Aldersone Brigita

Enerģiju grāmata

ENERĢIJU

GRĀMATA

Karmiska medicīna

Priekšvārds

Droši vien kādā dzīves posmā arī jums nācies izjust bezizejas, bezspēka un nolemtības bezcerību, kad liekas — visapkārt ledusauksta siena, kurai cauri izlauzties nav iespējams? Un tai pašā laikā viss ir it kā pa vecam, dzīve rit uz priekšu rimti un nemainīgi…

Ja iesiet pie ārsta, viņš ari pēc rūpīgas izmeklēšanas un analīzēm tikai noplātīs rokas: diagnozi konkrētai slimībai nav iespējams uzstādīt. Mediķi šim stāvoklim atraduši savu apzīmējumu — hroniskā noguruma sindroms. Sākumā it kā bez iemesla sabojājas garastāvoklis, iestājas spēku izsīkums, rodas vienaldzība pret apkārt notiekošo, pat depresija. Pēc tam kļūst arvien sliktāk: bezmiegs, beziemesla uzbudinājums, galvassāpes, nomāktība. Parastais variants — jāiet ārstēt nervus. Bet vai tā ir patiešām ir?

Tautas medicīna ar tūkstošgadu pieredzi neatzīst minēto sindromu, parādību iemeslus tā nosauc citos vārdos: ļauna acs, nolādējums, noburšana, galu galā — vampīrisms. Te runa ir par enerģētisko vīrusu izraisītajām slimībām. Tās izraisa postoša negatīvā enerģija, kuru cilvēks spēj nosūtīt otram vai ari «nosūkt» tam viņa dzīvinošo enerģiju. Vai iespējams izsargāties no šī ļaunuma? Atbilde ir apstiprinoša, ja vien esam apbruņojušies ar zināšanām par šīm parādībām un aizsardzības metodēm.

Pašlaik par psiholoģisko un enerģētisko aizsardzību interesējas daudzi. Iemesls enerģijas zudumam pārmērīga fiziskā un emocionālā slodze mūsu ikdienā. Ikkatras valsts likumdošanā ietverta pilsoņu dzīvības, veselības drošības garantija, bet nekur nav garantēta aizsardzība pret psihoenergoinformatlvo agresiju, pret iedarbību uz indivīda personību ar dažādiem pa- rapsiholoģiskiem līdzekļiem.

Krājumā skaidroti paņēmieni, kā psihoenerģētiski aizsargāties pret okulto iedarbību, psiholoģiskajiem uzbrukumiem, dažādām dzīvības spēka laupīšanas formām, t. s. enerģētisko vamplrismu.

Aplūkojot informācijas un enerģijas apmaiņas procesus starp cilvēkiem, analizēts jaunais zinātnes virziens — psiho- energoinformatīvā psiholoģija. Iespaidīgs ir psihoenerģētisko aizsardzības metožu daudzums, ko iespējams lietot pret dažāda veida uzbrukumiem. Materiāls ir viegli apgūstams un izmantojams. Piedāvātas konkrētas praktiskas metodes, kā pārvarēt ne tikai svešu, bet arī paša vampīrisko psihotipu.

Grāmatā aprakstītas informatīvi enerģētisko mijiedarbību neordinārās izpausmes, kam piemīt tik smalka materiālā, fiziskā daba, ka to nav iespējams uztvert ne ar maņu orgāniem, ne ar pastiprinātājiekārtām.

Bet par fizikālajiem laukiem, t. s. psi - parādībām, var spriest netieši, proti, šiem laukiem jābūt ar lielu caurspiešanās spēju, tie gandrīz nemaz neatstarojas. Jebkurā vidē tiem ir mazi energozudumi, liela izplatība un informatīvā ietilpība. Pie tam atsevišķos mijiedarbības gadījumos tie spēj izdalīt ievērojamu enerģiju.

Pēdējā laikā lielu satraukumu izraisa dažādu formu psiho- enerģētiskā iedarbība uz cilvēku (modernie ekstrasensi, burvji un magi, pornogrāfiskā literatūra, šausmu filmas u. c.).

Sabiedrībai vēl trūkst zināšanu smalko enerģiju jomā. Nav arī pietiekoši izpētīts, kā notiek energoapmaiņa starp cilvēkiem un apkārtējo vidi. Un visbeidzot — ikkatra enerģija var kalpot tiklab labā, kā ļaunā radīšanai (rentgenstari, gamma starojums).

Jebkuram dziedniekam, ekstrasensam, ārstam jāatbild par savu darbību, ievērojot likumu: «Nekaitēt!» Jābūt ne vien ļoti zinošam, bet ari apveltītam ar augstām tikumiskām īpašībām, lai darbība nepārvērstos par melno maģiju.

Izprotot, kas ir savstarpējā energoinformatīvā apmaiņa, būs iespējams izvairīties no dažādām dzīvības spēku laupīšanas formām. Apkārtējiem bīstams ne vien infekcijas slimnieks, bet arī dusmīgs, nokaitināts, nikns, skaudīgs, nervozs, nobijies — vārdu sakot, negatīvu emociju pārpilns cilvēks. Tas iespaido apkārtējos cilvēkus, atņemot tiem enerģiju, uzspiežot svešas emocijas un domas.

Šis darbs palīdzēs tikt skaidrībā, kā pretoties dažādām psihiskām iedarbībām, kā aizsargāt savu veselību, savas personības veselumu un harmoniju.

Krājumā izmantoti šādu zinātnieku darbi par psihoenerģētiskās aizsardzības jautājumiem: D. Forčūna «Psihiskā pašaizsardzība», A. Docenko «Karmiskā medicīna», I. Saveļjeva «Enerģētiskie vampīri», kā ari J. Ivanova, Dž. Šetleva, A. Ber- ga u. c. psihologu un parapsihologu atklāsmes un lekciju pieraksti.

Sastādītājs J. Bankovičs

Ievads

Problēmas būtība

Kā aizsargāt cilvēku pret dažādiem postošiem spēkiem, kas iespaido viņa veselību, likteni un dvēseli — lūk, problēma, kas nodarbināja cilvēku prātus jau senatnē. Uzskatīja, ka dvēseli nepārtraukti ietekmē daudzveidīgie dabas spēki, gari, pie tam pārsvarā naidīgi un ļauni, kas spēj iekļūt ķermenī, samaitāt dzīvi, uzsūtīt nelaimi, izraisīt slimību — tātad nolaupīt dvēseli. Un tās aizsardzību Uzņēmās reliģija. Uz cilvēka dzīvi sāka lūkoties kā uz cīņas lauku starp labo un ļauno.

Mūsdienu Rietumu praktiskā psiholoģija psihiskās aizsardzības problēmai piešķir ļoti lielu nozīmi.

Saskarsmes procesā cilvēki apmainās ar informāciju, psihiskiem pārdzīvojumiem, enerģiju. Vienā gadījumā šī apmaiņa ir līdzvērtīga un abpusēji bagātina cilvēkus, turpretī citreiz rodas informācijas, emociju un enerģijas zudumi. Naivi ir domāt, ka mūžu var nodzīvot, spēku tikai uzkrājot. Zudumi ir neizbēgami, tomēr izšķir dabiskos un pārmērīgos, nevajadzīgos zaudējumus. Visi šie apmaiņas procesi jāpēta, lai tos varētu regulēt: jāvalda harmonijai, līdzsvaram starp uzkrāšanu un tērēšanu — lai vienmēr nedaudz vairāk uzkrātos nekā zustu. Tikai tad var runāt par cilvēka garīgo — dvēseles izaugsmi.

Minēto problēmu izpēte ir lietderīga, ja cilvēku saskarsmes procesus aplūko uzreiz no vairākiem viedokļiem:

—   informācijas,

—   psihisko pārdzīvojumu,

—   enerģijas apmaiņas.

Pētniecībā jāapvieno vairākas praktiskas un teorētiskas nozares: 1) senā maģija; 2) pasaules reliģijas; 3) ezoteriskā mācība; 4) mūsdienu praktiskās psiholoģijas sasniegumi.

Šāds skatījums veido jaunu novirzienu psiholoģijā — psi- hoenergoinformāciju. Bet psihoenerģētiskā aizsardzība savu mērķi sasniegt nespēs, ja nebūs pārvarēta neproporcionālā apmaiņa cilvēku starpā jeb uzveiktas laupīšanas tendences. Tikai zinot ienaidnieka vājās vietas, to iespējams uzvarēt.

Kas ir vampīrisms?

Mūsdienās miljoniem cilvēku interesējas par maģijas, mistikas, ekstrasensorikas problēmām. Cilvēki gan parasti dod priekšroku maksimāli primitīvajam, nevis kaut kam sarežģītam, smalkam un nopietnam. Teikto var attiecināt arī uz tādām parādībām kā enerģijas laupīšana, melnā maģija, burvestības un viltusmācības. Vairums cilvēku neizprot iekšējo saistību starp nosauktajiem jēdzieniem, sajaucot tos un attiecinot uz dažādiem okultās sfēras novirzieniem. Pūlis vai nu sajūsmā auro, skatoties šausmu filmas, kur propagandēta melnā maģija un vampīrisms, vai ari bailēs trīc nezināmā priekšā. Kaut arī cilvēki cenšas uzzināt, kā izsargāties no šī ļaunuma, diemžēl tikai retais saprot, ko patiesi vajag darīt, lai izveidotu aizsardzību. Par to tad turpmāk.

Tieši īstas garīgās kultūras un reālu zināšanu trūkums sekmē viszemākās raudzes okultisma rašanos. Melnā maģija pret nesagatavoto cilvēku nostājas kā milzu vampīrs, kas izsūc visus dzīvības spēkus.

Reliģija un garīgās skolas apgalvo, ka vampīrisms kā svešas enerģijas ņēmējs var pastāvēt ne tikai zemākajā, tiešajā — t. s. asins līmenī, bet arī daudz augstākā. Jo vairāk tāpēc, ka psihisko enerģiju var uzskatīt par savdabīgām, smalkām «asinīm», kas kļūst par enerģētiskajiem kanāliem.

20. gadsimtā vampīrisms samērā pamatīgi ir aprakstīts un izanalizēts Dzīvās Ētikas (Agni Jogas) mācībā:

«Dabīga ir enerģijas savstarpējā apmaiņa, bet paņemt otra enerģiju, savu nedodot pretī, — tas ir nepieļaujami. Šo parādību var sastapt tikpat bieži kā infekcijas slimības, bet ar to cīnīties iespējams līdz zināmai pakāpei. Ja jau kopš mazotnes ikvienam būs zināms par apmaiņu un sadarbību, tad katrs varēs saprātīgi rīkoties ar enerģiju.

Daudzas enerģijas laupīšanas formas nav nekas cits kā vien nezināšanā balstīta izlaidība.»

Tomēr Dzīvās Ētikas mācībā ir minēti arī pilnīgi apzināti enerģijas laupīšanas gadījumi. Ciema burvis, uzsūtot lāstu, ir svešas enerģijas ņēmējs, jo ar savu darbību sagrauj upura au- risko aizsargtīklu, iekļūst tā aurā un paņem otra spēku. Analogi rīkojas arī tumšais ekstrasenss vai melnais mags. Tāpat viltus skolotājs, apmānījis cilvēku ar okulto zināšanu palīdzību, laupa viņam smalkāko enerģiju dvēseli.

Cilvēks spēj otram nozagt ne tikai naudu un materiālās vērtības, bet arī daudz smalkākas substances: informāciju, idejas, domas, garastāvokli, laiku. Ikviens ir izjutis spēka izsīkumu pēc zināma veida mūzikas klausīšanās vai pēc šausmu filmas skatīšanās; tāpat jūtamies kā iztukšoti pēc pastaigas pa lielpilsētu. Visi labi zina, ka dažās vietās cilvēks jūtas spēka pārpilns, turpretī citur — kā izspiests citrons. Tāpēc arī nebūs pārspīlēts, ja par vampīru tiks nosaukta kinofilma, lielpilsēta, bio- patogēnā zona.

Jo sarežģītākas un saspringtākas veidojas attiecības starp cilvēkiem, jo biežāk vampīrisms ir daudzu slimību saasināšanās iemesls. Cilvēks kā bioloģiska, domājoša sistēma ir izveidojis izmeklētu metožu arsenālu, lai sev pagarinātu dzīvi uz savu līdzcilvēku rēķina.

Degradācijas parādības

Cilvēces psihiskās enerģijas dziļa degradācija un novājināšanās strauji turpinās pieaugošās enerģijas laupīšanas ēnā.

Viss saistās ar cilvēka attālināšanos no Dieva. Mūsdienas iezīmē visāda veida augošie konflikti starp cilvēkiem. To vislabāk raksturo Hobsa izteikums — «visu karš pret visiem». Straujāka kļūst ne tikai garīgā, morālā lejupslīde (noziedzība, agresivitāte, nelietības), bet palielinās arī saslimstība, vispārējs nogurums. Pasaule pārdzīvo plašu enerģētisko krīzi. Cilvēces attīstība balstās uz egoisma, mantkārības, baudas ideāliem. Sabiedrība cenšas pagarināt savu eksistenci, nemainot postošo attieksmi pret dzīvi.

Ideja par Zemes dzīves bezgalīgu pagarināšanu, šim mērķim piesaistot svešu enerģiju, ir veca kā pasaule. Te, lūk, visa veida vampīrisma metafiziskā sākotne: slāpes pēc personīgās nemirstības, kaut vai dzīves pagarināšanas.

Ēģiptiešu faraoni pulcināja ap sevi jaunus un spēcīgus vergus, lai kaut vai tā barotos ar viņu enerģiju. Ķīnas imperatori spieda mūkus, mediķus un astrologus doties tālos ceļojumos pēc nemirstības eliksīra u. tml.

Jau pati ideja par nemirstību šādā veidā — ar svešas enerģijas palīdzību — ir amorāla un dziļi kaitīga.

Šādu situāciju uztur vampīriski spēki, slepenas melnās maģijas skolas, okultisma centri un biedrības gan Austrumos, gan arī Rietumos. Rezultātā sabiedriba kļūst garīgi slima un pārvēršas par patoloģisku veidojumu, kas ir gan vispasaules donors, gan ubags, tātad cietušais un vampīrs vienlaikus.

Šīs psiholoģiskās patoloģijas briesmas joprojām grūti aptveramas. Pat garīgie centri bieži vien darbojas nesaskaņoti, un viņu lietotās aizsardzības metodes ir nepietiekamas, jo iedarbojas nosacīti tikai šaurā interesentu lokā. Bet vampīrisms eksistē ārpus profesijām, melnā maģija un burvestības spēj parazitēt visur.

Ka notiek enerģetiskais trieciens

Enerģijas zagšana cieši saistīta ar psihoenergoinformatīvo uzbrukumu. Cilvēku var traumēt gan agresīva, graujoša informācija un psihoemocionāli faktori, gan ari negatīvs enerģētiskais lādiņš. Tiek sagrauta aizsargājošā aura un laupīta enerģija. Šo uzbrukumu vēl pastiprina deformēts pasaules uzskats, bieži radies baiļu un pašiedvesmas gaisotnē. Dažreiz tās sauc ari par patogēnām ticējumu sistēmām, kas pastiprina vampīris- ma efektu un sekmē svešas gribas iekļūšanu cilvēka enerģētiskajā apvalkā.

Var minēt trīs patogēnās ticējumu sistēmas:

1) tautas (ļaunā acs, nelaimes uzsūtīšana, nolādēšana u. c.);

2)   okulto (astrālās saites, involtācija);

3)                             biolauku (telepātiskā iedarbība, stari, enerģijas kūļi, negatīvās informācijas lādiņš u. tml.).

Šeit galvenokārt aplūkoti psihiskie uzbrukumi un aizsardzības līdzekļi trešās patoloģisko ticējumu sistēmas ietvaros. Jāatzīmē, ka priekšstatiem par biolaukiem piemīt kvalitatīvi jauns saturs. Biolauku sistēmā galvenais ir organisma sajūtas un psihofizioloģiskā tonusa svārstības, nevis vizuālie redzējumi kā tradicionālajā okulto ticējumu sistēmā. Vērojumi pamatojas uz reāliem biofiziskiem procesiem. Un visbeidzot — šī ticējumu sistēma nav ezoteriska, bet gan ekzoteriska: tā organiski izriet no mums pierastā populāri zinātniskā pasaules uz-skata un nepaceļas tam pāri.

Lasot šo darbu, uzzināsiet, kā notiek enerģētiskais trieciens, kas pakāpeniski, metodiski sagrauj mentālo (intelektuālo), emocionālo un enerģētisko apvalku un beigu beigās izraisa vispārēju psiholoģiskā tonusa samazināšanos. Galvenās briesmas slēpjas nevis enerģētiskā apvalka sagraušanā (tas pats spēj sevi ātri atjaunot), bet gan emocionālā un it sevišķi mentālā apvalka bojājumos, kad cilvēks vairs mierīgi neuztver triecienu, sāk intensīvi par to domāt, ieslīgst pesimismā un apziņā rodas t. s. negatīvā dominante.

Kas baro negatīvo dominanti? Parasti iedomājamies šādu ainu: induktors ar percipientu izveido kaut kādu saiti, t. s. «raportu» vai «psihisko kabeli», pa kuru induktors vai nu uzpilda, vai «atsūc» no nabaga percipienta neierobežotā daudzumā visu, ko vien vēlas. Vienīgā cerība — pieredzējis okultists spēs pārcirst šādu «kabeli». Otrs variants runā par lauku mijiedarbību: induktors percipienta lauka struktūrā it kā iespiež kaut kādu negatīvās informācijas klišeju, t. s. vampīru. To nabaga cilvēks nēsā, līdz galīgi tiek sagrauts. Te palīdzēt var tikai «labais ekstrasenss», kas šo destruktīvo klišeju izjauc — atdala vampīru.

Patiesība tomēr ir cita — «kabelis» tika veidots, lai to pēc tam varētu «pārcirst», tika radīti vampīri, lai būtu iespējams tos atdalīt. Ar jums rotaļājas, un joprojām jūs esat rotaļlietas.

Jā, minētā saite pastāv, tas ir psihisks fakts, bet tā ir daudzkārt vājāka par percipienta kopējā organisma energosistēmu. Šo savdabīgo parazītu var salīdzināt ar blakti. Vai daudz ļauna spēj izdarīt blakts? Saites uzdevums — uzgāzt mums virsū mūsu pašu spēku, radīt mūsu iztēles lavīnu. Tieši iekaisusī iztēle liek mums šai blaktī saskatīt vampīru, tieši iztēlē atrodams negatīvās dominantes kodols.

Komplekss problēmas risinājums

Problēma ir tik liela un nopietna, ka to nav iespējams atrisināt ar parastiem līdzekļiem vai kaut kādu vienu metodi. Ne administratīvi pasākumi, nedz akadēmiski meklējumi un ekstrasensu paņēmieni, arī šauri profesionālas metodes nespēs radīt universālu šīs problēmas risinājumu un neiedos cilvēkiem drošus aizsarglīdzekļus pret vampīrismu un melno maģiju. Jāapvieno gan mūsdienu zinātnes pieredze un atklājumi par cilvēku (vispirms jau psiholoģijā), gan ekstrasensorie sasniegumi, jāpielieto garīgie līdzekļi, kas ir tradicionālajā reliģijā.

Vajadzīgas zināšanas, kas virzītas uz gaišām, ezoteriskām mācībām un doktrīnām, jo daudzas vampīriskās un melnās maģijas darbības balstās uz tumšajām okultajām programmām un misticismu. Jāapvieno zinātnieki (psihologi, psihiatri, biologi, mediķi, fiziķi), kulta kalpotāji, izcili ekstrasensi, garīgo mācību sekotāji, ezoterisma pazinēji.

Zinātnes loma

Izpētes objekts tātad ir tik netveramā nozagtā psihiskā enerģija, un tieši zinātne visu iepriekšminēto spēj integrēt vienā absolūti jaunā veselumā — apgarotā un brīvā no aizspriedumiem — mērķtiecīgi un neitrāli izpētīt smalko enerģiju laukus, kā arī apkopot teorētiskus, eksperimentālus un praktiski lietišķus problēmas risinājuma aspektus.

Zinātnei jāattīsta vienota teorija par vampīrismu, jānosaka tā daba un nolaupītās enerģijas būtība, jāizstrādā praktiski aizsarglīdzekļi. Tā tiktu izveidota sava veida cilvēka enerģētiskā psihohigiēna.

Psihoenerģētiskā tonusa svārstības, garīgo spēku ikdienas uzkrājuma un tēriņa balanss, mākslīgi organizēta enerģijas noplūde — tā ir realitāte, ar ko sastopas katrs. Psihisko spēku saglabāšanas un iznīcināšanas likumu nezināšana, neizpratne par enerģētisko mijiedarbību starp cilvēkiem, neprasme aizsargāties vampīrisma gadījumā — tas viss postoši iedarbojas uz cilvēka fizisko un garīgo stāvokli, apgrūtina viņa dzīves ceļu. Tātad iepazīšanās ar aizsargsistēmu ir ļoti būtiska un nozīmīga šai cilvēka dzīves ceļā.

Šajā darbā maz teorijas, lielāks uzsvars likts uz praktiskām, lietišķām iemaņām, lai cilvēks iemācītos aizsargāties pret viņa enerģijas nolaupīšanu. Grāmata domāta garīgajām biedrībām, zinātniekiem un kulta kalpiem, mediķiem un sociālajiem darbiniekiem, pedagogiem, psihologiem un praktiski jebkuram cilvēkam. Protams, šeit paustās atziņas nav pēdējā instance, bet tikai mēģinājums sistematizēt visas zināšanas par šo parādību, stimulēt jaunas idejas.

Šo darbu var uzskatīt par praktisku rokasgrāmatu par dažādām vampīrisma formām un veidiem. Galvenais, kas aplūkots šajā krājumā, — cilvēku psihiskās enerģijas savstarpējās attiecības, tās zudumi, atjaunošanās. Ja saņemtā enerģija prevalē pār zudumiem un ja tā iegūta godīgā ceļā, tas ir, nepārtraukti garīgi sevi pilnveidojot, nevis paņemot svešu enerģiju, tad problēma, kas saistās ar zudumiem, neeksistē.

Kā lasīt šo krājumu

Lasot šo grāmatu, jābūt mierīgam, līdzsvarotam, pozitīvu domu piesātinātam, jāaizmirst visas bailes, satraukumi, negatīvās emocijas. Bet, ja tādas tomēr rodas, atkal un atkal jātiek no tām vaļā, jātic sev pašam.

#     Lasot saglabājiet pilnīgu mieru un līdzsvaru. Darba mērķis — nevis nobaidīt, bet sniegt reālu aizsardzību.

#     Papūlieties izlasīt visu pilnībā, nevis tikai atsevišķas tēmas, tad apziņā izveidosies kopaina.

#     Centieties sajust enerģijas zuduma — uzkrājuma likuma universālumu.

#     Mēģiniet vienlaikus apzināt, sajust un praktiski pielietot ikkatru padomu vai rekomendāciju, tikai ar noteikumu, ka dotais padoms pieņemts sirds līmeni.

#    Ja vārds «vampīrs» jums nav pieņemams, pārāk «griežas ausīs», varat domās aizstāt to ar citu līdzīgu jēdzienu, teiksim, «enerģijas laupītājs».

#    Centieties uztvert padomu un ideju būtību, apzināt to dziļāko jēgu: vienlaikus uztvert tekstu ar prātu, gribu, iemiesojot saprasto un pārdzīvoto darbībā (vienalga, garīgajā dvēseliskajā vai materiālajā), visbeidzot — ar apziņu.

Svarīgākais norādījums

Tuvāk iepazīstoties ar psihotehniskiem paņēmieniem un metodēm, var rasties vēlēšanās tos izmantot savu egoistisko mērķu sasniegšanai, varbūt pat nodarot pāri līdzcilvēkiem. Tāpēc jāatceras dažas svarīgas lietas.

#     Šeit izlasīto principā nevar izmantot tumšu mērķu sasniegšanai. Tā ir mācība par aizsardzību, nevis uzbrukumu.

•      Grāmatu nav iespējams izmantot, lai kaitētu citiem. Pretī iedarbosies pati šī darba smalkā struktūra un tajā ieliktā enerģija, kas neitralizēs šādus mēģinājumus.

Ja nu tomēr kāds gribēs piedāvātās metodes izmantot ļaunos nolūkos, viņš pats līdz ar to uzņemsies visu atbildību par sekām. Labākajā gadījumā nekas neizdosies. Sliktākajā gadījumā viņš saņems karmas atgriezenisko triecienu, zaudēs lasot uzkrāto nelielo enerģijas daudzumu. Labā un ļaunā mērs vienmēr ir cilvēka iekšējās sajūtas: dvēseles dziļumos jau katrs zina, kādā virzienā vērsta viņa darbība — uz labo vai ļauno.

Pirmā nodaļa Psihoenergoinformatīvā apmaiņa

Enerģijas avoti

Cilvēka organisma normālai funkcionēšanai nepieciešama apkārtējās pasaules enerģija. Zinātniskie pētījumi liecina, ka tikai ceturtdaļu no tās cilvēks saņem no gaisa, ūdens un barības, ko viņš patērē. Lielākā daļa enerģijas tiek piegādāta no kosmosa, un tieši no tās lielā mērā atkarīga organisma dzīves- spēja, visu orgānu normāla funkcionēšana un jo sevišķi domāšana, psihiskā darbība. Ir taču zināms, ka var pavisam maz ēst un dzert, bet būt fiziski vesels, garīgi možs. Taču, ja būs traucēta kosmiskās enerģijas ieplūšana organismā, tas aizies bojā.

Kosmiskās psihiskās enerģijas klātbūtne raksturo cilvēka enerģētisko dabu, un pēc tās līmeņa vērojamas astoņas grupas.

Pirmajā enerģētiskajā līmenī atrodas slimie, un cilvēki ar pavājinātu, izkropļotu biolauku.

Otrajā atrodas lielākā daļa cilvēku. Viņi neslimo ar kādu redzamu kaiti, bet nespēj sajust ne savu, ne citu biolauku.

Trešajā grupā cilvēki šos biolaukus jūt un apzinās, un tāpēc tos sauc par ekstrasensiem.

Ceturtās grupas cilvēki spēj koncentrēt savu bioenerģiju un vērst to uz noteiktu objektu. Tie ir dziednieki, burvji, ša- maņi, raganas.

Piektajā pakāpē cilvēki spējīgi pārvaldīt organisma šūnu

attīstību (izņemot dzimumšūnas). ŠI līmeņa sasniegšanai nepieciešams mērķtiecīgs darbs.

Sestajā līmenī cilvēks spējīgs kontrolēt un virzīt organisma šūnu vairošanos un struktūru, regulēt iedzimtību. To spēj sasniegt tikai nedaudzi.

Septītās pakāpes cilvēki spējīgi iedarboties uz citu cilvēku psihiku. Tie ir izcili dziednieki.

Bet astotajā pakāpē cilvēkiem piemīt milzīgi radoši vai iznīcinoši spēki, kurus tie spēj pilnībā pārvaldīt un izmantot savu mērķu sasniegšanai. Viņi spēj pārvietoties laikā un telpā, ietekmēt procesus dabā un cilvēku dzīvē.

Šī dalījuma jēga ir tā, ka visiem cilvēkiem jātiecas uz arvien augstāku enerģētisko pakāpi.

Enerģētiskā pakāpe būtiski ietekmē cilvēka apziņu un attiecības ar citiem cilvēkiem, ko var īsi raksturot ar 2 vārdiem: ņemt un dot. Tā ir robežšķirtne starp vampīru un donoru visās sfērās — cilvēciskā, materiālā un enerģētiskā. Vampīri vienmēr centīsies uzvarēt, atņemt ar varu, dabūt par velti. Kaut vai šāds vienkāršs piemērs: cilvēks atrod naudu. Vampīra pirmā doma — cik labi, nu tā ir mana! Donors turpretī pārdzīvo situāciju un domā: kāds pazaudējis, cik žēl!

Par enerģētiskiem vampīriem nepiedzimst, par tādiem kļūst. Visbiežāk tie nāk no minētās pirmās pakāpes grupas, retāk jau no otrās, trešās. Viss atkarīgs no tā, cik harmoniski attīstīts cilvēka bioenerģētiskais lauks, cik pareizi tas darbojas.

Šim biolaukam ir sava anatomija un fizioloģija.

Psihiskā enerģija ir sākotnējais spēks, kas piepilda kosmosu un vispilnīgāk koncentrēts cilvēkā. Psihiskā enerģija ir visuresoša un visu caurvijoša. Tā satur radošo spēku, ar kuru Absolūtais vada Visumu. Tā izpaužas kā dzīvības spēks (ēteriskais, netveramais), cilvēka jūtu enerģija (astrālā), radošās domas spēks (mentālais aspekts), kā augstākā mīlestības substance (dvēseliskais aspekts). Tā var uzkrāties cilvēkā un tikt noraidīta otram cilvēkam.

Cilvēka enerģetiskie centri

No Austrumu metafizikas izriet, ka cilvēkam piemīt septiņas smalkās struktūras - ķermeņi. Bez pirmā — fiziskā cilvēkam ir vēl seši, un katru veido smalka, lielā ātrumā vibrējoša matērija:

#      ēteriskais, netveramais — fiziskā ķermeņa dubultnieks, atspoguļo cilvēka dzīves spēku, enerģiju;

#    astrālais — cilvēka emociju, kaislību un vēlmju ķermenis;

#     mentālais — apziņas, prāta ķermenis;

#      augstākais, manasiskais— nemainīgais Dievišķais pirmsākums, Prāts, Dvēsele. Tas izpaužas kā intuīcija un radošās spējas;

#     budiskais — samērojams ar cilvēka Dvēseles dievišķo dabu, gandrīz neatdalāms no Gara;

#     atmiskais — faktiski to vairs nebūtu jāsauc par ķermeni, bet gan par Garu, kas cilvēkā pārstāv Absolūtā sākumu jeb universālo apziņu.

Smalkie ķermeņi cilvēka fizisko ķermeni apņem līdzīgi krievu lellītēm, kuras var ievietot citu citā. Katrs nākošais ķermenis ir lielāks par iepriekšējo, aptver un pārvalda mazākos. Četri pirmie ķermeņi pieder dabas pasaulei, pārējie trīs veido t. s. augstāko triādi, kas spēj pārdzīvot cilvēka fizisko nāvi un palikt neskarta.

Okultajā anatomijā ietilpst ari septiņi enerģētiskie centri — čakras, kas parasti cilvēkam ir snaudošā stāvoklī vai darbojas ļoti pasīvā režīmā. Tie pakāpeniski atraisās, cilvēkam garīgi augot.

Lūk, šo centru apzīmējumi: muladhara (astes kaula apvidū), manipura (saules pinumā), svadhistana (dzimumorgānu apvidū), anahata (pie sirds), višudha (līdzās vairogdziedzeris), adžna (starp uzacīm), sahasrara (galvas centrā). Gaišreģi šos centrus redz kā ziedus, indiešu priekšstatos — tas ir lotoss. Ikdienas dzīves pārņemta cilvēka čakru ziedlapiņas izskatās novītušas vai tās nav atvērušās, bet, pilnveidojot garīgo dzīvi, zieda centrs pakāpeniski izplaukst, izdalot varenu enerģiju. Atmodinātā enerģija ceļas augšup pa centrālo mugurkaulāja kanālu un atver tam visus līdzās esošos centrus.

Bez tam 49 atšķirīgi enerģētiskie centri izkaisīti pa visu cilvēka ķermeni, un tie sāk atmosties pēc galveno čakru atvēršanās.

Cilvēka fiziskais ķermenis, ko apņem sešas smalkās struktūras, «peld» neaptveramā enerģijas okeānā, kas nodrošina cilvēka eksistenci vienā veselumā. Šai enerģijai var būt gan pozitīvs, gan negatīvs lādiņš.

Enerģijas okeānam piemīt septiņi līmeņi. Enerģētiskais spēks organismā un katrā atsevišķā orgānā iekļūst pa noteiktiem kanāliem — meridiāniem. Pa vieniem plūst uzbudinošie impulsi, pa citiem — bremzējošie. Visi 12 meridiāni darbojas saskaņoti un veido cilvēkā vienotu enerģētisko sistēmu, pa kuru ritmiski 24 stundu ciklā plūst enerģija, nodrošinot energo- apmaiņu starp vidi un cilvēku.

Čakru sistēma savukārt pārveido enerģiju daudz smalkākās substancēs.

Ikkatrai enerģijai ir savs avots. Atcerēsimies: līdzīgais meklē līdzīgo. Kas tiecas pēc augstām garīgajām dvēseliskajām īpašībām, uzņem tieši šāda rakstura enerģiju.

«Garīgā pasaule vai dvēseles spēki veidojas no prieka, mīlestības un gudrības enerģijām. Lūk, trīs mūžsenas dzīves jēgas filozofijas pīlāri. Viņi veido mērķa un ceļa kaskādi, ar ticību, gribu un cerību radot gara možumu. Tieši viņi pārvērš blīvās barošanās un elpošanas enerģijas jaunā kvalitatīvā stāvoklī un dod pamatu veselīgai, laimīgai dzīvei.

Tādējādi šis neparasti smalkās, maigās un jūtīgās enerģijas ir tas neredzamais dvēseles spēks, kas balsta cilvēku, spārno to un iedvesmo. Viņš priecājas pats, mīl citus — un tā dzīve iegūst dievišķīgu jēgu. Bez šī stāvokļa, bez šīm enerģijām cilvēks nemitīgi slimos, cietīs un mocīsies, bez šīm enerģijām nevar laimīgi dzīvot.

Bez šim īpašībām cilvēks kļūst par «aizvērtu kosmisko sistēmu», kas ir tāda attiecībā uz smalko pasaules uztveri un sevis realizēšanu tajā. Tāds cilvēks dzīvo no rupjām un blīvām enerģijām, bet tās spiež un smacē, pārsātina un kairina. Cilvēks spiests tās nomest uz apkārtējo pasauli, uz to, kurš atrodas blakus, kurš pirmais pagadās tam ceļā» (Astrogors. «Kar- miskā medicīna. Slimību rašanās cēloņi»).

Visu pasaules enerģiju avotu veido Dievišķais Gars, kurš rada arī Pasaules Apziņu. Tā piepilda telpu ar idejām, kas pēc noteiktām likumsakarībām organizē matēriju, izveido tās formu. Dievišķā Apziņa nevarētu iedarboties uz matēriju, tās formu, vielu, ja nesaturētu noteiktu enerģijas daudzumu.

