais ceļš, kas nav nepārtraukta melna josla. Tieši tāpēc šādos ceļos mēs ciešam un veltīgi zaudējam dārgo laiku. Slēgts ceļš drīzāk ir pelēka josla, kas brīžiem kļūst gaišāka, brīžiem tumšāka. Turklāt gaišākās joslas reizēm pat var sakrist ar nozīmīgiem notikumiem. Tomēr izšķirošie mirkļi vienmēr iekrīt tumšajās joslās. Tieši tāpēc, ejot šo ceļu, bieži vien šķiet, ka mērķis ir pavisam tuvu, bet izšķirošajā brīdī viss sabrūk.

Tāpēc šā ceļa gājējiem raksturīga ilgstoša iekšējā cīņa, cerību mirkļi un izmisuma brīži, bet gala rezultātā jāpiedzīvo neveiksme.

Jāsaprot, ka slēgtajā ceļā nozīmīgās jomas arī it kā sadalās divās daļās - vienkārši nozīmīgajās un izšķirošajās jomās, bez kurām mērķis nav sasniedzams. Nozīmīgajās jomās vēl kaut cik veicas, bet izšķirošajās neveiksme ir garantēta.

Tātad slēgtais ceļš - tā ir joslainības izjaukšana, kad nozīmju pozitīvie lauki tiek novirzīti uz vidēja svarīguma notikumiem, bet nozīmju negatīvie lauki tiek sadalīti starp mazsvarīgajām un izšķirošajām jomām.

Un mums, kā jau teicām, ir ļoti svarīgi iemācīties konstatēt, jau iepriekš noskaidrot, kāds ceļš ir mūsu priekšā - atvērts vai slēgts. To izdarīt mums palīdzēs testsistēmas - drošas slēgtu un atvērtu ceļu noteikšanas metodes.

TESTSISTĒMU DARBĪBAS PAMATPRINCIPS UN IZMANTOŠANAS NOTEIKUMI

Pirmais noteikums: pareizs jautājuma formulējums

Ja jau visu nosaka nevis metamais kauliņš vai monēta, bet gan mēs paši un Visums, tātad vispirms ir jāiemācās pareizi uzdot jautājumu.

Kā jau esat sapratuši, jautājums jāuzdod nevis par gaidāmā notikuma faktu, bet gan par tā nozīmi. Piemēram, nepareizs ir šāds formulējums: "Vai Ivanovs parakstīs manu dokumentu?" Tā uzdodot jautājumu, mēs orientējamies tikai uz pašu parakstīšanas faktu un absolūti neņemam vērā šā fakta iespējamās nozīmes. Var taču gadīties tā, ka Ivanovs gan paraksta jūsu papīru, bet tas gluži negaidīti noved pie jums nevēlamām neparedzētām sekām. Piemēram, jūs domājāt, ka dokuments palīdzēs jums izvirzīties darbā, bet tā vietā šis papīrs lika priekšniecībai pievērst jums īpaši ciešu uzmanību, jums sāka piesieties par sīkumiem un rezultātā jūs pazemināja amatā. Turklāt, formulējot jautājumu, jāvairās ietvert tajā noliegumu, proti, lietot priedēkli "ne-". Šajā gadījumā vislabāk jautāt šādi: "Ivanovs man palīdzēs?" Šāds jautājums ir tieši vērsts uz nozīmju sfēru, kas jums ir svarīga, nevis uz faktu sfēru.

Otrais noteikums: prasme pareizi uzdot jautājumu

Pareizi formulēt jautājumu ir viena lieta. Pavisam cita - nekļūdīgi virzīt to uz informatīvajām sfērām, izveidojot saikni starp jautājumu, jūs interesējošo nozīmju lauku un pašu testsistēmu.

Un šeit atkal būs vajadzīga iekšējā disciplīna, ko mēs apguvām TEIA otrajā un ceturtajā pakāpē. Jūs jau protat vizualizēt un uzskatāmi iedomāties visdažādākos tēlus un noturēt tos savā apziņā pietiekami ilgu laiku. Arī tagad atcerēsimies un liksim lietā šīs iemaņas.

Jums maksimāli precīzi jāiztēlojas tie notikumi vai cilvēks, par kuru uzdodat jautājumu. Ja jautājat par Ivanovu, kura palīdzība jums vajadzīga, tad iedomājieties šo Ivanovu pēc iespējas spilgtāk un skaidrāk. Pēc tam novirziet uzmanību uz savas testsistēmas galveno darba instrumentu, piemēram, metamo kauliņu. Tagad jums domās jāuzliek Ivanova tēls uz šā kauliņa. Abi jāsaplūdina viens ar otru līdz tādai pakāpei, lai kauliņš jūsu rokā uz kādu brīdi identificētos ar Ivanovu. Ivanovs var izturēties jums labvēlīgi, bet var arī nelabvēlīgi. Tieši tāpat arī metamais kauliņš tagad var uzvesties dažādi - var uzkrist pāra skaitļi (pieņemsim, ka tie atbilst labvēlīgai attieksmei), bet var arī nepāra skaitļi (kas, teiksim, nozīmēs nelabvēlīgu attieksmi). Identificējiet kauliņa uzvešanos ar cilvēka rīcību un, metot kauliņu, centieties redzēt acu priekšā nevis šo kauliņu, bet gan cilvēku ar iespējamajiem viņa rīcības variantiem. Jums jābūt gataviem ļoti nopietni uztvert ar kauliņu uzmesto rezultātu kā Ivanova kunga reālas izturēšanās rezultātu.

Tikai tad, kad precīzi un skaidri iedomāsities Ivanovu un identificēsit viņa rīcību ar metamā kauliņa kustību, - tikai tad jūs iekļausit kauliņu analizējamo nozīmju plaknē. Ja jautājums būs uzdots vienīgi sausi un loģiski, bez tēlaina priekšstata, jūs adekvātu atbildi nesaņemsit.

Trešais noteikums: savlaicīga testsistēmas iedarbināšana

Pēc tam, kad esat precīzi formulējuši jautājumu, skaidri iztēlojušies jūs interesējošo objektu un identificējuši to ar metamo kauliņu, tūlīt pat iedarbiniet testsistēmu.

Nekādā gadījumā nedrīkst uzdot jautājumu un vēl jo vairāk to mainīt pēc tam, kad testsistēma jau iedarbināta, tas ir, kad metamais kauliņš jau izlaists no rokām. To nedrīkst darīt tāpēc, ka, tiklīdz esam kauliņu izmetuši, mums jau ir darīšana ar pasaulē pastāvošo konkrēto atbildi, kurā jūsu jaunais jautājums nav ņemts vērā. Proti, atbilde pasaulē jau ir izpaudusies. Un, jūs piekritīsit, ir visai muļķīgi ieraudzīt koku un sacīt sev: ja šeit ir koks, tad tas nozīmē, ka viss būs labi. Tas ir ne tikai muļķīgi, bet arī nepareizi, jo, lai ģenerētu pareizo atbildi, šajā gadījumā būtu jāmaina jau pasaulē izpausmi raduši notikumi, taču to spēj tikai Augstākie Spēki, nevis cilvēks. Tad, kad iedarbinām testsistēmu, mēs pārejam no informatīvās sfēras, kas saistīta ar mūsu jautājumu, uz to informatīvo sfēru, kurā atrodas konkrētā atbilde. Tas ir, mēs jau saskaramies ar pašu atbildi.

Bet, ja atbilde jau ir, tad būtu muļķīgi un nelietderīgi mainīt jautājumu, uz kuru jau ir pasaulē izpausta atbilde, vai ne?

Ceturtais noteikums: prasme pareizi izturēties pret iegūtajiem rezultātiem

Jautājumu, uz kuru jau esat saņēmuši precīzu, noteiktu un viennozīmīgu atbildi, nedrīkst uzdot vēlreiz. Jūs taču jau esat saņēmuši atbildi, tas ir, kādu nozīmju lauku, kas jau pastāv jūsu apziņā. Bet, pastāvot apziņā, tas nenovēršami ietekmē arī pašu jūsu apziņā eksistējošā jautājuma nozīmi - ietekmē tā, ka maina šo nozīmi. Tātad, uzdodot jautājumu otrreiz, jūs jau uzdosit it kā mazliet citādu jautājumu, kuru būs izmainījusi pirmoreiz saņemtā atbilde. Līdz ar to uz šo jautājumu iegūtās atbildes nozīmju lauki jau būs citi. Un kā tad jūs apjēgsit, uz kuru jautājumu tagad saņemat atbildi? Sākotnējā skaidrība jūsu jautājumam vairs nepiemīt - to ir izmainījusi saņemtā atbilde.

Tātad jūs uzdodat jautājumu par to, vai Ivanovs jums palīdzēs vai ne. Saņemat atbildi, ka Ivanovs noteikti palīdzēs. Taču nolemjat vēlreiz uzdot to pašu jautājumu, neiedomājoties, ka vārdiskā formā šis jautājums tagad skanēs apmēram šādi: "Ivanovs, kas man noteikti palīdzēs, man palīdzēs?" Skaidrs, ka uz šādu jautājumu nav iespējams atbildēt pareizi. Šajā gadījumā saņemto atbildi diezin vai varēs iztulkot viennozīmīgi.

Cita lieta, ja ar pirmo reizi neesat saņēmuši skaidru un noteiktu atbildi. Pieņemsim, ka jūs pamētāt gaisā monētu un gaidījāt, ka uzkritīs cipars vai ģerbonis, bet monēta nostājās uz šķautnes. Tādā gadījumā testsistēmu drīkst izmantot vēlreiz, atkal uzdodot to pašu jautājumu.

Testsistēmu vairākkārt izmantot viena un tā paša jautājuma sakarā drīkst arī tad, ja jūs uzdodat jautājumu, ikreiz to papildinot ar jaunām niansēm, vai jautājat par kādas situācijas dažādiem aspektiem. Piemēram, jūs jautājat, vai Ivanovs jums palīdzēs un, saņēmis, teiksim, pozitīvu atbildi, uzdodat jautājumu, vai viņš palīdzēs tuvākajā laikā, tad jautājat, vai palīdzēs viens pats vai ar kolektīva līdzdalību utt. Taču tāds darbs prasa ļoti stingru disciplīnu, un, ja tās pietrūkst, ne vienmēr ir garantēta atbilžu precizitāte. Ko šajā gadījumā nozīmē ļoti stingra disciplīna? Tas nozīmē spēju visa šā sarežģītā un ilgā jautājumu uzdošanas procesa laikā saglabāt tik pilnīgu abstrahēšanos no rezultātiem, ka tā jau līdzinās vienaldzībai pret tiem. Jo tad, ja būsit ieinteresēti tādā vai citādā rezultātā, kamēr strādāsit ar testsistēmu, jūs jau ar savu ieinteresētību ietekmēsit rezultātu un atbilde vairs nebūs objektīva. Tāpēc šis variants pieejams tikai visu četru iepriekšējo TEIA pakāpju apguves teicamniekiem.

Tāpēc šā darba sākumposmā mēs šo metodi neizmantosim. Bet lietosim tikai pašu drošāko metodi, kas nepieļauj nepareizus skaidrojumus, ja jautājums uzdots precīzi. Tas ir, mums jānoteic, kā sadalīsies jēdzieni "veiksme / neveiksme" nenozīmīgu, nozīmīgu un izšķirošu notikumu sfērās. Un katru mūs interesējošo jautājumu uzdosim tikai vienu reizi.

TEIA sistēmas 5. pakāpe

3. solis. Testsistēmas ceļa atvērtības pakāpes noteikšanai

Visas testsistēmas var iedalīt divās grupās - ir divu nozīmju sistēmas un daudznozīmju sistēmas.

Divu nozīmju sistēma dod tikai divus atbildes variantus: "jā" vai "nē". Daudznozīmju sistēma dod lielāku atbilžu variantu skaitu. Piemēram, tā var ietvert vairākus negatīvu atbilžu variantus un vienu pozitīvu atbildi. Vai arī dot tāda veida atbilžu variantus kā "jā", "ne gluži jā", "drīzāk nē", "nē". Tas ir, daudznozīmju sistēmas, ja tā var izteikties, ir daudz jutīgākas par divu nozīmju sistēmām, jo tās uztver un dara zināmas tādas atbilžu nianses, kādas nav pieejamas divu nozīmju sistēmai. Vienlaikus abu veidu sistēmas ir pietiekami bezkaislīgas un objektīvas.

Šeit tiks parādīti kā viena, tā otra testsistēmu veida paraugi.

Divu nozīmju sistēma - Zobu bakstāmais

Ņemam tīru papīra lapu un novelkam pa vidu vertikālu svītru, kas sadala lapu divās daļās. Nosakām nozīmes: labā lapas puse - "jā", kreisā - "nē". Fiksējam šo sadalījumu savā apziņā. Tad paņemam zobu bakstāmo un, turot to aiz paša galiņa ar diviem pirkstiem, paceļam vertikāli tieši virs svītras, kas novilkta uz papīra lapas, tā, lai otrs galiņš "skatītos" uz šo svītru. Precīzi formulējam jautājumu, domās savienojam mūs interesējošo objektu ar zobu bakstāmo un pēc tam izlaižam to no pirkstiem. Kur bakstāmais nokrita - labajā vai kreisajā lapas pusē? Atbilstoši tam esat saņēmuši atbildi "jā" vai "nē".

Divu nozīmju sistēma - Sērkociņš

Paņemam neaizdegtu sērkociņu. Pēc tam formulējam jautājumu un domās savienojam objekta tēlu ar sērkociņu. Nosakām nozīmes: ja sērkociņš nolieksies pa labi, - "jā", pa kreisi - "nē". Aizdedzinām sērkociņu un skatāmies, uz kuru pusi tas degot nolieksies.

Divu nozīmju sistēma - Monēta

Pilnīgi klasisks variants: monētas mešana gaisā, cenšoties uzminēt, kas uzkritīs - cipars vai ģerbonis. Šajā gadījumā nav pat jādomā, kad būs "jā", kad "nē", tā ir gadsimtos iedibinājusies tradīcija: ģerbonis nozīmē "jā", cipars - "nē".

Daudznozīmju sistēma - Metamie kauliņi

Metamie kauliņi, kā zināt, ir kubiņi, kuru sānos iezīmēti punkti - no viens līdz seši. Šo sistēmu labi var izmantot, teiksim, tad, ja gribam uzzināt, cik lielas ir mūsu izredzes iegūt pozitīvu rezultātu. Brīvi izvēlamies to metamā kauliņa sānu, kurš mums nozīmēs "jā". Ja esam koncentrējušies uz pozitīvu atbildi, tas ir, uz pilnīgi noteiktu skaitli, sistēma var parādīt vai nu apstiprinošu, vai ari nenoteiktu atbildi.

Un te nu mēs pirmoreiz varēsim redzēt daudznozīmju sistēmas priekšrocības, jo mūs interesēs, cik reizes nāksies mest kauliņu, lai gūtu pozitīvu atbildi. Pēc tam izskaitļojam mūsu veiksmes izredžu procentu.

Daudznozīmju sistēma - Vairākas monētas

Šī ir kauliņiem līdzīga sistēma. Esam koncentrējušies uz pozitīvu atbildi, piemēram, mūs interesē noteikts "ģerboņu" skaits - un saņemam informāciju, cik reizes nācās mest monētas, lai iegūtu pozitīvu rezultātu. Šim "ģerboņu" skaitam jāuzkrīt vienā metienā.

Daudznozīmju sistēma - Nejauši notikumi

Tas ir ļoti interesants un oriģināls testsistēmas variants. Nav vajadzīgi ne kauliņi, ne monētas, ne kādi citi palīglīdzekļi. Atbildes saņemšanai izmantojam dažādus nejaušus mūsu dzīves notikumus. Piemēram, ejam pa ielu (vai skatāmies pa logu) un minam: ko satiksim vai kas parādīsies aiz pagrieziena, paies garām mājai - vīrietis vai sieviete? Ja vīrietis, tad atbilde ir pozitīva, ja sieviete - negatīva (vai otrādi, tas atkarīgs no jūsu pieņēmuma). Mūs atkal interesēs, cik mēģinājumu vajadzēja veikt, lai saņemtu pozitīvu atbildi.

Šo sistēmu var izmantot arī kā divu nozīmju sistēmu, ja, piemēram, uzdodam jautājumu, vai aiz pagrieziena kāds ir vai neviena nav.

3. a solis. Jautājuma iekšēja formulēšana un testsistēmas iedarbināšana. Jūs jau zināt vispārīgos noteikumus: jautājumam jābūt formulētam pozitīvā ievirzē, neizmantojot jautājuma partikulu "vai" un priedēkli "ne-". Proti, mēs uzdodam jautājumu pa pusei apgalvojuma formā, piemēram: "Naudu izmaksās?" Vai pat apgalvojuma formā līdz ar nozīmju variantiem: "Naudu izmaksās. Jā? Nē?"

Jūs jau zināt, ka testsistēma jāiedarbina tikai tad, kad jautājums formulēts, bet ne agrāk, citādi rezultāts būs neparedzams, jo, iedarbinājuši testsistēmu, mēs jebkurā gadījumā saskarsimies ar kādu pasaulē jau izpaustu notikumu ķēdīti, kas atrodas paredzamajā atbildes zonā.

Bet sākumā pats galvenais ir pareizi, precīzi, pietiekami nopietni koncentrējoties, uzdot pašu jautājumu. Un te nu mums būs nepieciešama visa mūsu pieredze, stingra iekšējā disciplīna, ko esam apguvuši TEIA nodarbībās.