Enerģijas apmaina

Visums atrodas nepārtrauktā kustībā. Notiek tā dažādo daļu un pasauļu mijiedarbība, vielas, enerģijas un informācijas apmaiņa. Parastā zinātne aplūko zemākos apmaiņas līmeņus, bet ezoterija un reliģijas — augstākās, smalkākās iedarbības. Enerģētiskā apmaiņa starp augstākām un zemākām pasaulēm ir evolūcijas virzītājspēks. Arī cilvēku starpā nepārtraukti notiek psihoenergoinformatīvā apmaiņa, tā ir smalkās matērijas, psihiskās enerģijas un informācijas (visos līmeņos) pārplūšana; tās ir gan ārējās, materiālās formas, gan ari iekšējās, smalkās, dvēseliskās izpausmes.

Ezoterijā valda uzskats, ka Visums veidots pēc hierarhijas principa: augstākās pasaules būtnes vada zemākās — tā notiek zemāko pasauļu pārveidošana, pilnveidošana.

Zemākās pasaules atdod Augstākajiem Spēkiem pārstrādei gan pašu vielu (fizisko ķermeni pēc nāves), gan enerģiju, gan arī personīgo informāciju, apzināto pieredzi. Augstākā daļa — radošā doma — saplūst ar Visuma evolūcijas spirāli, bet zemāka — sliktākā daļa ka tumšas, ļaunas domas nokļūst karmas attīrošajā apritē.

Enerģētiskie procesi

Visumā notiekošos procesus var raksturot šādi:

a)    horizontālā apmaiņa starp kosmiskajām pasaulēm un būtnēm, kas atrodas apmēram vienā attīstības līmenī;

b)   vertikālā apmaiņa pēc hierarhijas principa — starp pasaulēm un būtnēm, kas atrodas uz dažādām attīstības pakāpēm un dažādos līmeņos.

Arī cilvēki dažādi atšķiras — cik cilvēku, tik arī enerģijas un informācijas apmaiņas veidu:

a)  cilvēki uz apmēram līdzīgas garīgās attīstības pakāpes;

b)   cilvēki, kuru garīgā attīstība atšķiras.

Vēl vērojam:

1)  ekvivalentu (līdzvērtīgu) apmaiņu;

2)   nevienmērīgu, nelīdzvērtīgu apmaiņu, kad izjaukts pasaules harmonijas un līdzsvara likums. Tas raksturīgs atklātam vai ari slēptam vampīrismam.

Nelīdzvērtīgā psihoenerģijas apmaiņa notiek, kad vērojama liela atšķirība apziņas attīstībā, kad vienam no dalībniekiem ir nepietiekošs psihiskās enerģijas līmenis un zināšanu apjoms, tad garīgi attīstītākais spiests otram atdot vairāk, nekā saņem pats.

Šāda apmaiņa var izveidoties ari tad, ja viena no pusēm ir garīgi, emocionāli noslēgtāka. Bet visbiežāk tā notiek, ja cilvēks apzināti, egoistiski nevēlas atdot, dalīties uzkrātajā enerģijā un zināšanās. Ja tāds cilvēks vienlaikus vēl ari izmanto kāda cita psihisko enerģiju — lūk, tas tad ir vampīrisms!

Caur šo stadiju iziet katrs cilvēks, taču vieni prot tikt no tās laukā, pildot savu dvēseli ar prieku un mīlestību, bet citi līdz pat savai nāves stundai paliek par laupītājiem.

Ja vampīru izolē no apkārtējiem cilvēkiem, tad tam nebūs iespējas uzlādēties un baroties un viņš mokoši mirs, bet, nespējot to izturēt, izdarīs pašnāvību. Ja detalizēti aplūko šāda cilvēka dzīvi, tad var noteikt diagnozi: nāve iestājusies hroniska vampīrisma rezultātā. Psihiski slimajiem, kuri agresīvi un sadistiski izturas pret citiem cilvēkiem, arī pēc būtības iespējams uzstādīt galveno diagnozi - hroniskais vampīrisms.

Dabā un Kosmosā

Lielākā vai mazākā mērā viss ir stingri determinēts un aprēķināms. Enerģijas apmaiņa starp cilvēkiem ir stipri sarežģīta un haotiska. Cilvēkam piemīt brīva griba, viņš var ari sagraut pareizās apmaiņas formas. Tomēr cilvēks nereti spēj ari izvērtēt savas k|ūdas, tiekties pēc psihoenergoinformatīvās apmaiņas ar garīgi augstāk attīstītiem spēkiem.

Par vienīgo dabas k)ūdu varētu uzskatīt izveidojušos pretdabisko tehnokrātisko civilizāciju, kas kaitē ne vien Zemes dabai, bet ari visam Kosmosa veselumam. Straujā zinātnes un tehnikas attīstība līdztekus pozitīvajam ieguldījumam cilvēces progresa gaitā slēpj sevī lielu bīstamību. Iedziļinoties statistikā, redzams, cik daudz kas notiek veselam saprātam neaptverams un neattaisnojams: lauksaimniecības ķimizācija, nedrošas atomelektrostacijas, ekoloģiskās katastrofas, ozona «caurumi», televizori, kompjūteri utt. — to visu radījis pats cilvēks, lai atvieglotu sev dzīvi un reizē to ari apdraudētu.

II nodaļa Enerģētiskās laupīšanas būtība

Vampīrisma iemesls vienmēr ir dziļākās saites iziršana starp cilvēku un garīgās enerģijas Augstāko avotu — dievišķo sākotni. Ja cilvēks nevēlas iekšēji piepūlēties, lai izveidotu un noturētu šo saistību, rodas kārdinājums šādas enerģijas vietā izmantot jau gatavā veidā cita cilvēka spēku. Dažādu apstākļu dēļ minētais kārdinājums var kļūt par pastāvīgu nepieciešamību un dzīvesveidu, un tad izveidojas vampīrisks psihotips. Tas ļoti pazemina psihoenergoinformatīvo apmaiņu un beigu beigās kļūst iznīcinošs ne vien upurim, bet arī pašam vampīram — nepārtraukti laupot svešu spēku, novājinās cilvēka griba un saite ar augstāko sākotni.

Enerģiju savstarpējā apmaiņa ir dabiska parādība, bet nav pieļaujama svešās enerģijas izlietošana, nedodot savu vietā. Tāda parādība ir tikpat bieži sastopama kā infekcijas slimības. Tomēr ar tik izteiktu egoismu līdz zināmai robežai ir iespējams cīnīties. Ja jau kopš mazotnes cilvēki sevi pieradinās pie sadarbības un apmaiņas, tad ari ar enerģiju rikosies prātīgi.

Katra reliģija jau savas rašanās pašos pirmsākumos runā par zināmu ļaunu spēku esamību, kas parazitē un barojas ar svešu enerģiju. Sīkāk enerģētiskā vampīrisma problēmas tiek aplūkotas Rietumeiropas okultismā un dažādās maģiskajās sistēmās. Praktiski visos gadījumos (izņemot patiesi tukšās un sātaniskās mācības un doktrīnas) tomēr neapšaubāms ir šis bīstamais ļaunums gan upurim, gan pašam vampīram. Vampī- risms nostiprina laupītāja negatīvās garīgās (dvēseliskās) īpatnības, atņem viņam iespēju kļūt patstāvīgam, altruistiskam.

No ezoterijas viedokļa vampīrs ir izlaidīga un bezdvēselis- ka būtne, kas nepārtraukti traucē gaiša prāta cilvēkiem. Pēc savas būtības viņš ir dziļi nepilnvērtīgs un savā veidā arī nelaimīgs, jo pats ar savu garīgo piepūli nespēj sagādāt dzīvības spēku. Vampīram var palīdzēt tikai sākumā. Vēlāk ārstēšana ir bezcerīga. Vienīgais, kas tad jādara, — viņš jāatstāj likteņa varā, atceroties, ka ciešanas ir labākais skolotājs un ārsts. Ja cilvēks aizraujas ar vampīriskām tieksmēm ari pēcnāves stāvoklī, cenzdamies iedarboties uz cita cilvēka gribu no smalkās, neredzamās pasaules, tad viņš zaudē jebkuru saiti ar Augstāko un galīgi pārtrauc kontaktu ar dievišķo dzirksti jeb monādi, kas baro viņa augstāko dvēseli. Ezoterijā to sauc par «otro nāvi», kas iestājas nevis Fiziskajā, bet gan smalkajā plānā un nozīmē cilvēka kā garīgās vienības izzušanu.

Pretdarbības iespējas

Vampīrismam labvēlīga vide veidojas tur, kur cilvēkam kaut kā pietrūkst, tas ir, viņa organisms izjūt neapmierinājumu. Tas cilvēku spiež darīt to, kas nepavisam neatbilst ne viņa sirds, ne prāta prasībām. Rezultātā organismā parādās bioener- ģijas trūkums. Kur to ņemt? Laupītājam atbilde skaidra — no tuvākā, no tā, kas blakus, apkārtējā sabiedrībā.

Un tā — lielākā daļa cilvēku pat neapzinās, ka ir vampīri. Taču agri vai vēlu citi cilvēki to pamana un no viņiem novēršas.

Ir daudz iespēju atjaunot enerģijas krājumus, nekļūstot par vampīru, tāpēc par to tuvāk.

Vampīrisms ir parazītisma fenomens, bet neuzveicams tas nav. Aizsardzība pret vampīrismu nepieciešama ne tikai savai drošībai un komfortam, bet ari garīgajai evolūcijai, tas ir, augstākajiem mērķiem.

Jebkurš godīgs cilvēks, nesavtīgi strādājot citu labā, apmainoties ar psihoenergoinformāciju (ar cilvēkiem, dabu, Dievu), potenciāli ir stingrāks par jebkuru vampīru — kā zemes, tā astrālo. Ja šāds cilvēks apgūst ezoteriskās zināšanas, iepazīst organisma un psihes spēkus, tad viņš kļūst neuzvarams un aizsargāts pret jebkura veida vampīrismu.

Labākā metode pret visa veida negatīvo psihoenerģētisko iedarbību — tīra sirdsapziņa, izkopta karma un patiesa tiekšanās uz Die-vu. Ar tumšo okultismu nevar cīnīties tā līmenī, ar tiem pa šiem līdzekļiem. Patiesa opozīcija iespējama tikai tad, ja t. s. upuris (donors) atrodas augstākā garīgā līmenī un viņa rīcībā ir spēcīgāki līdzekļi.

Bez vispārējiem principiem ir arī vairākas konkrētās metodes, kas ļauj izveidot drošu aizsardzību. Lūk, daži pamatprincipi:

#     labi izpildīta karma un savas taisnības apzināšanās;

#     izpratne par otra cilvēka slēptā vampīrisma būtību;

#     prasme lietot speciālās psihoenerģētiskās aizsardzības metodes — smalku materiālo domu vairogu, aizsargapļus vai aizsargekrānus ap sevi;

#      nepārtraukta tieksme pēc augstākajām garīgajām vērtībām un spēkiem — pie Skolotāja, Baltās Brālības, Gaismas, Pasaules Mātes, Augstākā Es, pie Dieva.

Jāpatur prātā: kad notiek enerģētiskais (psihiskais) uzbrukums, tas galvenokārt liecina par uzbrucēja vājumu — par viņa fizisko, garīgo un prāta vājumu. Izprotot to, uz agresoru spēsim palūkoties citām acīm, bet viņa uzbrukums izraisīs smaidu un pat smieklus.

Ja vampīrs tomēr panāks to, ka jūs sadusmojaties, tad viņš svinēs uzvaru, bet jūs paliksiet pie sasistas siles.

Tautā vienmēr ticis izmantots pavisam vienkāršs paņēmiens: sažņaudz īkšķi pigā un paslēpj dūrē savilkto roku kabatā, aiz muguras vai ari zem tā galda, pie kura sēžat. Tas palīdz savaldīties: jūs aizverat savas enerģijas pret ārpasaules iedarbību, neļaujat ļaunumam iekļūt sava organisma iekšienē un neizlaižat vērtīgo spēku ārā no sevis. Pie tam domās varat visu laiku atkārtot: «Esmu aizsargāts! Esmu aizsargāts!»

Daba palīdz un dziedē

Enerģijas laupīšana bīstama ne tikai apkārtējiem cilvēkiem, bet arī pašam vampīram: ņemot no otra bioenerģiju, pastāv risks saslimt ar jebkuru slimību, ar ko slimo donors.

Daudz vienkāršāk papildināt enerģijas krājumus no dabas, piemēram, ņemot to no kokiem- donoriem. Koki šai ziņā ir neaizstājami enerģijas papildinātāji, jo tiem piemīt spēja ātri atjaunot zaudēto enerģiju. Paši svarīgākie koki - donori ir ozols, skujkoki (sevišķi priede), akācija, kļava, bērzs, pīlādzis. Ja koks ir ļoti spēcīgs enerģētiskā ziņā, 4 — 6 m tuvumā tam neaug citi.

Jebkurš cilvēks spējīgs sajust koka enerģiju: tuvinot tam plaukstu, 2 m attālumā jau jūtams tā atstarotais siltums, kas plūst uz cilvēku. Katram cilvēkam atbilst savs koks, no kura enerģiju var iegūt vieglāk, visvairāk. Lūk, tie: Mežāzim — priede (22. XII — 20.1), Ūdensvīram — vīģe (21.1—19. II), Zivīm — goba (20. II — 20. III), Aunam — plūme (21. III — 20. IV), Vērsim — mirte (21. IV — 20. V), Dvīņiem — lauru koks (21. V — 21. VI), Vēzim — vītols (22. VI — 22. VII), Lauvam — ozols (23. VII — 23. VIII), Jaunavai — ābele (24. VIII — 23. IX), Svariem — buksuskoks (24. IX — 23. X), Skorpionam — pīlādzis (24. X — 22. XI), Strēlniekam — palma (23. XI —21. XII).

Ne katrā vietā var atrast savu koku, bet tas nav šķērslis enerģijas gūšanai no kāda cita sev patīkama koka, pie kura domās jāgriežas ar lūgumu palīdzēt. Palīdzību var saņemt dažādā veidā, piemēram, atspiesties ar muguru, pakausi un kāju pēdām pret koku, aptverot to ar rokām. Atslābinieties un mēģiniet iedomāties, kā koka baltā enerģija tīrā, svaigā straumē ieplūst jūsos. Tas notiek apmēram 3 min., pēc tam pateicieties , kokam.

Pretēji šiem kokiem ir koki - vampīri, enerģijas patērētāji. Arī tos varam izmantot savā labā, |aujot tiem iztīrīt mūsu enerģētiskos kanālus, nosūcot mums slimības, satraukumu utt. Visspējīgākie koki šai ziņā ir apse, kastaņa, papele.

Enerģētiskos krājumus vairo ari saskare ar mājdzīvniekiem, darbi dārzā un laukā, gājieni dabā.

Kosmiskā enerģija ir visvarenākais spēka avots, kas uztur visu dzīvo un nedzīvo dabu. Lai to saņemtu un spētu izmantot visā pilnībā, vēlams zināt dažus vienkāršus fiziskos vingrinājumus un elpošanos paņēmienus.

#     Pēc pamošanās jāizdara 12 pieliekšanās uz katru debespusi, sākot no austrumiem, pulksteņa rādītāja virzienā.

#     Stāvot jāatslābinās. Tad jāveic apļveida kustības ar gurniem pulksteņrādītāja virzienā tā, lai ķermeņa augšdaļa paliktu nekustīga.

#     Ķermenis atslābināts, ceļi viegli ieliekti. Jāizdara asas kustības ar vēdera lejasdaļu turp un atpakaļ.

#      Apļojot vēderu, masē iekšējos orgānus. Galva, pleci, gurni un kājas — nekustīgi.

#      Mēģiniet apvienot ķermeņa un domu kustību. Atslābinātā pozā sāciet kratīt savu ķermeni tā, lai no tā izkratītu laukā visus netīrumus, slimības, ļaunas domas. Domās to visu sadedziniet.

#     Pietupieni.

#     Nometieties četrrāpus, balstoties uz ceļgaliem un elkoņiem. Asas kustības turpu — atpakaļ ar dibenu.

#     Piespiešanās no grīdas.

#     Ātra elpošana — kā pēc skrējiena, vienlaikus sažņaudzot un atlaižot roku pirkstus, domās it kā satverot un izlaižot caur sevi enerģiju. Šie vingrinājumi jāveic 4 reizes pa 8 elpas vilcieniem (32 kopā), pēc tam šādu procedūru atkārto vēl 3 reizes (kopā 96).

Lūk, kādā veidā organismam tiek piegādāta smalkā enerģija! Iedomājieties, ka caur jūsu pakausi stiepjas sudrabaini balta caurule. Tās viens gals izplatījumā, otrs aizsniedz Zemes centra ugunīgo magmu. Pa augšējo galu ieplūst balta, tīra enerģija.

Tā ir dievišķā, dzīvinošā prana, kas cilvēkam dod spēku, gudrību un nemirstību. Un tā šī enerģija ieplūst, piepilda cilvēka fizisko ķermeni caur tā čakrām, veido viņa piesātināto biolauku.

Šo vingrinājumu laika notiek gara šķīstīšanās, organisma izdziedēšana, atbrīvošanās ari no vampīrisma.

Leģendas, aforismi, līdzības-Agni Jogas zīmes

Jūs pareizi domājat par cilvēka starojuma dažādo iedarbību uz apkārtējiem. Pārliecinoši ir piemēri par iedarbību uz dzīvniekiem un augiem. Iedodiet cilvēkam rokās dzīvnieku vai augu un varat vērot objektu stāvokli un dzīves enerģijas iznīcināšanu. Jātnieks izsūc zirgu vai mednieks suni, vai dārznieks augu. Iemeslu meklējiet cilvēka starojumā.

Vēsi izturieties pret cilvēkiem ar neveselu starojumu, tā visdrīzāk varēsiet viņus spēcināt. Nevajag vēsuma terapiju uztvert par cietsirdību; atgādinām — jūtīgi atverot durvis cietējiem.

Jāatceras, ka ar psihiskās enerģijas palīdzību sava krājuma daļu var atdot otram. Senatnē, lai uzturētu spēkus, slimā ķermenim apkārt bija veselie, tomēr tādu vampīrismu nevar atzīt. Pilnīgi cita nozīme ir apzinātai nodošanai, brīvprātīgai un labvēlīgai; un ne tikai vienai personai, bet pat vairākiem vienlaicīgi, ja vien proporcionāli mākam saddalīt. Rodas nozīmīga pieredze.

Trešā nodaļa Melnā maģija pasaules vēstures aspektā

Ezoterijā pieņemtais uzskats par pasaules attīstību atklāj likumsakarības, kas liecina par cilvēka psihotipa pasliktināšanos. Mūsdienu civilizācijas saknes nemeklēsim pirmatnējās mežoņu kultūrās vai cilvēkveidīgo pērtiķu barā. Cilvēces vēstures sākotni atrodam senās un augsti attīstītās civilizācijās — Atlantīdā un Lemurijā.

Turpmākajā vēstures gaitā likumsakarīgi mainās augšupejas un degradācijas periodi. Sevišķi skaidri tas iezīmējas Rietumu civilizācijā, kas pakāpeniski slīgst materiālismā, piezemētos egoistiskos ideālos bez saiknes ar dievišķo pasauli. Protams, Rietumu civilizāciju veidoja daudzas kultūras, kas piedzīvojušas uzplaukumus un izvirzījušas dižus cilvēkus, tomēr beigās vērojam šo kultūru lejupslīdi un iznīcību ar zemāku garīgumu, morāli un cilvēku attiecību līmeni.

Sākot ar Atdzimšanas (Renesanses) laikmetu, degradācija izpaužas individuālismā, egoismā, Dieva noliegšanā. Ir panākumi apkārtējās pasaules apguvē, tomēr katrs nākošais svarīgākais Rietumu civilizācijas etaps (Reformācija, Kontrrefor- mācija, Apgaismība, Jaunais laiks un Visjaunākā vēsture) ir solis garīgo vērtību izsīkuma virzienā.

Civilizācijas plīvurs tikai pārklāj pirmatnējos dzīvnieciskos instinktus, un cilvēks aizvien attālinās no Dieva, dabas, augstākas tikumiskas dzīvesziņas, kļūst aizvien nelietīgāks, seklāks. Civilizācijas vide tiek sagrauta un garīgi iztukšota.

Tas nosaka ari cilvēka un pasaules mijiedarbību, tas ir, psi- hoenergoinformatīvo apmaiņu. Tā kļūst ne līdzvērtīga, iegūst vampirisma izpausmes tiklab dažādās cilvēka dzīves jomās, kā arī citu daudzveidīgo dzīvības formu starpā. Pazeminās psihiskā enerģija, kas saistīta ar cilvēka aktivitātēm. Psihiskā enerģija kļūst raupja, izpaužas tās graujošās un agresīvākās īpašības. Aizvien vairāk cilvēku iegūst parazitāru psihes veidolu, un civilizācija sāk pati sevi aprīt.

Vampīriskās iezīmes parādās pakāpeniski. Attiecībā uz dabu rūpnieciskās revolūcijas gaitā cilvēce arvien vairāk pārvēršas par gigantisku vampīru. Nežēlīga daudzu savvaļas dzīvnieku un augu sugu iznīcināšana, ziedošu ainavu pārvēršana tuksnesī — lūk, cilvēka vampīrisma izpausmes uz Zemes. Tā ir cenšanās sagrābt labākās zemes, iznīcināt konkurentus tirdzniecības un dabas resursu izmantošanas sfērā.

Rietumu cilvēks vampīriski veido ari attiecības ar Dievu. Indulgences, mēģinājumi atpirkties no Dieva ar naudu, nepārtrauktas prasības pēc materiāliem labumiem — tādi procesi raksturo psihoenergoinformatīvās apmaiņas deformāciju, pārvēršot to tādā nelīdzvērtīgā apmaiņā, kad pilnvērtīga Augstākā garīgā enerģija tiek apmainīta pret zemāko cilvēcisko enerģiju.

Šie procesi sekmē tādas psiholoģiskās atmosfēras rašanos sabiedrībā, ko filozofs Gobss nosaucis par «visu karu pret visiem». Tāds karš faktiski ir visaptveroša enerģijas pašaprišana. Cilvēki tiek atšķelti no augstākajām garīgajām enerģijām un spēkiem sevī, tāpēc nolemti psihiskās enerģijas savstarpējai laupīšanai. It īpaši tas skar mūsdienu urbanizēto civilizāciju, kas iedzīvotājus sadzinusi milzīgajās, smacīgajās lielpilsētās. Tur strauji attīstās gan neapzinātais vampīrisms cilvēkiem ar zemu pašizpratnes, pašapziņas līmeni, gan ari apzinātais vampīrisms — cilvēkiem, kas nodarbojas ar pašlaik plaši izplatīto melno maģiju.

Psihotipu vēsturiska maina

Visa pasaules vēsture ir nepārtraukts dažādu psihotipu nomaiņas process. Katram laikmetam ir savi varoņi, kas sevišķi spēcīgi atspoguļo sabiedriskās vides, savas tautas intereses. Zinot viņus, iespējams spriest par sabiedrības psihoenergoin- formatīvās apmaiņas raksturu. Vissenākos laikos tautā mīlētie varoņi, kas akumulēja sabiedrībā enerģiju, bija svētie, gudrie, garīgie askēti, priesteri, pēc tam — augstdzimušie valdnieki, tad nāca kārta tirgoņiem, rūpniekiem, kapitālistiem.

Senatnē līderi kopumā paaugstināja tautas psihisko enerģiju. Turpmākajos laikmetos vadoņu ietekme bija citāda: viņi vedināja cilvēkus neceļos, pasliktināja sabiedrības psiholoģisko atmosfēru un pazemināja tautas psihisko enerģiju. Tas veicināja kultūras sabrukumu. Auga interese par melno maģiju un burvestībām. Spilgts piemērs ir Romas impērijas uzplaukums, kam sekoja pakāpeniska valdošo aprindu tevirtība, degradācija un beigās ari valsts sabrukums.

Mūsdienu pasaulē garīgais pagrimums nozīmē tādu cilvēku skaita pieaugumu, kam trūkst garīguma, dvēseliskuma. Viņiem pašiem savas enerģijas trūkst, tāpēc tie dažādos veidos laupa svešo. Un otrādi: parādoties gaišam, spēcīgam garīgajam līderim, tautā atraisās rezerves enerģija, pieaug tikumiskie, garīgie spēki un samazinās visa veida vampīrisms.

Melnās maģijas evolūcija

Melnā maģija, buršanās cilvēces sākuma periodā notika galvenokārt primitīvā garu izsaukšanas veidā. Viduslaikos melnā maģija kļūst sarežģītāka gan teorijā (izmanto okulto filozofiju), gan arī praktiskajā izpausmē. Tās pārstāvji cenšas kļūt stiprāki, paņemot enerģiju tieši no gaišiem, garīgiem avotiem vai ari mēģinot šiem gaišajiem spēkiem virspusēji līdzināties.

Mūsdienās melnā maģija un buršanās ari daudz ko aizgūst no zinātnes (lai pārliecinošāk pamatotu savu darbošanos), no psiholoģijas (lai sekmīgāk piekļūtu iedarbības objektam), no dažādām tehniski lietišķajām disciplīnām (iedarbību pastiprina ar aparatūru).

Vecās metodes tiek atmestas, bet nepieciešamā graujošā efekta sasniegšanā tiek izmantotas jaunākās parapsiholoģijas atziņas.

Viens no melnās maģijas evolūcijas virzieniem — pakāpeniska novecojušu rituālu un formulu atmešana un tieša domu spēka izmantošana. Agni Jogas mācība norāda, cik tas ir bīstami. Melnās sektas un ložas cenšas kontrolēt un vadīt cilvēka apziņu tieši, tas ir, ar ekstrasensoro hipnozi vai zondēšanu. To iespējams pastiprināt vēl ar dažādiem aparātiem un t. s. psihotropo ieroci. Lūk, notiek ārēji paradoksāla procesu apvienošana — iracionāla melnā maģija un superracionāla mūsdienu zinātne. Melnā maģija jau no vissenākajiem laikiem darbojas kā lietišķa metode funkcionālu uzdevumu veikšanai.

Kosmisko ciklu ietekme

Austrumu ezoteriskā mācība sadala visu karmisko laiku četros lielos periodos: Zelta laikmets — pasauli pārvaldīja patiesi labākie, un garīgā atmosfēra bija ideāli tīra un augsta; Sudraba laikmets — daudz kas saglabājies no iepriekšējās tīrības, tomēr parādījusies noteikta iznīcības un netikumu deva; Bronzas laikmets — labdarība un karma gandrīz līdzsvarojas ar netikumu; Dzelzs laikmets — netikumi, ļaunums un iznīcība pārņem gaišo sākotni un aizņem apmēram trīs ceturtdaļas no visām smalkajām planētas enerģijām.

Psihoenergoinformatīvā apmaiņa cilvēku starpā cieši saistās ar katra kosmiskā cikla psiholoģisko atmosfēru. Zelta laikmets bija ideāla bezpatēriņa enerģijas apmaiņas vide bez vis- niecīgākām vampīrisma iezīmēm. Nākošajos laikmetos pakāpeniski aug visu veidu vampīrisms, psihiskās enerģijas un informācijas nelīdzvērtīga apmaiņa.

Agrāk cilvēku skaits bija neliels, bet garīgās enerģijas kvalitāte — augsta.

Tagad enerģija kļūst aizvien raupjāka, mehāniskāka, haotiskāka. Pāreja no viena kosmiskā cikla uz otru vienmēr ir dramatiska: notiek ievērojamas katastrofas, kataklizmas, satricinājumi, kuru rezultātā nekvalitatīvā enerģija tiek likvidēta. Iet bojā ari daļa iedzīvotāju, kas nespēj pieņemt evolūcijas jaunos noteikumus. Uz Zemes palikusī cilvēces daļa kopumā ir labāka par bojā gājušo, tomēr ne tik kvalitatīva kā iepriekšējā cikla sākumā dzīvojušie. Enerģijas daudzums, ko cilvēces attīstībai devusi daba un Radītājs, ir nemainīgas, bet pieaug Zemes iedzīvotāju skaits, tāpēc enerģijas kvalitāte pazeminās.

Pašreiz pasauli apdzīvo cilvēces skaitliskais maksimums. Zinātnieki uzskata to par ļoti bīstamu mūsdienu civilizācijas tendenci, jo garīgās enerģijas kopīgā kvalitāte ir ļoti zema.

Cilvēces kolektīvā enerģija saistās ar kopīgo planētas spēka lauku, kas savukārt ari atrodas ļoti haotiskā, sprādzienam tuvā stāvoklī. Tikai Augstākie spēki kopā ar gaišākajiem cilvēces pārstāvjiem pagaidām pasargā Zemi no tā. Nākamo kosmisko ciklu maiņu raksturo dziļāki satricinājumi un pilnīgāka atjaunošanās. Cilvēkiem ar graujošām enerģijām būs jāpamet atjaunotā pasaule, bet palikušajai civilizācijas daļai jāuzsāk jauns atjaunošanās cikls.

Psihoenerģētiskā potenciāla saglabāšana

Ārējās psihoenerģētiskā potenciāla saglabāšanas metodes ir saistītas ar cilvēku pareizu uzvedību, bet iekšējās veic aizsarg- funkciju jebkurā situācijā. Visgraujošākais, neekonomiskākais uzvedības stils ir piedalīšanās nekārtībās kā pūļa cilvēkam («lielgabalgaļa» u.tml.). Tā izšķiežas nācijas un sabiedrības kolektīvā enerģija. Vispareizākais un spēkus saudzējošā- kais — vai nu principiāli nepiedalīties bezjēdzīgos konfliktos, vai arī piedalīties ar domu, ka izdosies apslāpēt negatīvās tendences.

Bet iekšējie, tīri psiholoģiskie līdzekļi saistās ar pacietības, izturības, mierīgas līdzsvarotības attīstīšanu sevī, māku kļūt nemanāmam vārda vistiešākajā nozīmē, pastiprinātām lūgšanām, meditāciju, garīgo saiti ar Visaugstāko. Šāda rīcība ap cilvēku rada garīgo enerģētisko vairogu, kas aizsargā pret vides agresiju un vampīrisku iedarbību.

Pašreizējo — Dzelzs — laikmetu psihoenerģētiski raksturo haotiski iznīcinoša iedarbība uz cilvēku. Izdzīvos tikai tie, kas maksimāli spēs sevi aizsargāt pret ārējo vampīrismu, un tie, kas dzīves maratonu veiks mierīgi. Ir jāaptur sevī nevajadzīgs psihoenerģētisko spēku patēriņš, jāsāk uzkrāt augstāko garīgo enerģiju, kas palīdzēs pārdzīvot tuvojošos cilvēces krīzi.

Līdzīgi kā samazinās ozona slānis, strauji izsīkst visa planētas psihosferā esošā enerģija. Un iemesls ir tās domājošā apvalka — cilvēces nepareizā darbība un centieni. Tāpēc arī pasaules galu var uzskatīt par cilvēces melnās, tumšās enerģijas galu: ļaunie, graujošie spēki un radījumi kļūs par tukšām, nevajadzīgām čaulām un kosmiskajiem atkritumiem, tiks aizsūtīti pārstrādei uz zemākajām sfērām. Bet uz planētas iestāsies gaismas svētki, «jaunas debesis un jauna zeme», ar gaišu dvēseles enerģiju. Tas ir dievišķs, cilvēka prātam neaptverams noslēpums. Tomēr daži principi cilvēkam ir izprotami: galvenais — izolēt tumsas spēkus no augstākajām enerģijām, tas veicinās ātrāku tumsas spēku pašiznīcināšanos.

Ceturta nodaļa Enerģijas laupīšanas izpausme mūsdienās

Izpausmes formas

Fiziskā ķermeņa līmeni vampīrisms izpaužas kā klasiskais asins vampīrisms, daudzos romānos aprakstītais grāfs Draku- la un citi tamlīdzīgi monstri. Pētījumi liecina, ka šo romānu autori paši nereti piederējuši pie dažāda veida vamplriskiem ordeņiem un slepeniem, lielākoties aristokrātiskiem klubiem, kuru locekļi uzskatīja — ja viņu dzīslās rit «zilās asinis», tad ari upuriem jābūt izmeklētiem. Agrākajos gadsimtos šādi ordeņi bija ļoti slepeni, tajos iestāties nebija viegli, bet 20. gadsimtā tie nolēmuši sabiedrībā izvirzīties jau vadošā lomā, tāpēc masveidā uzbrūk sabiedrības apziņai, sāk popularizēt asiņaino vampīrismu masu informācijas līdzekļos, vispirms jau literatūrā un kino.

Pasaulē ir daudzas legālas sātaniskās sektas (pēc statistikas datiem, Amerikā tajās ir aptuveni 9 miljoni cilvēku), kas gandrīz atklāti praktizē vampīrismu, pat līdz noziegumiem.

Fiziskā līmenī vampīrus pievelk asinis — pēc okulto zinātņu domām, noslēpumaina organisma substance, kas saistīta ar slepeniem dvēseles spēkiem. Lietojot otra asinis, vampīrs cenšas pagarināt savu dzīvi, tikt vaļā no slimībām. Nav nepieciešams sīki aprakstīt šo iznīcinošo darbību ne tikai pret upuri, bet ari pret pašu vampīru — viņu sagaida šausmīgs sods.

Ēteriskā formā vampīrisms izpaužas kā cilvēka dzīvības enerģijas, darbaspēju, veselības un dzīvesspēju laupīšana.

Astrālā ķermeņa līmenī notiek cilvēka emocionālo spēku izsūknēšana, pozitīvā garastāvokļa, labas pašsajūtas atņemšana. Reizēm vampīrisms pārtver kādu cilvēka vēlēšanos un pavājina viņa tiekšanos uz mērķi.

Mentālā ķermeņa līmenī tā ir cenšanās nozagt cita cilvēka domu enerģiju, izvilkt no viņa noteiktu informāciju (nav tik svarīgi, vai tas notiek ar parastām sadzīves metodēm vai ar te- lepātisku domu nolasīšanu), nolaupīt vienu otru radošu ideju (firmu informatīvā spiegošana, slepeno dienestu darbība, «smadzeņu eksports»).

Dvēseles jeb garīgās triādes līmenī vampīrisms izpaužas kā mēģinājums atņemt cilvēkam dvēseli un spēju patstāvīgi lemt. Tad vampīrs darbojas kā mistisks kārdinātājs.

Darbības veidi un pazīmes

Mūsdienās vampīrismu var klasificēt pēc dažādām pazīmēm. Pēc līmeņa, kurā vampīrisms izpaužas, var runāt par fiziskiem (asins), ēteriskiem, astrāliem, mentāliem un dvēseles vampīriem.

Par pamatu ņemot iemiesošanās vai izpaušanās kritērijus, iespējams runāt: 1) par vampīriem, kas mīt fiziskajā ķermenī un laupa smalko enerģiju, tā teikt, neatstājot šo pasauli; 2) par vampīriem, kas miruši vairs neatrodas fiziskajā, bet mīt astrālajā pasaulē un no turienes vajā upuri (nelabais, dēmons, lietuvēns…). Ari pats upuris var atrasties gan fiziskajā, gan arī netveramajā pasaulē.