Šajā nolūkā aizveriet acis un atrodiet savā iekšējā telpā (kā to jau darījāt, kad noteicāt "labi" un "slikti" zonu) priekšmetu, par kuru gribat uzdot jautājumu. Piemēram, ja vaicājums attiecas uz naudu, konstatējiet, kur jūsu iekšējā telpā ir zona, kas atbild par naudu. Ja jautājums skar veiksmi eksāmenā, sameklējiet zonu, kas atbild par eksāmeniem. Vai atrodiet zonu, kas atbilst tai jomai, kurā jums var palīdzēt Ivanova kungs. Un tā tālāk. Izgaismojiet savā iekšējā telpā visas detaļas, kas attiecas uz jūsu jautājumu, tas ir, ieraugiet Ivanovu, kas noliecies pār jūsu papīriem, vai - eksāmena gadījumā - pasniedzēju, kura priekšā jūs sēžat ar biļeti rokā utt. Proti, jums maksimāli jāpiesātina ar konkrētību šī iekšējā ainiņa.

Pēc tam jums pilnībā jāidentificē iztēlotā aina ar testsistēmu. Pareizāk sakot, pat ne visa aina kopumā, bet gan tās galvenais objekts, no kura patiesībā ir atkarīga atbilde "jā" vai "nē", tas ir, Ivanovs, pasniedzējs, cilvēks, kurš jums maksā naudu, vai kāds cits nozīmīgs elements, ja šā jautājuma atrisināšana nav atkarīga no cilvēkiem (teiksim, tā ir lidmašīna, ar kuru gatavojaties lidot un gribat uzzināt, kādas ir jūsu izredzes sasniegt mērķi) utt. Tas ir ļoti svarīgi - tieši pilnībā identificēt priekšmetu, kuru izmantosit savā testsistēmā, - metamo kauliņu, monētu, zobu bakstāmo - ar jūs interesējošajā jomā darbojošos objektu. Jo, ja jau esat nolēmuši noskaidrot, cik lielā mērā tieši Ivanovs veicinās jūsu mērķa sasniegšanu, tad lai arī kauliņš, monēta vai zobu bakstāmais jūsu rokās nozīmē tiešu Ivanovu, nevis nedzīvu, mazsvarīgu priekšmetu.

Jūs it kā uz laiku apgarojat šo priekšmetu, atdzīvināt to, apveltot ar pilnīgi konkrētas personas vaibstiem un īpašībām. Vislabāk to izdarīt, testsistēmas darbojošos priekšmetu novietojot savā iekšējā telpā tajā pašā zonā, kur atrodas rīcības objekts (vai nozīmīgais elements, ja jūsu jautājuma risinājums nav atkarīgs no cilvēkiem). Uzliekot šīs divas detaļas vienu uz otras savā iekšējā telpā, pacentieties tās it kā saplūdināt kopā, it kā savelt vienā pikā, sajaukt viendabīgā masā, kurā sakūst kopā kauliņa un Ivanova, zobu bakstāmā kociņa un Ivanova, zobu bakstāmā kociņa un lidmašīnas, sērkociņa un pasniedzēja īpašības…

Tiklīdz esat to izdarījuši, uzreiz iedarbiniet testsistēmu, tas ir, metiet monētu vai kauliņu vai aizdedziniet sērkociņu, vai sāciet skatīties, kas pirmais parādīsies uz ielas stūra.

Strādājot ar divu nozīmju sistēmu, gluži vienkārši atzīmējiet rādījumu un, ja vēlaties, pārejiet pie nākamā jautājuma. Strādājot ar daudznozīmju sistēmu, reģistrējiet mēģinājumu skaitu līdz pirmajai pozitīvajai atbildei, tad, ja gribat, varat saskaitīt, cik bijis pozitīvu atbilžu no brīvi izraudzīta mēģinājumu skaita.

Pēc tam sāciet interpretēt iegūtos rezultātus.

3. b solis. Divu nozīmju testsistēmu rādījumu interpretācija. Divu nozīmju sistēmām, kas ir vienkāršākas, mazāk jutīgas pret dažādām finesēm un nokrāsām, labāk uzdot vienkāršākus jautājumus, kas prasa viennozīmīgu atbildi - "jā" vai "nē" - un nepieļauj nekādas nianses. Ja pats jautājums paredz nianses un dažādas atbildes starp "jā" un "nē", šo sistēmu labāk neizmantot.

Strādājot ar divu nozīmju testsistēmu, vēlams pārmaiņus uzdot jautājumus no nenozīmīgas un no svarīgas jomas. Vislabāk to darīt šādi: vispirms uzdot trīs līdz piecus nenozīmīgus jautājumus (būs labs laiks vai nebūs, tramvajs drīz atbrauks vai būs ilgi jāgaida), pēc tam tikpat daudz nozīmīgu un izšķirošu jautājumu (Ivanovs palīdzēs vai nepalīdzēs, nauda būs vai tās nebūs).

Tad saskaitām rezultātus, tas ir, pozitīvo un negatīvo atbilžu daudzumu nozīmīgajās un nenozīmīgajās jomās. Vai ir joma, kurā skaidri redzams liels pozitīvo atbilžu pārsvars? Piemēram, jūs uzdevāt pa trim jautājumiem attiecībā uz nenozīmīgu un nozīmīgu sfēru, un izrādījās, ka nenozīmīgajā sfērā nav nevienas pozitīvas atbildes vai ir tikai viena, bet nozīmīgajā - trīs pozitīvas atbildes vai vismaz divas.

Kā šo rezultātu interpretēt? Jūs, protams, tūlīt to sapratīsit, jo jau zināt, ka neveiksmju pārsvars nenozīmīgās sfērās un veiksmju koncentrēšanās nozīmīgās un izšķirošās sfērās liecina, ka jūsu priekšā ir atvērts ceļš.

Bet, ja redzam, ka neveiksmju pārsvars ir nozīmīgajā sfērā, tad jāsecina, ka jūs nopietni kļūdāties, cerot uz šo ceļu. Tas pilnībā atrodas melnajā joslā. Tas pat nav slēgtais ceļš, jums tas ir melnais ceļš, kurā mērķis jau no paša sākuma jums ir nesasniedzams, tāpēc jums tur nav ko darīt. Izmantojot hiperbolu, varētu teikt, ka tieši tādu rezultātu iegūtu dzērājs krāvējs, ja iedomātos izmantot testsistēmu, lai uzzinātu, vai viņš kļūs par baleta solistu vai ne. Atsakoties no tāda ceļa, jūs ne nieka nezaudējat, tāpēc ka tas nepārprotami nav jūsu ceļš, un principā nevienam saprātīgam un psihiski normālam cilvēkam neienāks prātā doma iet pa tādu ceļu.

Bet, ja jūs konstatējat aptuveni vienādus rādījumus (kas atšķiras mazāk kā par trešdaļu) gan nozīmīgajā, gan nenozīmīgajā jomā, tad tas liecina, ka vai nu jūs neesat iekļāvušies vadāmās joslainības režīmā, vai arī jums ir darīšana ar slēgtu ceļu, kas nepakļaujas zonētajai joslainībai. Un tātad, lai novērtētu, cik lielā mērā šis ceļš ir slēgts, nāksies izmantot daudznozīmju testsistēmu.

Taču sākumā tomēr kārtīgi patrenējieties saņemt atbildes no divu nozīmju testsistēmām. Iemācieties gan brīvi uzdot jautājumus, gan interpretēt atbildes. Turklāt ņemiet vērā, ka divu nozīmju sistēmas, protams, nav tik precīzas kā daudznozīmju sistēmas, tāpēc nesteidzieties divu nozīmju sistēmu atbildes uztvert kā darbības programmu. Vērtējiet šīs atbildes daļēji kā rotaļu, kā vienu no iespējamās notikumu gaitas variantiem, taču pacentieties neielaist šīs atbildes pārāk dziļi savā apziņā un neuztveriet tās pārāk nopietni.

Piemēram, ar divu nozīmju testsistēmas palīdzību uzdodat jautājumu, vai jūs mīl kāds cilvēks vai ne, un saņemat ļoti viennozīmīgu atbildi, kas, iespējams, tikai aptuveni atspoguļo īstenību un nepieļauj nianses (kaut gan dzīvē allaž pastāv nianses, un reizēm tieši tās visu nosaka, tikai divu nozīmju sistēmai nav instrumenta šo nianšu atspoguļošanai). Pozitīva vai negatīva atbilde bez nokrāsām var izraisīt tādu pašu pozitīvu vai negatīvu rīcību un attieksmi pret cilvēku, par kuru jūs uzdevāt jautājumu. Teiksim, jūs saņemat atbildi "nemīl", taču neko neuzzināt par to, ka pastāv kāda nianse: nemīl, bet gatavs iemīlēt, ja nedaudz mainīsit savu attieksmi pret viņu, piemēram, kļūsit maigāka un laipnāka Taču jūs, neko nezinādama par šo "ja" un iegaumējusi vienīgi to, ka atbilde ir noraidoša, ne tikai nekļūstat maigāka un laipnāka, bet, tieši otrādi, sākat apvainoties, skaisties un uzvesties agresīvi. Un tādējādi neatstājat sev nekādas izredzes uz notikumu attīstības labvēlīgu gaitu, kaut gan sākotnēji tāda iespēja bija.