Ir vēl viena pazīme, pēc kuras iedalīt vampīrus, — tā ir enerģijas laupīšanas metode:

1) uzvedības tipa vampīri, kas atņem upurim smalko enerģiju dabīgas rīcības gaitā: provocē dusmas, rupjību, viltību, nepārtraukti iesaista savās problēmās, paša pienākumus uzveļ otram;

2) ekstrasensori enerģētiskās metodes vampīri upura enerģiju iegūst, izmantojot dažādas maģiskas un ekstrasensoras metodes: piesaistoties svešai aurai, caursitot aizsargapvalku, iespiežoties upura biolaukā, izveidojot t. s. astrālās saites, tele- pātiski nolasot svešu informāciju.

Bez jau minētajiem ir vēl divi dalījuma kritēriji:

1)   apzināšanās kritērijs: ir apzināta un mērķtiecīga enerģijas zagšana un neapzināta laupīšana, kad pats vampīrs nezina, ko dara, bet enerģiju atņem izlaidības un neaudzinātības dēļ;

2)   veselības kritērijs: vampīri, kam ir apmierinošs veselības līmenis, pietiekošas spēka rezerves, tomēr ar vampīrismu nodarbojas vairāk pieraduma un izlaidības dēļ. Tiem līdzās vampīri, kas ir fiziski slimi, kam ir vājš, bāls auriskais starojums, tāpēc viņiem nepieciešama enerģija no ārienes, pastāvīgs veselo cilvēku enerģētiskais atbalsts, kamēr viņi nav izārstēti.

Vampīru iedalījums

Ir četri vampīru psiholoģiskie tipi:

#    vampīrs — upuris svešo enerģiju laupa ne aiz laba prāta, bet vājuma, bezspēcības, slimības, neveiksmju nomākts;

#    vampīrs — bende cita enerģiju ņem apzināti un ir mērķtiecīgi pārliecināts par savu spēcīgākā taisnību, turklāt šajā darbībā gūst baudu;

0 jaukta tipa — apvieno abu iepriekšminēto īpašības atkarībā no tā, kas atrodas līdzās, vadoties pēc apstākļiem;

#      vampīrs — manipulators ņem tiešo enerģiju ar tiklab upura, kā bendes masku un pilnīgi apzināti veikli iesaista otru cilvēku savu rūpju un problēmu lokā.

Katru no nosauktajiem psiholoģiskajiem vampīru tipiem iespējams aplūkot vēl daudzos apakštipos un apakšklasēs. Piemēram:

Vampīri — upuri:

1) slimi cilvēki, kas svešo spēku ņem organiskas nepieciešamības dēļ (vāji, paši nespēj sevi uzturēt);

2)   nelaimīgi cilvēki, kurus morāli un psiholoģiski salauzuši kaut kādi viņiem nepārvarami ārējie apstākļi;

3)    cilvēki ar kompleksiem, iekšēju pretrunu plosīti, kam pilnīgi trūkst spēka pašiem tikt galā ar personīgajām problēmām un nelaimēm;

4)    neglābjami pesimisti, kam trūkst iekšējo resursu, paradumu, stereotipu, lai viņi spētu rīkoties patstāvīgi, nežēlojoties un nelūdzot palīdzību;

5)   publiski mazohisti, kas rod apmierinājumu savā dvēseles ckshibicionismā;

Vampīri — bendes:

1)   lietišķi ekspluatatori, kas cita enerģiju lieto tīri pragmatisku apsvērumu pēc;

2)    sadisti, kas, lietojot spēku, ar baudu laupa līdzcilvēku enerģiju tikai savas izvirtības un patoloģisko kompleksu dēļ;

vampīri — manipulatori:

1)   auksti despoti, kas tikai reizēm kļūst mazliet pielaidīgāki, lai upuris atmaigtu un atdotu kārtējo enerģijas devu;

2)  gādnieki, kas vada cilvēku ar glaimiem, tikai reizumis no upura izsūknē spēkus ar krasām garastāvokļa maiņām.

Interesantu un ļoti ilustratīvu klasifikāciju piedāvā ievērojamais amerikāņu psihologs Everts Šostrams.

#      Diktators. Bez šaubām, savu spēku pārspīlē; viņš dominē, pavēl, citē autoritātes, vārdu sakot, dara visu, lai vadītu savus upurus. Diktatora tipa dažādie veidi: Uzraugs, Priekšnieks, Boss, Mazais Dievs.

#     Lupata. Parasti ir Diktatora upuris un pilnīgs pretstats. Ļoti labi sadarbojas ar Diktatoru. Pārspīlē savu jūtīgumu. Raksturīgākie paņēmieni: aizmirst, nedzirdēt, pasīvi klusēt. Veidi: Aizdomīgais, Muļķis, Hameleons, Konformists, Samulsušais, Piekāpīgais.

#     Kalkulētājs. Pārspīlē nepieciešamību visus un visu kontrolēt. Citus apmāna, izlokās, melo, cenšas pārspēt viltībā un vienlaikus visus vairākkārt pārbauda. Tā paveidi: Darbonis, Afērists, Pokera spēlētājs. Reklamētājs, Šantāžists.

#     Pielīpošais. Pārspīlē savu atkarigumu. Vēlas būt aprūpējams, apgādājams. Atļauj un pamazām arī liek citiem strādāt savā vietā. Dažādie veidi: Parazīts, Ņaudētājs, Mūžīgais bērns, Hipohondriķis, Apgādājamais, Bezpalīdzīgais. Cilvēks, kura devīze «Ak, neizdosies man dzīve, tāpēc…».

#    Huligāns. Pārspīlē savu agresivitāti, cietsirdību, nelabvēlību. Vada ar dažādu draudu palīdzību. Veidi: Apvainotājs, Nīdējs, Gangsteris, Draudētājs. Sieviešu variants — Rūcoša vecene, Zāģis.

#    Jauks cilvēks. Pārspīlē savu uzmanību, rūpību, mīlestību. Nonāvē ar laipnību. Sastapšanās ar viņu ir sarežģīta: nav iespējams cīnīties ar Jauko cilvēku. Daži veidi: Labvēlīgais morālists, Pakalpīgais, Organizācijas cilvēks.

#     Tiesnesis. Pārspīlē savu kritiskumu. Nevienam netic, pilns apvainojuma, sašutuma, ar grūtībām piedod. Veidi: Viszinis, Apvainotājs, Pierādījumu vācējs, Pazemotājs, Novērotājs, Atriebējs.

#    Aizsargātājs. Tiesneša pretstats. Pārāk pasvītro savu atbalstu un iecietību pret kļūdām. Bojā citus, ir pārāk līdzjūtīgs, aizliedz tiem, ko aizstāv, pašiem nostāties uz savām kājām un izaugt. Veidi: Perētājvista, Aizbildnis, Moceklis, Palīgs, Pašaizliedzīgais.

Katrs cilvēks atbilst vienam no tipiem, kaut gan viņā reizi pa reizei var izpausties ari pārējie veidi.

Pret savu valdību un tautu

Viens no Amerikas prezidentiem izteicis tagad visai populāro, tik ģeniālo domu: domājiet, ko dosiet valstij, nevis ko valsts dos jums. Ja katram indivīdam būtu šāda attieksme pret dzīvi, tiktu likvidētas daudzas problēmas. Satriecoši vērot dusmīgus, satrauktus cilvēkus, kuri pie katras izdevības lamā Latvijas neatkarību, valdību, valsts simboliku, premjeru, prezidentu utt. Šādus kliedzējus var atrast visās valstis.

Tāda aina vērojama visās bijušajās PSRS un Varšavas līguma valstis un, kaut arī ne tik izteikti, jebkurā citā pasaules valstī. Ja pašreiz pie varas kādā NVS valstī ir prokrieviska valdība, tad «kliedzēji» sauc pēc nacionāli patriotiskas valdības maiņas. Bet, ja šāda valdība jau ir pie varas, tad «piketētāji» pieprasa prokrieviskus valdītājus.

Rietumu valstīs, kur izvēle ir cita, tiek katru gadu prasīts pēc leiboristu, konservatīvo, sociāldemokrātu vai kādu citu nomaiņas, lai tikai būtu ko mainīt un uz ko izgāzt dusmas, iegūstot enerģiju šādā, nevis normālā, harmoniskā veidā. Harmonisks, mīlestības pilns cilvēks atrod enerģiju katrā ziedā, saules starā un savā bezgalīgajā Dievišķajā dzirksti, un tas nevaino visā apkārtni, kaimiņus, valdību utt. Tieši otrādi —jo grūtāka situācija tautai, valstij, planētai utt., jo lielāku spēku šāds cilvēks sevī atrod, lai paveiktu pēc iespējas vairāk vispārējās harmonijas labā. Ne jau siltumnīcas apstākļos ir māksla būt harmoniskam cilvēkam bez vamplrisma pazīmēm. Ja valstij draud okupācija, tautai asimilācija, valsts ekonomikai ārvalstu spiediens, īsts patriots un enerģijas donors parāda nepieredzētu enerģijas pieplūdumu un paveic varoņdarbus, ko normālos apstākļos nespētu.

Lamājot valdību, ko paši esam ievēlējuši, stāvokli neglābsim. Ja uz robežām, ierēdniecības iestādēs, pat augstākajos varas ešelonos gatavībā stāv vampīriņi ar izstieptu roku, tad nebūs jābrīnās, ka atradīsies «donori», kuri ari sniegs šo enerģiju graudā vai naudā. Tādi «donori» būs ārvalstu pretizlūkošanas darbinieki, kriminālisti un, visbeidzot, vienkārši afēristi, kuri grib darboties ārpus likuma ietvariem.

Biznesa un komercija

Biznesa un komercijas sfēra, no vienas puses, saistīta ar naudu, no otras — ir savstarpēja konkurence, tāpēc ievērojami pieaug dažādas vampīrisma izpausmes.

Nauda kā cilvēka darba objektīvs mērs ir planetārās enerģijas veids, kaut ne sevišķi augsts, tomēr pilnīgi nepieciešams pašreizējā cilvēces attīstības stadijā. Nauda ļauj apmierināt visdažādākās cilvēka vajadzības un iegribas. Tāpēc saprotam, ka zelts daudziem ir kā magnēts vai — citādi — tas ir kā bez- dvēselisks vampīrs, kas izsūc dvēseles spēkus. Biznesmeņa mērķis — kļūt bagātam, bet, lai tas notiktu, kāds neglābjami kļūs nabagāks. Biznesam zināmā mērā neizbēgami piemīt vampīrisma tendences.

Mūsdienās kriminālais bizness, rekets, valūtas operācijas, komerciālā spiegošana, kukuļņemšana, uzbāzīgā reklāma masu informācijas līdzekļos — tie visi ir vampīrisma dažādie veidi, kas laupa citu cilvēku finansu resursus, spēku un pozitīvās emocijas. Nereti biznesmenis, darbībā noguris no sarežģījumiem un neveiksmēm, savas dusmas un īgnumu izgāž ģimenē, tātad zog savu tuvāko enerģiju, nepārtraukti uzbrūk viņu garastāvoklim un vārda vistiešākajā nozīmē — pārdod dvēseli nelabajam. Tas ir klasisks nelīdzvērtīgas psihoenergoinforma- tīvās apmaiņas piemērs: nauda — zemākais enerģijas veids — tiek piedāvāta apmaiņai pret daudz augstāko — dvēseles veselumu un tīrību. Bagātības cena — nervu, emocionālie, enerģētiskie un laika zudumi — reizēm ir daudz augstāka par iegūto bagātību un pārējo, ko par to var dabūt.

Psihoenerģētiskajā skatījumā tāds bizness nes zaudējumus, tāpēc var veidoties tieksme uz enerģētisko un uzvedības vam- pīrismu. Tāpēc biznesmenim, kurš spēkus velta laicīgās, pārejošās bagātības radīšanai, ko atņems nāve, jāatceras par īsteno bagātību — garigo dvēseles stāvokli — mūžīgo balvu, ko nāve neatņems.

Enerģijas laupīšanas izpausmes kolektīvā

Cilvēks, kurš mīl savu darbu un cilvēkus, ar kuriem tur iznāk saskarties, jau no rīta uzsūc sevī prieka enerģiju. Turpretī cits pamostoties par darbu domā kā par katorgu, nolād to, ar grūtībām pieceļas, bet ir spiests braukt. Pie tam viņam nav ne spēka, ne veselības, to jau viss kaitina, kaut kas it kā žņaudz viņa ķermeni — tas ir klasisks vampīrs.

Diezgan bieži sastopama tāda parādība, ka enerģiju laupa priekšnieks. Visai pazīstama šāda aina: priekšnieks pirmdienās sapulcina savus padotos un sāk tos strostēt. Viņš katru «izķidās» līdz pat sīkumam, ikvienam atradīs kādu aizvainojošu vārdu, ko pateikt, saspīlēs nervus visam kolektīvam, iznīcinās jebkuru vēlēšanos strādāt. Kliedzot, sitot ar dūri uz galda, metot apvainojumus tieši sejā, pie tam vēl visiem dzirdot, viņš uzlādējas.

Ja cilvēks nespēj gūt līdzcilvēku cieņu ar savu darbu, interesēm, mīlestību un labestību, tad viņš šo cieņu sāk pieprasīt.

Ja priekšnieks ir vampīrs, tad viņam visapkārt uzrodas liekuļi un iztapoņas. Tie ir garīgā ziņā vāji cilvēki, kurj sevi tādējādi aizsargā pret enerģētiskiem satricinājumiem.

Nav nekādas jēgas cīnīties pret priekšnieku — vampīru, viņš tādā veidā tikai vēl labāk varēs uzlādēties ar jūsu enerģiju.

Nereaģējiet uz priekšnieka rupjību, pasmaidiet, pasakiet kaut ko par laiku, kāds ir ārā, un jūs ieraudzīsiet brīnumu. Priekšnieks pēkšņi pietvīks, kļūs pavisam sarkans un ar roku ķers pie sirds. Jūs viņam nedevāt savu enerģiju — un, lūk, atklājās vampīrisma simptomi: kliegšana bezspēcības dēļ, rupjība neaudzinātības dēļ un lielas dusmas, ko izraisījis ļaunums. Darbs ir mūsu darbības enerģētiskais lauks, kurā mēs pavadām lielāko savas dzīves daļu.

Bet vai darbā nemēdz būt cilvēki, kuri jums šķiet netīkami un tādēļ jūs kaitina? Un, lūk, tikai tādēļ, ka jūs nemitīgi par tiem domājat un runājat, jūsu enerģija aizplūst pie šiem cilvēkiem, un jums nepieciešams periodiski no kāda uzlādēties. Tas, kurš jūsu darbavietā visvairāk nosoda citus, ir potenciāls vampīrs. Normāls, vesels cilvēks visiem visu piedod vai ari neievēro to, no kura nāk garīgs smārds.

Tehnikas progress radījis vēl vienu izsmalcinātu vampīris- ma paveidu — telefonisko vampirismu. Telefoniskais vampīrs nezvana, lai dalītos ar jums savā priekā, bet gan «izšļāc» uz jums kārtējās vai vienas un tās pašas problēmas. Tas var būt radinieks, paziņa vai kolēģis — viņi zvana gandrīz katru dienu un vienmēr nelaikā, atņemot daudz laika, atraujot jūs no darba. Jūs klausāties viņos ar īgnumu, un jūsu enerģija kā neredzams strautiņš pārtek pie vampīra. Te minēti tikai daži piemēri par vampīrismu darbavietā.

Jautājumi par šo parādību kādā kolektīvā jāaplūko ļoti uzmanīgi. Neveiksmes tajos daudz biežāk rodas nepareizas vadības psiholoģiskās un auriskās nesaderības (kas ari aprij enerģiju) nekā viena «enerģētiskā kaitnieka» esamības dēļ. Par enerģētiskiem vampīriem varētu liecināt:

#     lielākās kolektīva daļas domas, ka konkrētais cilvēks ir vampīrs;

#     paaugstināts konfliktu skaits (aizkaitināmība, aizvainojums, atriebība) no šī cilvēka puses;

#    slikta pašsajūta (galvassāpes, nogurums, aizkaitinājums) lielākajai kolektīva daļai, tā gandrīz vienmēr parādās pēc kontakta ar aizdomās turēto personu;

#     kopīgās emocionālās atmosfēras un darba uzlabošanās, ja kādu brīdi nav klāt aizdomās turētais.

Ja vērojamas šīs pazīmes, var domāt, ka kolektīvā ir cilvēks, kas laupa darbaspēju, kopības, vispārējās labvēlības un veiksmes enerģiju. Lai aizsargātos, jāveic šadi pasākumi:

#    jāseko, lai aizdomās turētā persona pati veiktu visus savus darba pienākumus;

#      jāpanāk, lai citi kolektīva locekļi būtu mierīgi, izturēti, īpaši neizrādītu savas simpātijas vai antipātijas;

#          kolektīvam jāiemācās psihoenerģētiski apvienoties, grupveidā radot it kā mierīgu lauku, kas apslāpē visus negatīvos uzliesmojumus, nomierina, neitralizē uzstājīgo, lokalizē tā iedarbību uz cilvēkiem, kas ir psiholoģiski stiprāki par viņu;

#      iemācīties lietot dažādas psihoenerģētiskās aizsardzības metodes;

#      attiecīgajai personai nestāstīt sevišķi svarīgu informāciju (komercnoslēpumus u. tml.);

#      ja nepieciešams, griezties pie augstākās priekšniecības;

#    ja iespējams, ar humoru izkļūt no smagās situācijas.

Ja nu tomēr nekas nepalīdz, jārada ap vampīru «klusuma josla», lai piespiestu viņu aiziet.

Dažreiz notiek kļūda un vampīra īpašības tiek piemērotas nevainīgam cilvēkam, lai ar viņu izrēķinātos. Šāda darbība smagi grauj kolektīva karmu, iznīcinoši skar atsevišķus kolektīva locekļus un viņu kolektīvu kopumā. Parasti pēc šādiem ekscesiem tas izirst.

Vampīrisms kolektīvā var izpausties dažādi:

#     nejauši iekļuvis cilvēks ar daudz zemāku garīgo attīstību, tāpēc viņš no pārējiem prasīs vairāk uzmanības un kolektīvās enerģijas patēriņš būs samērā liels, lai neitralizētu radīto enerģētisko haosu;

0 negatīvu, pret citiem vērstu emociju pārpilns grupas biedrs (skaudīgs, ātri aizkaitināms), slinkuma un vieglprātības dēļ ievērojami atpalicis no pārējiem, provocē skandālus un strīdus, kuros kā pa enerģētisko piltuvi aizplūst grupas kolektīvi uzkrātā enerģija;

0 cilvēks jau ilgstoši strādā, bet personīgas nepatikas dēļ nevēlas harmonizēt savas attiecības (arī auru un enerģiju) ar dažiem grupas locekļiem. Veidojas sasprindzinājums, savstarpēja neuzticēšanās, konflikti, kas jauc grupas vienotību un rada pastāvīgu enerģijas noplūdi;

•     cilvēks iekšēji pieder pie citas garīgās grupas, tradīcijām, virzieniem, viņu nomāc izturēšanās šajā kolektīvā, varbūt pašam to nemaz neapjaušot. Tāds izstaro svešu, disharmonisku enerģiju(varbūt kopumā pat labu), kas grupā rada disonansi;

#     cilvēks gatavo vai pat jau ir izdarījis slēptu vai atklātu nodevību pret savu garīgo grupu. Tas izsauc vislielākos enerģijas zudumus, jo šāda cilvēka darbība parasti ir vērsta pret organizācijas līderi — enerģētisko centru.

Ja atklājas vampīrisms kādā no minētajām izpausmēm, grupai un tās vadītājiem nepieciešams:

—     noraidīt un neielaist grupā jaunus cilvēkus ar izteiktām vampīriskām īpašībām uzvedībā. Bet, ja tomēr tādi tiek iesaistīti, likt viņiem pildīt kopīgos noteikumus, norādot viņu īsto vietu.

—      grupu saliedēt ar personīgo piemēru — ar pacietību, labsirdību audzināt grupas locekļus, palīdzēt nīdēt vampīris- kās tendences;

—     gadījumos, kad vampīriskās tieksmes kļūst izteiktas un apdraud grupas tālāko eksistenci, organizācijas locekļiem no šā cilvēka jāatbrīvojas. Tas jādara ārkārtīgi uzmanīgi, pārāk strauji nepārraujot smalkās enerģētiskās un karmiskās saites. Tikai paaugstinot garīgā darba intensitāti, ar kopīgu vēlēšanos sasniegt augstākos mērķus pakāpeniski var vājināt karmas saites. Beigu beigās vampīrs, nespēdams izturēt šādu spriegumu un pašuzupurēšanos, pats aizies no organizācijas.

Tendences masu informācijas līdzekļos

Pēdējās divās desmitgadēs planētu aptver nepārtraukts informatīvais sprādziens. Mūsdienu cilvēks arvien vairāk jūt informatīvi psiholoģisko pārslodzi. Informatīvajam sprādzienam piemīt divas pamatīpašības:

1)    haotiskas un raibas informācijas plūsma pārslogo uztveres orgānus, tā ir pārmērīgi intensīva un pilnīgi nevajadzīga pilnvērtīgai, laimīgai dzīvei;

2)    masu informācijas līdzekļu iedarbība ir mākslīga — prasmīgi manipulē ar lielākās cilvēces daļas uztveri un izturēšanos, padarot to maksimāli paklausīgu un vadāmu.

No vienas puses, masu informācijas līdzekļi daudzkārt pastiprina informatīvo sprādzienu un rada haosu. No otras puses — informācijas elementus apvieno organizētā straumē, kas brāžas pāri mietpilsoņiem un tos pārveido par paklausīgu, viegli ietekmējamu baru. Visbiežāk masu informācijas līdzekļi pilda dažādu politisko spēku mērķtiecīgu pasūtījumu.

Elektronisko līdzekļu parādīšanās, bez šaubām, nozīmēja cilvēces nostāšanos uz jauna evolūcijas pakāpiena. Tomēr radio un televizors ir ne tikai derīgs informators un patīkams sarunu biedrs, bet darbojas arī kā milzu vampīrs, kas barojas ar cilvēces uzmanības, emociju, intelekta un ieinteresētības enerģiju. Tie ne tikai enerģiju izsūknē,bet vienlaikus spiež saņemt daudz zemāku enerģiju par to, ko dod lasīšana, kurai vajag paša cilvēka piepūli.

Protams, televizors tomēr nav nekāds sātana iemiesojums. Cilvēku, kas atslēdzas no informācijas, vispār neorientējas ne politikā, ne modē, ne globālas dzīves procesos, — var vadīt vēl vieglāk.

Masu informācijas līdzekļus jāprot izmantot savā labā, apgūstot pareizu savstarpējās iedarbības psihotehniku. īsumā būtu jāatceras šādas lietas.

#     Izteikumi par dzīvi no televizora ekrāna un pati dzīve ir divas ļoti dažādas lietas. Teleuzskati ir koncentrētas ilūzijas, kas kļūst par realitāti tikai tad, kad tām ļoti tic un seko.

#    Televizors — gigantiska būtne, aiz kuras slēpjas desmitiem tūkstošu cilvēku. Tas savus taustekļus iestiepis jūsu mājā. Noslēpties nav iespējams — un nav jau arī īpašas vajadzības. Tikai jāapzinās: lielākā daļa no tā, ko rāda TV, ir melīga, nevajadzīga, pat kaitīga. Reizēm paspīd arī kāds patiesības grauds, un tad jāmāk to pacelt.

#     Nevajag pārāk iespaidoties no redzētā. Jāvar jebkurā brīdī atrauties un televizoru izslēgt.

#    Jāizvēlas programma, kurā ir mazāk vardarbības, cietsirdības, tukšas izklaides.

#     Lai apjēgtu televizora iluzoro dabu, attīrītu savus emocionālos domu kanālus un izvadītu lieko informāciju, reizēm der vairākas dienas atturēties no televizora ieslēgšanas.

#     Ja televīzija sāk pārāk neatlaidīgi iedvest kādu tēzi vai domu, vienmēr pašam jāizsver, cik tā patiešām derīga kā garīgā, tā praktiskā ziņā.

Leģendas, aforismi, līdzības

Virszemes Pārpildītai telpai var būt bīstamas sekas. Pat radioviļņu pār segšanās rada sajukumu. Bet vēl lielāka nekārtība ir cilvēku klaigāšanā.

Psihiatriem jāpievērš uzmanība psihiskajām epidēmijā. Šo epidēmiju rašanās cēloņi ne vienmēr ir apmātība. Protams, telpiski saindētam organismam viegli piekļūs apmātība.

Iespējams uzzināt, ka vislielākie sprādzieni ir mazāk bīstami nekā tā saucamā rūgšana. Neaizmirsīsim, ka var būt vēl sliktāki laiki par kariem. Kad mēs atgādinām par to, domājam par telpas saindēšanu. Katrā rūgšanā rodas gāze, tātad ari līdzīgā cilvēku darbībā var rasties ļoti spēcīga inde, tomēr neviens neiedomāsies, ka paši cilvēki rada šos bojājumus.

Tā ir visreālākā laboratorija, kur izgatavo indes. Jā, var tikt radītas arī derīgās zāles. Tikai jādomā par labo. (460. P)

Piektā nodaļa Vampīrisms mūsdienu dzīves stilā

Psihoenerģētiskā klasifikācija

Vispirms mēģināsim noteikt cilvēku psihoenerģētiskos tipus, kas veido dzīves stila būtību un pastāvējusi visos laikmetos. Vēsturnieks L. Gumiļevs izveidojis šādu psihoenerģētisko tipu klasifikāciju:

#      pasionāriji ar pāri plūstošu enerģiju — galvenokārt veltī spēkus jaunā radīšanai, protams, neglābjami nojaucot veco. Tās ir pirmā lieluma zvaigznes, izteikti līderi, spilgtas personības;

0 harmoniski cilvēki — ar nelielu enerģijas pārpalikumu pasionāriju revolucionāro ideju iemiesošanai dzīvē. Tās ir otrā lieluma zvaigznes — sistematizētāji, palīgi, ievērojamas, bet ne pārāk spilgtas personības;

#     homeostatiski cilvēki pieder pie tā saucamajām atpalikušajām tautām un ciltīm, ko vēl nav skārusi civilizācija; viņiem piemītošo enerģijas rezervju tikko pietiek, lai saglabātu līdzsvaru ar apkārtējo dabu;

#     subpasionāriji — ar mazu radošo potenciālu un zemu enerģētisko līmeni. No ārienes viņi saņem vairāk spēka, nekā dod paši. Tie ir pūļa cilvēki, pilsētas zemākie slāņi, izteikti autsaideri, talantu un ģēniju slāpētāji, pārsvarā enerģētiskie un uzvedības vampīri.

Minētā klasifikācija ir veiksmīga, tomēr tā papildināma ar divām iebildēm. Pirmkārt, nepieciešams noteikt, kāda ir izmantotās enerģijas daba. Otrkārt, šis iedalījums papildināms ar vēl dziļāku un pamatīgāku dalījumu, kas izsver tiklab gaišās, kā tumšās cilvēka dabas puses:

#    gaišie pasionāriji — dzīves garīgie cēlāji — izstaro milzīgus gaismas, mīlestības, labvēlības un jaunrades impulsus;

#     gaišās harmoniskās personības — veic it kā nemanāmu, tikumisku darbu;

#    gaišie homeostatiskie cilvēki, pamatā zemkopji, veido sabiedrības veselīgāko daļu un pat uzlabo apkārtējo vidi;

#     gaišie subpasionāriji — trūkst radošas dzirkstelītes, patstāvības, taču subjektīvi viņi ir labi, miermīlīgi iedzīvotāji, kas nevienam nekaitē, nedara ļaunu.

Pretēji nosauktajiem:

#       tumšie pasionāriji — spilgti talanti kādā nozarē, taču visu savu enerģiju patērē postošai darbībai;

#       tumšie harmoniskie cilvēki — savas spējas izmanto ļauno ideju adaptācijai. To relatīvais harmoniskums nozīmē, ka viņiem nav iekšēju konfliktu, sirdsapziņas pārmetumu u. tml.;

#    tumšie homeostatiskie cilvēki — karotāju tips, ar laupīšanām un tirdzniecisko parazītismu grauj gaišo dzīvesziņu;

#     tumšie subpasionāriji — visgraujošākais cilvēku tips, viskaitīgākās enerģijas nesēji, rada sajukumu, nemierus, sēj iznīcību.

Šie astoņi psihoenerģētiskie tipi ir sastopami visos laikos.

Uzvedības stils, dzīvesveids

Uzvedības stils nozīmē dzīvesveidu, cilvēku savstarpējās saskarsmes stereotipus, noteiktus ideālus, orientāciju, attieksmi pret naudu, darbu, izpriecām.

Dzīves stilus var aplūkot arī no kārtu, materiālās labklājības viedokļa — tad jārunā par augstākās sabiedrības salonu, zemnieku un strādnieku kvartālu dzīvesveidu. Jāizšķir individuālais uzvedības un vispārējais dzīves stils. Nereti spilgta personība, modes noteicēja, jaunatnes elks, kam seko pūlis, rada jaunu dzīves stilu.

Katrs stils ir sava laikmeta bērns. Mūsu laika galvenā īpatnība ir grandioza vecās dzīves nojaukšana un neskaidras perspektīvas (vai nu mūs sagaida krišana, vai ari no krīzes radīsies brīnišķīga nākotne). Tas uzliek savu zīmogu katra individuālai uzvedībai. Mūsdienās priekšgalā izvirzījušies un populāri kļūst ārēji efektīvi izšķērdētāji, kas dzīvi sadedzina un atstumj malā tos, kuri priekšroku dod mierīgam darbam, spēku uzkrāšanai. Var minēt šādus izplatītākos uzvedības stilus:

#     «straujais un ašais» — noliedz un grauj tradīcijas ar ironiski naidīgu attieksmi pret visu bijušo, demonstratīvi cinisks, ignorē morāles normas, orientējas uz ārējiem efektiem, izrādī- šanos, svarīgs naudas kults (visrupjākā enerģija) un tās uzkrāšana gandrīz puskrimināliem paņēmieniem. Starp tiem bieži ir biznesmeņu elite un baņķieri, kino un roka zvaigznes, paro- dētāji, ko redz visdažādākos jauniešu saietos. Pilnībā par kriminālo stilu to nosaukt nevar, tomēr daudzi minētā stila pārstāvji ir apzināti vai neapzināti vampīri. Viņu labklājība celta ar veikli piesavinātiem svešiem resursiem — bēdīgi slavenās bankas, investīciju fondi, akciju sabiedrības u. tml. Par izņēmumu var uzskatīt nacionāli orientētos biznesmeņus un uzņēmējus;

#    kriminālais uzvedības stils — iepriekšējā loģisks turpinājums. Pārstāvji — zagļi, bandīti, slepkavas, reketieri — tie visi ir vampīri. Pamatnodarbošanās cilvēka psihē atstāj ļoti dziļas pēdas, tāpēc darbības vampīrisms pakāpeniski pārvēršas par psihoenerģētisko vampīrismu (kriminālās psiholoģijas pa- matpazīme);

#    «agresīvais retro» — stils, kuri pieslejas tie, kuri cietuši «pārkārtošanās» gados, pēkšņi kļuvuši nabagi un vēlas, lai atgrieztos vecie laiki. Nolād pašreizējo dzīvi, bet paši neko negrib darīt, lai to uzlabotu. Tā ir visvairāk cietusī un visniknākā tautas daļa, «jaunā laika» un noziedznieku pasaules upuri. Kad viņu naids izlīst uz āru un sākas konflikti, viņos izpaužas vampīri sma iezīmes;

#    tie, kas cenšas kļūt par «ašajiem», apskauž «ašos», bet paši ir ļoti lētticīgi, nespēj patstāvīgi domāt, lemt, bieži viņu idejas un komercdarījumi izgāžas. Tie ir sīki biznesmeņi, ielu tirgoņi, investīciju fondu akcionāri. Lētticīgo, skaudīgo neveiksminieku stils. Savu saimnieku — lielo biznesmeņu — upuri, viņu materiālie un enerģētiskie donori. Bet attiecībā pret «agresīvajiem retro» pārstāvjiem viņi ir vampīri;

#     pie «pašcieņas saglabāšanas» stila pieder visi tie, kas pārmaiņu rezultātā kļuvuši nabagi, bet saprot, ka atgriešanās pagātnē nav iespējama. Šī ļaužu daļa aktīvi nepieņem pašreizējo laiku (reaģē bez naida un lamām), tomēr spiesta pielāgoties («šiverējas», nodarbojas ar komerciju). Un tajā pašā laikā viņi nenodod sirdsapziņu, nepamet pamatdarbu, nesabradā iepriekšējās vērtības, nemaina tikumu, ari nepārkārtojas un — reizēm, paši nezinot, kāpēc, — cenšas saglabāt savu dvēseli un garīgos spēkus tam laikam, kad tādi kā viņi būs vajadzīgi valstij. «Pašcieņas saglabātāji» pašreizējā vēsturiskajā momentā visiem iepriekšminētajiem ir tikai donori, bet tieši no viņu vidus var rasties gaišais pasionārijs, kas izvedīs sabiedrību no krizes.

Sadzīves vampīrisms

Ģimene kā kosmiskā šūniņa

Ģimene kā kosmiskā šūniņa organiski veidota pēc dievišķā parauga. Tā ir aptuvena un nepilnīga Dievišķās ģimenes kopija: Dievišķais Tēvs (Absolūts), Dievišķā Māte (Daba jeb Pirmsmāte, no kuras radusies pasaule) un Dievišķais Dēls (Visums ar visām blīvajām un smalkajām matērijas īpašībām).

Visi trīs Dievišķās ģimenes locekļi, kuras prototips ir evaņģēliskā Svētā ģimene, atrodas pilnīgā, visaptverošā, harmoniskā saskaņā. Dievišķā ģimene — Triāde — ir absolūti vienota un nedalāma un izpaužas septiņos plānos jeb sadzīves līmeņos.

Tāpat tas ir arī cilvēku ģimenē. Jo pilnvērtīgāka laulība, harmoniskākas attiecības starp vecākiem un bērniem, jo labāk ģimenē darbojas visi sadzīviskie līmeņi, visi «Es», kas nodrošina vienotību. Ja ģimenes izveidošanās ir tikai nejaušība un tās locekļu starpā nav saprašanās, lielāka ir varbūtība, ka nedarbosies augstākie ģimenes «Es», kas saista cilvēkus garīgajos līmeņos; mijiedarbība noritēs tikai zemākajā — fiziskajā līmenī.

Ģimene, kura apzinās savu atsevišķo trīsvienību, kļūst par pilntiesīgu kosmisko vienību, kļūst kā cietoksnis, kam nekādi uzbrukumi, nekāds vampīrisms nav bīstams. Protams, tas ir tad, ja visa ģimene veic vienu kopīgu misiju, bet katrs atsevišķi pilda konkrētu uzdevumu — šīs misijas daļu — un saudzīgi glabā no ziņkārīgajiem un ienaidniekiem savu iekšējo veidolu, dzīves kārtību un problēmas.