Tāpēc neuztveriet pārāk viennozīmīgi un nopietni divu nozīmju testsistēmu rādījumus, ziniet, ka dzīvē patiesībā ir daudz vairāk iespējamo notikumu variantu, nekā jums rāda sērkociņš vai zobu bakstāmais, un ļoti bieži šie varianti ir atkarīgi no jums.

Mēdz gadīties arī tā: šodien jūs esat sliktā omā un uzdodat jautājumu: apprecēsities vai ne. Saņemat atbildi "nē". Un nezināt, ka tas jāsaprot šādi: ja vienmēr būsit nomākta un tādā sliktā omā, tad neapprecēsities. Bet, ja jūs būtu uzdevusi šo jautājumu jautrā garastāvoklī, tad būtu saņēmusi atbildi "jā". Testsistēma dod atbildi, ievērojot stāvokli tieši šajā brīdī, ņemot vērā visus konkrētā mirkļa informatīvos rādītājus, arī tos, kas attiecas uz jūsu iekšējo stāvokli. Pēc desmit minūtēm jūsu noskaņojums var mainīties - un tad atbilde var būt citāda, jo reizē ar jūsu noskaņojumu mainīsies arī notikumu varbūtība. Tā ka divu nozīmju sistēma lietošanā ir diezgan kaprīza.

Rezultāti, kurus saņemam ar divu nozīmju testsistēmas palīdzību, tomēr ir pārāk iespaidīgi, lai neietekmētu mūsu uzvedību. Tāpēc izmantojiet divu nozīmju testsistēmu rādījumus, vienīgi gatavojoties rīcībai, bet ne kā rīcības vadlīniju. Divu nozīmju testsistēma - tā ir sava veida izlūkošana, situācijas iepriekšēja analīze.

3. c solis. Daudznozīmju testsistēmu rādījumu interpretācija. Izmantojot daudznozīmju testsistēmas, vislabāk ir uzdot pēc kārtas trīs jautājumus par trijām jomām: vispirms trīs jautājumus par nenozīmīgiem notikumiem, tad trīs jautājumus par nozīmīgiem notikumiem un vēl trīs jautājumus par izšķirošiem notikumiem. Jautājumu piemēri: "Būs labs laiks vai nebūs, kad es rīt braukšu iepirkt preces?" (nenozīmīga joma). "Es nopirkšu preces par izdevīgu cenu vai neizdevīgu?" (nozīmīga joma). "Es realizēšu šīs preces ar lielu peļņu vai bez tās?" (izšķiroša joma).

Jānovērtē to mēģinājumu skaits, pēc kuriem saņemta pirmā pozitīvā atbilde. Piemēram, jūs izmantojāt metamo kauliņu un, uzdodot jautājumus par sev nenozīmīgu sfēru, iepriekš noteicāt, ka tad, ja uzkritīs četrinieks, tas nozīmēs atbildi "jā" uz jautājumu - būs rīt labs laiks vai nebūs. Šī atbilde uzkrita trešajā mēģinājumā. Tātad neveiksmju skaits šajā sfērā ir divas iespējas no trim, tas ir, apmēram septiņdesmit procenti.

Tālāk tiek salīdzināta veiksmes un neveiksmes procentuālā attiecība visās trijās jomās - nenozīmīgajā, nozīmīgajā un izšķirošajā.

Arī šeit var būt dažādi varianti.

Pirmais variants. Nenozīmīgajā jomā neveiksmju ir krietni vairāk nekā nozīmīgajā un izšķirošajā jomā (abās šajās jomās tās vai nu pilnīgi sakrīt, vai arī atšķiras ne vairāk kā par divdesmit procentiem). Ja, saskaitot kopā neveiksmju procentuālo izteiksmi nozīmīgajā un izšķirošajā jomā un iegūto summu izdalot ar divi (tā dabūjot vidējo aritmētisko), redzēsim, ka šis skaitlis ir vismaz divreiz mazāks par neveiksmju skaitu nenozīmīgajā jomā, nav nekādu šaubu, ka tas ir

atvērts ceļš.

Otrais variants. Neveiksme nenozīmīgajā jomā ir ievērojami (vismaz divreiz) mazāka par vidējo aritmētisko neveiksmju skaitu nozīmīgajā un izšķirošajā jomā, turklāt abās šajās jomās ir apmēram vienāds neveiksmju skaits, tas atšķiras ne vairāk kā par divdesmit procentiem. Tas nozīmē, ka jūsu priekšā ir melnais ceļš, jums tas nav reāls un tāpēc atmetams bez īpašas nožēlas.

Trešais variants. Neveiksmes ir līdzīgi sadalījušās visās trijās jomās - nenozīmīgajā, nozīmīgajā un izšķirošajā. Tātad jūs vai nu neesat iekļāvušies vadāmās joslainības režīmā, vai esat nekorekti uzdevuši jautājumu, vai arī mērķis, ko gribat sasniegt, un līdz ar to arī temats, par kuru uzdevāt jautājumus, patiesībā jums ir pilnīgi nenozīmīgs, faktiski vienaldzīgs. Te nu vajadzētu padomāt: kādēļ jūs vispār tiecaties pēc mērķa, kas jums neko nenozīmē, ir vienaldzīgs un acīmredzami nevajadzīgs? īstais laiks atgriezties pie TEIA otrās pakāpes metodikām un pārbaudīt sava mērķa patiesumu.

Ceturtais variants. Lielākais neveiksmju skaits koncentrējies nenozīmīgajā un izšķirošajā jomā (to skaits šajās jomās ir apmēram vienāds, atšķiras ne vairāk kā par divdesmit procentiem). Bet nozīmīgajā jomā neveiksmju ir vismazāk (divreiz mazāk salīdzinājumā ar vidējo aritmētisko neveiksmju skaitu nenozīmīgajā un izšķirošajā jomā). Atbilde: tas ir slēgtais ceļš.

Visi pārējie varianti ir tikai dažādas atvērto un slēgto ceļu gradācijas pakāpes. Ar daudznozīmju testsistēmas palīdzību konstatējuši veiksmju un neveiksmju procentuālo attiecību vienā, otrā un trešajā jomā, mēs varam noteikt, kādā pakāpē ceļš ir slēgts. Nebaidieties strādāt ar testsistē- mām radoši. Uzdodiet papildjautājumus, lai noskaidrotu tās vai citas atbildes nianses, proti, vai šis ceļš jums slēgts pilnīgi un galīgi vai arī ir varianti.

Noteikuši ceļa slēgtības pakāpi, jūs varēsit izlemt, vai ir vērts mēģināt šo ceļu pārveidot par atvērtu vai arī uz visiem laikiem atmest cerības. Kā jau teicām, ir situācijas, kad slēgtu ceļu var pārvērst par atvērtu.

Bet vispirms mums būs jāiemācās pareizi izturēties atbilstoši tam rezultātam, kuru esam ieguvuši, tas ir, jāiemācās adekvāti uzvesties atvērtos un slēgtos ceļos. Par šādas uzvedības noteikumiem mēs parunāsim nākamajās lappusēs.

Bet pagaidām pārbaudiet izklāstītās testsistēmas darbībā. Mēģiniet izanalizēt, teiksim, kādu vienu savas darbības virzienu, kas šobrīd jūs interesē. Neķerieties uzreiz pie vissvarīgākajiem notikumiem - aprobežojieties ar vidēji nozīmīgām lietām. Piemēram, izanalizējiet, vai jums izdosies veikt kādu lielu pirkumu un iegūt no tā vislabāko iespējamo rezultātu. Jūs redzēsit, ka visos analizējamajos virzienos varbūtības nozīmīgajās un nenozīmīgajās sfērās ievērojami atšķiras.

Bet tagad pamēģiniet izanalizēt to ceļu, kuru jau esat gājuši vai uz kura atrodaties pašreiz. Tikai analīzei izvēlieties samērā nesenus notikumus, jo senu notikumu nozīmju sfēru jūsu apziņa varbūt jau ir pārvērtējusi. Jūs redzēsit, ka testsistēma apstiprinās jau notikušo norišu sadalījumu jūsu ceļā. Teiksim, jūs šovasar ļoti labi atpūtāties. Uzdodiet jautājumus: "Es labi atpūtos. Jā? Nē? Jūra bija silta. Jā? Nē?" Jūs redzēsit, ka testsistēma visu atspoguļo tādā veidā, kā tas patiešām arī bija. Protams, tas notiks tikai tad, ja būsit pareizi iekļāvušies vadāmās joslainības režīmā.

ATVĒRTIE UN SLĒGTIE CELI: IZTURĒŠANĀS NOTEIKUMI

Iekšējais kritiķis

Diemžēl cilvēks ne vienmēr ieklausās dotajā padomā, pat ja tas ir trīskārt pareizs. Un tur vainojama tā mūsu prāta daļa, kuru var nosaukt par iekšējo kritiķi.

Kas tad ir šis iekšējais kritiķis? Tas ir tāds sajaukums, kuru veido loģikas fragmenti, atmiņu drumslas un emociju plūsmas. Jāteic, tas ir ļoti nenoturīgs, kaut kas līdzīgs plūstošajām smiltīm. Šis iekšējais kritiķis tā vien svārstās no vienas puses uz otru pusi, tā vien cenšas iegriezt pavisam citā gultnē mūsu kustības virzienu.

Ar iekšējo kritiķi jūs noteikti savā mūžā esat saskārušies ne vienreiz vien. Atcerieties, kā tas parasti notiek: šķiet, jau ir pieņemts svarīgs un vienīgais pareizais lēmums. Tobrīd, kad par to izšķīrāties, bijāt pilnīgi pārliecināts par šā lēmuma pareizību. Taču pagāja kāds laiciņš, un nez no kurienes uzradās nesaprotamas šaubas. "Bet ja nu šis lēmums nav pats pareizākais?" dzēlīgi jautāja iekšējais kritiķis, jo viņš neko nespēj pieņemt tāpat vien, bez kritikas. Viņš taču ir radīts, lai visu apšaubītu. Šaubīties reizēm ir derīgi, neviens to neapstrīd, tomēr tad, kad runa ir par vienīgo pareizo lēmumu, šaubas nes tikai ļaunumu. Tās vienīgi provocē jūs uz milzīgu un absolūti bezjēdzīgu enerģijas un spēka patēriņu. Tās novārdzina jūs, bet rezultātā tik un tā nākat pie atzinuma, ka sākotnējais lēmums bija vienīgais pareizais.

Iekšējais kritiķis rada sava veida vilni, ņirbu mūsu prāta virspusē, kamēr tā dziļākie slāņi paliek mierā un līdzsvarā. Tātad prāta dziļumos mēs skaidri zinām, kāds lēmums ir pareizs, kāds ne. Taču iekšējais kritiķis, saceldams vilnīšus uz prāta virsmas, var liegt mums pieeju informācijai, kas atrodas prāta dziļumos. Var gluži vienkārši samulsināt.

Tātad iekšējais kritiķis ir diezgan nekontrolējama mūsu prāta daļa, kas jauc, cenšas izmainīt nozīmju laukus mūs interesējošajā ceļā. Tiklīdz esam atraduši pareizo virzienu, tā ieslēdzas nevadāmas emocijas, kas liek loģikai un atmiņai konstruēt kādu citu, galīgi nevajadzīgu mūsu ieplānotās kustības virzienu. Iekšējā kritiķa izmainītie nozīmju lauki var aizvest mūs pavisam citur, nekā vajadzīgs, un novirzīt pat no atvērta ceļa.

Ko darīt ar iekšējo kritiķi, kas mums tā kaitē?

Mums jāiemācās novērst šo izmainīto nozīmju lauku ietekmi un tādā veidā mazināt iekšējā kritiķa ietekmi. Jo, kā zināms, dziļāko prāta slāni iekšējais kritiķis neietekmē. Dziļākais prāts saglabā pareizās un īstās lauku nozīmes. Mums tikai "jāienirst" sava prāta dzīlēs un jāizvelk no turienes situāciju, faktu, notikumu patiesās nozīmes, kuras iekšējais kritiķis nav sagrozījis.

Tagad, bruņojušies ar šīm zināšanām, aplūkosim izturēšanās noteikumus, kas jāievēro uz atvērta ceļa.

IZTURĒŠANĀS NOTEIKUMI UZ ATVĒRTA CEĻA

Pirmais noteikums

Lai gūtu vislielākos panākumus, ejot pa atvērtu ceļu, jāizmanto otrās pakāpes programmas - veiksmes, rīcības efektivitātes un pašpaļāvības programmas.

Otrais noteikums

Arī uz atvērta ceļa ir jābūt gataviem saskatīt cilvēku, ar kura starpniecību pret mums darbojas

energoinformatīvie parazīti, un neitralizēt viņu ietekmi, lietojot trešās pakāpes metodikas.

Trešais noteikums

Mums vienmēr ir jāatceras, ka mūsu apziņa varbūt ir saņēmusi jaunu nepareizu nozīmju buķeti no iekšējā kritiķa, un tas var mūs nogriezt no pareizā kustības virziena ceļā uz mērķi. Sī ietekme jāneitralizē.

Tieši tam, lai novērstu iekšējā kritiķa iedarbību, paredzēts šīs TEIA pakāpes 4. solis.

TEIA sistēmas 5. pakape

4. solis. Atvērta ceļa posmu izpildes korekcija, atjaunojot patieso nozīmju laukus

Jūs jau esat sapratuši, ka iekšējais kritiķis ir mūsu apziņas virspusējā daļa, kas ir daudz aktīvāka nekā tās dziļākie slāņi. Tieši šīs virspusējās daļas pārmērīgā aktivitāte noved pie tā, ka mums sāk likties - jārīkojas pavisam citādi, nekā bijām iecerējuši sākumā. Bijām izlēmuši, ka darīsim tā, bet iekšējais kritiķis uztraukts pieprasa: nē, dari šitā!

Tātad, lai neitralizētu iekšējo kritiķi, mums ir "jāienirst" dziļākajos un stabilākajos mūsu prāta slāņos un jāizceļ no turienes savas rīcības, faktu, notikumu un mērķu īstenās nozīmes. Kā? Ļoti vienkārši: mums ir jāizprovocē prāts atklāt savu dzīļu saturu, citādi mums allaž paliks pieejami tikai tā virsējie slāņi.

Sāksim ne ar pašu būtiskāko mūsu mūža notikumu. Pieņemsim, jūs ilgu laiku krājāt naudu, lai nopirktu kažoku. Turklāt tad, kad naudas vēl nebija un jūs tikai sapņojāt par kažoku, skaidri zinājāt, tieši kādu to vēlaties. Kažoks it kā stāvēja jūsu acu priekšā. Bet nu vajadzīgā summa ir sakrāta. Un jūs saduraties ar izvēles mokām: bet varbūt labāk pirkt kādu citu kažoku? Varbūt nevis kažoku, bet mēteli? Bet varbūt vispār labāk mēbeļu komplektu? Tātad iekšējais kritiķis, savāktās naudas summas pārsteigts, sācis rosīties, satraukties un liek jums pārdzīvot, mocīties ar domām par to, cik efektīvi jūs iztērēsit ar tādām pūlēm sakrāto naudu.

Lūk, vienkāršs paņēmiens, kā izkļūt no šīs situācijas. Paņemiet vairākas monētas. Domās apzīmējiet visus iespējamos naudas izmantošanas variantus: kažoks, mētelis, mēbeles, tūrisma brauciens, aizdevums kaimiņam. Stingri un nelokāmi nolemiet (tas ir ļoti svarīgi, lai šajā brīdī jūsu lēmums būtu ciešs un negrozāms): kuram variantam kritīs vislielākais ģerboņu skaits, to arī izvēlēšos. Proti, šajā brīdī jums sava rīcība jāpadara atkarīga no tā, kā kritīs monētas.

Tad sāciet mest monētas par katru variantu atsevišķi. Pieņemsim, ka visvairāk ģerboņu uzkrita par variantu "aizdevums kaimiņam". Lieliski. Izvēle jūsu vietā ir izdarīta. Bet kas tad tas? Jūsu prāts ir sašutis, tas burtiski verd dusmās un protestē pret šādu variantu. Tas jums saka priekšā, ka kaimiņš šo naudu nodzers, parādu neatdos un jūs atkal paliksit bez kažoka?

Viss pareizi! Tieši to jau mēs centāmies panākt. Varat saukt "urā!"-jums ir izdevies piemānīt savu prātu, aktivizēt to un izprovocēt tā dziļāko slāni iznākt virspusē. Prāts sadumpojās pret monētas ieteikto absurdo variantu, kas piespieda to aktivizēties, sākt strādāt, iznākt virspusē un atjaunot patiesos mērķus, atmetot visus šos iekšējā kritiķa iedvestos mānīgos vizuļus. Tagad jūs varat tikai pašūpot galvu, sakot: "Padomā tikai, kādas muļķības man līda galvā." Un mierīgi iet, lai nopirktu kāroto kažoku.

Šo metodi var izmantot jebkurā dzīves gadījumā, kad iekšējais kritiķis cenšas jums jaukt prātu un apmulsināt. Metiet monētu - jūsu prāta dziļākie slāņi kļūs modri un, esiet droši, paudīs skaļu protestu pret jebkuru jūsu rīcības nepareizu variantu. Galvā tūlīt viss noskaidrosies, un jūs skaidri apzināsities, kas tieši jāizvēlas. Metode labi darbojas gan nozīmīgās, gan nenozīmīgās, gan izšķiroši svarīgās dzīves jomās.

IZTURĒŠANĀS NOTEIKUMI UZ SLĒGTA CEĻA

Izmantojot testsistēmas, jūs varat noteikt, kā tieši sadalīsies veiksme un neveiksme nenozīmīgajās, nozīmīgajās un izšķirošajās jomās. Veiksme, kas iekritusi nozīmīgajās jomās, un neveiksmes, kas sadalījušās starp nenozīmīgajām un izšķirošajām jomām, tad arī liecinās, ka jūsu priekšā ir viltīgais un bīstamais slēgtais ceļš. Viltīgs un bīstams tas ir tāpēc, ka pastāvīgi vilina un iedrošina ar veiksmes mirkļiem nozīmīgās jomās.