Ezoterija sīki aplūko tās dievišķās funkcijas, kas jāveic Tēvam, Mātei un Dēlam. Tēvs fiziski un garīgi dod impulsu bērna radīšanai, aizsargā to, sagatavo bērnu grūtībām un dzīvei, jo iemieso dievišķās gribas principu. Māte — tīrības, gaišuma, gudribas, šķīstuma iemiesojums. Kristietībā tā ir Svētā Dievmāte. Viņa dāvā mīlestību vīram, uztur kārtību mājā, aizsargā bērnus. Dēlā iemiesots aktīvās realizācijas princips.

Jo labāk zemes ģimene pilda dievišķās funkcijas, jo pilnvērtīgāka tā ir, jo pareizāk noritēs psihoenergoinformatīvā apmaiņa.

Psihocnergoinformatīvā apmaiņa ģimenē

Ģimenē, aplūkojot to kā vienotu veselumu, apmaiņa ir ārēja un iekšēja (kas skar atsevišķus ģimenes locekļus). Ģimenē psihoenergoinformatīvā apmaiņa notiek nepārtraukti, turklāt enerģija ir blīva, saspiesta, radnieciska un grūti to sadalīt sastāvdaļās.

Šo situāciju labi raksturo Astrogors darbā «Slimību rašanās cēloņi»: «Daudzi vampīri nevar atļauties izraisīt ķildu darbā. Tas varētu kaitēt viņu prestižam un sociālajam stāvoklim, tāpēc tie parazitē tikai mājās. Tie tur radiniekus savā varā gan ar labu, gan ar ļaunu, sākumā «izsūc», «izpurina» no tiem spēkus, atņem viņiem prieku, bet pēc tam cenšas pielabināties.

Normāli dzīvesbiedri nestrīdas par sīkumiem. Normāli dzīvesbiedri vienmēr un visiem viens par otru stāsta tikai labu.

No ģimenes vampīrisma nekur nevar aizbēgt. Var nomainīt darbavietu, nelaist pie sevis kaimiņus — vampīrus —, izvairīties sabiedriskās vietās no cilvēkiem, kuri sanikno. Bet mājās, ģimenē, kad jūs esat atkarīgi un kad jūs saista nevis mīlestība, bet gan apstākļi, uz šīs bāzes vampīrisms uzplaukst un progresē. Tieši vampīrs radīs un diktēs visai ģimenei apstākļus, noteiks toni un ritmu.»

Ģimenes vampīri dzīvo mokoši ilgi, neļaujot dzīvot saviem mājiniekiem. Viņi pārdzīvo savus donorus, bet mēs brīnāmies, kāpēc labie cilvēki nomirst agrāk nekā sliktie. Cik nelaimīgu likteņu, ģimeņu un talantu lemti pilnīgam sabrukumam tāpēc, ka laicīgi nebija izzināta un apstādināta vampīru viltība!

Pēc nozīmīguma ģimenes karma ir otrajā vietā pēc individuālās. Kopumā ģimeni var salīdzināt ar vienā sasaitē ejošiem alpīnistiem: saite ir stipra un vienlaikus var izstiepties kā gumija. Ja sākas konflikti,saite draud pārtrūkt, bet tas iespaido visu sasaiti. Par ģimenes karmisko saišu stiprumu var pārliecināties, pievēršot uzmanību tādai likumsakarīgai parādībai kā cilvēka nāve: ja kāds mirst ģimenē, kur līdz tam neviens nav nomiris, tajā pieaug nāves gadījumu skaits. Mirušie, saglabājuši ar dzīvajiem karmisko saiti, pret savu gribu tos aizvelk sev līdzi uz citu pasauli.

Lai ārējā psihoenergoinformatīvā apmaiņa noritētu veiksmīgi, lai ģimene virzītos uz garīgo un materiālo labklājību, nepieciešams ievērot dažus likumus un prasības:

#    ģimenei jābūt vienotai, jāpieņem kopīgi lēmumi, nepieļaujot savstarpēju diskusiju publiski;

#     jāizvēlas sev piemērota un harmoniska apkārtējā sabiedrība, pēc iespējas jāizvairās no svešām, naidīgi noskaņotām vai nelīdzsvarotām personām;

#    ģimenei jāpatur «iekšējai lietošanai» dziļi intīmā dvēseles enerģija, bet ikdienas tikšanās brižos viegli jāatdod virspusējā — labvēlīgā — pozitīva rakstura «sabiedriskā» enerģija;

#     nedrīkst savā smalkākajā psihoenerģētiskajā organismā ielaist svešu, izteikti negatīvu enerģiju, emocijas, pārmērīgu ziņkārību — šāds svešs spēks var sagraut ģimeni.

Ģimenes — mazās šūniņas iekšienē psihoenergoinforma- tīvajai apmaiņai ir savi likumi, principi un īpatnības.

#     lai enerģijas apmaiņa noritētu harmoniski, tās locekļiem jāpanāk savstarpēja saprašanās dzīves mērķu sasniegšanā, emocionālajās attiecībās. Tāpat jācenšas pieskaņot personīgos dzīves mērķus garīgajām vērtībām;

#     ģimenei jāapzinās likteņu kombinācija un raksturu sakritība, kas radījusi šādu savienību, jāpūlas nesaraut šīs smalkās karmiskās saites;

#     it sevišķi pacietīgiem un savstarpēji saudzīgiem jābūt, atklājot asas, pat naidīgas pretrunas dažādu dzīves problēmu risināšanā. Taisnais ceļš, kā iekļūt negatīvā, visu graujošā enerģijā, ir neiecietība ģimenes konfliktos. Tāpēc jāapzinās un palaikam jāatceras: katrā cilvēkā, pat dažbrīd jums ļoti nepatīkamā, slēpjas Dievišķā Dzirksts;

#     gan ikdienā, gan arī garīgajā sfērā ģimenei jācenšas ievērot hierarhiju. Tas nozīmē, ka vīrietis kā vīrs un tēvs pilda nelielā kolektīva vadītāja lomu, pieņem svarīgus lēmumus, gādā materiālās un garīgās vērtības. Savu enerģiju viņš neizšķiež ikdienišķu situāciju un problēmu risināšanai. Sieviete nodrošina ģimenes dzīvotspēju emocionālajā līmenī, veido labvēlīgu gaisotni, harmonizē ikdienu.

Vecāki ieliek bērnos savu labāko enerģiju un spēkus, it kā cenšoties, lai tie sasniegtu vai realizētu to, ko paši kādu iemeslu dēļ nav spējuši izdarīt. Tomēr vienlaikus viņiem jāievēro arī bērnu vēlmes. Ja audzināšana ir sekmīga, bērni aug laimīgi un ar to vien jau vecākiem atdod iztērēto enerģiju un spēkus. Toties, ja audzināšanā bijušas kļūdas, vecāki redz, ka daudzkārt enerģija ir iztērēta velti.

Vīra un sievas attiecības

Visbiežāk neekvivalenta nelidzvērtīga psihiskās enerģijas apmaiņa izpaužas vīra un sievas attiecībās. tam

ir dažādi iemesli: viena laulātā egoistiskās tieksmes; nevienlīdzīgas laulības, kad vienam ir daudz augstāks intelektuālais, garīgais līmenis un otrs — «atpalikušais» — izturas pret partneri parazītiski, kā patērētājs; mīlestības trūkums kādam no laulātajiem; auras un enerģētiskā sastāva īpatnības tam, kuram ir tieksme uz vampī-rismu. Vampīriska savienība pati par sevi ir absurda, jo padara nelaimīgu ne vien upuri, bet beigu beigās arī pašu enerģijas ņēmēju, tomēr šāda laulība reizēm pastāv visu mūžu. Vampī-riskās savienības raksturīgākā pazīme ir īstas mīlestības trūkums, ko aizstāj izlikšanās vai pat klajš naids. Mūsdienu filozofs Džons Beins, grāmatas «Mīlestības zinātne» autors, raksta:

«Diemžēl daudzi pāri uztur parazītiskas attiecības. Daudzās laulībās mēdz būt tā, ka viens no laulātajiem pilnvērtīgi nepiedalās pāra emocionālajā un sociālajā dzīvē, ir tikai rezonators, otra «atbalss». Sarunās vampīrs parasti pārņem iniciatīvu, runā par diviem, bet otrs savus uzskatus neuzdrošinās izteikt. Ja vampīrs ir sieviete, vīrs parasti ir kautrīgs, nedrošs, nespēj aizstāvēt savu viedokli. Ja turpretī vampīra lomā ir vīrs, sieva izturas kā iebiedēts bērns, nespēj iebilst ne vārdiņa, izpilda visus viņa rīkojumus.

Nožēlojamā stāvoklī atrodas upuris — kā slaucama govs, taču, līdzko tā pārstāj dot pienu, to nokauj. Arī bērni tiek pakļauti šāda parazīta varai — izaug kā pesimistiski un ne īpaši inteliģenti cilvēki. Ja vampīrisma iezīmes piemīt mātei, ģimenē aug zēni ar homoseksuālām novirzēm, jo viņu vīrišķo magnētismu alkatīgi paņem māte. Pārmēru valdonīgai sievietei piemīt vampīrisma enerģētiskais lādiņš. Līdzīgā nozīmē var runāt arī par vīriešiem.»

Beins aplūko arī ne tik izteiktas ģimenes vampīrisma formas. Piemēram, t. s. simbiotiskā mīlestībā partneri izveido ciešu savienību, bet viens uz otru iedarbojas negatīvi un izaicinoši, savtīgi cenšas gūt sev kādu labumu.

Partneri pilnībā aizņemti viens ar otru un nespēj dzīvot atsevišķi, tomēr viņu savstarpējās attiecības ir abpusējs vampī- risms: tie izmanto viens otra dzīvības spēkus, pazeminot ģimenes kopīgo enerģiju, un kavē garīgo izaugsmi. Šeit nevar runāt par kaut kādu radošu savienību. To var salīdzināt vienīgi ar aklā un kurlā apvienību — tos vieno nelaime, nevis labās īpašības.

Mīlestība pamatojas uz ziedošanos un pašatdevi it visās izpausmēs: emocionālajā, garīgajā, psihocnerģētiskajā, informatīvajā (spējā dalīties zināšanās un pieredzē). Simbiozē turpretī ir tieksme aizpildīt iekšējo vakuumu un mēģināt aizgūt tās īpašības, kas pašam nepiemīt, turklāt neko nesniedzot pretī.

Tālāk par šo problēmu Astrogora skatījumā: «Ģimenēs eksistē daudz citu smalku enerģētisko attiecību, kuras var sajaukt ar vampīrismu. Tāpēc vēlreiz precizēsim, ka vampīrs mīl tikai sevi, neprot mīlēt citus un priecāties par dzīvi.

Pirmais pierādījums tam, ka starp laulātajiem ir vampīrisma attiecības, ir greizsirdība — tas ir vampīru paņēmiens turēt savu upuri pastāvīgā enerģētiskā sasprindzinājumā. Ģimenes drāmas, kas norisinās greizsirdības dēļ, gandrīz vienmēr noved līdz ģimenes sabrukumam. Tomēr, kamēr ģimene vēl ir kopā, vampīrs — dzīvesbiedrs ar savām greizsirdības lēkmēm izprovocē savu donori — dzīvesbiedri, lai varētu baroties ar tās enerģiju. Mēdz teikt: ja ir greizsirdīgs, tātad mīl. Bet īstenībā otrs ir patmīlīgs, aizdomu pilns, neuzticas jums un slimo ar vampīrismu.

Meklējot dzīvesbiedru vai dzīvesbiedri, mēs bieži vien orientējamies uz tā ārieni vai uz partnera materiālo stāvokli. Tā parasti rodas šķietamā mīlestība, bet tā ir noteikti saistīta ar vampīrismu. «Aklās mīlestības» pamatā vienmēr ir miesas kaislības, bet pēc tam šīs kaislības «purinās» jūsu dvēseli. Greizsirdība ir netikums, tā ir garīga, intelektuāla un fiziska aprobežotība. Tāpēc dvēsele tā cieš, prāts nesaprot, ko pats dara, bet ķermenis mokās, meklējot spēku.»

Par otru ģimenes vampīrisma aspektu varētu nosaukt nepārtrauktos pārmetumus un piekasīšanos, ar ko viens no dzīvesbiedriem aizvaino otru, izraisot tā niknumu. Par to tautas parunā teikts: «Cita acī redz skabargu, bet pats savā neredz baļķi.» Šādā situācijā vampīrs cieši un pastāvīgi turas pie sava dzīvesbiedra — donora. Smagi dzīvot tādā ģimenē, kur nav neviena, ar ko padalīties domām, parunāties, bet, ja tomēr mēģini to darīt, tad gluži kā pļauku sejā saņem virkni pārmetumu.

Ļoti bieži ģimenēs vampīru lomā iejutušās ari sievasmātes un vīramātes. Tikai viņas tā neizturas pret saviem lolojumiem, bet gan pret tiem, kurus viņi izraudzījušies sev par laulātajiem draugiem vai draudzenēm.

Arī slimie radinieki, kuri atrodas mājās vai slimnīcā, kaitinot apkārtējos ar sīkumainiem aizvainojumiem, uztur savu eksistenci. Guļot gultā, dažkārt pat gadiem ilgi, tie spiesti uzsūkt enerģiju no apkārtējiem.

Ļoti viltīgi, ļauni un cietsirdīgi var būt ģimenes vampīri! Nedod Dievs, ja tie ir visu laiku blakus. Sitieni, kurus saņem no tuviem cilvēkiem, ir stiprāki, sāp ilgāk, var iznīcināt gan cēlas jūtas, gan gudrību un mērķtiecību, gan pašu dzīvi.

Vecāki pret berniem

Pirmajā brīdī šķiet, ka vecāku vampīrisms vispār neeksistē. Normāli cilvēki jau to vien dara kā rūpējas un gādā par saviem bērniem. Tomēr vampīrisma iezīmes izpaužas vecāku uzvedībā;

#     egoistiskās pretenzijās, pamācībās, pārmetumos bērniem, lai arī vecāki paši par bērniem rūpējušies maz un virspusēji. Tipisks piemērs: «Es visu mūžu pār tevi rūpējos, bet tu…» Šajā gadījumā spēcīgā vecāku griba apspiež neizveidojušos bērna vēlēšanos, viņš aug tramīgs, bailīgs, viņa enerģija, patstāvība un interese par dzīvi ir izsūkta, apspiesta, pašapziņa stipri pazemināta;

#     pārmērīgi stingros, kategoriskos aizliegumos nomāc jebkādas bērna aktivitātes izpausmes un vēlēšanās. Valdonīgumā vecāki gūst sev apmierinājumu, barojoties ar bērna baiļu un paklausības enerģiju;

#     uzspiežot bērnam pret viņa gribu un pretēji viņa dabai kaut kādas nodarbības, lietas, aizraušanās. Pagātnē paši vecāki nerealizēja šīs ambīcijas, tagad gaida, ka to izdarīs bērni. Viņi nerēķinās ar bērna vēlmēm un spējām, laupa viņa patstāvību, pozitīvo noskaņojumu un emocijas, kas atraisītos citās nodarbībās;

#     izgāžot uz bērniem dusmas, niknumu par neizdevušos dzīvi. Šādi vecāki jūtas gandariti un nomierinās tikai tad, kad redz bērnus raudam, taisnojamies un nervozējam;

#    kašķa un strīda meklēšanā, ko it kā bez iemesla veci un slimi vecāki uzsāk ar saviem jau pieaugušajiem bērniem, lai piesaistītu garīgi attālinājušos bērnus un sajustu kaut nelielu kompensāciju par neveiksmīgi nodzīvoto dzīvi.

Lūk, ko raksta Astrogors grāmatā «Slimību rašanās cēloņi»:

«Visas minētās vecāku vampīrisma izpausmes ģimenes laimi neveicina. Ja arī ir kāds iluzors panākums — bērnu ārēja paklausība vai izprovocētas dusmas —, tā tomēr ir bumba ar laika degli, kas agri vai vēlu uzsprāgs kā liels skandāls un vispār var pat sagraut ģimeni. Bērniem atņemtā enerģija darbojas ģimenes auras sagraušanā, un tā sagrūst kādreiz tik harmoniskais ģimenes enerģētiskais lauks. Vecākiem, analizējot savu uzvedību, jācenšas pārvarēt vampīriskās tendences.»

Bērna enerģija

Dziednieks A. Docenko darbā «Karmas medicīna» atsevišķu noda)u velta bērnu enerģijas apmaiņas problēmai:

«Bērnu tieksme laupīt enerģiju — tas ir sods vecākiem un pieaugušajiem. Bēms ir ģimenes dvēseles indikators, enerģijas kvalitātes «lakmusa papīriņš». Ir zināms, ka bērns vienmēr tiecas pie gaiša, skaidra un priecīga cilvēka, bet kļūst kaprīzs sliktas, smaga rakstura personas klātbūtnē. Ja bērns visu laiku jūs uztrauc, nervozē, atklādams jūsu grūto raksturu, tad labāk jūs jūtaties bez bērna, viņš ir kā akmens kaklā, kā smagums, kas žņaudz, nospiež. Šāda pašsajūta nozīmē, ka pret savu bērnu jūs esat vampīrs, nevis otrādi. Tomēr kurš pats to atzīs? Bet no malas redzams, kā izturaties pret bērnu, kā kliedzat, sitat viņu citu klātbūtnē. Jūsu seja top zvēriska, nikna, balss rejoša, pa ķermeni skrien skudriņas. Jūs tad vairs neesat cilvēks.»

Lai izvairītos no vampīriskām tieksmēm, bērni jāaudzina vienlaikus ar mīlestību un stingrību. No mazotnes jāattīsta bērnā patstāvības enerģija. Jāievēro, ka katrā septiņgadē pilnībā nomainās, atjaunojas cilvēka enerģētiskais sastāvs. Papildu enerģētiskās fāzes ir trīs gadu ciklā — sešos, deviņos, divpadsmit utt. gados. Katrā pārejas posmā pakāpeniski jānobriest personības brīvībai. Itāļu rakstniece Karla Parola, ekstrasen- sori enerģētiskā un ezoteriskā virziena laba pazinēja, raksta:

«Pareiza metode bērnu audzināšanā ir samērā liela brivība uzvedības jautājumos. Nekad nevajag bērnu iegrožot, ja sabiedrībā pieņemtās normas viņam izrādās nepieņemamas. Bērnam vispirms jāiemāca cienīt citus, lai viņš nedarītu ļaunu apkārtējiem. Savukārt jāciena ari viņš — pat tajos brīžos, kad viņa uzvedība neatbilst vispārpieņemtajām normām.»

Vecākiem pareizi un gudri jākontrolē, kā bērni izlieto tiem dāvāto brīvības enerģiju, pēc vajadzības jākoriģē viņu rīcība. Kontroles labākais variants — audzināšana ar personīgo paraugu, kad vecāki nevis dod tiešus norādījumus, bet netieši izveido piemērotu situāciju bērna labai izvēlei un pareizai darbībai. Tas ir pilnīgi iespējams, ja paši vecāki ir fiziski un garīgi veseli.

Mūsdienās bērniem tiešām biežāk nekā vecākiem piemīt tieksme citiem nosūkt enerģiju un kļūt par maziem vampīri- ņiem.

Ja mazulis ik pa brīdim pieskrien pie mātes, apķeras tai, to nevar uzskatīt par vampīrisma tieksmi. Tā ir dabīga augoša organisma reakcija. Tas pats ir ar bērna it kā bez iemesla raudāšanu — viņš vēlas, lai to paņem klēpī.

Un tomēr jau 3 — 5 gadu vecumā vampīrisms var kaitēt bērna personības augšanai. Tā izpausmes var būt šādas:

#     bērns nepārtraukti pieprasa dārgas rotaļlietas, saldumus utt. Šīs prasības pavada asaru plūdi, histērija, netiek ņemti vērā nekādi argumenti, ieteikumi pagaidīt, paciesties;

#    bērns draud vecākiem, šantažē viņus (sola kaut ko sev padarīt, aizbēgt no mājām, nerunāties, ja vecāki neizpildīs viņa prasības);

#     atklāti izmantot «senču» mīlestību, izrādot pārspīlētu laipnību, lai sasniegtu vēlamo, kam seko pilnīga vienaldzība pēc savu iegribu sasniegšanas;

#    noveļ atbildību uz vecāku pleciem pat tādos gadījumos, kad darbu var ļoti labi paveikt pats;

#     prasa nemitīgus mīlestības un uzmanības apliecinājumus, apgrūtina ar pārspīlētu ziņkārību, pārtrauc pieaugušo sarunas;

#           pieaudzis bērns ir ar infantīlu uzvedību. Tās ir vai nu visatļautības, vai, gluži otrādi, pārāk stingras audzināšanas sekas.

Lai novērstu vampīrisma tendenču pakāpenisku veidošanos bērnā, nepieciešams:

#    censties saprast savu bērnu, viņa vēlēšanās un neuzspiest tādu dzīves (darbības) programmu, kas neatbilst viņa būtībai;

#     saskaņot šādu brīvības principu ar prasīgumu un disciplīnu;

#     saprāta robežās mācīt sekot pieaugušo labākajiem piemēriem («dari kā es»), tomēr neaizmirstot mudināt bērnu uz pašiniciatīvu («rīkojies pats»);

#    necensties aizliegt tieši, bet nemanāmi novirzīt bērna uzmanību pareizā virzienā, viņa uzmanību piesaistīt vienaudžiem.

Dažreiz pašiem vecākiem psiholoģiski pāriet uz vienaldzīgu izturēšanos — klusēšanu, neatbildēšanu uz jautājumiem vai atbildēšanu īsi, aprauti;

#     bērnam pieaugot, pamazām iepazīstināt viņu ar pašre- gulācijas metodēm, stiprināt viņa gribu, patstāvību, apslēptos spēkus un spējas. Pārliecināt viņu, ka daudz labāk izmantot pašam savu enerģiju, nevis dzīvot uz cita rēķina.

Attieksme pret slimnieku

Ja slimnieks, kuru aprūpējat, tik tiešām ņem jūsu enerģiju un turklāt esat nolemti ilgstošai saskarsmei ar viņu, der izmantot kādu no šādiem padomiem.

#      Apbruņojieties ar lielu pacietību. Cilvēkam viss tiek dots, lai viņu pārbaudītu, un, tā kā nevar situāciju mainīt, jāmēģina mainīt savu iekšējo attieksmi. Neprotestēt un nekrist izmisumā. Caur šādu pārbaudījumu var sevī attīstīt tādu Dievam pa-tīkamu īpašību kā pacietību.

#     Lai spētu izturēt pārbaudījumu, pirmkārt, bieži griezties pēc palīdzības pie Dieva; otrkārt, neaizmirst, ka dzīvē vēl ir ari daudz jauka, ne tikai šis gadījums; treškārt, atcerēties visu labo un pozitīvo, ko šis cilvēks jums un citiem ir darījis.

#     Pret slimo cilvēku jāizturas mēreni labvēlīgi. Sīkos izlēcienus un pārmetumus iespējams mierīgi ignorēt, bet, ja ir izteikta nekaunība no slimā puses, mierīgi jāreaģē uz to un pakāpeniski jāmēģina attālināties. Slimajam jāliek saprast, ka esat viņa atbalsts un tāpēc jūs jāciena.

#     Saskarsmē ar slimo iekšēji palikt līdzsvarotam, balstīties tikai uz sevi.

#     Jāizdomā slimajam kāda nodarbošanās, varbūt pat ārstēšanas metode, kurā viņam nepārtraukti jāpiepūlas. Tam var būt vismaz psiholoģiski panākumi, un tā jau ir liela uzvara. Piedāvājiet viņam domās «ieelpot un izelpot» veselīgo enerģiju caur slimo orgānu un katru dienu vairākas stundas bez pārtraukuma sev atkārtot: «Esmu pilnīgi vesels.» Paskaidrojiet viņam, ka labsajūta būs daudz jūtamāka, ja visu viņš veiks brīvprātīgi, individuālā ritmā un ar aizvien pieaugošām cerībām uz atveseļošanos. Šādi viņam var piedāvāt kaut ko, kas pilnīgi pārņem viņa prātu. Tas kļūs par aizraujošu, dziedinošu meditāciju. Varbūt šādā veidā slimību neizārstēs, bet tas vismaz nekaitēs: slimnieka enerģija un laiks būs aizņemts, mazināsies viņa vampīriskās aktivitātes.

O Ja tomēr slimnieks izsit jūs no līdzsvara, jāiemācās ātri atjaunot spēkus: ar garīgo mācību, lūgšanām, meditāciju, paaugstinot personīgo psihoenerģētisko līmeni. Tad vairs nebūs bīstami šādi sīki spēka laupīšanas mēģinājumi.

Kad laupītājs ir draugs

Šāda situācija izveidojas visai bieži, un vairums cilvēku to uzskata par neērtu: nevar atteikt un nevar arī aizstāvēt savu viedokli. Situāciju aplūkojot no enerģētiskā viedokļa, starp diviem draugiem saskatāma neekvivalenta psihoenergoinforma- tīvā apmaiņa. To gan aizbildina ar «vecu draudzību» vai pat «mīlestību». Šai gadījumā viens zaudē tādu ēterisku un netveramu lietu kā psihiskā enerģija, jo tās vietā tam pasniedz surogātu — «mīlestības» apliecinājumus.

Lūk, daži padomi, kā aizsargāties no šādiem «draugiem».

#     Iekšķīgi sadūšojieties pateikt, ka nu gan pietiek. Ticiet, jums ir tiesības tā rīkoties, atrodiet spēku atteikt lūgumam, lai kas arī tiktu prasīts: satikšanās, līdzjūtība, uzmanība, kāds materiālas dabas aizdevums. Svarīgs ir ne tik daudz pats atteikums, cik tiesības uz personiskās brīvības izjūtu: «Gribu — piekritu, negribu — nepiekritu. Un tikai pats sev esmu tiesnesis.»

#     Centieties atteikumu izdarīt pieklājīgi, bet stingri. Iespējams, ar pāris reizēm pietiks uz visiem laikiem.

#     Ja draugs nav gaidījis šādu attieksmi un ir nesaprašanā, apvainojas, tomēr cenšas panākt savu, jāmēģina savu rīcību pieklājīgi izskaidrot. Bet izskaidrot varat, saglabājot nosvērtu intonāciju. Ja to nespējat, pieklājīgi atkārtojiet atteikumu. Ja jūsu draugs ir normāls cilvēks, tikai vājuma dēļ neapzināti pieradis pie vampīriskām attiecībām, ja tiešām viņam ir patiesas jūtas pret jums, tad viņš pacentīsies pārkārtoties un varbūt sāks izturēties citādi. Ja viņš ir rūdīts egoists ar vampīrisku enerģiju, strīds ir neizbēgams un parasti attiecības tiek pārtrauktas kā viņam nevajadzīgas.

#     Ja enerģijas ņemšana attiecībās notiek bez izsacītiem lūgumiem, tad domās jāizveido necaurlaidīgs enerģētisks sargājošais ekrāns.

#     Centieties būt situācijas noteicējs, trenējiet noturīgumu un aizsardzību pret visiem, kas uzbrūk jūsu laikam, brīvībai un enerģijai. Jums ir tiesības ne tikai noraidīt egoistiskus un vam- pīriskus lūgumus un pretenzijas, bet arī pašam prasīt to, ko uzskatāt par vajadzīgu un taisnīgu. Pēc sekojošās reakcijas sajutīsiet drauga patieso attieksmi pret jums.

Leģendas, aforismi, līdzības

Tikai Dievs ir tavs

Reiz māceklis jautāja savam Skolotājam Guru: «Mana māte, sieva tik ļoti rūpējas par mani, ir nelaimīgas, kad mani neredz, vai tad viņas nav manas?» Un Guru atteica: «Te nu tu kļūdies. Tikai Dievs ir tavs, nekas vairāk tev nepieder. Es pierādīšu, ka neviena no viņām tevi īsti nemīl. Neticu, ka sieva vai māte ziedos dzīvību tevis dēļ. Vari pamēģināt, tad redzēsi. Ej mājās un izliecies, ka jūti stipras sāpes, es atnākšu un parādīšu, ko darīt tālāk.» Māceklis darīja, kā teikts. Izsauca ārstus, bet neviens nespēja atvieglot viņa ciešanas. Māte stipri pārdzīvoja. Sieva un bērni raudāja. Šajā brīdī ienāca Guru. «Šī ir ļoti nopietna slimība,» viņš teica, «ja tikai kāds būs ar mieru ziedot sevi, tad varēs glābt viņa dzīvību.» Dzirdot šādus vārdus, apkārtējo sejās atspoguļojās šausmas. Guru vērsās pie vecās mātes: «Ja jūs zaudējat dēlu, kas uztur visu ģimeni, vai tad jūsu vecumā nav vienalga — dzīvot vai mirt? Ja jūs esat ar mieru atdot savu dzīvību, tad spēšu viņu izglābt, bet, ja pat māte nespēs nest šādu upuri, tad kurš gan cits to varēs?» Bet vecā sieviete caur asarām stostīdamās teica: «Cienījamo tev, esmu gatava izdarīt visu, ko jūs pavēlēsiet, lai izglābtu savu dēlu. Bet kā lai atstāju mazos bērnus? Tā ir mana nelaime bērni stāv man ceļā, es nevaru piekrist.»

Daosas līdzība

Slimnieks atnāca Veņ Cži un teica:

—   Tev ir pieejama smalkā māksla. Es esmu slims. Vai tu mani izārstēsi?

—  Pakļaušos pavēlei, — atbildēja Veņ Cži, — bet vispirms izklāsti savas slimības simptomus.

—   Slavināšanu savā kopienā neuzskatu par slavu, paļas karaļvalstī — par negodu, iegūstot nepriecājos, zaudējot neskumstu. Uz dzīvi lūkojos tāpat kā uz nāvi, skatos uz bagātību tāpat kā uz nabadzību, raugos uz cilvēku tāpat kā uz cūku, vēroju sevi tāpat kā citus, dzīvoju savā mājā it kā iebraucamā vietā. Mani nevar iekārdināt ar amatiem un apbalvojumiem, nevar nobaidīt ar sodu un izpirkšanu, nemainīs mani ne uzplaukums, ne sabrukums, ne izdevīgums, ne zaudējums, mani nesatricinās ne skumjas, ne prieks. Šo daudzo slimību dēļ nevaru kalpot valdniekam, satikties ar radiniekiem, draugiem, izrīkot sievu un dēlus un pavēlēt kalpiem un vergiem. Kas tā ir par slimību? Ar kādiem līdzekļiem var no tās izārstēties?

Veņ Cži lika slimajam nostāties ar muguru pret gaismu un sāka to aplūkot.

— Ak! — viņš iesaucās. — Redzu tavu sirdi. Tās vieta ir tukša, gandrīz kā gudrajam. Tajā ir sešas atveres, septītā ir ciet. Varbūt tu tāpēc gudrību uzskati par slimību ? Bet to ar savām niecīgajām spējām izārstēt nespēšu…

Ļauno cilvēku apvienība

Dievam patiesi uzticīgais ir absolūti mierīgs, viņu nesatrauc citu uzskati. Ļauni cilvēki stāstīs par jums daudz ko sliktu, lamās, bet, ja jūs alkstat pēc Dieva, tad ar pacietību visu izturēsiet. Senie gudrie par dievu domāja, dzīvodami biezokni starp tīģeriem, lāčiem un citiem zvēriem. Ļaunā cil-vēka daba ir līdzīga tīģera vai lāča dabai. Sevišķi uzmanīgi jums jābūt ar bagātajiem, jo tie viegli var nodarīt pāri. Tāpat ir arī ar suni — kad suns rej, jūs nedrīkstat skriet prom sāciet mierīgi runāties, un suns nomierināsies. Dzērājs — ja to nokaitināsiet, jūs apsaukās un nolamās. Līdzko sāksiet ar to sarunāties kā ar dārgu tuvinieku, viņš jutīsies laimīgs un būs ļoti laipns.

Kad ļaunie cilvēki nāk pie manis, esmu ļoti uzmanīgs.

Sestā nodaļa Veselības problēmu risinājums

Raksturīgie simptomi

Lai pārliecinātos, ka uz jums tiešām kāds psihoenerģētiski iedarbojas, jāapbruņojas ar pacietību: jāvēro, cik bieži atkārtojas noteikti simptomi un sajūtas pēc saskarsmes ar iespējamo vampīru. Ja atkārtošanās kļūst regulāra, var secināt, ka šis cilvēks pieder pie vampīru kārtas.

Vampīrisma fizioloģiskās un psiholoģiskās pazīmes un simptomi, kas izpaužas šādu veselības traucējumu veidā:

#     galvassāpes un galvas reiboņi;

#     spiedoša sajūta deniņos;

#     vispārējs nespēks;

#     paātrināta sirdsdarbība;

#     spiedoša sajūta un sāpes sirdī;

#     dažādi kuņģa — zarnu trakta traucējumi;

#     apetītes samazināšanās;

#     bezmiegs;

#     apgrūtināta elpošana;

#     alerģija (reta pazīme);

#    imunitātes pazemināšanās pret infekcijas un saaukstēšanās slimībām.

Tomēr īpaši jāuzsver: ja cilvēks izjūt dažus no minētajiem simptomiem, tas vēl nenozīmē, ka tos izraisījusi tīri vampīris- ka iedarbība.

Psihoenerģētiskās iedarbības pazīmes un simptomi:

0 pieaugošs nogurums un nespēks;

#    darbaspēju samazināšanās;

#     vispārēja vājuma, miegainības sajūta;

#      muskulatūras atbrīvotības un prieka sajūtas zudums, muskuļu sasprindzinājuma parādīšanās;

#    nedrošība, ka esi pakļauts dažādām slimībām;

#     bailes, ka esi psihoenerģētiski neaizsargāts pret cilvēkiem un apstākļiem;

O vispārēja dzīvesprieka un uztveres asuma noslīdēšana līdz primārajām sajūtām.

Psiholoģiskās iedarbības pazīmes:

#    garastāvokļa pasliktināšanās;

#    sajūta, ka esi atkarīgs no vampīra, pat vainas apziņa viņa priekšā;

#     vienlaicīga pievilkšanās un atgrūšanās: cilvēks, no vienas puses, vēlas saraut visas attiecības ar vampīru, bet, no otras puses, viņu tas neizsakāmi saista;

#    bailes no vientulības;

0 nevēlēšanās uzsākt kaut ko jaunu;

#    apziņa par paša niecīgumu;

#    uzmācīga vēlēšanās nekavējoši atstāt telpu vai pat savu māju, kur ir kontakts ar vampīru;

#    optimisma un pašvērtības apziņas zaudēšana;

#    murgi un sapņi — divkaujas, kurās vampīrs seko upurim.

Nemaz nevajag visus šos simptomus izjust uzreiz un vienlaikus. Ja notiek reāla dzīvības spēka laupīšana un cilvēks izjūt vairākas minētās pazīmes, var droši teikt, ka sākusies vampī- riskā iedarbība.