Taču nevajag krist izmisumā, pat ja esat uz- dūrušies slēgtam ceļam. Slēgtie ceļi mēdz būt dažādi, ar atšķirīgu slēgtības pakāpi. Arī to varat noteikt ar testsistēmas palīdzību, noskaidrojot, vai jums ir kaut mazākās izredzes uz veiksmi izšķirošajās jomās. Ja tādas iespējas pastāv, var mēģināt grozīt apstākļus un pārvērst slēgto ceļu atvērtajā.

Tad, lūk, atkarībā no jūsu īpašībām un īpatnībām ir slēgti ceļi, kurus nevar pārvērst par atvērtajiem, bet ir arī tādi slēgtie ceļi, kuri, izmainot dažus apstākļus, var kļūt par atvērtajiem. Ja ar testsistēmas palīdzību noskaidrosit, ka izšķirošajās jomās jūs sagaida pilnīga neveiksme, tādu slēgto ceļu, visticamāk, nav iespējams pārvērst par atvērto. Taču, ja pastāv kaut vai desmit procentu izredžu uz veiksmi izšķirošajās jomās, var padomāt par šā ceļa pārvēršanu atvērtā ceļā.

Izmainīt savas īpašības ir pilnīgi jūsu spēkos. Izturēšanās noteikumi uz slēgta ceļa un šā ceļa pārvēršana par atvērtu ceļu sadalās trijos posmos. Pirmais posms - neļaut notikumiem kļūt nekontrolējamiem. Otrais posms - nodrošināties neveiksmes gadījumam. Un trešais, galvenais posms - mainīt savus subjektīvos nozīmju laukus, kuru dēļ ceļš kļuvis slēgts.

Lai konsekventi virzītos pa šo ceļu, jāievēro seši noteikumi.

Pirmais noteikums: korektums

Cilvēki ļoti bieži pret pasauli sev apkārt izturas visai pavirši. Un tiek sveikā cauri, ja viņi atrodas uz atvērta ceļa. Kad esam uz slēgta ceļa, mums uzglūn sarežģījumi un nepatikšanas tur, kur tās nemaz negaidām un kur tām vispār nevajadzētu rasties. Tieši uz slēgtajiem ceļiem darbojas slavenais Mērflja likums, kas apgalvo: "Ja kāda ķibele var notikt, tad tā notiek."

Tāpēc, ja esat nokļuvuši uz slēgta ceļa un gribat ar godu izkulties no šīs situācijas, jums jāievēro tikai viens likums: modrība, modrība un vēlreiz modrība. Nedrīkst pieļaut ne mazāko risku, neprecizitāti un paviršību. Ņemiet vērā, ka uz slēgta ceļa viss neritēs tik gludi kā uz atvērta.

Secinājums: ja esat uz slēgta ceļa, jūs nedrīkstat paļauties uz veiksmi, uz apstākļu labvēlīgu sakritību, uz nejaušību. Tāpēc viss jādara precīzi un noteikti. Prasiet garantijas no katra cilvēka, no kura kaut kas ir atkarīgs. Neticiet nevienam uz vārda - pieprasiet dokumentāru apstiprinājumu. Tāpat panāciet, lai uz visiem jautājumiem jūs saņemtu skaidras un noteiktas atbildes. Vispār uz kādu laiku jums nāksies kļūt par briesmīgu burta kalpu, apnicīgi garlaicīgu un pat kašķīgu tipu. Neko darīt, būs vien jāsamierinās ar šo lomu, ja jau jums gadījusies nelaime nokļūt uz slēgta ceļa.

Ja iespējams atkāpties, - atkāpieties. Tomēr reizēm apstākļi iegrozās tā, ka esat jau iepinusies slēgtajā ceļā un saprotat, ka veltīgi to darījāt, taču atpakaļceļa nav, vajadzēs iesākto kaut kā novest līdz saprātīgam nobeigumam.

Otrais noteikums: mērogu ierobežošana

Tātad, kā esat jau sapratuši, ejot slēgtu ceļu, nedrīkst pieļaut ne mazāko neprecizitāti, kļūdu, pat minimālu risku. Vēl jo vairāk slēgtā ceļa problēmu risināšanai nedrīkst likt uz spēles to, ko jūs nekādi nedrīkstat zaudēt.

Piemēram, slēgtais ceļš novedis jūsu firmu līdz bankrotam, un jūs, gribēdami vēl ko glābt, nolemjat ieķīlāt dzīvokli. To nedrīkst darīt nekādā gadījumā! Slēgtais ceļš ir negausīgs, tas ievilks sevī arī jūsu dzīvokli - un jūs to katrā ziņā zaudēsit! Tas ir pilnīgi nenovēršami. Bet no firmas bankrota jums tik un tā šādā veidā izvairīties neizdosies. Tieši tāpat situācijas glābšanai slēgtajā ceļā nedrīkst izmantot uz parāda ņemtu naudu. Atdot jūs to nespēsit, bet zaudējuma risks no tā tikai palielināsies.

Secinājums: nedrīkst iesaistīt nekādus līdzekļus, kuri attiecas uz atvērto ceļu (vai tā būtu nauda, dzīvoklis vai cits cilvēks), lai glābu stāvokli slēgtajā ceļā.

Atrodoties uz slēgta ceļa, vajag sašaurināt savas darbības mērogus līdz minimumam, proti, izmantot tikai tos līdzekļus, kas atrodami jūsu slēgtajā ceļā, nemēģinot izvērst savu aktivitāti uz paša vai citu cilvēku atvērto ceļu rēķina.

Nenogaliniet savu veiksmi ar savām paša rokām! Bet neizpostiet arī cita cilvēka veiksmi, piespiežot viņu palīdzēt jums ar viņa atvērtā ceļa līdzekļiem, ja pats esat uz slēgtā ceļa.

Secinājums: uz slēgta ceļa jābūt ārkārtīgi piesardzīgiem. Ja kādā posmā jūsu slēgtais ceļš sāk prasīt lielākas likmes, nekā varat atļauties zaudēt, labāk vispār atteikties no šā ceļa, kamēr nav par vēlu, vai arī ieturēt pauzi, dot sev atelpu, visbeidzot, kaut kur paslēpties, pazust. Atcerieties: atvērtā ceļā notikumus nedrīkst saistīt ar slēgtā ceļa notikumiem, ja negribat noslēgt arī atvērto ceļu.

Trešais noteikums: nodrošināšanās

Kā jau zināt, mūsu ceļu pārvērst par slēgtu var tik vienkārša lieta kā pārāk liela nozīmība, kādu sākam piešķirt savu mērķu sasniegšanai un vēlmju piepildīšanai. Visi zina, kā tas notiek: iesāc kaut ko it kā pa jokam, un viss noris viegli un raiti. Bet, jo tālāk, jo tuvāk panākumiem, jo vairāk mēs alkstam pēc tiem, jo stiprāk "ieciklējamies" uz pozitīvu rezultātu, un galu galā izrādās, ka šis rezultāts tagad mums ir vitāli svarīgs, mēs gluži vienkārši nespēsim dzīvot, ja neiegūsim vēlamo. "Ieciklēju- šies" zaudējam brīvību, vieglumu, spēles izjūtu, sākam pārāk nopietni izturēties pret sevi un to, ko darām, piešķiram savai rīcībai neatbilstīgu svarīgumu - un, lūk, ceļš te arī noslēdzas, un mēs visu zaudējam.

Tātad, lai nodrošinātos pret neveiksmi, ejot slēgtu ceļu, jāpacenšas samazināt tā mērķa un rezultāta nozīmību, kuru pūlamies sasniegt. To iespējams izdarīt, jau iepriekš atsakoties no panākumiem visā pilnībā, nesot savdabīgu upuri.

Nodrošināšanās būtībā arī ir tas apstāklis, kas jums samazina jebkuru notikumu negatīvo seku nozīmi. Un tātad samazina arī pašu notikumu nozīmi, ļaujot šiem notikumiem vieglāk nemanītiem paslīdēt garām Pasaules Plūsmām. Atcerieties: notikuma mērogu nosakām mēs paši, palielinot vai samazinot tā nozīmi! Apzināti samazinot notikuma mērogu, mēs novēršam tā izaugšanu līdz tādiem apmēriem, ka tas jau kļūst par šķērsli Pasaules Plūsmu ceļā. Tātad, samazinot mērogu, mums ir vieglāk to realizēt, jo tādā samazinātā veidā tas nevienam netraucē.

Secinājums: Kad esam uz slēgta ceļa, mums vienmēr jāparedz vissliktākais notikumu attīstības variants, jau iepriekš jāsamierinās ar to un jābūt tam pilnīgi gataviem, tādā veidā padarot sevi neatkarīgu no pozitīva rezultāta un tā nozīmes attiecībā uz sevi.

Ceturtais noteikums - pūliņu sadalīšana

Šis noteikums arī ir saistīts ar slēgta ceļa notikumu nozīmību mūsu apziņā. Kā jūs jau saprotat, jo lielāka ir šī nozīme, jo spēcīgāka ir vides pretdarbība un līdz ar to - neveiksmes iespēja. Tātad, jo vairāk savas dzīves laika jūs veltāt darbībai slēgtajā ceļā, jo nozīmīgāka tā jums kļūst un jo ticamāka ir zaudējuma iespēja.

No tā izriet noteikums, saskaņā ar kuru nekādā gadījumā nedrīkst tērēt visus savus pūliņus, visu savu aktivitāti, visu savu laiku, lai pārvarētu slēgtā ceļa apstākļus. Ja to neievēro, notikumu nozīmīgums neierobežoti pieaug un attiecīgi pieaug arī Pasaules Plūsmu pretdarbība.

Tāpēc ir ļoti svarīgi prast kritiskā brīdī atmest visam ar roku, nospļauties, izbeigt, pasacīt: "Rauj tevi jupis!" - un pievērsties kam citam. Tādā veidā jūs krasi samazināt notikumu nozīmību, tie vairs nav interferencē ar Pasaules Plūsmām, un pēc kāda laika situācija var atrisināties pati no sevis.

Protiet novērtēt laiku, netērējiet to bez atlikuma slēgtā ceļa mērķu sasniegšanai - atstājiet kaut ko arī sev. Turklāt mums vēl būs vajadzīgs laiks, lai pārvērstu slēgtos ceļus par atvērtiem. Un tāpēc jo vairāk augstu vērtējiet laiku - šo cilvēka vienīgo neatjaunojamo resursu! Ne velti teic, ka laiks ir nauda, jo par visiem dzīves priekiem mēs maksājam laika valūtā. Tāpēc taupiet laiku - naudu! Netērējiet to sev nevajadzīgu mērķu dēļ. Nešķiediet velti slēgtajos ceļos.

Secinājums: darbošanās, esot uz slēgta ceļa, nedrīkst aizņemt vairāk par pusi no visa jūsu laika, kas tiek veltīts aktīvai rīcībai. Pārējā laikā labāk nodarboties ar lietām, kas attiecas uz atvērto ceļu. Un, kā

jūs zināt, nedrīkst jaukt šo abu ceļu notikumus.

Kā mēdz teikt: lai mušas ir par sevi un kotletes par sevi.

Piektais noteikums: domāt atbilstoši posmiem

Jebkurš ceļš, jebkura mērķa sasniegšana ir sadalāma vairākos posmos. Un tas var dot mums ne mazums priekšrocību. Turklāt tas ir saistīts ar iespēju samazināt visa mērķa nozīmīgumu. Pieņemsim, ka mērķa sasniegšana mums ir ārkārtīgi svarīga un nozīmīga. Tik nozīmīga, ka to sasniegt kļūst neiespējami. Lieliski: netēmēsim uzreiz uz visu mērķi. Būsim pieticīgāki, sākumā orientēsimies tikai uz vienu tā posmu - pavisam nelielu, pavisam nenozīmīgu.

Sadalījuši mērķa sasniegšanas procesu desmit posmos, mēs tādējādi desmitkārtīgi samazinām tā sasniegšanas pūliņu nozīmību. Un attiecīgi tikpat reizes samazinām arī neveiksmes varbūtību. Mēs liekam cerības nevis uz visu mērķi kopumā, bet tikai uz vienu tā posmu. Ja šis posms neīstenosies, nekas briesmīgs nenotiks, mēs gluži vienkārši laidīsim darbā citu šā posma variantu. Un pakāpeniski, soli pa solim, nonāksim pie mērķa, kas likās neīstenojams.

Būs ļoti labi, ja parūpēsities ne tikai par visas ieceres kopējā rezultāta, bet arī par katra atsevišķa posma nodrošināšanu. Proti, gadījumam, ja kāds posms netiks īstenots, jau iepriekš sagatavojiet rezerves variantu.

Secinājums: slēgto ceļu vajag sadalīt vairākos atsevišķos posmos, un katram posmam arī vienam pašam jāatnes pozitīvs, lietderīgs rezultāts. Turklāt katram posmam jāparedz atsevišķs nodrošinājums.

Sestais noteikums: atkāpšanās iespēja

Atrodoties uz slēgta ceļa, jums jāiemācās būt iekšēji ārkārtīgi elastīgam, kustīgam un mobilam. Jo jebkurā brīdī var gadīties tā, ka jums pēkšņi vajadzēs izbeigt darbošanos un atkāpties uz iepriekš sagatavotām pozīcijām vai arī pilnīgi pārkārtot visu darbu pēc gluži citiem principiem. Ietiepīgs cilvēks, tāds, kuram princips ir augstāks par visu, gluži vienkārši cietīs sakāvi slēgtajā ceļā, pazudinās gan sevi, gan visu pasākumu. Tātad - elastību un vēlreiz elastību! Tā ir ne tikai spēja jebkurā brīdī atteikties no saviem mērķiem un idejām, bet arī spēja pārslēgties uz citiem mērķiem un citādiem to īstenošanas paņēmieniem.

Šajā nolūkā vispirms vajagjau iepriekš sagatavot atkāpšanās ceļus - rezerves ceļus. Patiesībā tas arī ir viens no nodrošināšanās veidiem, ko paredz trešais noteikums, tikai tur nodrošināšanās nozīmēja tā paša uzdevuma citu variantu, kamēr rezerves ceļi ir pavisam cita lieta, ar kuru varēsit nodarboties, ja cietīsit sakāvi šajā.

Secinājums: ja atrodaties uz slēgta ceļa, tad nekavējoties sagatavojiet rezerves pozīcijas, lai nenokļūtu krīzes situācijā, ja slēgto ceļu neizdosies noiet līdz galam.

TEIA sistēmas 5. pakāpe

5. solis. Slēgta ceļa pārvēršana par atvērtu ceļu: "otrā kāja"

"Otrā kāja" - tas būtībā ir cits darbības virziens. Tikai šajā gadījumā tas mums vajadzīgs nevis kā nodrošināšanās un ne arī kā rezerves ceļš, bet tikai kā sava veida pretsvars, kas palīdzēs neitralizēt paaugstināto nozīmību, kādu mēs piešķiram savam pamatdarbam, kuru veicam slēgtajā ceļā, ko mēs pārvēršam par atvērto.

Ir divu veidu "otrā kāja".

Pirmais veids - tā ir aiziešana uz pilnīgi pretējo.

Aiziešana pretējā virzienā dod mums prieku, atraisa jaunrades spējas, paver jaunu, neparasti pievilcīgu, piepildītu un pilnvērtīgu dzīvi. Protams, nav jau obligāti jāstaigā uz riska robežas. Ja runājam par zinātniskām iestādēm, to varētu veikt, karjeras izaugsmi vienā nodaļā savienojot ar vienlaicīgu punktu krāšanu konkurējošā nodaļā. Lai arī cik neticami tas liktos pirmajā mirklī, bet ļoti daudzi mūsu zinātniskie darbinieki rīkojas tieši šādi!

Vispār šeit ir iespējami varianti. Tā sakot, radiet, izdomājiet, izmēģiniet! Pats galvenais - neiecik- lējieties kādā vienā savas dzīves lomā! Ziniet: cilvēks ir daudzsejaina būtne. Izmēģiniet sevi dažādās nozarēs, vēlams pilnīgi pretējās. Jūs par jaunu iepa- zīsit paši sevi, tādas savas būtības šķautnes, par kurām pat nenojautāt, atklāsit sev jaunas iespējas un jaunu dzīvi.

Otrais veids - aiziešana citā dzīves plaknē.

Iepriekšējā variantā mēs aplūkojām aiziešanu uz tādu kā paralēlu ceļu, uz citu darbības virzienu, bet te runāsim par aiziešanu it kā citā dimensijā, cita plaknē.

Piemēram, jums viss patīk jūsu pamatnodarbošanās veidā. Tomēr uzkrājas nogurums, rezultāti pasliktinās, tas ir, parādās pazīmes, kas liek nojaust, ka ceļš var noslēgties. Samaziniet savas darbības nozīmību, daļu no tās novirzot uz citu dzīves plakni, teiksim, uzsāciet vētrainu dienesta romānu.

Ļoti ērti - gan no darba pārāk neatrauj, gan vienlaikus neļauj domām pievērsties tikai darbam, tas ir, darba nozīmība nedaudz samazinās un atbilstoši uzlabojas tā rezultāti.