Enerģijas laupīšanas norise

Lai notiktu enerģijas laupīšanas akts, jāsakrīt abu iesaistīto personu psihisko lauku vibrācijai un svārstībām, kā ari auru zinamam unisonam. Ja šādas sakritības nav, vispār nepastāv psi- hoenergoinformatlvā apmaiņa, nav iespējama vamplrisma parādīšanās. Kā īsti notiek enerģijas laupītāja - vampīra un donora auru sadarbība?

Vampīra aura ir īpaši elastīga, plastiska sfēra un nepārtraukti meklē kontaktu ar citiem. Tā visu laiku maina formu, riņķo un izlaiž it kā taustekļus, t. s. astrālās lentes vai auklas, kas sameklē donora auru. Reizēm vampīriskā aura ir ļoti spilgta, spīdīga, sātaniskas dabas vai arī ļoti blāva, kā tumša piltuve, kas iesūc citu cilvēku enerģiju.

Upura (donora) aura parasti ir irdena, izplūdusi, smalka, ne sevišķi elastīga sfēra, kurai vai nu vispār nav aizsargtīkla, vai tajā ir caurumi (melni plankumi, nelīdzenumi, izspīlējumi — cilvēku vājību astrāli enerģētiskā izpausme jeb t. s. «rakstura asie stūri»).

Kad vampīra astrālā lente uztausta upura auras neaizsargātāko vietu, sākas enerģijas nosūknēšana. Atkarībā no situācijas, spējām, prasmes, arī donora aizsargātības un smalko izstarojumu savienojamības pakāpes vampīrs izvēlas enerģijas laupīšanas veidu. Tas var būt vārdisks vai arī klusējošs, var skart vai ari neskart donora materiālās intereses; pēc formas agresīvs vai — tieši otrādi — ļoti laipns.

Līdz tam brīdim, kamēr vampīrs nesaņems nepieciešamo svešā spēka devu, viņš būs neapmierināts, nemiera pilns, viegli aizkaitināms. Bieži gadās, ka ne tikai vampīram vajadzīgs upuris, bet arī donors nenomierinās, kamēr kādam nav atdevis daļu savas enerģijas, un tā upuris pievelk enerģētisko vampīru.

Katrs veiksmīgs enerģijas laupīšanas akts

#     nostiprina vampīrisko izsmalcinātību;

#     pavājina vampīra saites ar savu Augstāko Dievišķo Es;

#     pasliktina upura veselību;

#    dara upura auru aizvien ievainojamāku.

Toties katrs donora pretestības mēģinājums, sākumā pat neveiksmīgs, beigu beigās atbrīvo viņu no visa veida enerģētiskās atkarības. Svariga ir pareizi izvēlēta aizstāvēšanās taktika — pretējā gadījumā var patērēt pat vairāk spēka, nekā vampīrs būtu nolaupījis.

Ievērojamais ekstrasenss Šafiks Karagulla grāmatā «Jaunrades uzplūdi» raksta: «Vampīri ir cilvēki, kuri nespēj izmantot apkārtesošā okeāna enerģiju un gūst to no citiem, kas atrodas viņu tiešā tuvumā. Tie ļoti bieži ir egocentriskas personības ar noslēgtu enerģētisko lauku. Viņi paši pat var neapzināties, ka iegūst enerģiju no citiem. Šādi cilvēki labi jūtas dzīvespriecīgu ļaužu sabiedrībā.»

Ikviens, kas kopā ar vampīru atrodas ilgstoši, sāk justies līdz izmisumam iztukšots. Iespējams ari, ka nepārvaramais pašsaglabāšanās instinkts piespiež upuri doties prom no vampīra, jo tas viņu it kā bez redzama iemesla sāk kaitināt.

Bet drīz vien upuris sāk pārvērtēt savu rīcību un atklāj, ka būtībā tai nekāda iemesla nav, un vaino pats sevi. Tad vainas apziņa liek viņam atkal atgriezties un būt pret vampīru sirsnīgākam, laipnākam. Rodas apburtais loks. Upuris nesaprot, ka pati daba likusi viņam attālināties no vampīra.

Grūtāka, mokošāka situācija, ja enerģijas laupītājs ir ģimenē, ja abas personas saista tuvas lietas un draudzība. Loks ir stiprs. Upuris meklē palīdzību pie ģimenes ārsta, sūdzoties par spēka izsīkumu un nervozitāti, tomēr ārsts nekādu fizisku vainu neatrod.

Daži laupītāji enerģiju ņem no ikviena tuvumā esošā, citi — tikai no kāda noteikta cilvēka.

Ir vairākas enerģijas laupīšanas metodes. Daži «strādā» ar balsi — lieli pļāpas saista upura uzmanību ar nepārtrauktu runāšanu. Šāda cilvēka tuvumā upura fiziskais un mentālais lauks pakāpeniski sāk balēt, tātad cilvēks novājinās un aizvien grūtāk viņam rast spēkus, lai pretotos.

Daži vampīri izmanto acu skatienu. Viņi skatās mierīgi, nepārtraukti, un noteikti upuris nogurst, kļūst nemierīgs, jūt neatvairāmu vēlēšanos glābties. Ja šāds tips paradās kāda ļaužu grupā, upura nepatīkamās izjūtas citiem ir maz redzamas.

Kaitīgs paša veselībai

Pirmajā acumirklī var likties, ka vamplrisms kaitē tikai donora veselībai, bet pašam laupītājam ļaunums pastāv tikai tikumiskajā, garīgajā līmenī — tā ir izkropļotā dvēsele. Taču ari viņu veselība tiek grauta, kaut ari tas notiek lēnāk.

Lūk, iemesli, kāpēc vampīrisms kaitīgs arī pašam vampīram!

#     Paralizējas cilvēka veselīgā aktivitāte, vēlēšanās taisnīgi un godīgā ceļā iegūt dzīvībai nepieciešamos resursus. Tas novājina nervu sistēmu, mazina ķermeņa trenētību un izjauc dažādu orgānu vienotu darbību.

#       Mainās vielmaiņa, psihoenergoinformatīvā apmaiņa: normālā darbā nepārstrādāta un neattīrīta psihiskā enerģija nogulsnējas uz nervu kanālu sieniņām, organismā uzkrājas nevēlamas bioķīmiskās vielas.

#    Pārtrūkst saikne ar Augstākajiem Dievišķajiem spēkiem, kas ar savu starojumu baro ne tikai dvēseli, bet arī savu miesu. Deformējas aura.

#     Veidojas nepareizi mentālie priekšstati, formulējas savdabīgs «vampīrisks pasaules uzskats» uz pašapmāna un pašapmierinātības pamata, bet jebkuri meli izjauc smalko enerģētisko centru darbību, izkropļo čakru starojumu un caursit šāda krāpnieka auru — līdz ar to paveras ceļš slimību mikrobiem, baktērijām un tumšajām astrālajām būtnēm. Melīgas, indīgas domas pievelk līdzīgas indes un iespaidus no smalkās pasaules un pakāpeniski sagrauj imunitāti.

#     Upuru enerģija pēc savas būtības reizēm ir nevesela, bojāta.

#      Notiek ari karmiska apmaiņa. Iespiešanās svešā aurā vienlaikus ir iekļūšana arī svešā karmā, liktenī. Tiek izjaukts kannas pludums. Tās atbildes trieciens visnegaidītākā veida iespaidos vampīra likteni un veselību.

Kā rodas slimības

Izplatītākās slimības, ar ko visbiežāk slimo upuri:

#     kuņģa — zarnu trakta saslimšanas (kuņģa un divpad- smitpirkstu zarnas čūlas, gastrīti, kolīti);

#    nieru, aknu un žultspūšļa saslimšanas (pielonefrits, hole- cistīts, žultsceļu diskinēzija);

#     sirds slimības (tahikardija, stenokardija, kardiomiopāti-

ja);

#      nervu sistēmas slimības (neirozes, astēniski stāvokļi, miega traucējumi);

#    sirds — asinsvadu un limfatiskās sistēmas slimības (vari- kozs vēnu paplašinājums, ateroskleroze, limfadenīti).

Kopumā pēc ilgstošas saskarsmes ar vampīrismu beigu beigās kāda no šīm kaitēm noteikti rodas.

Ezoterijā valda uzskats, ka cilvēka organismā veselību uztur ēteriskais, netveramais ķermenis (dubultnieks). Tas koordinē un harmonizē neskaitāmus fizioloģiskos procesus, apvienojot tos vienā veselumā. Dubultnieks pats arī pakļaujas gan plānās miesiskās kārtiņas, gan smalkāko un augstāko (astrālo, mentālo un garīgo) ķermeņu un struktūru iedarbībai. Kamēr šī mijiedarbība starp ķermeņiem un dabu ir normāla, organisms ir vesels.

Vampīrisms paātrina visu slimību attīstību, ir to palaidēj- mehānisms. Enerģijas laupīšana sākas ar ielaušanos svešajā aurā, ar aizsargtīkla caursišanu. Iekļūstot svešajā vienotajā, smalkajā organismā, vampīra enerģijas daļiņas psihoenergoin- formatīvajā līmenī sāk pildīt to pašu funkciju, ko slimību izraisošās baktērijas veic cilvēka fiziskajā ķermenī. Tiek traucēta visa veida enerģijas apmaiņa gan pašā cilvēkā, gan starp cilvēku un ārējo vidi. Cilvēks sāk just diskomfortu, disharmoniju, sajūt fiziskas un arī smalkākas, etioloģiski neskaidras sāpes, zaudē pašpārliecību.

Ja cilvēka griba, dvēseles stāvoklis, psiholoģiskā noturība ir spēcīga, tumšā enerģija no organisma tiks izstumta pavisam vai arī to pakāpeniski pārveidos un pārrāvumu auras apvalkā ātri likvidēs. Bet cilvēks ar vāju gribu, par sevi nepārliecināts, ar savām negatīvajām domām un jūtām tālāk stiprinās iekļuvušo tumšo enerģiju. Šī enerģija ķermenī meklē vājās vietas un, pastiprinot visus patoloģiskos procesus, beigu beigās attīsta slimību.

Saskaņota un harmoniska enerģētisko centru (čakru) darbība nodrošina cilvēka aizsargtīkla (līdz ar to ari auras) veselumu. Centri spēcīgi izdala smalko enerģiju un nodrošina auras elastību. Toties, ja cilvēka dvēsele snauž, to maitā dažādas kaislības, čakras vairs nedarbojas vienotā ritmā, neizdala vajadzīgo enerģiju un aura kļūst irdena, sarukusi, tiek pakļauta dažādām iedarbībām.

Katram cilvēkam ir vadošie, galvenie centri, caur kuriem uztvert pasauli un paust savu gribu. Viņa «Es» atrodas šo centru zonā. Tāds cilvēks, kas garīgajā ziņā nav īpaši attīstīts, kuram prevalē egoistiskas vēlmes, iekšēji mīt trīs zemāko centru zonā. Tēlaini runājot, viņa māja ir vēdera apvidū, zemāk par jostasvietu. Šo trīs zemāko centru velmes un griba viņa nosaka pārējo četru čakru darbību. Vidējā garīgās attīstības līmeņa cilvēks iekšēji dzīvo krūšu, savas emocionālās sirds, līmenī. Tā darbojas kopā ar apziņu, kas apkalpo ikdienišķās cilvēka vēlmes (t. s. «vēlmju prāts»). Viņa sirds paliek ikdienības horizontālajā sfērā, un viņa centieni nesasniedz augstākos apgabalus un nesavienojas ar augstākajiem centriem. Augstas garīgās kultūras cilvēka sirds tiecas uz augstākajām pasaulēm un centriem, savienojas ar tiem, un dievišķajai gribai cilvēks ir pakļāvis arī zemākos centrus.

Cilvēka enerģētiskā aizsardzība ir atkarīga no mērķa, gribas un iekšējās dzīves intensitātes.

Visefektīvākā aizsardzība ir sirds un augstāko centru savienība. Tā piesaista arī zemākās čakras, un cilvēks praktiski kļūst neievainojams. Bet, ja tā nav noticis, tad sirds strādā autonomi un veido pietiekošu aizsardzību.

Ne jau pēc katra vampīriskā trieciena cilvēks saslimst. Lai tas nenotiktu, nemitīgi jāattīsta savi dvēseles spēki, jātiecas savienot augstākās apziņas centrus un vidējo sirds centru.

Apsēstības būtība

I. Saveļjevs grāmatā «Enerģētiskie vampīri» apsēstos nosacīti klasificē 3 grupās:

«Pirmajā grupā — visvieglāk diagnosticējamie ar apsēstību slimie. Tie ir atklāti agresīvie, nevaldāmie, kas neslēpj savu raksturu, tāpēc itin viegli pamanāmi. Atkarībā no sava stāvokļa sabiedrībā viņi var nodarīt ļaunu lielākai vai mazākai sabiedrības daļai. Viņi ir varaskāri un, ieņemot augstus amatus, kļūst ļoti bīstami.

Otrajā grupā — slēptās agresijas pārstāvji. Tie ir viltīgāki, un tos grūtāk atmaskot, pirms tie paspējuši nodarīt kaitējumu. Par tiem mēdz teikt — viņiem iekšā sēž velns. Spilgts piemērs tam ir tie alkoholiķi, kuri nodzeras tiktāl, ka tos šis velns sāk vajāt. Mediķi to sauc par «balto drudzi», halucinācijām utt. Bet kāpēc gan rādās tieši velns? Tas notiek tāpēc, ka dzeršanas laikā atslēdzas cilvēka apziņa un tādā stāvoklī viņš kļūst gaišredzīgs un redz savu mocītāju — nešķīsto.

Kaut ari dzeršana ir netikums, tomēr savā ziņā tā ir labs līdzeklis, lai novērtētu cilvēku: tieši kādi spēki — gaišie vai tumšie — ir viņā pārsvarā. Vieni kļūst pārlieku labsirdīgi, citi — gluži otrādi — sāk trakot, kļūst ļauni, aizdomīgi, nevaldāmi. Alkohola iespaidā cilvēkā izslēgušies kontroles mehānismi un virspusē skaidri parādās tas, kas atrodas cilkvēka biolaukā, viņa zemapziņā. Tas pats notiek, ja cilvēks nonāk hipnozes vai narkotiku varā.

Trešajā grupā — apsēstie ar nelīdzsvarotu raksturu. Šādi cilvēki var būt gan mīlīgi kā jēri, gan nikni kā vilki. Taču agri vai vēlu ilkņus viņi parāda. Raksturīgs piemērs — t. s. tautas kalpi, kuri pirms vēlēšanām sola debesu brīnumus, bet pēc tam, visu aizmirsuši, rikojas tikai savu savtīgo interešu vārdā.»

Apsēstībai ir zināma līdzība ar vampīrismu. Svešā aurā (dvēselē) ieviešas pārdabiski tumšie spēki, lai vadītu otra gribu un apmierinātu savas nevaldāmās iekāres. Reliģijā tos parasti sauc par dēmoniem un nelabajiem, kuriem pilnīgi trūkst gaismas un mīlestības. Ezoterijā par apmātajiem uzskata gaisīgas, bezmiesiskas būtnes no smalkās pasaules — mirušos cilvēkus, kas nav samierinājušies ar fiziskā ķermeņa zudumu un pāreju astrālajā pasaulē.

Tie k|uvuši vēl negantāki, nespējot apmierināt savas nepiepildītās zemes vēlmes. Viņi cenšas pietuvoties kādu nepilnīgu, baudkāru cilvēku aurai un, manipulējot ar viņu gribu un apziņu, gūt kārotās sajūtas.

Apsēstība un vampīrisms — patoloģiska rakstura procesi, kas viens otru papildina. Vampīrisms padara apsēstu ne tikai upuri, bet arī vampīru, jo par to sāk interesēties ari citas, daudz spēcīgākas, tumšās būtnes. Tie ir it kā savdabīgi smalkās pasaules reketieri, kas pakāpeniski pakļauj vampīra gribu un ievelk viņu melnās maģijas valgos.

Kā sargāt veselību

Aizsardzībā pret vampīrismu ietilpst ari fiziskās veselības aizsargāšana.

Vēršanās pie Dieva, mīlestības pārpilna sirds, tīra sirdsapziņa, tiekšanās uz labo, uz augstiem mērķiem, skaidra un spēcīga garīgā enerģija, kas uzkrāta iekšējā darbā pašam ar sevi, — lūk, labākie aizsarglīdzekļi pret visa veida vampīrismu.

# Visas dzīves laikā veidojama tīra, pozitīva karma, jo vampīram vieglāk uzveikt izklaidīgu, par sevi nepārliecinātu cilvēku, kas daudziem parādā un tāpēc ir psihoenerģētiski ievainojams, jūtas vainīgs. Tāds cilvēks ir neaizsargāts. Toties vampīrs bezspēcīgs ir pret pārliecinātu personu ar pašcieņu, izpildīta pienākuma apziņu, aizpildītu laiku. Tāds cilvēks ir psihoenerģētiski aizsargāts, citi viņu ciena. Tīra karma, ko papildina pašcieņa, autoritāte, citu cilvēku cieņa, izveido t. s. sociālo vairogu, kas viņu aizsargā no enerģētiskiem uzbrukumiem un ir svarīgs visa veida veselības komponents.

#     Ieturams pareizs, veselīgs dzīvesveids, kas rit pārdomātā darba un atpūtas režīmā ar veselīgu miegu — pilsētās ne mazāk kā 7 — 8 stundas, stingru ēšanas režīmu, regulāru saskarsmi ar dabu.

#      Vislabāk izvairīties no jebkura kontakta ar vampīru. Ja tas nav iespējams, tad pieklājīgi ar viņu sadarboties, neļau- joties agresīvam vai depresīvam noskaņojumam, tā pakļaujot vampīru savam saskarsmes ritmam un tempam. Izvairīties no iesaistīšanās jaunos kopīgos darījumos vairāk, nekā tas nepieciešams. Galvenais — saglabāt dvēseles mieru.

#     Domās apņemt sevi ar spēcīgu, necaurlaidīgu enerģētisko aizsargu. Iemācīties pēc nevēlamā kontakta ātri izšķīdināt uzkrāto negatīvo enerģiju un atjaunot enerģētiskās strāvas ar ritmisku elpošanu, lūgšanām, meditāciju, saskarsmi ar dabu un labiem mākslas darbiem, garīgās literatūras lasīšanu, jebkuru nodarbību maiņu.

#     Visbeidzot — iemācīties mierīgi uztvert savas slimības un vispirms tajās saredzēt tieši savu vainu. Komiski, ja cilvēks vieglas iesnas un galvassāpes skaidro ar redzamo vai neredzamo vampīrismu.

Leģendas, aforismi, līdzības

Sirds

Jau teikts, ka, atklājot apmāto, viņš vai nu jāpadzen, vai jāatstāj mierā, vientulībā, jo, neatradis darbības lauku, aizies pats. Protams, labāk nedot apmātajiem ieroci un spirtu, bet tikai tā, lai viņš vismazāk sajustu savu izolētību.(235. p.)

* * *

Vai tad apkārt neesat ievērojuši daudzus apmātos? Jāpievērš uzmanība nedzirdētai apmātībai. Vispirms jāsaprot, ar ko mums ir darīšana, jo apzināties, — tas nozīmē uzvarēt.(266. p.)

Aums

Apsēstība ir visa organisma bojājums. Daudzām epidēmijām pamatā ir apsēstība. Protams, tumšais iebrucējs nerūpēsies par upura veselību. Divas psihiskās enerģijas ilgstoši nevar dzīvot kopā. Laupītājs periodiski var atslābināt triecienu, ja tam rūp upuris. (305. p.)

Brālība

Jāpievērš uzmanība tam, kā harmoniska kopdzīve abpusēji nostiprina organismu, pat fiziskā līmenī savstarpējai sapratnei ir liela jēga. Ja ir nepiesātināmi vampīri, tad tāpat var būt ari neizsmeļami labdari. (539. p.)

«.Dziednieks zina visu!»

Smagi slimais gulēja gultā un šķita, ka viņa dienas ir skaitītas. Sieva bailēs par vīra veselību devās pēc ciema dziednieka. Viņš vairāk nekā pusstundu apklauvēja un izklausīja slimo, taustīja pulsu, lika ausi pie pacienta krūtīm, grozīja to gan uz vēsera, gan sāniem, cēla kājas, pavēra plakstiņus, skatījās mutē un beidzot pārliecinoši paziņoja: «Labā sieviete, diemžēl, man jāpaziņo jums bēdīgā patiesība — jūsu virs jau divas dienas ir miris.» Tad smagi slimais šausmās pacēla galvu un izbijies ievaidējās: «Nē taču, es vēl esmu dzīvs!» Bet sieviete enerģiski iesita slimajam pa galvu un dusmīgi kliedza: «Apklusti! Dziednieks labāk zina, vai tu esi dzīvs vai miris!»

Septītā nodaļa Cīna ar savam vampīriskaj ām īpašībām

«Iekšējais vampīrs»

Visos laikos cilvēki iemeslu un izskaidrojumu visām nepatikšanām meklēja citos, nevis paši sevī. Atcerēsimies Kristus vārdus par to, ka izvilkt skabargu no brāļa acs varēs tikai tad, kad būs izņemts baļķis no paša acs. Un tāpat tas raksturo attieksmi pret vampīrismu. Cilvēki atzīst vampīru esamību, baidās no tiem, bet visai negribīgi domā par to, kā ir ar paša vam- pīrisma iezīmēm. Cilvēks gandrīz nekad nepiekrīt tam, ka viņu novērtē par vampīru. Katrs cilvēks reizēm izturas gan kā vampīrs, gan kā upuris. Šai gadījumā jālieto jēdziens «iekšējais vampīrs».

Bet no kā tad laupa? Gan no cilvēka patiesā «Es», attiecībā pret kuru «iekšējais vampīrs» jūtas kā ārēja būtne, gan arī no citiem cilvēkiem. «Iekšējais vampīrs» izturas atklāti parazītiski pret abām pusēm — pret apkārtējo vidi un pret sevi, savu dziļāko garīgo būtību. Patiesībā viņš atrodas vidū starp ārējo un patiesi iekšējo pasauli — paša dvēseli —, savu daļu saņemot gan ārējās, gan iekšējās psihoenergoinformatīvās apmaiņas rezultātā.

«Iekšējā vampīra» uzvedības raksturīgākie piemēri: izvairīšanās no pienākumu pildīšanas — bezpalīdzīga žēlošanās citiem par savām likstām, liela diskomforta izjūta, redzot otra panākumus, cenšanās citus diskreditēt. Šāds cilvēks vienmēr no visiem aizņemas un neatdod; iztērē enerģiju tukšām izpriecām, nepiepildāmām vēlmēm un projektiem; labāk slimo un balstās pie cita auras, nevis pats piepūlas kļūt vesels.

«Iekšējais vampīrs» atkarībā no situācijas un paraduma moka vai nu citus, vai pats sevi, bet visbiežāk darbojas pārmaiņus. Tas necieš dvēseles līdzsvarotību un vēlmju mērenību, īsti pat neizprot, ko nozīmē būt mierīgam. Svešu spēku un enerģiju viņš laupa tāpēc, ka paša spēki ir nepietiekoši un cilvēks nav pieradis pūlēties, lai iegūtu enerģiju. Savas enerģijas viņam trūkst tāpēc, ka viņš vai nu ir nespējīgs un slimīgs, vai ari atdevis savus spēkus disharmoniskām vēlmēm un iznīcinošiem konfliktiem ar dzīvi, vai ari vienlaikus ir nelabojami slinks un skaudīgs.

«Iekšējais vampīrs» ir sarežģīts domu, vēlmju, jūtu paradumu komplekss. Vienlaikus gan upuris, gan uzbrucējs ne vien attiecībā pret citiem, bet ari attiecībā pret sevi.

Smalkākā līmenī «iekšējais vampīrs» ir būtne, kas cilvēka aurā rada nekārtību, haosu un disharmoniju, grauž un nospiež cilvēku, izlieto viņa dzīvības spēkus, pazemina un padara raupju tā psihoenerģētisko potenciālu, nomainot iztērēto teicamo personīgo enerģiju ar daudz nekvalitatīvāku piesavināto svešo spēku.

Cilvēka zemākais «Es»

Zināmā veidā «iekšējo vampīru» var salīdzināt ar zemāko cilvēka «Es». Bet vispirms no ezoterijas un reliģijas viedokļa jānoskaidro, kas tad īsti ir šis zemākais «Es».

Visas pasaules reliģijas un ezoterijas novirzieni apraksta cilvēka duālistisko dabu: augstais — dievišķais un zemākais — cilvēciskais «Es». Viena reliģija un mācība šo duālismu aplūko no tikumiskā viedokļa (augstākais — gaišais un labais, zemākais «Es» — ļaunums un tumsa), citas priekšroku dod Absolūtajam un nosacītajam, trešie augstākajā sākotnē redz vienotību, zemākajā — gribas, garīguma sadrumstalotību. Apkopojot visus minētos uzskatus, var teikt, ka zemākais «es» ir netikumu, tumsas sakopojums, relatīva, nepilnīga psiholoģiskā izglītība, nezināšana, parazitēšana uz gudrības koka un vēl daudzu sīkāku «Es» klātbūtne, no kuriem ikvienam piemīt paša griba, kas aizvilina prom no garīgiem mērķiem.

Ne velti nelabo sauca par «Dieva mērkaķi», kas parodē visus Dieva darbus un barojas ar dievišķo enerģiju. Ļaunums ir vampīrs gan pret citiem cilvēkiem, gan ari pret paša Augstākā dabu. Agni Joga uzskata: «Katra aprobežotība barojas uz «kaimiņu rēķina». Nelīdzsvarots cilvēks kā vampīrs izturas ja ne pret citiem, tad pret sevi vienmēr. Reti kad šāda nezinoša, aprobežota personība garīgi ir mierīga, laipna, godīga un pilda savus darba pienākumus; tā ir agresīva un skaudīga pret visiem, kas kaut kādā veidā ir pārāki, negrib piepūlēties, lai iegūtu dzīvības enerģiju, un ar lielu labpatiku izmanto līdzcilvēkus.

Tātad var secināt, ka «iekšējais vampīrs» auglīgu augsni rod tieši zemākajā «Es», kas ir vampīrisma psiholoģiskais pamats.

Kā sevi iepazīt

Gandrīz visiem cilvēkiem ir liela problēma ieraudzīt savu «iekšējo vampīru». Tas saistās ar neprasmi pacelties sev pāri, sajust un saprast savas maz tīkamās psiholoģiskās īpašības. Kad cilvēkam beidzot parādās šī apskaidrība un viņš intuitīvi jau ir piekļuvis sava vampīrisma izpratnei, tad tomēr viņš bieži apstājas pie šīs neredzamās līnijas, jo nevēlas sagraut labvēlīgo priekšstatu par sevi pat paša acīs. Tāpēc «iekšējā vampīra» atsegšanai nepieciešama noturīga vēlēšanās mainīt sevi, gatavība atteikties no patīkamiem maldiem.

Iekšējā izziņa notiek vairākos etapos:

#    jāpieņem stingrs lēmums iedziļināties sevī;

#    jānosaka savs vampīriskais psihotips: vai pārsvarā esmu vampīrs pats pret sevi, saviem spēkiem, resursiem, talantu un Dievišķo «Es», tas ir, sadedzinu dzīvi, vai ari esmu vampīrs — citu enerģijas laupītājs.

Robeža starp šīm divām galējām izpausmēm ir pavisam caurspīdīga un kustīga, un viens «iekšējā vampīrisma» veids rada otru.

Viss parasti sākas ar savu enerģijas krājumu iztukšošanu, bet to nobeidz svešā spēka zagšana, kas beigu beigās kļūst par paradumu.

Nepieciešama pašanalīze:

#    iekšējā psiholoģiskā stāvokļa (domu, jūtu, vēlmju, garastāvokļa) pašnovērtēšana;

#     vērojumi, kā reālajā darbībā izpaužas personības iekšējais psiholoģiskais saturs un kā ārējo dzīves faktoru, notikumu, apstākļu, vides ietekmē pārveidojas tās iekšējā būtība;

#    analīze, kā pret jums izturas apkārtējie, vai tiecas pēc tuvākas saskarsmes vai apmierinās tikai ar formālu laipnību, vai pat izvairās;

#    jācenšas saprast, kā pietrūkst jūsu iekšējai būtnei. Kāds ir tās galvenais kodols, virzība un psiholoģiskā orientācija, ar kādu enerģiju tā darbojas, no kādām daļām sastāv.

«Iekšējam vampīram», kas izšķērdē savu enerģiju, raksturīgas šādas iezīmes:

0 dažādas kļūdainas dzīves ievirzes, kas noved pie dzīvības enerģijas izsīkuma («dzīvojam tikai vienu reizi», «jādzīvo šodienai» vai arī «garīgās nodarbības jāatliek uz rītdienu, kad būs vairāk laika»);

#    pašiznīcinošas, pretrunīgas vēlmes, tieksme uz nodarbībām un lietām, kas ir kaitīgas, netikumīgas;

#    noskaņojumi un emocijas, kas tērē dzīvības enerģiju (pesimisms, neticība sev, veiksmei, paniskas bailes no priekšlaicīgas nāves);

#    nevajadzīgi paradumi (pārlieka steiga, drudžaina rosīšanās, nervozitāte).

Svešās enerģijas ņēmējam parasti piemīt

#    vāja veselība, slimīgums un nevēlēšanās pūlēties ar paš- atveseļošanos;

#     nespēja būt atbildīgam;

#     nevēlēšanās pašam vairot dzīvības enerģiju;

#     negatīvas emocijas un vēlēšanās uzgrūst tās ari otram;

#     neatvērta aura augstākajiem garīgajiem iespaidiem.

Lai pamanītu minētās īpašības, cilvēkam jāatsakās no parastā skata pašam uz sevi, nepārtraukti vēro savas apziņas plūdums, kritiski jāvērtē sava rīcība.

«Iekšējais vampīrs» parādās kā cilvēka starojuma izkropļojums, viņa auras un biolauka deformācija, kā disharmoniska iedarbība uz čakrām un smalkajiem ķermeņiem, struktūrām — sākot ar aizsargtīklu un beidzot ar visdziļākajiem ēteriski astrālajiem audiem. Un cilvēks kļūst neaizsargāts pret zemes un smalkā līmeņa ārējiem vampīriem.

«Iekšējā vampīra» atklāšana jāuzsāk, novērojot savu enerģētisko tonusu, darbaspējas, aktivitāti un kopīgo psiholoģisko pašsajūtu. Atklājot negatīvas novirzes, jāmēģina atrast tām iemeslu: vai nu iespaidoja ārējie apstākļi (notikumi, cilvēki, nepatīkamas ziņas, zaudējumi, atmosfēras iedarbība u. tml.), vai ari iespaidojošais faktors atrodas jūsu personības dziļumos un ir saistīts ar domām, vēlmēm, emocijām vampīriskā līmenī. Tālāk tas viss pārvēršas par smalkām psihoenerģētiskām traumām un bojājumiem.

Jāatceras, ka

#     novērojumi jāveic regulāri;

#     sevī jāizaudzina noturīgs «iekšējais novērotājs», kas ar dvēseles gaismu spēj izgaismot un novājināt «iekšējo vampīru»;

#    novērojumiem vienlaikus jāaptver gan ārējā pasaule, kas cilvēku skar tieši, gan arī sava iekšējā pasaule;

#    jācenšas sevi novērot mierīgi, objektīvi, bez aizspriedumiem, kā parasti novērojam citus.

Darbam ar sevi jābūt pozitīvi iekrāsotam, jācīnās par patiesību, nevis pret maldiem, jāpūlas krāt garīgo enerģiju. Ar «iekšējo vampīru» jācīnās tikai tik, cik tas jaucas jūsu darbā un sāk to kavēt.

«Iekšējais vampīrs» ir uzveicams

Pazīstamais aforisms «dzīvot nozīmē mirt» parāda cilvēka dzīvi kā nepārtrauktu un pastāvīgu visu spēku zaudēšanu, kas beidzas ar nāvi. Šāda nostādne attiecībā uz fiziskā ķermeņa dzīvi ir pilnīgi pareiza. Bet bez fiziskā ķermeņa cilvēkā mājo arī psihiskā būtne (dvēsele) un gars — garīgās enerģijas avots, kam šo uzskatu piemērot nevar. Dzīvības spēki iztērējas, izsīkst un cilvēka ķermeni pamet neatgriezeniski, taču dvēseles, garīgie spēki saglabājas, vairojas un pārveidojas. Tāpēc jāpamana savas slēptākās vampīriskās iezīmes un īpašības un jāapgūst attiecīgā psihotehnika savu garīgo spēku saglabāšanai un vairošanai.

Dzīvības spēku «iekšējais vampīrs» tērē:

#     nekontrolēti apmierinot visas savas vēlmes saskaņā ar saukli: «Dzīvo taču tikai vienreiz!»;

#     ar kaislīgu pieķeršanos tiem mērķiem un objektiem, kas vienīgi iztukšo cilvēku (rupjas baudas, tīri materiālas lietas un vēlmes, ari dažādas patoloģiskas tieksmes un netikumi);

#     pretrunīgās vēlmēs un iekšējos konfliktos;

#      nemitīgi izjūtot negatīvas emocijas, pesimistisku noskaņojumu, smagas šaubas un pārdomas.

Bet iepriekš minētais ir pārvarams. Ar stipru paškontroli un gribas koncentrāciju cilvēks var izvairīties no iepriekšminētajām izpausmēm. Hedonistiskā (baudkārā) ievirze «dzīvojam tikai vienreiz» ar gadiem sāk zust. Šos maldus var kliedēt ar padziļinātu meditāciju, kad cilvēks pats apjauš pārsātinājumu bezauglibu.

Pretrunīgās vēlmes cilvēks spēj novērst ar pārliecinošu iekšējo izvēli pēc ilgstošām pārdomām vai ari spēcīga emocionālā impulsa ietekmē. Turklāt cilvēks caur savu gribu atgūst enerģiju, ko bija piesavinājušās viltus vēlmes, un tādā veidā izlīdzina iekšējo konfliktu.

Kā gan pārvarēt tieksmi izmantot svešu spēku? Cilvēks, kas tiecas pēc sveša spēka, pakāpeniski zaudē pats savu, nemaz jau nerunājot par kontakta pārtraukšanu ar Dievišķo enerģiju. Tas ir bīstami. Jo ātrāk cilvēks apzināsies visas sava «Es» vampīriskās tendences un atbrīvosies no tām, jo labāk būs. Tomēr praktiski to realizēt ir ļoti grūti un sāpīgi, jo vampīrisms cilvēkam kļuvis izdevīgs un, pēkšņi zaudējot svešās enerģijas pieplūdumu, cilvēks izjūt lielu diskomfortu. Kaut ko radikāli mainot, sākas grūta iekšējā cīņa. Lai uzvarētu veselīgie spēki, skaidri jāapzinās:

#    svešās enerģijas ņēmējs izmanto galvenokārt zemas kvalitātes spēku, kas rada tikai ilūziju par pilnvērtīgu dzīvi;

#     laupot enerģiju, tiek pārņemtas arī visas svešās karmas negatīvās īpašības;

#    viss negodīgi iegūtais un piesavinātais (sākot ar vienkāršām lietām un beidzot ar sveša darba augļiem, idejām un enerģiju) agri vai vēlu tiks atņemts pēc nepielūdzamā karmas likuma;

#     svešās enerģijas un spēka laupīšana jebkurā gadījumā ir nepatīkams, tumšs ļaunums, kas ir pretīgs sirdsapziņai un Dievam.

To visu ievērojot, cilvēks apjautīs, ka turpināt savu vam- pīriski ievirzīto dzīves stilu gluži vienkārši nav iespējams.

Jāpanāk, lai atteikšanās no visa veida enerģētiskās laupīšanas un sava «Es» pilnveidošana nebūtu netīkams pienākums vai slogs, kas traucē patīkamo un vieglo dzīvi. Cilvēkam tā jāsajūt kā jauna, patiesi gaiša etapa veidošana savā liktenī, kaut arī tas saistīts ar zināmām grūtībām. Starp citu, katrs vampīrs vienmēr ir karmiskais parādnieks. Tieši parādi, neizpildīti pienākumi, sapīšanās paša karmas tīklos visbiežāk pamudina nogurušo, vājo cilvēku ķerties pie patoloģiskiem, kļūdainiem glābšanās līdzekļiem, kas beigu beigās neveiksmīgo parādnieku sasaista vēl stiprāk: «Stiprais sarauj ķēdes, vājais tajās vēl vairāk sapinas.»

Lai cīņa ar «iekšējo vampīru» būtu sekmīga, jāņem talkā daudz spēcīgāki jaunu enerģiju un zināšanu avoti — reliģija, garīgā mācība. Tas ir absolūts līdzeklis pret vampīrismu.

Turpmākais konkrētais darbs vampīrisko tendenču pārvarēšanā — jāapzinās izpausmes, jānovērš faktori un iemesli, kas ir pamudinājuši cilvēku virzīties pa šo viltus ceļu. Ja tieksmi ņemt svešo enerģiju izraisa fiziska saslimšana, vāja veselība un nepietiekoša dzīves enerģija un to vēl veicina paša cilvēka slinkums sakopot gribu, lai izārstētos, tad vampīriskās izpausmes (nepārtraukto īdēšanu un žēlošanos, paradumu enerģētiski atbalstīties pret veselāko auru) var apturēt, attīstot nerimtīgu .tiekšanos veselības atjaunošanas un enerģētiskās pilnvērtības virzienā. Cilvēkam jāsāk intensīvi ārstēties, jāpiekopj veselīgs dzīvesveids, jāuzpilda sevi ar dzīvinošo dabas enerģiju, jāizbeidz publiska pažēlošana, jāpiesaistās spēcinošām aurām.

Veidojoties vampīrismam, cilvēks kļūst agresīvs vai depresīvs. Lai to pārvarētu, jāatmet vēlēšanās otru cilvēku izvest no pacietības. Tāpēc jātiecas kļūt līdzsvarotam, jāraugās dzīvē ar optimistisku, priecīgu skatu.

Pieradums izmantot svešo enerģiju saistās ar vēlmēm papildināt savus nepilnīgos priekšstatus, idejas, domas. Vampīriskās tieksmes (ziņkāru izjautāšanu, intrigas, plaģiēšanu) iespējams pārtraukt ar pašaudzināšanu, patstāvīgas domāšanas izveidi, pieradinot sevi darboties, balstīties uz paša gribu, sapratni un atbildību.

Svešās enerģijas laupīšana var izplatīties arī garīgā sfērā kā tieksme visu atbildību par saviem lēmumiem novelt uz otru. Tā var būt ari savtīga, godkārīga vēlēšanās ieņemt kādu sevišķu, īpašu vietu, gūt kādu labumu sev, padižoties mazāk zinošo priekšā.

Un visbeidzot — savā sirdī cilvēkam ir jāizlemj: vai nu vispār netuvoties ezoteriskajām zinībām, vai neatlaidīgi ravēt sevī savtīgumu un godkārības asnus un kultivēt dvēselē pašaizliedzīgu kalpošanu un pašuzupurēšanos.

Cilvēka enerģijas krājums

Cilvēka dzīves un garīgās enerģijas krājumu veido vairākas sastāvdaļas. Tās jāzina ne vien teorētiski informatīvā līmeni, bet jāapjauš, jāpārdzīvo un jāizjūt kā sava dzīvā spēka avoti. Tās ir visu cilvēka ķermeņu un struktūru enerģijas summa.

Fiziskā ķermeņa enerģija ietver kaulu un muskulatūras kustīgo spēku, tīros spēka vingrinājumus, kā arī ģenētiskās īpatnības, kas nosaka ķermeņa konstrukciju un formu. Šī enerģija ir atkarīga no visa ķermeņa veselības, no vecuma un audu nolietojuma.

Ēteriskā — dubultnieka enerģija ir daudz smalkāka, tā noteic cilvēka fiziskā ķermeņa dzīvotspēju un ilggadību, tā veselību, spēju pārciest dažādus pārbaudījumus, ekstremālas situācijas.

Astrālā ķermeņa enerģija ir vēl smalkāka, tā atbild par emocionālajām izpausmēm un ir dažādu rīcību motivācijas pamatā, nosaka jūtu un vēlmju stiprumu.

Savukārt vēl smalkāka par astrālo ir mentālā ķermeņa enerģija, kas nosaka radošās domāšanas spēju, vispārējās, garīgās darbaspējas, spēju sakoncentrēt intelektu kādā noteiktā virzienā —jaunu ideju ģenerēšanā.

Garīgā ķermeņa enerģija, ko nosaka trīs augstākie principi — Augstākais Saprāts, Garīgā Dvēsele un Absolūtā Dzirksts vai Gars, ir vissmalkākā no visām iepriekšminētajām.

Tā nosaka cilvēka tikumiskās īpašības, garīgo potenciālu, viņa reliģiski mistiskās tieksmes un ilgas pēc pilnības. Jāatzīmē, ka garīgā enerģija paliek novārtā, ja visu iepriekšējo ķermeņu enerģija tiek izmantota vienīgi cilvēka zemāko vaja-dzību apmierināšanai. Tikai apzinoties, ka pasaule nebeidzas zemākajā «Es» līmenī, uzsākot augstākas realitātes meklējumus, cilvēkam rodas spēja pamazām piesaistīt arī garīgo enerģiju. Tās izpausmes ir intuīcijas uzplaiksnījums, apgaismības mirk]i, mīlestības un harmonijas pārdzīvojumi.

Katrs cilvēks ir savdabīgs visu savu ķermeņu un struktūru enerģijas apvienojums. Enerģijas kopums ir 1) cilvēka sīkās un virspusējās personības spēks (niecīgs, rupjš); 2) dziļākā psiholoģiskā būtība (spēks ievērojami pieaug, tomēr mērķi var būt gan gaiši, cēli, gan arī tumši, kā tas ir stiprai, bet samaitātai personībai); 3) cilvēka dievišķā individualitāte, tā Augstākais «Es» (visspēcīgākā enerģija).

Cilvēka karmas enerģija visās tās izpausmēs un veidos.

Karmu jeb cilvēka likteni iedala šādi: 1) ārējā karma — notikumu, darbību, kontaktu, cēloņu un seku likumsakarības — attiecas uz sadzīvi; 2) iekšējā karma — attiecas uz cilvēka garīgo dvēseles dzīvi: prātu, jūtām, gribu, apziņu utt. Nedaudz par tām. Ārējā karma norāda, cik veiksmīga ir sadzīve. Laba izcelsme, nopietna izglītība, nodrošināts materiālais stāvoklis, interesanta intelektuālā un radošā vide — tas viss kopā ar gribu, spējām un garīgumu taupa cilvēka enerģiju, ļauj, spēkus velti netērējot, koncentrēties galveno dzīves uzdevumu risināšanai. Un otrādi: grūts liktenis nogurdina cilvēku, viņš savus spēkus iztērē, lai dzīvē izsistos uz augšu, aizmirstu savu izcelsmi, gluži vienkārši — lai pabarotu savu ģimeni. Ja griba ir vāja, tieksmes ir zemas, nepareizas, cilvēks sev labvēlīgo likteņa dāvanu iztērē velti. Tāpat garigā izaugsme ir iespējama smagā, grūtā situācijā, beigu beigās izmainot nelabvēlīgos ārējos apstākļus. Iekšējā karma norāda, kāda ir iekšējās pasaules — prāta, jūtu, apziņas, gribas — enerģija. To veido neredzamais darbs ar sevi un ārējie likteņa triecieni, kas norūda gribu un attīsta izturību. Karmu iedala, arī saistībā ar laiku. Var būt pagātnes, tagadnes un nākotnes karma.

Cilvēka misijas enerģija rodas tajā brīdī, kad viņš pauž lielas cilvēku daļas vai pat veselas tautas domas. Tad viņa darbību stiprina Augstākie spēki, dodot varenu garīgi enerģētisko impulsu. Dievišķā enerģija pārvērš šo līderi tautas vadītājā.

Protams, ne visi līdz šādam līmenim spēj pacelties. Tomēr ikkatrs cilvēks var atrast to vienīgo vietu dzīvē, kurā neviens nebūs labāks par viņu pašu, un to sauc par savas vietas un sūtības atrašanu.

Cilvēka izvēlētās reliģijas, mācības, uzskatu enerģija

pēc sava sastāva ir daudz augstāka par karmas spēkiem. Katra patiesa mācība un reliģija uz planētas ir visvarenākais psihiskās enerģijas avots un rezervuārs. Tāda enerģija atraisa cilvēka dvēseles slēptākos iekšējos spēkus.

Leģendas, aforismi, līdzības

Ugunīgā Pasaule

No vissmalkākās enerģijas izveidojas aizsargtīkls, un visi centri piedalās šī varenā vairoga formēšanā. Pilna apļa izveidošanai nepieciešams, lai visi garīgie centri iesūknētu savu enerģiju. It sevišķi jāpiesātina sirds, jo tā savā varenībā var pārveidot domāšanu. Bet pareiza domāšana radis stabilitāti, kas ir pirmais nosacījums. Tā aizdzīs bailes, šaubas, divkosību. Aizsargtīkls darbosies tikai tad, ja visas smalkās enerģijas būs harmoniskas. Agni Jogas pieredze vada tieši šo vairogu, bet (oti saudzīgi jāizturas pret centriem. Aizsargtīkls nepārtraukti jāpiesātina ar enerģiju no iekšienes kā mūžīgi augšupejoša spirāle. Tīklos kopā ar garu notiek pāreja Smalkajā Pasaulē. Ar zemākajiem centriem dzīvojošajiem nav tāda aizsargtīkla. Arī apmātajiem tā trūkst. (3. d. 112. p.)

Astotā nodaļa Psihiskās enerģijas saglabāšana un zudumu novēršana

Pieņemot lēmumu par sevis pilnveidošanu, sākas psihiskās enerģijas uzkrāšana. Lēmumam jābūt absolūtam un negrozāmam, jo daļējs, nepilnīgs nodoms radīs arī tādas pašas sekas un beigu beigās cilvēks atradīsies turpat, kur sākumā, ar vienīgo iegūto kapitālu — negatīvo pieredzi, bet enerģija būs iepriekšējā plus vēl nelietderīgi iztērētais laiks. Jāizlemj ne vien ar galvu, bet ar visu būtni, tas ir, ar apziņu (kāpēc šis ceļš ejams un nepieciešams), mentāli, ar sirdi.

Tieši izlemšanas etapā pastiprinās pretestība. Zināmi spēki gan pašā cilvēkā, gan ari ārpusē nav ieinteresēti, lai vēl viena būtne uz pasaules atbrīvotos no garīgā miega un sāktu krāt dzīvinošo spēku gaišajiem evolūcijas mērķiem. Tie veiks pietiekoši intensīvu spiedienu, lai atņemtu viņam jau uzkrāto enerģijas pārpalikumu.

Tieši tad cilvēkam ir jāapstājas un jāpārskata savs enerģētiskais patēriņš. Protams, dzīve sastāv no dabiskiem enerģētiskajiem zudumiem, tie ir neizbēgami, bet, lai garīgi pilnveidotos, jāuztur noteikts līdzsvars starp spēka patēriņu un uzkrājumiem. Šiem uzkrājumiem jāpārsniedz piespiedu patēriņš — tieši tas, ko nosaka cilvēka nezināšana, nepil- nīgums un ārējās vampīrisma sekas.

Enerģijas zudumu iemesli

#     Fiziskā ķermeņa līmenī galvenie enerģijas zudumi:

—   slimības, muskuļu, ķermeņa saspiedumi, kas saista dzīvinošo kustību enerģiju;

—   neveiklas, enerģiju tērējošas pozas (salikšana, sagriešanās vai ari — tieši otrādi — liela ķermeņa stāvokļa atvērtība, kas pie tieša kontakta ar vampīru var sekmēt enerģijas aizplūšanu);

—   haotiskas, asas, nekoordinētas kustības, pie tam sinhroni ar līdzās esoša vampīra kustībām (daudzas mūsdienu disko- dejas, kurās atdarina noskatītu svešu gaitu un ritmu).

Enerģija no ķermeņa var aizplūst pa t. s. «augšējiem vārtiem» (mute, deguns, acis, ausis, sākuma atvere — avotiņš) un «apakšējiem vārtiem» (anālā atvere, dzimumorgāni). Citas ķermeņa daļas, pa kurām visbiežāk aizplūst dzīvības enerģija: ādas poras, kāju un roku pirkstu gali, nabas apvidus, ribas un gūžas. Un, protams, šeit jāpiemin arī nepareizā ēšana un neveselīgais dzīvesveids.

#    Ēteriskā ķermeņa līmenī par galveno enerģijas zuduma iemeslu var uzskatīt

—   elpošanas procesa traucējumus (elpošana caur muti, ne- ritmiskums; ilgstošāka ieelpa, kaut vajadzētu būt otrādi);

—   svaiga gaisa trūkumu, attālinātu kontaktu ar dabu;

—    tieksmi uz pārlieku emocionalitāti, kas mijas ar enerģētiskā tonusa un dzīves aktivitātes kritumiem;

—   čakru nesaskaņotu darbību;

—   disfunkcijas augstākajos ķermeņos, kas saskaras ar ēterisko enerģiju.

#     Astrālā ķermeņa līmenī enerģija zūd šādos gadījumos:

—   gan agresīva, gan depresīva rakstura negatīvās emocijās;

—   pretrunīgās, vienotru izslēdzošās vēlmēs;

—    iekšējos emocionālajos konfliktos, dažādās piesaistes

(vai nu pārāk kaislīgās, vai arī uz viltus objektiem);

—   pagātnes neatrisināto problēmu iespaidā;

—   emocionālās traumās;

—   citu ķermeņu negatīvā iedarbībā;

—   miega traucējumos.

#     Mentālā ķermeņa līmenī pie galvenajiem enerģijas zuduma iemesliem var minēt

—   domu, vārdu un tēlu haosu galvā, kas «apēd» galvenos psihiskās enerģijas krājumus;

—   domas ar negatīvām emocijām;

—   idejas, kas novirza gribu uz viltus mērķiem;

—  domas, kas apkalpo zemākās egoistiskās vēlēšanās, kurām trūkst dzīvinošās sirds un mīlestības uguns.

9 uztveres līmenī galvenie iemesli, kas nosaka enerģētiskos zudumus:

—  juteklisks raupjums, nespēja uztvert smalkās enerģijas un vibrācijas, nespēja apgūt jauno, paradums vienmēr un visur redzēt vienu un to pašu, nepietiekoši attīstīta pasaules uztvere;

—   pārrāvums starp uztveri un darbību, kad kādu svarīgu notikumu un procesu uztvere nepāraug nepieciešamajā darbībā;

—  tieksme uztvert telpu kā cietu, noslēgtu un šauru pasauli, nevis kā bezgalību;

—   nosliece uztvert laiku kā vienāda garuma stundas, nespēja uztvert katra mirkļa dzīvīgo dziļumu. Šeit jārunā ari par tiem gadījumiem, kad cilvēks psiholoģiski it kā iestrēgst kaut kādā vienā laikā: pagātnē (nostalģiska vai neirotiska atkarība no pagātnes notikumiem un neadekvāta piesaistīšanās atmiņām); tagadnē (pārmērīga pieķeršanās attiecīgā momenta baumām, neizprotot, neizjūtot nepieciešamības elementu, kas piemīt momentam «šeit un tūlīt», paradums «sadedzināt» dzīvi); nākotnē (neauglīgu projektu veidošana, fantazēšana par to, cik labi kādreiz būs, pilnīga atrautība no realitātes).

#     Atmiņas līmenī enerģijas zudumus rada

—   atmiņas pārslogošana ar lieku informāciju, ko nevar pielietot dzīvē;

—   negatīvi emocionālie pārdzīvojumi un konflikti atmiņas dzi]ākajos slāņos;

—   izpratnes trūkums atcerēšanās momentā;

—   informācijas nesakārtotība atmiņā, kad cilvēks atceras lielu faktu daudzumu, bet nespēj tajos orientēties.

#     Iztēles līmenī galvenie enerģijas zuduma iemesli:

—   neauglīgas, utopiskas domas, kuras nekad nerealizēsies;

—    nelaimju un neveiksmju ieprogrammēšana iedomu līmenī;

—    domu piesātināšana ar tumšo enerģiju un zemiskām vēlmēm.

#    Cilvēka gribas līmenī zudumus rada

—    gribas trūkums, iekšēja padošanās savām vēlmēm un slinkumam;

—   gribas pretrunība;

—    patvaļa, nerēķināšanās ar dzīves likumsakarībām, sirdsapziņu un Dieva gribu;

—   neprasme gribas lēmumus pārvērst konkrētā rīcībā.

#    Darbības līmenī ir šādi galvenie enerģijas zudumi:

—   bezmērķīga, haotiska darbība;

—   pārāk uzsvērts darbības rezultāts, nākotne, kad darbības process, tagadnes moments kļūst enerģētiski un emocionāli tukšs;

—1 mehāniskums, automātiskums, neapzināšanās izpaužas visā darbībā kopumā, tā pārvēršot to amatnieciskumā;

—   iekšēja neticība uzsāktajam darbam;

—   darbības sākšana, nerēķinoties ar pretdarbību; tā ir neveiksmīga, jo tiek pārvērtēti paša darītāja spēki;

—   darbība bez svētības, bez iepriekšējas noskaņošanās uz Augstāko.

#     Cilvēku savstarpējo attiecību un sadarbības līmenī enerģijas zuduma faktori var būt

—    nepareiza nostādne savstarpējās attiecībās: nedrošība vai, tieši otrādi, pašpārliecinātība; pārāk liela noslēgtība vai pārlieka atklātība; noslēgtība vai nepārtraukta kontaktēšanās;

—   kļūdaini paradumi (neauglīga pļāpāšana, atdarināšana);

—   neprasme būt atklātam un iejūtīgam, kad tas nepieciešams;

—   nepareizi izvēlēti partneri («slikta kompānija»);

—   neprasme aizstāvēties pret vampīriskām nosliecēm sa- biedribā.

•       Enerģētiskos zudumus attieksmē pašam pret sevi rada

—      kļūdains pašnovērtējums (pārmērīgi zems vai ļoti

augsts);

—    paštlksmināšanās, norobežošanās no citiem cilvēkiem necaurlaidīgā psiholoģiskajā tiklā: ja citu domas nesakrīt ar augsto pašnovērtējumu, aug neapmierinātība;

—   paššaustīšana, pašanalīzes mānija, rakņāšanās savā dvēselē bez reālas darbības, lai sevi pilnveidotu un atrisinātu problēmas;

—   sevis noniecināšana.

#      Attiecībās ar pretējo dzimumu spēka zudumus izraisa

—   egoistiskas tendences jebkādās izpausmēs: vispirms saņemt un tikai pēc tam dot; ja tas neizdodas — seko niknums un dusmas;

—   nepareiza dzīves partnera izvēle un ar to saistīti emocionāli, enerģētiski konflikti;

—   nepareizi sniegts otra cilvēka psiholoģiskais atbalsts un vienlaikus vājš paša dotais atspaids, trūkst savstarpēja, abus vienojoša balsta, nepiepildītu cerību sajūta;

—   pārmērīga seksuālā iztēle, kas atņem cilvēkam patiesa apmierinājuma sajūtu;

—   liekulīga attieksme pret seksu kā pret kaut ko zemisku, bet tajā pašā laikā slepus nodošanās izvirtībai.

•      Enerģētiskie zudumi attieksmē pret savu iemiesošanos, likteni un dzivi vispār:

—   neprasme izvēlēties īsto mēru, ar ko sakārtot un harmonizēt dzīvi;

—   nespēja rast dzīves jēgu, kas paceļ pāri sīkām problēmām un dzīves kņadai;

—   nepareiza attieksme pret laika enerģiju, ko liktenis atvēl svarīgāko karmas uzdevumu risināšanai (slimīga atkarība no pagātnes, neprasme mācīties no kļūdām un hespēja pilnvērtīgi dzīvot tagadnē, nākotnes perspektīvu neredzēšana);

—   pārmērīgs enerģijas patēriņš nesamērīgu šķēršļu pārvarēšanai, kas paralizē gribu;

—   kļūdains uzskats, ka dzīve ir kaut kādu nejaušu spēku spēle bez iekšējas loģikas, cēloņu un seku saistības.

#     Psiholoģiskajā līmenī enerģiju patērē

—   bailes (rada nervu un psihisko spēku izsīkumu);

—   meli (izjaucot dvēseles — gribas līdzsvaru, izraisa traucējumus saistībās ar Augstāko; ap cilvēku rada it kā apvalku, kas traucē uztvert no apkārtējiem izplūstošo tīro enerģiju);

—   alkatība (cilvēks vienmēr jūtas nemierīgs, tērē spēkus, pārlieku pieķeroties);

—   dusmas (īslaicīgi dod cilvēkam spēka ilūziju, bet iztērētā enerģija sagrauj viņa veselību un organismu vispār);

—   godkāre (jāzaudē spēks, lai noskaidrotu citu domas par sevi);

—   nepamatots aizdomīgums (uztraukums par iespējamām neveiksmēm);

—   ziņkārība (garīgo un emocionālo spēku patēriņš, lai gūtu informāciju, kas principā nav nepieciešama, nožēla, kad tas neizdodas);

—   slinkums (izjauc visas cilvēka smalkās struktūras, traucē pilnvērtīgu psihoenergoinformatīvu apmaiņu starp vidi un kosmosu);

—        varaskāre (enerģijas patēriņš gaistošu mērķu sasniegšanai, varas iegūšana nelikumīgā ceļā, varmācīgi, nevis saņemot kā likteņa dāvanu par saviem nopelniem);

—   ātrs aizvainojums (atkal un atkal jāpārdzīvo emocionāli aizskarošas situācijas, kas liek iekšēji sarauties);

—   vieglprātība (pārāk viegli uzņem jebkuru informāciju, zināšanas, enerģiju un iespējas un tikpat viegli ari tās zaudē, trūkst mehānisma, kas aizturētu spēka aizplūšanu);

—    nepacietība (enerģiju patērē emocionāliem uzplaiksnījumiem un visa gaidās uz ātru rezultātu);

—   sevis žēlošana, nesavaldība, cinisms, lepnība u. c.

Patiesībā šo psiholoģisko īpašību ir vēl daudz vairāk. Cilvēka negatīvās īpašības rada daudzgabalainu, mazu drakonu pulkus, kas parazitē cilvēka apziņā un cenšas vadīt viņa gribu, sadalot personības veselumu, izkliedējot kopīgo enerģiju. Cilvēkā tiek izjaukts iekšējais līdzsvars un atvērtas durvis ārējiem vampīriem.

Jāatzīmē, ka, neskatoties uz haotiskumu un daudzveidīgajām izpausmēm, katra indivīda negatīvismam piemīt iekšēja organizācija, hierarhijas pakāpe un subordinācija. Pašā dziļākajā cilvēka dvēseles stūrītī slēpjas fundamentāla viltus iezīme jeb subpersonība, kas ir saistīta ar viņa sliktākajām tieksmēm, motīviem. No dziļumiem izlaužoties cilvēka apziņas virspusē, bet yēl neiemiesojusies daudzveidīgajos paradumos un īpašībās, šī iezīme sadalās trīs galvenajās enerģētiskajās straumēs, kas atbilst trīs galvenajām viltus subpersonībām jeb cilvēka īpašībām. Iekšēji tās savā starpā ir cieši saistītas un viena otru tā papildina, ka nav iespējams iznīcināt vienu, ne- aizvelkot līdzi pārējās. Sliktās īpašības iespējams iznīdēt, ja cīnās ne vien noteiktā secībā un pakāpeniski, bet ideālā variantā vienlaikus. Ne jau velti tautas pasakās pūķi varēja uzveikt, ar vienu vēzienu nocērtot visas tris galvas, bet, katru atsevišķi cērtot, cīņa bija nesekmīga.

# Cilvēka misijas enerģētiskajā līmenī zuduma iemesli ir šādi:

—   cilvēka reālā neatbilstība savai sociālajai vai dzīves vietai. Ja notikusi cilvēka lomas pazemināšana, tad enerģiju vispirms zaudē viņš pats. Ja turpretī cilvēks ieņem nepelnīti augstu vietu (karjerisms), tad zaudētāji vispirms ir apkārtējie;

—   izvairīšanās no uzdevumu un pienākumu pildīšanas. Tāpēc cilvēks nesaņem tagadnes enerģiju (morālo gandarījumu), ko dod labi veikts pienākums.

# Attiecībās ar izvēlēto garīgo ceļvedi — reliģiju mācību enerģētiskos zudumus izraisa

—   nepareiza izvēle (tumšā vai viltus mācība). Viltus reliģija nepārtraukti atrauj cilvēka spēkus un enerģiju;

—   izvēlētā reliģija dažādu iemeslu dēļ neatbilst cilvēka psi- hotipam;

—   kļūdaina ticības maiņa ārējo apstākļu ietekmē, kas saistās ar savtīgumu vai maldiem;

—    mācību un reliģiju «kolekcionēšana» tīri intelektuālas izziņas līmenī;

—    tieksme vienlaikus krustot vairākas mācības un tradīcijas;

—   nevērīga attieksme pret garīgo darbību, tāpēc tajā esošā enerģija izkliedējas;

—    nodevība, kas sarauj smalkās saites starp mācekli un Skolotāju un novājina cilvēku visvairāk.

Vampīriskās īpašības nav tikai saistība ar nolaupīto enerģiju. Tas ir īpašs cilvēka dvēseles un apziņas stāvoklis, saistīts ar personības vispusību, ar daudzām enerģētikas un gribas problēmām.

Savs laiks ir akmeņus mest, savs laiks — tos savākt. Un savs laiks tērēt un atkal uzkrāt spēkus. Vampīrismu var pārvarēt, savācot vienkop cilvēka pretrunīgos spēkus un apvienojot sadrumstaloto un nolaupīto enerģiju harmoniskā veselumā.

Psihiskas enerģijas vairošana

Lai novērsta spēka zaudējumus un uzkrātu pozitīvo enerģiju, jāveic apmēram šādi pretpasākumi:

#     Fiziskā ķermeņa līmenī:

—   visu iespējamo slimību izārstēšana;

—    veselīgs dzīvesveids (atbilstošs dienas režīms, ēdiens, miegs 7 — 8 stundas, fiziskais treniņš);

—    muskuļu atslābināšana, iegūstot atbrīvojušos enerģiju; ritmisku kustību veikšana, jogas vingrinājumi, ciguns, tibetie- šu vingrošana, Austrumu cīņas mākslas).

#     Ēteriskā, netveramā ķermeņa līmenī:

—    harmoniska, ritmiska, viegla un apzināta elpošana caur degunu, nevis muti;

—   nedaudz garāka izelpa nekā ieelpa;

—   kontaktēšanās ar dabu;

—   emocionālais mierīgums;

—    saskaņota čakru darbība, saistība ar augstākajiem ķermeņiem un struktūrām;

—   noskaņošanās uz saplūšanu ar kosmisko enerģiju.

•      Astrālā ķermeņa līmenī:

—    pozitīva emocionālā fona saglabāšana;

—   agresijas un depresijas tieksmes pārvarēšana, emocionālais līdzsvars, spriedzes likvidēšana;

—    emocionālā atvērtība, noskaņošanās uz citu ķermeņu enerģijas starojumu;

—    augstas mīlestības jūtas pret Dievu, cilvēkiem, dabu, līdzjūtība pret mazāk atīstītiem;

—   spēja panākt smalkā ķermeņa iziešanu astrālajā pasaulē.

•      Mentālā ķermeņa līmenī:

—    prasme apzināt, novērtēt haotisko domu plūsmu un pēc tam to apturēt;

—   māka pārvarēt negatīvo ievirzi;

—   negatīvo tēlu veidošanās apturēšana jau to rašanās brīdī,

zemākām vēlmēm pakļautu domu apturēšana;

—  tādu domu izslēgšana no apziņas, kurām trūkst dvēseles siltuma;

—   atbrīvošanās no paraduma domāt ar prātu vien.

#     Uztveres līmenī:

—    prasme uztvert tās smalkās formas, objektus, pasaules, substances, kam piemīt daudz varenāka enerģija nekā fiziskajai pasaulei;

—   prasme pārvarēt uztveres stereotipus un pieņemt jaunās formas un parādības, kas neietilpst cilvēka iekšējā pieredzē;

—   prasme uztvert pasauli tā, lai nebūtu pārtraukuma starp uztveri un darbību, lai cilvēks spētu ne tikai redzēt, kā attiecīgajā momentā rīkoties, bet viņam pietiktu ari enerģijas paša rīcībai;

—   māka uztvert pasaules objektus visā dziļumā, tomēr ne- identificējoties ar tiem, saglabājot brīvās gribas enerģiju;

—   māka redzēt aiz ikviena, pat visraupjākā blīvā materiālā objekta atvērto telpas bezgalību;

—     prasme tīrā veidā uztvert bezgalīgās pasaules telpas enerģiju ūn slēpto laika enerģiju:

a)  ar nepieciešamības pašreizējā momenta enerģijas strāvu;

b)   ar nākotnes enerģiju;

c)   ar mūžības enerģiju.

•     Atmiņas līmenī:

—    prasme atbrīvoties no liekas informācijas, atmiņā izdzēst visu nevajadzīgo un traucējošo, kas bloķē brīvu psihiskās enerģijas cirkulāciju un daļu no tās piesaista;

—   māka apzināti atcerēties nepieciešamos faktus, lietojot dažādus atminēšanās veidus vienotā veselumā (mehānisko, loģisko, emocionālo, tēlaino utt.);

—   prasme atcerēties sevi kā būtni, kas ir saistīta ar Augstāko un Bezgalīgo Dievišķās enerģijas avotu (Dieva un garīgi enerģētiskā atcerēšanās);

—        māka apvienot vienā veselumā dažādus atmiņas veidus (mehānisko, loģisko, tēlaino, emocionālo, garīgi enerģētisko), turklāt piešķirot tiem pozitīvu nokrāsu.

#     Iztēles līmenī:

—   neauglīgo, nerealizēto sapņu un iztēles vīziju atmešana;

—    iztēles piepildīšana ar pozitīvu domu enerģiju un sirds starojumu;

#     Gribas līmenī:

—   gribas vājuma pārvarēšana ar neatlaidību, nepiekāpību un pastāvīgu vēlēšanos;

—   sava slinkuma pārvarēšana, attīstot pastāvīgu garīgu aktivitāti un ievirzi uz priecīgu visu ārējo un iekšējo šķēršļu pārvarēšanu;

—   visu nodomu saliedēšana vienā veselumā, atraisīšanās no iekšējiem konfliktiem un vēlmju daudzveidības;

—   gribas patvaļas pārvarēšana, atmetot «Es» kaprīzes;

—   tiekšanās uz tiem objektiem un mērķiem, kas jau pēc savas dabas ir spēcīgi enerģijas avoti: daba, māksla, jaunrades, darbs, ar augstu garīgumu apveltīti cilvēki, garīgās mācības, reliģija un — visbeidzot — Dievs visās izpausmēs.

#     Darbības un darbošanās līmenī:

—    spēku koncentrēšana pozitīvai darbībai;

—   atteikšanās no bezmērķīgu vai tīri mehānisku darbību izpildes, radot sevī spēju ar prieku, ar baudu apzināties ikkatru darbību, ietverot tajā radošu jēgu;

—   nesagraujama ticība labvēlīgam iznākumam un paļaušanās uz Augstākā svētību katrā darbā.

#     Savstarpējās attiecībās ar cilvēkiem:

—    aplamas ievirzes koriģēšana (augstprātības, mazvērtības, sajūtas pārvarēšana, ka visi jums ir parādā, ka jūs nevienam neesat vajadzīgs u. tml.);

—   atteikšanās no pārmērīgas atklātības, noslieces uz pļāpāšanu, monologiem, psiholoģiskās atkarības no citiem, paraduma meklēt atbalstu visur citur, nevis paļauties pašam uz saviem spēkiem;

—   pareiza partnera izvēle, atsacīšanās no tāda, kas bezmērķīgi šķiež laiku un spēkus;

—   psiholoģiskā aizsardzība pret agresiju, rupjībām, enerģētisko uzbrukumu;

—   apzināta sakarsme ar garigi interesantiem cilvēkiem, kurus vieno gaišas idejas un cēli mērķi;

—     pārmērīgas noslēgtības pārvarēšana, veicinot brīvas enerģijas apmaiņu no sirds uz sirdi;

—   māka izvairīties no konfliktiem, uzņemoties negatīvās enerģijas slāpētāja lomu.

#     Attieksmē pašam pret sevi:

—   sevis koriģēšana sakarā ar savu iespēju pārvērtēšanu vai arī nenovērtēšanu;

—    neļaušanās paštīksmībai, savas nepilnīgās personas ap- jūsmošanai, kas aprij cilvēka spēkus, atņem enerģiju;

—   prasme neveiksmes gadījumā neieslīgt paššaustīšanā un pašpārmetumos;

—. gatavība apzināties savas vampīriskās īpašības un tās pārvarēt.