Lai ar šīs metodes palīdzību gūtu panākumus, jāievēro tikai viens nosacījums (un tieši ar to dažiem cilvēkiem var būt saistīti metodes trūkumi): vajadzīgas lielas emocionālās rezerves. Patiešām, psihiski un emocionāli izsmelts cilvēks diezin vai spēs uzsākt romānu vai dziedāt korī. Slēgtais ceļš bieži vien izsūc cilvēka emocionālos spēkus. Taču, ja stingri ievērosit iepriekšminētos uzvedības noteikumus uz slēgta ceļa, tad jums jau ir zināms noslēpums, kā saglabāt emocionālās rezerves pat vissarežģītākajos apstākļos. Jā, šie noteikumi ir vislabākais veids, kā saglabāt savas emocijas, nervus, psihi slēgtajā ceļā. Tā ka jūs, dārgie lasītāji, varat nebaidīties no emocionālo spēku izsīkuma.

TEiA. sistēmas 5. pakāpe

5. b solis. Slēgta ceļa pārvēršana par atvērtu ceļu: atvēli veiksmi citam

Kā jūs jau labi esat iegaumējuši, slēgtais ceļš aizveras tāpēc, ka notikumu nozīmīgums jūsu vērtējumā ir pretrunā ar šo pašu notikumu nozīmīgumu Pasaules Plūsmu uztverē. Teiksim, jūsu turpmākā labklājība ir atkarīga no tā, vai jūs saņemsit naudu. Naudas saņemšana jums ir supersvarīga.

Jūsu slēgtajā ceļā neveiksmes parasti gadās tieši tajās sfērās, kuras jums ir īpaši nozīmīgas. Turklāt jūs paši to varat pat neapzināties. Ja pagaidām nespējat mainīt savu attieksmi, pamēģiniet noņemt atbildību no sevis par šo jums supernozīmīgo sfēru, kurā ciešat neveiksmes, un uzlikt šos pienākumus citam cilvēkam, kuram šī sfēra nav tik svarīga kā jums. Nododiet viņam daļu savu pilnvaru - un lai viņš dara to, kas jums nepadodas.

Ja jau Daba neielaiž jūs sfērā, kuras nozīmi tik ļoti pārspīlējusi jūsu apziņa, nepretojieties Dabai, paši labprātīgi aizejiet no šīs sfēras, nododiet to citam, veiksmīgākam un mazāk uz šo sfēru "iecik- lētam" cilvēkam. Un pēc tādas brīvprātīgas atkāpšanās arī jūsu attiecības ar šo jomu normalizēsies, visam tiks ierādīta pienācīga vieta atbilstoši īstajai nozīmei.

Un tomēr viss, par ko mēs tikko runājām, - tās ir sava veida "stutes", "kruķi", kas ļauj jums piecelties kājās un izkļūt no slēgtā ceļa. Taču pa atvērto ceļu nevar mūžīgi pārvietoties ar kruķiem! Agri vai vēlu nāksies tos aizmest un iet savām kājām - taisni un droši, neizmantojot par balstiem ne paralēlos ceļus, ne "otrās kājas" un citu cilvēku veiksmi. Ir jāveido normālas attiecības ar atvērto ceļu, ja jau ir izdevies slēgto ceļu pārvērst par atvērtu.

Un šajā ziņā palīdzēs nākamais solis.

TEIA sistēmas 5. pakāpe

5. c solis. Slēgta ceļa pārvēršana par atvērtu ceļu: ieej no jauna

Veicot iepriekšējos soļus, jūs, paši to varbūt pat nenojaušot, jau esat sagatavojušies tam, lai droši, pārliecināti un patstāvīgi ietu pa ceļu, kas no jauna jums kļuvis atvērts. Jo jūs esat iekrājuši emocionālās rezerves, ievērojot uzvedības noteikumus slēgtajā ceļā. Jūs samazinājāt savu atkarību no šā ceļa ar "otrās kājas" palīdzību. Jūs pratāt izlīdzināt lidmašīnu, kas jau sāniski svērās pret zemi. Un pats galvenais - pateicoties cita cilvēka veiksmei, jūs samazinājāt pašu noteicošāko un izšķirošāko sava ceļa momentu nozīmīgumu apziņā, to momentu, kuri jums parasti visu sabojāja. Jūs gluži vienkārši aizgājāt no šīm jomām un tādējādi samazinājāt to nozīmi savā dzīvē. Tas liecina par to, ka tagad atkal varat droši ņemt grožus savās rokās un no jauna virzīties pa šo ceļu, nebaidoties, ka tas atkal aizvērsies.

Varat to darīt kopā ar cilvēku, kurš jums nāca talkā ar savu veiksmi, bet varat arī bez viņa - ar šā cilvēka palīdzību jūs esat ieguvuši nepieciešamo pieredzi, vajadzīgos apgriezienus, ar viņa palīdzību esat atbrīvojušies no atkarības izšķirošajās jomās. Viņš savukārt saņēma pieredzi nojums. Un tagad gan viņš, gan jūs esat gatavi patstāvīgam ceļam, tam, lai vairs nebūtu atkarīgi viens no otra.

Sāciet visu no gala. Izejiet no jauna visus sava ceļa posmus. Iekļaujiet savā pieredzē to virzienu, kurā strādāja jūsu piesaistītais cilvēks. Izkopiet, noslīpējiet visus viņa sasniegumus. Rezultāts nebūs ilgi jāgaida, jo tagad jums ir viss šim nolūkam nepieciešamais.

Tā nu esam atšķīruši mūsu mācību līdzekļa pēdējo lappusi. Tagad, izstudējuši to visu pilnībā, jūs saprotat, ka esat spēruši milzīgu soli uz priekšu savā attīstībā - un esat pelnījuši panākto rezultātu, jo, lai gūtu šādas sekmes, jums nācās ieguldīt to, kas cilvēkam ir visdārgākais, - laiku un darbu.

Taču šis darbs ir simtkārtīgi atmaksājies, jo jūs esat nokļuvuši cilvēces lielākajai daļai pilnīgi jaunu zināšanu sfērā, atklājot jaunus horizontus, - un varat izmantot šīs iemaņas pavisam brīvi, vadoties tikai pēc savas paša gribas. Tas ir lieliski!

Visu, kas pasaulē tiek darīts no tīras sirds un bez piespiešanas, nevar izmantot ļaunos nolūkos. Mūsu zināšanas kalpos tikai mieram un uzplaukumam - mūsu ģimenes, mūsu valsts, visas pasaules uzplaukumam. Nesiet mīlestību! Dariet labu! Radiet prieku!

Lai šis ceļš ved jūs aizvien tālāk un tālāk, uz neatklātā un neizzinātā novadiem, turp, kur cilvēka prāts agrāk traucās tikai sapņos.

Katram cilvēkam priekšā ir bezgalība. Piepildīsim to ar savām domām, balsīm, darbiem.

Lai jums laime, spēks un zināšanas!

Formāts 84x108/32. Apgāds «Vieda», Rīgā, Lubānas ielā 6-4, LV 1019.

Reģ. apl. Nr. 010300001. Iespiesta SIA «Tipogrāfija Ogrē», Ogrē, Brīvības ielā 31, LV 5001.

Content

Veriščagins Dmitrijs TEIA kalendārs

DMITRIJS VERIŠČAGINS TEIA KALENDĀRS

Šis kalendārs - TEIA gada kalendārs - izveidojās par gatavu un pabeigtu sistēmu.

ATBRĪVOŠANĀS JANVĀRIS FEBRUĀRIS MARTS

SLIMĪBU ĀRSTĒŠANA

TAPŠANA Aprīlis Maijs

VESELĪBAS UN PAŠIZDZIEDINĀŠANĀS PROGRAMMAS

IETEKME Jūnijs Jūlijs

VADĪŠANA AR DOMFORMU PALĪDZĪBU. NODOMS, VĒLME UN KONSTRUKCIJAS

NODOMU TĒLU IZMANTOŠANA CILVĒKA APZIŅAS VADĪŠANAI

DAŽĀDU TIPU CILVĒKU APZIŅAS VADĪŠANAS ĪPATNĪBAS

VĒLMJU TĒLU IZMANTOŠANA CILVĒKA APZIŅAS VADĪŠANĀ

CILVĒKA APZIŅAI PAREDZĒTO PROGRAMMU TEORIJA

"STOPKRĀNS" - UNIVERSĀLA AIZSARDZĪBA PRET RUPJĀM MANIPULĀCIJĀM

DISTANCES LOMA SASKARSME

SKATIENS KĀ SASKARSMES FAKTORS

ŽESTI UN TO LIETOŠANAS VEIDI

BRIEDUMS Augusts Septembris Oktobris

Dvēseles apzināšanās. Apziņas apgarošana

APZIŅAS SAZAROŠANA

APZIŅAS, ĒTERISKĀ ĶermeŅa UN DVĒSELES DZIĻA APVIENOŠANA

PĀRLIECĪBA Novembris Decembris

ATVĒRTAIS CEĻŠ - ZONA JOSLAINĪBĀ

SLĒGTAIS CELS - TRAUCĒJUMS JOSLAINĪBĀ

TESTSISTĒMU DARBĪBAS PAMATPRINCIPS UN IZMANTOŠANAS NOTEIKUMI

ATVĒRTIE UN SLĒGTIE CELI: IZTURĒŠANĀS NOTEIKUMI

IZTURĒŠANĀS NOTEIKUMI UZ SLĒGTA CEĻA