#     Attieksmē pret pretējo dzimumu:

—   pašatdeve un mīlestība, vēloties vispirms dot;

—   pareiza dzīves drauga izvēle, balstoties uz dvēseļu rad- nieciskumu, spēja viņā ieraudzīt slēptu Augstākās sākotnes iemiesojumu;

—   noskaņa uz augstu emocionālo un enerģētisko pašatdevi seksuālo kontaktu laikā;

—   mīlestības seksuālās puses pielīdzināšana Dievišķās Sākotnes izpausmei.

#     Attieksmē pret savu iemiesošanos:

—    savas dzīves konkrēto mērķu apzināšanās;

—   lielas vērtības apjauta par unikālo iespēju veikt izrāvienu garīgajā izaugsmē un pilnveidē;

—   cilvēka dzīves straujā rituma un katra laika sprīža vērtības apjēgums;

—   noraidoša attieksme pret koncepciju: «Dzīve ir nejaušu faktoru rotaļa.»

9 Attiecībā pret garīgo skolotāju, mācību, reliģiju:

—   prasme pareizi izvēlēties tādu reliģiju vai mācību, kas atbilst paša psihotipam un individuālajām īpašībām;

—   uzticība izvēlētajai mācībai, idejām, likumiem;

—   visu priekšnoteikumu izpilde visos sadzīves aspektos.

Psihisko enerģiju apvienošana un aizsargāšana

Enerģijas dažādo veidu apvienošanā un aizsargāšanā vērojami šādi pamatprincipi:

#    māka aptvert visu septiņu smalko ķermeņu enerģiju, kā ari apvienot to enerģiju, kas piemīt dažādiem psihes, dvēseles un gara līmeņiem;

#    materiālās un garīgās pasaules enerģiju apvienošana;

#     enerģijas pilnveidošana un aizsargāšana ar īpašu enerģētisko vairogu;

#    visas uzkrātās enerģijas transformēšana vēl augstāka garīgā esamības līmeņa enerģijā;

#    enerģijas izlietošana gan augšup (ziedojot Skolotājam un Hierarhijai), gan arī lejup — zemes līmenī, palīdzot cietējiem;

0 prasme pareizā ritmā dot un saņemt enerģiju: līdz minimumam samazinot enerģētiskos zudumus, vienlaikus maksimāli palielinot enerģijas atdevi tieši evolūcijas attīstībai.

Lai realizētu šos pamatprincipus, jāapzinās, ka absolūti viss pasaulē ir enerģija, kas savā dievišķajā aspektā ir neizsmeļama un neatraujama no cilvēka. Cilvēkam jāmācās iegūt un saglabāt šo enerģiju, pārstrādājot savā garīgajā un fiziskajā būtnē un daudz augstākā līmenī atdodot atpakaļ.

Enerģijas uzkrāšanas procesam piemīt ari savas ēnas puses. Ja cilvēka organismā un viņa smalkajās struktūrās uzkrājas pārmērīgs enerģijas daudzums, rodas disharmonija, diskomforts, nervozitāte, nemiers. Pārsātinātlba palēnina vielmaiņas procesus, var sākties musku|u un asinsvadu spazmas, dažreiz pat onkoloģiskas saslimšanas. Daudzi ārsti un dziednieki saista pārmērīgu enerģijas sablīvējumu ar sāpju sajūtu un iespējamām slimībām. Enerģijas maksimums bezgalīgi mazā telpā var radīt sprādzienu, iznīcības briesmas.

Lai izvairītos no šādiem ekscesiem, nepieciešams:

—   saglabāt līdzsvaru un mieru enerģētisko vibrāciju laikā;

—   iemācīties dabiski un harmoniski vadīt organismā enerģijas cirkulāciju;

—   mācīties enerģijas pārpalikumu novirzīt uz ārējām darbībām un censties enerģiju sadalīt vienmērīgi;

—    fiziski, dvēseliski un garīgi jāmācās pierast pie augsto un spēcīgo kosmisko enerģiju iedarbības, kas katru gadu aizvien intensīvāk plūst uz mūsu planētu un mūs apņem. Jāmācās dzīvot gaišajos enerģētiskajos laukos, plūsmās, virpuļos.

Katrs cilvēks ir it kā daļa — daļskaitlis, kura skaitītājā ir viņa reālie nopelni, bet saucējs sastāv no pašnovērtējuma. Var arī teikt, ka cilvēks ir dzīves enerģētiskais daļskaitlis: skaitītājā atspoguļojas uzkrātais spēka daudzums, bet saucējs liecina par tā patēriņu, ko veic zemākais, vampīriskais «Es». Ziedošanās, pašatdeve, uz ko aicina visas patiesās pasaules reliģijas un mācības, nevis tērē, bet, tieši otrādi, pārveido enerģiju, pārnes to augstākā pakāpē, uzkrāj un rada enerģijas pieaugumu. Spēkus tērē cilvēka «iekšējais vampīrs», tā nepilnīgums un netikumi, ko vēl pastiprina ārējie vampīri. Ievērojamu enerģijas daļu paņem karma, kas absolūti taisnīgi atjauno bijušo dievišķo līdzsvaru. Tātad saucējā ir enerģija, ko paņem cilvēka nepilnvērtīgais, vampīriskais «Es», karmas parāds un ārējie vampīri. Bet skaitītājā — cilvēka dvēseles uzkrājumi, attīrītā karmas enerģija, kā arī augstākās pasaules, tās būtņu (nepārtrauktie enerģētiskie donori) enerģija. Vampīrisma pārvarēšana ir zaudētās un iztērētās enerģijas salīdzināšana.

Enerģijas uzkrašanas procesā palielinās šāda nosacīta daļskaitļa skaitītājs, bet otrādi notiek enerģijas patēriņa gadījumā.

Attiecībā starp uzkrāto un iztērēto enerģiju ir katra cilvēka reālā evolūcijas ķēde. Viņa pakļautība vampīrismam atkarīga no zināšanām ezoterijā un mūsdienu psiholoģijā.

Iekšējo vampīrisko īpašību pārvarēšanai, enerģijas uzkrāšanai, noturēšanai un pavairošanai nepieciešama īpaša aizsardzība. Tālāk aplūkotas vienkāršākās garīgās psiholoģiskās aizsardzības metodes.

Barošanās veidi — ēšana, elpošana, iztēle

No ezoterijas viedokļa cilvēks pārtiek no trejāda uztura: barības, kas nepieciešama fiziskā ķermeņa uzbūvei un uzturēšanai; gaisa, kas nodrošina ēteriskā, netveramā ķermeņa piesātinājumu un dzīvi; iespaidiem, kas baro visus ķermeņus — astrālo, mentālo un garīgo. Katrs barošanās veids ir noteiktas enerģijas nesējs.

Pirmais barošanās veids — pārtikas lietošana — dod cilvēka organismam visrupjāko, vienlaikus arī ļoti nepieciešamo enerģiju — kalorijas, bioķīmisko, mehānisko kustību enerģiju. Lai pārtikas enerģija efektīvi nodrošinātu fiziskā ķermeņa matērijas veidošanos, jāievēro noteikti principi:

#    ēst regulāri;

#    izvairīties no pārāk trekna vai asa ēdiena;

#    periodiski viegli badoties;

#    pārsvarā lietot veģetāriskus ēdienus;

#    ēst lēnām, rūpīgi sakošļājot, koncentrējot uzmanību uz produktā apslēpto enerģiju;

#    apēstā barība pēc kāda laika kļūst daļa no mums, tāpēc tā īpaši jāciena.

Cilvēkam spēkus dod arī ārstniecības augi. Agni Joga iesaka dažas no šiem augiem gatavotas iedarbīgas ārstnieciskās vielas: muskusu, aloju, baldriānu un vērmeļu uzlējumus u. c.

Aizsargfunkcija piemīt ari ķiplokiem un sarkanajiem pipariem. Agni Joga iesaka arī parasto dzeramo sodu.

Otrais barošanās veids — elpošana. Tā savukārt nodrošina ēteriskā, netveramā ķermeņa uzbūvi, uztur organisma dzīvības spējas un veselību. Pareizi elpojot, cilvēks rada dzīvotspējas krājumus, notur enerģētisko līdzsvaru vai samazina spēka patēriņu, kas, organismam novecojot, neizbēgami rodas. Ja elpošanu veic apzināti, kontrolējot ieelpu un izelpu, iespējams iedziļināties gaisa enerģētiskajā substancē. Ieelpā jācenšas sajust, kā ieplūst Augstākā Es spēks. Izelpā jāiedomājas, ka šis uzkrātais spēks tiek atkal atdots Augstākajai Sākotnei. Cilvēkam jācenšas elpot maksimāli brīvi, dabiski, viegli, domās noskaņojoties uz augstām, garīgām enerģijām un emanācijām.

Trešais barošanās veids — iztēle — ar spēcīgu enerģiju apgādā uzreiz vairākus cilvēka smalkos ķermeņus. Praktiski visas psihiskās struktūras uztver pilnvērtīgu augsto enerģiju gan no ārējās vides, gan no iekšējās garīgās sfēras. Ezoterijā valda uzskats, ka cilvēks nevis vienkārši atstaro ārējo pasauli, bet pats it kā rada to no nenoformētās matērijas, piešķirot tai tādu formu, kādu savā apziņā spēj izveidot.

Virzoties pa garīguma ceļu, nedrīkst ņemt enerģiju vienīgi sev. Sasummētas trīs enerģijas cilvēkam jāpārvērš daudz smalkākās struktūrās un atkal jāatdod Dievam, Skolotājam. Katrs zemākais sadzīviskais līmenis kalpo par barību augstākajam līmenim. Dzīvnieki apēd augus, bet pašus tos izmanto cilvēki. Analogi cilvēks ir Radītāja barība. No evolūcijas viedokļa raugoties, tas ir pagodinājums, tomēr ar vienu noteikumu: ja cilvēks šādu ceļu izvēlas apzināti, iet to ar prieku, atdodot Radītājam savu iepriekšējo — nepilnīgo — formu. Ja tas nenotiek brīvprātīgi, tad pēc zināma laika cilvēku «apēd» tumsas spēki.

Leģendas, aforismi, līdzības

Agni Jogas zīmes

Aplūkosim piemērus no zvēru dzives. Kad organismiem, ko baro vienas asinis, ir jāatdalās, šis process vienmēr atgādina, cik tie vēl nepilnvērtīgi. Šie mazie, aklie radījumi sākumā izraisa tikai žēlumu. Bet paiet laiks, tie kļūst par stipru baru; tiesa, savā starpā viņi plēšas, bet vienoti uzklūp svešajiem. Ir izveidojusies jauna enerģija, neskatoties uz niecīgumu sākumā.

Lūk, piemērs no celtniecības. Lai uzceltu jaunu māju, veco nojauc. Katrs akmens, katra sija, ko ņem no vecās mājas, kliedz par izdarīto netaisnību. Bet sadalīšana ir notikusi, un uzliesmo jaunā enerģija.

Sagraušanu saucam par radīšanu, ja to diktē nākotnes apziņa. Visi ir dzirdējuši par Jaunā Laika iestāšanos, bet vai tad jaunais var sākties no bezdarbības?

Salīdzinot Dzīves Mācības daudzās straumes, viena no tām, neaizskarot iepriekšējo, atver jaunus zinību vārtus. Katrā Mācībā ir dzives graudi, tāpēc tā jāiepazīst un jāienes dzīvē.

Tikai tad radīsies enerģijas plūsma.( 142. p.)

* * *

Vai Joga var justies noguris? Protams, bet pat slims būdams, viņš zinās, ka jaunā enerģija ir jāuzkrāj. Viņš ari zinās, kur enerģija pārtērēta.

Tā ir laime zināt, ka mūsu aparāta atjaunošanai ir nepieciešama enerģija. Pagātnes nogurums ir nākotnes laime. Jaunais uzkrājums vienmēr apsteidz pagājušo. Tātad nogurums ir mūsu draugs. Gudrā čūska maina ādu, un tad tā nekož. Čūska zin, kad atjaunošanās panākuma mierā. Tāpēc noguris cilvēks prātīgi atpūtīsies, liekot strādāt pavisam citiem centriem. (241. p.)

Jūs aizdedzat sveci, un tūlīt no tumsas uz to traucas daudzi kukaiņi. Jūs runājat par psihisko enerģiju un nekavējoties tai pieliekat dažādus apstākļus. Psihiskā enerģija ir kā magnēts. Daudzi ir izbrīnīti, kad uzzina, ka metālisko magnētu un psihisko enerģiju izraisa viens spēks. Šī galvenā apziņas enerģija kā uguns stihija izplatās visur. Reizēm tā ir netverama, bet bieži vai nu kosmiski virzīta, vai to savāc attīstīta apziņa, un tad pat virspusēji pētījumi var atklāt acīm redzamas pēdas. Tā ir iespējams apvienot visatšķirīgākās daļas.

Protams, zinātne īsti negrib izskaidrot magnēta būtību. Apziņas viļņi kā okeāna straumes veido telpā tēlus.

Tie, kas novietoja magnētu virs pakauša, lai padziļinātu apziņu, zināja Lielās Mācības pamatus. Savācot no dažādiem apvidiem magnētiskos viļņus, viņi pastiprināja savas psihiskās enerģijas krājumus. Tik tiešām var apvienot vairākas strāvas un iegūt atjaunotu apziņu. (255. p.)

Devītā nodaļa Pasaules tumšo spēku

ietekme uz psihoenergoinformatīvajiem procesiem

Dažādu mācību vērtējums

Katru ticību pārbauda, atbildot uz jautājumu: no kurienes nāk ticība — no gaismas vai tumsas? Tumšo spēku pazīmes analizē no Pestītāja viedokļa par «viltus praviešu» atnākšanu, kad katrs sludinās savu viltus mācību un viltus ticību. Šeit minēti viltus mācības divi veidi: a) atklāts, sātanisks, kas neslēpj savu tumšo, velnišķo dabu un saviem sekotājiem sola bagātu, komfortablu un laimīgu dzīvi uz zemes; b) divkosīgs, slēpts, kas tērpjas gaismas un labā drānās, bet aiz nevainības maskas slēpj savu vilka dabu. Tāpēc jāmācās atšķirt viltus mācību no gaišajām zinībām.

Lai noteiktu viltus pazīmes, vispirms jāizprot patiesi gaišā mācība — uz tās fona precīzi būs redzamas tumšo kļūdas, kropļojumi un nelietības. Parādības nedrīkst vērtēt, balstoties vienīgi uz pašizteikumiem, pašraksturojumu. Nepieciešami papildu patiesības apliecinājumi. Kristus viltus praviešu raksturošanai izmantojis šādu kritēriju: «Jūs tos pazīsiet pēc viņu darbiem.»

Jebkuras mācības novērtēšanai nepieciešams:

#     pavērot, uz ko tiecas attiecīgā teorija — vai uz Absolūto, uz Dievišķo Māti vai tikai personīgi pie Dieva;

#    analizēt, kādi ir mācības izcelšanās avoti;

#     pārbaudīt, vai mācība piemin mīlestību, sirdi, līdzcietību, palīdzību tuvākajam vai ari aicina sasniegt dievišķo līmeni neatkarīgi no tā, ko jūt līdzcilvēki;

#    izsvērt, cik iecietīgi mācība izturas pret citu reliģiju pārstāvjiem, viņu meklējumiem un garīgo dzīvi.

Mūsdienu viltus zinātņu vispārējās raksturīgākās pazīmes:

#    vienkāršots, primitīvs vai — tieši otrādi — pārmērīgi sarežģīts un neskaidrs izklāsts, bez harmonijas mēra izjūtas;

#    trūkst sirsnības, ir tikai sausi prātojumi vai — otra galējība — pārmērīga sentimentalitāte, siekalošanās;

#     atklāti kosmopolītiskas tendences, antipatriotiska nostāja bez tradīcijām, vēsturiskajām un nacionālajām īpatnībām vai — tieši otrādi — virspusība, parazitēšana uz senajām tradīcijām;

#     pārmērīga, uzbāzīga reklāma, labi sakari ar masu medijiem;

#      prasība iesācējam pilnīgi pakļauties garīgajam vadītājam, fanātiska pieeja, intelektuālās izpratnes noliegšana;

#    neskaidra izcelsme.

Balstoties uz iepriekš teikto, par patiesām un gaišām jāuzskata tradicionālās reliģijas, kas izturējušas tūkstošgadu pārbaudi, — kristietība, budisms, islams, hinduisms; ari atjaunotās garigās tradīcijas.

Diemžēl tradicionālās reliģijas pilnīgi noliedz jebkādu ār- pusbaznīcas garīgo pieredzi. Nereti par tumšajām mācībām tiek uzskatīti arī potenciālie sabiedrotie. Taču jāņem vērā, ka mūsdienu cilvēks jaunas parādības pieradis novērtēt ne tikai ar ticību, bet arī ar prāta apsvērumiem un garīgās pilnveidošanās meklējumiem. Atjaunotās garigās tradīcijas kopā ar zināšanām ezoterijā ir varens spēks cīņai pret mūsdienu tumšo okultismu.

Kas ir tumšie okultie centri

Tumšie okultie centri ir melno, tumšo, mistisko zinātņu citadeles, kurām ir sena priekšvēsture un kuras paredzētas cilvēku vadīšanai ar melnās maģijas metodēm. Šādi centri bijuši vienmēr (ezoterijā valda uzskats, ka to darbība bijusi manāma jau teiksmainajā Atlantīdā). Tie bija slēgti veidojumi, kas darbojās slepus, toties vienmēr centās iespaidot procesus un notikumus, kas saistās ar bagātību uzkrāšanu, valsts un politisko varu. Šādus centrus centās iznīcināt, tomēr galvenie spēki gandrīz vienmēr novirzīja triecienus uz otršķirīgiem veidojumiem, «slēpa galus ūdenī» un saglabāja savu iespaidu.

Tumšo okulto spēku darbības mērķis ir savu politisko ielikteņu izvirzīšana pasaules pārvaldei. Iedarbojoties uz cilvēkiem ar seno un mūsdienu maģiju, tie pūlas radīt paklausības gaisotni, tiecas pakāpeniski sasniegt pilnīgu parapsiholoģisku kontroli pār cilvēku apziņu, veidojot vienotu, vadāmu cilvēci. Šāda darbība ir likumsakarīgs turpinājums vispasaules centieniem pēc centralizācijas, kas pašreiz gan aptver tikai informatīvi tehnisko sfēru, tomēr ļauj apvienot mūsdienu sakaru līdzekļus ar pilnveidotu maģiskās kontroles sistēmu.

Protams, šo tumšo centru atrašanās koordinātes netiek izpaustas. Ir daudzas versijas, kur atrodas t. s. «Sātana torņi»: Ti- betā, Amerikā, Anglijā, Sibīrijā… Kopumā jāsecina, ka tie izvietoti galvenokārt augsti attīstīto Eiropas un Amerikas valstu teritorijā.Agni Joga pie tumšajām garīgajām organizācijām bez sātanistiem pieskaita vēl daudzas masonu ložas, Jezuītu ordeni, tibetiešu reliģiju Bon-po u. c.

Tumšo spēku metodes iedarbībai uz cilvēka psihi

Tumšo spēku centri cenšas garīgi notrulināt cilvēku un veidot īpašu, viegli vadāmu, iluzori brīvu mietpilsoņa tipu. Tāpēc tie nepārtraukti iztop zemākajai masu gaumei, mudina uz primitīvām tieksmēm, pieradina pie izsmalcinātām ļaunuma formām: vardarbības, seksuālām izvirtībām, meliem.

Šo tumšo centru vislielākais šķērslis ir tradicionālās reliģijas, arī tautu nacionālās kultūras un garīgās tradīcijas.

Metodes, ar kurām tumšie okultie centri sasniedz savus mērķus, var būt tiešās — maģiskie triecieni, iznīcinošu domu pārraide u. tml. un netiešās — iedarbojas uz dažādām dzīves norisēm ar masu informācijas līdzekļu starpniecību:

#     suģestējoši (varmācīgi) iespaido cilvēku apziņu, izplatot graujošas okultās idejas — mistisku karu neizbēgamību, cilvēcei naidīgu citplanētiešu esību utt.;

#     dažādās masu kultūras izpausmēs iedarbojas uz cilvēku zemapziņu. Piemēram, agresīvas vai uzsvērti seksuālas modes popularizēšana; iznīcinošu, kodētu sātanisku saucienu iestar- pināšana mūzikā, dažāda veida iekšēju psiholoģisku konfliktu izraisošu video un reklāmas klipu industrija;

#     ar literatūras un televīzijas starpniecību izplata okultisma zemākās darbības, sākot ar atklātiem raganu un vampīru saietiem. Māca sadarboties ar pārdabiskiem spēkiem. Mērķis — atvērt nesagatavotā cilvēka psihoenerģētiskos centrus, noņemt dabīgos aizsargšķēršļus un pakļaut viņu vispusīgai tumšo spēku iedarbībai.

Tumšo centru uzbūve

Pirmajā brīdī šķiet, ka visi planētas tumšie okultie centri ir apvienoti vienotā organizācijā ar vienu vadību. Tomēr tas tā nebūt nav, un labāk to var izprast ar piemēru: mūsdienu sarežģītajā un daudzveidīgajā pasaulē ir daudzi ietekmīgi politiski, rūpnieciski, finansiāli, sabiedriski spēki ar tīri nacionālu valstisku ievirzi, ko pašreizējās planētas evolūcijas brīdī nav iespējams unificēt un apvienot zem vienas vadības. Tieši tāpat ir

Dažādos laikmetos pazīstami dažādi galvenie valsts modeļi ar atšķirīgu psihoenergoinformatīvo apmaiņu:

#     totalitārā iekārtā psihoenergoinformatīvā apmaiņa noritēja vardarbīgi. Kopumā šī valsts iekārta novedusi pie enerģijas palēninātas apmaiņas, tās kvalitātes pazemināšanās, pie nācijas psihoenerģētiskās novājināšanās;

#     autoritārā iekārtā, kas ir starpstāvoklis starp totalitārismu un demokrātiju, tautas enerģija pārsvarā tiek vai nu nospiesta, vai arī atbrīvojas un sagatavo kultūras un garīguma uzplūdus;

#    demokrātiskā iekārtā ideālā variantā notiek pilnīga nacionālās enerģijas atbrīvošanās un tā kalpo cēliem mērķiem.

Diemžēl reālajā dzīvē pāreja uz demokrātiju nav īsti sagatavota un norit pārāk strauji, riskējot kļūt par tautas jeb pūļa varu, kas ātri izlieto tautas enerģijas krājumus un pazemina tās kvalitāti.

Atgriežoties pie jautājuma par tumšo okulto centru iedarbību uz valsts politisko dzīvi, jāatzīst, ka tie dažādos laikos atbalstījuši dažādas valsts pārvaldes formas un tipus. Bieži iznīcinošs izrādījies to spiediens uz autoritāro režīmu monarhis- tiskā formā (masonu ložas cīņa pret karali Anglijā u. tml.). Nereti tumšie okultie centri atbalstījuši kādu totalitāro iekārtu, kas sekmīgi cīnījusies par varu, un centušies ieņemt vadošo lomu, tāpat iedarbojoties uz varas turētājiem (fašistiskajā Vācijā un Itālijā).

Pašreiz ideāla vide, kur tumšie okultie centri var veikt savu darbību, ir vājās demokrātijas varianti pēc afrikāņu, Latīņame- rikas vai bijušās PSRS vietā izveidojušos valstu parauga. Zem neierobežotas demokrātijas maskas tie pakāpeniski deformē mietpilsoņu apziņu un sagatavo pasauli jaunai, izsmalcinātai diktatūrai, kur mūsdienīgu verdzību uzturēs jaunākie tehniskie sasniegumi un parapsiholoģiskie līdzekļi.

Tumšie okultie spēki izmanto sakropļoto tautas psiholoģiju, ko raksturo kolektīvisms, nepiemērotība tirgus ekonomikai, iracionāla tiekšanās uz garīgumu, saasināta sociālā taisnīguma izjūta utt.

Galvenie iedarbības kanāli:

#    ārzemju reliģiskie sludinātāji, kuri veic tādu darbību, it kā atrastos pie austrāliešu aborigēniem. Tiesa, nejau katrs šāds sludinātājs pārstāv tumšos centrus, viņu vidū ir daudzi patiesi un godīgi cilvēki;

#     netradicionālās, eksotiskās ārzemju konfesijas;

#    sātanistu apvienības;

#     zema līmeņa ekstrasensu, magu, rīkstnieku, dziednieku, astrologu parādīšanās;

#    noteiktas personas, sava veida zvaigznes, kas brīvi piekļūst pazīstamiem politiķiem, biznesmeņiem un ietekmē viņu darbību.

Visu nosaukto faktoru negatīvā ietekme acīm redzama: vairojas psihiski neveselu, nelīdzsvarotu, apmātu ļaužu skaits, pazeminās cilvēku garīgums.

Psiholoģiskā aizsardzība pret tumšajiem spēkiem

Lai cik stipri būtu tumšie spēki, lai arī kāda būtu to darbības metodika, ikviens cilvēks spēj uzvarēt nelaboja zina cīņas paņēmienus. Aizsardzības metodes nosacīti var iedalīt vispārējās un speciālās.

Vispārējās metodes pēc būtības ir profilaktiskas, tās palīdz cilvēkam izvairīties no bīstamas iedarbības.

9 Izzinot parādību, situāciju, cilvēku dabu un secinot, ka darīšana ar tumsas spēkiem, jāmēģina izvairīties no saskarsmes ar tiem.

#     Nepārtraukta noskaņošanās uz Augstāko Aizsardzību, saite ar Dievu novērš saskarsmi ar tumšajiem spēkiem.

#           Veselīgs dzīvesveids, saikne ar dabu, emocionālās un fiziskās dzīvotspējas paaugstināšana stiprina indivīda psihisko enerģiju.

#     Enerģētiski aizsargā pret tumšajiem spēkiem tīrs un pareizs pasaules uzskats, augstas altruistiskas un radošas domas.

#     Ar pilnvērtīgu darbu piesātinātā, piepildītā dzīvē, kad ir nolīdzināti karmiskie parādi gan pret dzīvi gan pašam pret sevi, tumšajiem spēkiem nav kur iespiesties.

Individuālā sociālā aizsardzība:

#     izveidot sevī pilnīgas neaizskaramības un aizsargātības sajūtu, ko neiedragā nekādas okultās viltības;

9 prast likt pretī tumšajiem spēkiem gaišu enerģiju vai reliģiju, kura vada, kurai cilvēks seko;

#     spēt izsaukt varenu, attīrošu liesmu, kas sadedzina visas tuvojošās tumšās enerģijas;

#     prasme būt sabiedriskam, ironiskam un pašpārliecinātam tajos gadījumos, kad sludinātājs sāk aizskart tieši. Nesasprindzināties. Censties būt iecietīgam, korektam. Mēģināt domās, bet, ja izdodas, arī ar vārdiem vai darbiem tumšo mācību sludinātāju pažēlot;

9 atcerēties: ikvienam ir tiesības bez kaut kāda samulsuma un kompleksiem jebkurā brīdī pārtraukt sarunu un paskaidrot, ka viss jau galīgi izlemts.

Metodes, ar kuru palīdzību iespējams izdziedināt un aizsargāt citu personu apziņu pēc pārciestās psihiskās traumas:

#     savlaicīga cilvēka garīgā audzināšana, nodrošinot to ar attiecīgu informāciju, pievēršot nepārtrauktu uzmanību viņa meklējumiem un garastāvoklim. Nepieļaut vakuumu, apņemot ar rūpēm un ieinteresētību, ar lūgšanu aizsarglauku;

#      prasme izraudzīties vajadzīgo palīdzības veidu un līdzekli. Ja tā ir bezvārdu, tīri enerģētiska vai astrāla kaitīga iedarbība uz jums tuvo cilvēku, domās piesedziet viņu ar savu biolauku, ietverot viņu savā aurā, vai ari nostājieties kā dzīvs vairogs starp viņu un uzbrucēju. Vienlaikusi ar lūgšanām vērsieties pie Augstākajiem Spēkiem pēc palīdzības.

Turpretī, ja vervēšana notiek ar vārdiem, ievelkot upuri nevajadzīgā sarunā, pamēģiniet arī pats sākt diskusiju, lai vervētājam pārietu vēlēšanās turpināt savu tumšo misiju;

#     prasme izvēlēties dziedinošo līdzekli, ja psihiskā trauma jau ir notikusi. Nekad neuzsāciet savu garīgo terapiju ar kritiskām piezīmēm par attiecīgo mācību, centru, skolotāju. Tas izraisīs neuzticību un pārraus izveidojušos smalko enerģētisko dvēseles kontaktu. Ļaujiet cilvēkam izteikties, izrādiet personīgo ieinteresētību un mēģiniet saprast viņa apziņas īpatnības;

#     māka sajust un ieraudzīt cilvēka intereses, ambīcijas un vēlēšanās, jo tieši ar tām būs turpmāk jāstrādā;

0 prasme jums tuvā cilvēka neapmierināto garīgo interesi pievērst spilgtākiem un pievilcīgākiem objektiem un mērķiem. Tikai to nedrīkst darit pārāk atklāti, rupji, tieši un neatlaidīgi;

#     iespējami neuzkrītošā, neitrālā formā, neizrādot personīgu ieinteresētību, izteikt savu viedokli, kāpēc izvēlētais cejš nav pareizs, parādīt, ka tas novedīs pie negatīva rezultāta;

#      prasme praktiski noņemt no cilvēka auras un apziņas okultās kodēšanas un zondēšanas pēdas. Esiet ļoti uzmanīgs, centieties rīkoties tikai saskaņā ar cilvēka brīvo gribu un vēlēšanos. Piedāvājiet kopā ar jums kādu bridi lūgt, pirms tam īsumā izstāstot lūgšanas sevišķo spēku un iedarbību, kas satur jaunas — vēl augstākas — enerģijas un spēj izdzēst visas negatīvās pagātnes pēdas. Jālūdzas ar visu būtni, lai neviena cilvēka iekšējās psihiskās telpas šūniņa nepaliktu neaizpildīta ar jauno enerģiju. Dodiet lasīt garīgo literatūru, ievediet citā saskarsmes lokā, iepazīstiniet ar saviem draugiem, viņa iespēja- mierii domubiedriem.

Par sektām un konfesijām

Latvijas apstākļos būtu jāuzmanās no dažādu sektu ieplūšanas valstī. Daudzkārt šādu sektu vadītāji ir bijušie padomju ideoloģiskie darbinieki, kuri apguvuši hipnozes paņēmienus un tagad jau komandē pavisam citu armiju. Jāņem vērā: lai cik ari būtu daiļrunīgs citā valodā runājošs sludinātājs, viņš nes līdzi savu nacionālo egregoru. Tā, piemēram, krievs uz pasauli skatās krievu cilvēka acīm, un tas ir normāli. No tāda cilvēka nevar prasīt, lai viņš stāvētu pāri savas nācijas interesēm. Ja tāda cilvēka sektā, kurš ne vārda nezina latviski, kalpo latvieši, varam būt droši, ka viņos tiks nomākts dabīgais egregors. Viņi gribot negribot sāks kalpot svešām interesēm. Protams, civilizācijas vēsturē var atrast arī dažus augstus garus, kuri spējuši pacelties pāri egoistiskajām tendencēm, taču tie ir tik ļoti reti fakti, ka mūsdienas Latvijas apstākļos ar tiem manipulēt būtu naivi.

Varētu ieteikt vispār mazāk saistīties ar dažādām sektām (jehovieši, mūnisti u. c.). Spēcīgas personības stāv pāri ari tradicionālajām konfesijām un kā bites savāc nektāru no visām puķēm, taču nekur neiesaistās. Ilgi uzkavēties pie vienas mācības dažreiz ir lieki, jo vai tad ir jēga sēdēt visu mūžu vienā klasē?

Kritiski mums jāpieiet ne tikai sektām, bet ari tā saucamajām tradicionālajām reliģijām. Jo kas tad ja ne melnā maģijas mudināta bija rīcība, kad pirmā pasaules kara laikā tradicionālās reliģijas Anglijā lūdza Dievu, lai tas nolād un soda Vāciju, bet Vācijā tās pašas reliģiskās konfesijas to pašu darīja attiecībā uz Angliju. Katram bija sava taisnība, taču galu galā radās melnās maģijas, egoisma, vampīrisma paraugs.

Mēģināsim pacelties virs subjektīva vērotāja attieksmes, tajā pašā laikā atceroties: ja esam iemiesoti, tad šajā dzīvē mums katram ir sava loma. Noderīgi pamainīt skata leņķi, aplūkojot vienu un to pašu problēmu. Piemēram, no gara skatījuma mēs visi esam viens vesels — kā brāļi un māsas, taču no iemiesota cilvēka skatījuma — katram mums sava sūtība un loma un tā jāpilda godam. Ja zemes dzīvē mēs dzīvosim kā garīgajā pasaulē, bet, nonākot garīgajos plānos, pieķersimies zemes lietām, tā būs neadekvāta rīcība. Lai cik arī liels būtu gars, tas iemiesotā stāvokli spiests rēķināties ar sabiedrības noteikumiem — tādiem kā valstiskums, patriotisms, pašaizliedzība. Un ar šiem jēdzieniem jārīkojas bez niknuma, atriebības jūtām un naida, tāpat kā to dara aktieris, spēlējot savu lomu.

Leģendas, aforismi, līdzības. Atdarināšana un godīgums. Idriss Šahs. «Sufitu ceļš»

Lielākā daļa no tiem, ko mēs saucam par dvēseles skolotājiem, ir krāpnieki, šarlatāni, augstprāši un aklie.

Un kā tad lai pazīstu patieso? «Kļūstiet godīgs, jo līdzīgais pievelk līdzīgo!» — ir atbilde. Ja jūs patiesi būtu godīgs, tādu jautājumu uzdot nevajadzētu. Bet, tā kā jūs pats tāds neesat, velti cerēt uz kaut ko vairāk, nekā esat pelnījis.

Haidari Sirdians

Sirds

Apmātībā jānosaka ļoti precīzi. Nevajag brīnīties, ja pie garīguma pavardiem ir ne mazums apmāto, jo tumšie spēki cenšas pastiprināt savu sardzi. Un nav iespējams saskaitīt apmātības veidus. Jāpazīst labais, un jāpazīst ļaunais. Karstā sirds uzreiz pateiks, kur slēpjas apmātība. ( 213. p.)

Desmitā nodaļa

Patstāvīga aizsardzība un vingrinājumi pret vampīrismu

Pēc iepriekšējā teorētiskā apskata rodas jautājums: kā tad izsargāties no enerģijas laupīšanas, no tēmētas okultās iedarbības, melnās maģijas, informatīvās zondēšanas un manipulēšanas ar apziņu? Vampīrisms un visa melnā maģija ir vērsta uz enerģētiskā aizsargapvalka caursišanu, iespiešanos upura aurā un gribas pakļaušanu, tāpēc visas aizsargmetodes paredz paaugstināt cilvēka garīgos spēkus. Tas sasniedzams, nostiprinot gribu, attīstot sirds centru, aktivizējot dziļākos psiho- enerģētiskos resursus, palielinot apziņas nomoda pakāpi. Tālāk atspoguļoti vingrinājumi, kuriem bez aizsardzības ir arī svarīgas psihiskās enerģijas uzkrāšanas funkcijas.

Personiskā psihoenerģētiskā sastāva izpēte

Sāciet apzināties savu psihoenerģētisko sastāvu — ēteriskās, netveramās enerģijas daudzumu, veselības un dzīvotspējas emocionālo spēku, neatlaidīgās vēlēšanās, prāta darbaspējas, skaidrību un izturību, garīgās izturības krājumus. Mācieties sasummēt šīs dažādās enerģētiskās izpausmes vienā kopīgā priekšstatā par savu psihisko enerģiju. Sekojiet šī spēka svārstībām sevī. Kad tās ir lielākas, un kad tās iet mazumā?

Kādi faktori tās iespaido? Kādas ir psihiskās enerģijas un jūsu ķermeņa stāvokļa attiecības? Kā dažādi cilvēki iespaido jūsu kopīgo psihoenerģētisko pašsajūtu?

Šāda pašanalīze būtu jāizveido par ikdienas paradumu — vienu divas reizes dienā 5 — 10 minūtes. Tikai neesiet pārāk aizdomīgs, pētiet sevi bez pārliekas piesiešanās un pieķeršanās — objektīvi, it kā vērotu cita sev tuva cilvēka psihoenerģiju.

Psihoenerģētiskā spēka «aizplūšanas» un «caursišanas» konstatēšana

Paradums pastāvīgi pētīt sevi un savu enerģētisko potenciālu attīsta uzmanību. Apziņā atklāsies jūsu paša psihoenerģijas smalkā būtība, un jūs spēsiet arī pamanīt, kad šī enerģija tiek zaudēta. Psihoenerģētiskos zudumus atklāt ir samērā vienkārši — pietiek novērtēt, kā mainās jūsu garastāvoklis, jūsu vēlēšanās kaut ko darīt un cik lieli ir jūsu gribasspēka un spraiguma krājumi, lai sniegtos pēc jauniem mērķiem.

Ja esat atklājis savas kopīgās psihoenerģētikas kritumu, jums jāatrod šādas «noplūdes» vai «cauruma» enerģētiskās zonas. Pavērojiet, tieši kurās ķermeņa vietās jūs izjūtat diskomfortu, velkošas sāpes, spiedienu, kādos enerģētiskajos centros (čakrās) sajūtat tukšumu. Apziņā izveidojiet šādas «caursis- tas» auras kopainu.

Mēģiniet dziļāk ielūkoties sevī un noteikt, kādi ir šī diskomforta, spēka izsīkšanas, «caursites» cēloņi. Ja pirmajā mirklī intuīcija klusē un arī apziņa neko neatgādina, tad mēģiniet atcerēties, ko darijāt tieši pirms tam, kad izjutāt spēka zudumu: ar ko runājāt, sadarbojāties, kādas emocionālās nogulsnes jums pēc tam radās. Vai enerģijas zudumu cēlonis ir iekšējais faktors —jūsu paša domas, jūtas, garastāvokļa maiņa — vai ari ārējais zudums parādījās pēc sastapšanās ar noteiktu cilvēku, kas centās jūs iespaidot. Ja pārliecināsieties, ka jūsu enerģētisko kritumu izraisījusi konkrēta persona, pajautājiet sev, vai šīs personas iedarbība bija nejauša vai — tieši otrādi — izrādījās mērķtiecīga un likumsakarīga. Mēģiniet atcerēties, kādas sajūtas bija agrāk: vai arī tad jūs izjutāt šādu nepatīkamu stāvokli, vai šī bija pirmā reize?

Vārdu sakot, nevajag uzreiz konkrēto personu uzskatīt par vampīru vai melno magu — centieties šajā jautājumā ievērot savdabīgu nevainības prezumpciju. Noteiktus secinājumus izdariet tikai pēc ilgstošām pārdomām. Sevišķi svarīgi ir nepārsteigties pašā sākumā, kad tikko sākat apgūt šo metodi, jo ātri varat kļūt pārmēru aizdomīgs un izveidot nelabvēlīgu attieksmi pret cilvēkiem.

Vampīra būtības un ietekmes veida noskaidrošana

Ja jūsu priekšā patiešām ir vampīrs, melnais mags vai ekstrasenss, kas cenšas jūs iespaidot, mēģiniet saprast — kāpēc? Ko viņam no jums vajag? Kāpēc ievajadzējās tieši jūsu dzīvības spēka? Ko viņš vispār grib no cilvēkiem?

Papūlieties izprast, kā gan viņam izdodas veiksmīgi «iekārtoties» jūsu tuvumā. Kur slēpjas viņa vampīriskais vai melnās maģijas spēks, viltība, izdoma? Caur kādiem centriem (čak- rām) viņš spēj iedarboties? Atcerieties, ka paņēmienu ir bezgala daudz: astrālais trieciens un ideju laupīšana, okultā iedarbība, ko pastiprina zemes līmeņa draudi, lēna ielīšana aurā un pieglaimīgu komplimentu teikšana, iemidzinot modrību un pēc tam veicot enerģētisko zādzību, arī nepārtraukta spēlēšana uz līdzcietības jūtām, iesaistīšana savu problēmu risināšanā, vēl arī auriskais nakts uzbrukums.

Augstākā aizsardzība

Labākā metode, kā pretoties visām vamplriskajam un melnās maģijas iedarbībām, ir nepārtraukta saistība ar Augstāko, ar Dievu. Tad cilvēka aura kļūst stipra, elastīga, aizsargāta, tā piesātinās ar augstāko garīgo enerģiju un spēkiem, kas neizmērojami pārsniedz vampīra un melnā maga spēkus. Ja cilvēks dzīvo augstu tikumisku dzīvi, viņa sirds ir tīra un viņš nepārtraukti atrodas psihoenergoinformatīvās apmaiņas stāvoklī ar dievišķo, sastopoties ar vampīru vai melno burvi, viņu sargā ne tikai paša griba, bet ari Augstākā Griba. Tā vai nu vispār novirza jebkādus triecienus, ar kuriem cilvēks pats vēl nevar tikt galā, vai ari pieļauj šos nevēlamos kontaktus un triecienus kā pārbaudījumus, bet vienlaikus dod cilvēkam spēku tos izturēt un pārvarēt.

Šāda aizsardzība ir pati efektīvākā un nepieciešamākā, jo bez tās pārējie aizsardzības veidi būs nepietiekoši.

Neidentificēšanās ar negatīvo enerģiju

Var lietot neidentificēšanās metodi. Jājūt negatīvu iedarbību un kaut vai aptuveni zināms tās avots, jāmēģina paraudzīties uz to no malas, it kā pilnīgi no citas pasaules, telpas stāvokļa, turklāt neskatoties tieši. Ja jau ir atklāta iedarbība, tad tas nozīmē, ka «caursista» aura. Vēršoties pie negatīvās iedar- bes avota, domās jāatkārto: «Tas neesmu es! Tas ir kaut kas pārdabisks, par ko mums nav nekādas daļas!» Vienlaikus jācenšas sajust savu «Es» kā nesagraujamu, bezgalīgu un mūžīgu garīgo realitāti.

Šo metodi var lietot pat tad, kad enerģētiskā caursišana, spēka aizplūšana jau nolikusi, — tad šos vārdus saka savai apziņas daļai vai aurai, domās atdaloties no tās. Tā var atbrīvoties no svešās negatīvās enerģijas, iegremdējoties gara dziļumos ar neizmantotu spēka resursu un enerģijas okeānu.

Iekšējā atdalīšanās no negatīvajiem spēkiem, neidentificē- šanās ar melnās maģijas iedarbi ir patiesi efektīva, ja iemācās nepārtraukti sekot savām domām un emocionālajam stāvoklim, kad garīgā pašnovērošana kļūst par apziņas sastāvdaļu.

Enerģētiskā vairoga izveidošana

Ļoti iedarbīga aizsardzības metode ir arī smalkā enerģētiskā vairoga izveidošana. Jūtot briesmas no kāda cilvēka, tāpat vairoties no kādas neapšaubāmi vampīriskas iedarbes uz sevi, domās savs ķermenis un aura jāapņem ar smalku enerģētisko vairogu (jeb ekrānu), to iztēlē veidojot no sevišķi izturīgas, spīdošas matērijas (substances), ko nekāda iedarbe nespēj ievainot, turklāt ar atstarošanas spēju. Metode būs ļoti spēcīgs aizsarglīdzeklis cilvēkam ar attīstītu iztēli un spēju vizuāli domāt. Naidīgā melnās maģijas enerģija tiks atstarota.

Dažādās tradīcijās atšķiras vairoga veidols (pussfera, sfēra, aplis, kvadrāts, siena) un nokrāsa (zeltains, sudrabains, gaiši zils, zaļš, sarkans vai violets).

Ja iekšēji cilvēks ir izbijies un nemierīgs, aizsargājoši iedomu tēli neveidojas, tie ari nevar būt īpaši iedarbīgi. Jo mierīgāk un vienaldzīgāk viņš izturas pret jebkādiem draudiem, jo stiprāks būs enerģētiskais vairogs.

Būs ļoti labi panākumi tad, ja šo vingrinājumu apvienos ar iepriekšminēto metodi, domās par savu augstāko aizstāvi izvēloties Dievu — tas vienmēr var būt par vislabāko vairogu.

Saskarsmes līmeņu nomaiņa

Reizēm ļoti efektīva izrādās iespējamo saskarsmes līmeņu maiņa. Jāiemācās ātri pārvietoties citā psihoenerģētiskā līme- nl, kur neatrodas vampīrs vai melnais burvis, kļūstot nenotveramam un neievainojamam.

Līmeņu maiņa var būt dažāda: apziņa var pārvietot vai nu uz augstākām sfērām (kur negatīvā iedarbība izšķīst), vai arī, tieši otrādi, uz sfēru, kas atrodas tuvu Zemei, ikdienībai (it kā sazemējot triecienu, attālinot negatīvo enerģiju no saviem smalkajiem centriem). Šāda «sazemējuma» piemēri: demonstratīvā skepse pret melnās maģijas spēkiem (bet tie gaidīja izbailes), skaļi pausta neticība viņu realitātei vai arī uzsvērti materiālistiska attieksme pret pašu agresoru. Bet galvenais noteikums — pilnīgs iekšējs miers, kas ļauj brīvi rīkoties.

Brīnišķīgs «sazemējošs» aizsargvairogs ir aktīvs Zemes darbs un pārslēgšanās uz darbību augstu mērķu vārdā.

Transformēšana savos priekšstatos

Visbiežāk vampīriskā iedarbība izdodas tāpēc, ka cilvēks pret vampīriem un melnajiem burvjiem izturas ar pārākām bailēm, iztēlē viņu veidolu (reizē ar to — viņu melno spēku) uzpūšot līdz biedējošiem izmēriem. Tāpēc apziņā (iztēlē) jāsamazina gan viņu lielums, gan nozīmīgums, iedomājoties, ka uzbrucējs ir miniatūrs punduris, bet jūs pats — milzis, kc nekas neapdraud.

Vēl viena iedarbīga psihoenerģētiskās un psiholoģiskās aizsardzības metode: attīstot un pilnveidojot sevī žēlumu un līdzcietību pret saviem Zemes vai okultajiem ienaidniekiem. Tad viņu nozīmība faktiski samazināsies un kā vairogs kalpos cilvēka paša augstākā un tīrākā enerģija.

Šo ieteikumu nedrīkst lietot, ja pretinieks ir daudz stiprāks un viltīgāks, — tad līdzcietība un žēlums nemanāmi var kļūt par lieku iecietību un pat par simpatizēšanu tumšajiem spēkiem, kas gatavi uz visrafinētāko mimikriju un apmānu. Tāpēc vislabāk palikt absolūti vienaldzīgam un aukstam, ekonomējot savu enerģiju priekš augstakiem uzdevumiem un tādejādi izpildot savu garīgo pienākumu.

Izšķīdinoša aizsardzība

Domās it kā mierīga un pacilāta spēka okeānā mēģiniet izšķīdināt vampīra veidolu un viņa sūtīto negatīvo enerģiju — tādā garīgā pilnīgumā, kur nav pat vietas uzbrucējam, tātad nav arī upura, bet ir tikai absolūta vienotība ar Augstāko. Kad cilvēks sasniedz šo stāvokli, viņš sevī ietver enerģiju tik lielā apjomā, ka vairs nebaidās, ka uz kādām enerģijas druskām vēlas pretendēt arī vampīrs. Miers un pārliecība rada papildu aizsardzību.

Aizsargformulas

Senā un mūsdienu maģija iesaka psihoenerģētiskajā aizsardzībā izmantot noteiktas formulas, svētos vārdus, mantras. To pareizs ritms kopā ar elpošanu, tēlainu domāšanu (vizualizāci- ju) un koncentrēšanos uz noteiktiem centriem (čakrām) nodrošina stipru aizsardzību, pievelk cilvēka aurai augstākās enerģijas daļiņas, kas veido izturīgu aizsargtīklu.

Psihoenerģētiskā uzbrukuma brīdī, piemēram, var vairākas reizes izelpā teikt: «Neaiztiec!» — vienlaikus domās it kā ietinot sevi biezā nesagraujamas matērijas plīvurā.

Visas formulas un mantras sekmīgāk darbojas tad, ja cilvēks labi izprot to nozīmi. Mehāniska formulas atkārtošana, ja trūkst paša sirds enerģijas, nav iedarbīga.

Uzbrūkošā aizsardzība jeb garīgās cīņas pamati

Ir gadījumi, kad okultais uzbrukums kļūst neatlaidīgs un agresīvs. Atbildei ari jābūt spēcīgākai. Tāpēc cīņā jāiesaista

Augstākie Spēki, jo ar paša gribu būs par maz. Pašam jābūt gā- tavam cīnīties līdz uzvarai, pilnīgi izspiežot uzbrucējus no savas psiholoģiskās teritorijas. Šeit nepieciešams pilnīgi izslēgt personīgos motīvus, cīnoties bezkaislīgi visaugstākajā izpratnē. Tad ienaidnieks tiks atsviests ar tādu spēku un tik tālu, ka viņa uzbrukums (vismaz tuvākajā laikā) vairs nebūs iespējams.

Lai prettrieciens būtu pareizs, svarīgi koncentrēt gribu, saistot to ar Skolotāja vai Dieva gribu, būt pilnīgā garīgā nomodā, just taisnīgumu un garīgu sašutumu.

Aukstuma terapija

Reizēm enerģijas laupītājs nepārtraukti žēlojas par likteni, problēmām un slimībām, bet pats absolūti neko nedara, lai uzlabotu savu dzīvi. Tad samērā efektīvs aizsardzības līdzeklis ir tā saucamā aukstuma terapija. Tas nozīmē izturēties vēsi pret cilvēkiem ar slimu starojumu. Šai metodei tomēr nav nekā kopīga ar cietsirdību un vienaldzību, jo tikai tā var viņos attīstīt patstāvību — atņemot pierastos nelikumīgos, mākslīgos svešā spēka iegūšanas avotus. Tad enerģētiskajiem vampīriem vajadzēs sasprindzināt savu gribu, lai ar garīgo darbu paši iegūtu enerģiju. Turpretī pilnīgi neauglīga, nepārliecinoša ir pielaidīgāka attieksme, mēģinājums ar vārdiem pārliecināt vampīru par viņa uzvedības nepareizumu un nelikumīgumu. Vēsā, aukstā attieksme, pirmkārt, ārstē vampīru, otrkārt, aizsargā ari upuri, jo palīdz sakopot savu enerģiju.

Rituālā aizsardzība

Dažos gadījumos viens no labākajiem veidiem, kā stiprināt sevi pret smalkās enerģijas laupītājiem vai pēkšņu psiholoģisko triecienu, ir rituālā aizsardzība.

Rituāls ir ne tikai reliģiskas ceremonijas, bet arī citas noteiktā secībā izpildītas darbības, kurām cilvēka dzīvē ir liela tikumiski enerģētiska nozīme. Šajā aizsardzībā darbība, kustība, manipulācija ar priekšmetiem uzsvērti koncentrē cilvēka uzmanību pret vampīru un rada ticību šo darbību glābjošajam spēkam, emocionāli stiprinot cilvēka pozitīvo tonusu.

Lūgšanu krelles, sliekšņa pārkāpšana ar labo kāju, roku sa- krustošana, noteiktu vārdu, frāžu izteikšana zināmā secībā u.tml. darbības var kalpot kā rituālā aizsardzība. Efekts būs, jo uzmanība pievērsta pavisam citai darbībai.

Mūsdienu cilvēks nav pieradis pie šādiem rituāliem, tomēr dziļākajā apziņas līmenī saglabājas ticība tiem, un šo apziņas slāņu aktivizēšana palīdzēs garīgi aizsargāties.

Atgrūšana ar stipru gribu

Šī ir pietiekoši iedarbīga aizsardzība, kad ir izsmeltas citas, daudz delikātākas, metodes. Tā piemērota cīņai ar vampīru — nekauņu, kuru nekas cits nevar apstādināt. Vajadzīga gribas koncentrēšana, spēja rīkoties noteikti un drosme vajadzības gadījumā pilnīgi pārtraukt emocionālo un enerģētisko kontaktu, pat ja tāpēc draudētu konflikts.

Lai to izdarītu, vispirms atbildiet savam augstākajam «Es», vai Dieva priekšā rīkojaties taisnīgi, tad savāciet nepieciešamos spēkus un enerģiju, atrodiet atbalsta punktu un saikni ar Augstāko.

Centieties atgrūst tikai ar gribu, nepaužot nekādas negatīvas emocijas — ne niknumu, ne aizkaitinājumu —, neapšaubiet ari labvēlīgu iznākumu. Esiet vai nu bezkaislīgs, vai cēla sašutuma pilns, bet vairieties no dusmām!

Dažreiz pietiks tikai ar iekšēju atstumjošu kustību, bez ārējām izpausmēm. Reizēm būs nepieciešami arī vārdi un darbi.

Tēlaina simboliska aizsardzība

Iztēlē rada aizsargsferu no vizuāla grafiskā attēla, izvēloties individuāli spēcīgāko aizsargsimbolu — pentagrammu (piecstaru zvaigzni), ugunīgu krustu, īpaši emocionālu svētbildi.

Labāk, ja cilvēks iztēlē it kā «ieiet» attēlā, stiprina savu auru ar dievišķā simbola enerģiju un pārdzīvo emocionālo kontaktu ar simboliskās figūras dzīvo dvēseli.

Cilvēka paša enerģētiskais lauks nedrīkst būt pārāk irdens, nesaturīgs, jo tad simboliskā figūra zaudē garīgo spēku un nespēj aizsargāt.

Lokveida aizsardzība

Tā saucamais maģiskais jeb apburtais loks neielaiž iekšpusē naidīgo enerģiju. Domās ap sevi vai aizsargājamo personu zīmē sudrabainu vai zeltītu enerģētisko apli, tā iekšpusi piesātina ar augsta blīvuma un starojuma enerģiju. Apli var pildīt ar Skolotāja tēlu vai lūgt talkā aizsargājošo Skolotāja Staru. Svarīgi, lai cilvēka apziņā aplis būtu elastīgs, attīrošs spēks, kura ugunīgais spriegums neļauj ļaunumam pat tuvoties.

Aplis ir ne tikai individuāls aizsardzības simbols. Sakrāla nozīme ir riņķa dejai; jāpiemin arī dažādu slepeno biedrību ārējā un iekšējā apļa jēdzieni. Kolektīvo lokveida aizsardzību principā var izmantot analogi individuālajai, tikai cilvēku savstarpējām attiecībām jābūt harmoniskām, vienojošām.

Pret ārējo pasauli šāda garīgu domubiedru grupa ir enerģētiski monolīta — uzbrukums atsevišķam tās loceklim tiek uztverts kā uzbrukums visai grupai. To apvieno kopīgā karmiskā un garīgā disciplīna, ari kopīgs noslēpums par grupas darbību un mērķiem. Milzīga nozīme ir grupas līderim. Apļa radīšana būtiski neatšķiras no individuālā riņķa izveidošanas. Ļoti svarīgs ir vienojošo mērķu cēlums un tīrība.

Priekšmetiska aizsardzība

Visās pasaules garīgajās, reliģiskajās tradīcijās ir minēti zināmi materiālie priekšmeti, kas spēj garīgi aizsargāt. Talismani un amuleti senajā maģijā, maģiskās lodes un asmeņi eiropiešu okultismā, svētās figūras budismā un, visbeidzot, kristiešu krustiņš — tie visi ir t.s. priekšmetiskās aizsardzības spilgtākie piemēri. Aizsardzības efektivitāte ievērojami pieaug, ja cilvēks tai tic un pats domās priekšmetam piedēvē garīgu spēku, bieži to atceras, nēsā to līdzi. Periodiski uzlādējoties, šāds priekšmets piesaista vēl augstākas enerģijas. Tam ticot, talismans «atdzīvojas» un iegūst aizsargspējas.

Hermētiskā aizsardzība

Sastopoties ar vampīrisma parādību, cilvēks noslēdzas, izo- lējas no kontakta gan fiziskajā plānā (sakrusto rokas, kājas, pasvītrojot telpisku distancēšanos, novērš skatienu u.tml.), gan garīgajā, iekšēji noslēdzoties jebkuram kontaktam. Sastopot uzsvērti noslēgtu sistēmu, vampīrs parasti jūt psiholoģisku diskomfortu un var pārtraukt enerģijas laupīšanas mēģinājumu.

Cits kontakta pārtraukšanas variants: noslēgt jelkādu informāciju par sevi, par savām lietām un pat par savu darba daļu, ja šis darbs jāveic kopā ar vampīru.

Cilvēkam jāsaglabā skaidra apziņa, situācijā labi orientējoties un redzot visas vampīriskās personas viltības.

Spontānā aizsardzība

Nav nekāda aizsardzības plāna, bet tā ir pēkšņa un pārsteidzoša atbilde uz enerģijas nolaupīšanas mēģinājumu. Paņēmieni var būt dažādi un neparedzēti, ārēji neparasti, radušies it kā bez iepriekšējas gatavošanās. Šī atbildes reakcija ir spontāna, ārēji līdzinās improvizācijai, spēlei.

Lai cilvēkā rastos šāda spontāna enerģija, ar sevi ilgstoši jāstrādā. Tad uzbrukuma momentā enerģija darbojas spontāni, jo pats cilvēks reti kad iepriekš spēj paredzēt tās izlaušanos.

Lai šo metodi lietotu, gan ārēji, gan iekšēji jāuzkrāj nevainojama enerģija. Par ārēju var saukt cilvēka tikumisko sākumu. Iekšējā — tā ir neatlaidīga tiekšanās uz pašu gaišāko spēku pasaulē — uz Dievu —, uz garīgo spēku ekonomisku izmantošanu, prasmi sadalīt enerģiju. Tikai tad var cerēt, ka uzbrukuma brīdī izlauzīsies nevainojamā aizsargenerģija.

Informatīvā aizsardzība

Jārunā nevis par kādu atsevišķu paņēmienu, bet gan par veselu aizsargmetožu sistēmu. To var lietot, kad tiek iedvesta kaut kāda blakusdoma, ideja, tēls, vēlēšanās, lēmums, iznīcinoša uzvedības programma.

Aizsargmetožu būtība:

0 pārstāt «barot» sevī informācijas patērētāju, kas pieradis, piemēram, nepārtraukti skatīties TV un bez tā jūt diskomfortu. Mēģiniet dažas dienas neskatīties, turklāt nezaudēt labsajūtu;

#     precīzi apzināties, kuras radio vai TV studijas, kanāli, pārraides vai tikai atsevišķas epizodes kaitē jūsu garīgajai izaugsmei, kuras šai ziņā ir neitrālas, nekaitīgas un kuras pārraides dod spēka pieplūdumu (ja šādi raidījumi eksistē);

#     televīzijas programmas skatoties, enerģētiski ar tām ne- identificēties, bet izdarīt pašanalīzi, vai enerģija neaizplūst velti;

#     mierīgi vērot politisko notikumu emocionālos virpuļus;

#     laiku pa laikam pārskatīt savu apziņu, izmetot no tās nevajadzīgo informāciju, it sevišķi emocionālos krāmus ap to;

#     izturēties pret TV informāciju kā pret koncentrētu ilūziju, kas reizēm var būt ļoti kaitīga tās nosacītā saistībā ar reālo dzīvi un problēmām.

Un tomēr apzināties, ka šāda ilūzija nepieciešama, jo arī caur to spīd augstās Patiesības Gaisma, kuru jāmāk atrast ari informācijas plūsmā. Atcerēties, ka pati svarīgākā informācija par garīgajām problēmām, kas pamudina pieņemt izšķirošus lēmumus un iekšēji mainīties, nekad nav nejauša — tā ir vēstnesis no augstākajām sfērām. Mācieties to tā uztvert, lai neaiz- baidltu šo vēstnesi.

Egregorā aizsardzība

Atšķirībā no Augstākās Aizsardzības metodes cilvēks savienojas ne tikai ar Dievišķo Spēku, bet ari ar baznīcas enerģiju gan Zemes, gan Debesu jomā: ar attiecīgās reliģijas paslu- dinātāju, pagātnes un tagadnes svētajiem, garīgajiem skolniekiem. Egregorā enerģija ietver arī lūgšanu spēku, kas skaitītas kopš reliģijas vai mācības izveidošanas briža; tur ietilpst visu sekotāju garīgā pieredze, kā arī rituālu, dievkalpojumu, tradīciju enerģija.

Grūtā dzīves brīdī, jūtot pēkšņu spēka izsīkumu un enerģijas aizplūšanu, saprotot, ka paša spēki ir par vājiem, lai pretotos, cilvēks var piesaistīties egregorā spēkam. Tad uz vampī- risko personu iedarbosies egregorā enerģija, kas neizmērojami pārsniedz ikviena atsevišķā indivīda enerģiju. Panākumi atkarīgi no tā, cik stipri aizsardzības alkstošais tic savai reliģijai, mīl un ciena to.

Čakru aizsardzība pret enerģētiskajiem triecieniem

Nereti vampīrs vai melnais burvis uzbrūk tikai atsevišķiem cilvēka psihoenerģētiskajiem centriem (čakrām). Tad cilvēks jūt sāpes vai ieduršanos tādā vietā vai ari centru darbība vairs nav tik harmoniska vai saskaņota. Lai centrus pareizi aizsargātu, jāzina to funkcionālā uzbūve uri aizsardzības tehnoloģija.

Visu čakru noslēpums slēpjas centrālajā divpadsmitlapu anahatā jeb sirds čakrā. Enerģētiskais trieciens caursit kādu centru vispirms tāpēc, ka pietiekami saspringti un visaptveroši nestrādā sirds centrs, cilvēkam trūkst intensīvas emocionālās, garīgās dzīves ar tieksmi uz pilnību. Viņa sirds čakra savas nepilnības dēļ nespēj ne pilnvērtīgi ietvert, ne pilnvērtīgi apstrādāt pārējo centru psihoenerģētisko potenciālu, šajā brīdī «caursit» visvājāko centru.

Centru (čakru) aizsardzībai nepieciešams

#     nepārtraukti noturēt apziņu emocionālās sirds līmenī (tās centrālajā daļā);

#     ik dienas domās vairākkārt pārbaudīt sava mugurkaulāja (kā enerģētiskās serdes) stāvokli, lai atklātu kāda centra vājumu, varbūt caursišanu;

#     tiekties pēc centru saskaņotas darbības, kas iespējama, ja centri pakļaujas sirds emocionālajai gribai un cilvēks ir pārvarējis pretrunīgās vēlēšanās un kaislības;

#    caur sirds centru koncentrēties uz čakru, to it kā ievelkot sirds orbītā, lai tajā ieplūst varena, gaiša psihiskās enerģijas straume;

#     ar indiešu jogu metodi domās «ieelpot» gaisu un enerģiju caur slimo orgānu — bojāto čakru;

#    dažas minūtes paturēt rokas virs bojātā centra, domās tur lejot attīrošu, atjaunojošu gaišo enerģiju;

#      dažas minūtes bojāto ķermeņa vietu pamasēt pretēji pulksteņa rādītāja virzienam;

#    vienmēr par bojāto centru (čakru) domāt pozitīvi un ticēt, ka tas ātri atjaunosies, neļauties tumšām, negatīvām domām;

#     ar apziņu tiekties pretī Augstākajām pasaulēm, Dievam un pilnībai, domās garīgajai pasaulei atklājot visas savas problēmas un caur bojāto zonu uzsūcot dziedējošo, dievišķo enerģiju;

#     atsevišķos gadījumos slodzi no slimā centra pārnest uz kādu citu — veselāku.

Psihoenerģetiskais aikido

Šī metode ir smalks ekvivalents dažām fiziskām metodēm, ko izmanto tālo Austrumu cīņas mākslās, kad cīnītājs it kā piekāpjas pretiniekam — līdz absurdam kopē viņa kustības un līdz ar to izved no līdzsvara.

Nokļuvis negatīvajā enerģētiskajā iedarbībā, cilvēks ar savu darbošanos to apsteidz, parodē vampīra taktiku, pārspīlējot viņa aktivitāti, izliekoties, ka jau padodas un zaudē enerģiju. Tā tiek radīta sakāves ilūzija un iemidzināta vampīra uzmanība, kas izsit viņu no līdzsvara un izprovocē psihoenerģētiskos zudumus viņam. Šādu metodi var nosaukt par psihoenerģētis- kās ironijas metodi, jo enerģijas vietā vampīrs saņem tikai ilūziju par to, satracinās un tērē spēkus.

Šai metodei nepieciešama liela māka, izsmalcinātība un prasme rīkoties ar savu enerģiju. Tikai augstā līmenī apguvis savas psihoenerģētiskās struktūras, cilvēks spēj pārvietot smalkās enerģijas straumes, nezaudējot līdzsvaru un pārspējot uzbrucēju.

Absolūtā atklātība

Arī cilvēka pilnīga atklātība un vaļsirdība pret enerģijas laupīšanas mēģinājumiem var būt spēcīgs aizsargs pret negatīvajām iedarbībām un vampīrismu.

Kad cilvēks ieņem šādu pozīciju, viņam zūd bailes un viņš saplūst ar pasauli un cilvēci vienotā augstākās kopības izjūtā, nebaidoties no vampīra, jo viņam nav iespējams atņemt enerģētisko Visumu. Absolūtā atvērtība rada saistību ar Augstāko, apziņā atraisa varenus spēkus, kas iznīcina vampīra veidolu un tā iekļūšanas vietu. Absolūtā vaļsirdība ietver arī pārsteiguma enerģiju, reizēm pilnīgi atbruņojot vampīru.

Šī metode nčprasa bezdomu atklātību un neaizsargātību, bet gan piedāvā izjust tīras sirdsapziņas prieku un pilnīgu vaļsirdību Dieva priekšā. Tikai tad cilvēks saplūst ar dievišķo enerģiju, kas aizpilda visu ārējo un iekšējo telpu, un tad vampīra spēks viņam netiek vairs klāt.

Aizsardzība miegā

Miegā iespējama cilvēka smalkā ķermeņa iziešana ārpus viņa fiziskā veidola — astrālajā pasaulē, kur netrenētai būtnei to grūtāk kontrolēt. Pastāv risks, ka var notikt psihiskais uzbrukums, enerģētiskā laupīšana, turklāt šajā gadījumā zaglim ir lielākas priekšrocības nekā parastajā dzīvē.

Lai izsargātos no psihiskā uzbrukuma, nepieciešams

0 pirms miega intensīvi nodoties lūgšanām, lai smalkais, jūtīgais ķermenis paceltos augstākajā astrālajā sfērā, kur to tumšās būtnes neaizsniedz;

#     prast kontrolēt miegu, lai iemiegot apzināti spētu pāriet robežu starp nomodu un miegu, nezaudējot skaidrā nomoda izjūtu. Tad arī miegā iespējams apzināt sevi un kontrolēt savu psihoenerģētisko stāvokli;

#     spēt pamosties, ja miegā jūtams uzbrukums, kam nevar pretoties. Ne vienmēr tas izdodas viegli, jo tumšie spēki cenšas ar varu noturēt astrālajā pasaulē, uzgulstoties uz galvas, kakla un krūtīm.

Reizēm jāpieliek zināms spēks, jāveic kāda garīga darbība, kas saistās ar pāreju no iekšējā astrālā uz ārējo — Zemes līmeni;

O vadīt vieglo un plastisko miega matēriju. Jāapzinās, ka miegā jūs spējat un drīkstat visu, lai uzvarētu pretinieku, tikai jūsu mērķim jābūt augstam un nodomiem tīriem. Tad būsiet aizsargāti pret negatīvo iedarbību;

#     pamostoties atcerieties 1) sapņus, idejas, tēlus, kas radās jūsu apziņā, 2) Skolotāja vai Augstākā tēlu. Tas palīdzēs noskaņoties dienas darbiem, radīs labu emocionālo tonusu un pasargās no astrālā plīvura, kas stiepjas aiz jums kopš nakts.

Aizsardzība slimības laika

Slimību izraisa smalkāki cēloņi, nekā esam pieraduši domāt, un šajā laikā cilvēka netveramais astrālais un ēteriskais apvalks ir pavājināts, tātad vieglāk to var iespaidot vampīriskā un negatīvā enerģija.

Lai sevi pasargātu:

#    slimības laikā ekonomējiet spēkus, veicot garīgas nodarbības — meditēšanu, lūgšanas, tiekšanos uz Augstāko;

#     minimāli kontaktējieties ar cilvēkiem, no kuriem var sagaidīt enerģētiskos triecienus un vampīriskās izpausmes;

#    domās ap sevi veidojiet ugunīgu loku, kur sadegtu slimību izraisošā enerģija;

#      saglabājiet ticību sava organisma spēka rezervēm un Augstākā spēka aizbildniecībai. Domās it kā izdzeniet slimību, izgrūžot to ārpus auras. Taču, ja īpaši neticat sev un arī Augstākajam, netērējiet cīņai ar slimību jau tā niecīgos spēkus — lai organisms un jūsu fiziskā daba pati tiek galā ar kaiti. Sajūtot negatīvu psihisko iedarbību, sakopojiet visus iekšējos spēkus un ietiniet savu ķermeni necaurlaidīgā apvalkā;

#      centieties saglabāt mieru: ar mājiniekiem neielaisties konfliktos, nestrīdēties ar ārstiem un medicīnisko personālu pat tad, ja viņiem nav taisnība. Saglabājiet iekšēju mieru, humoru, klusējiet vai mainiet sarunas tematu;

#     ja tomēr saņemts enerģētiskais trieciens, emocionāli uz to nereaģējiet, nepārdzīvojiet. Enerģētisko caursitienu vietas atjaunojas samērā ātri — no dažām stundām līdz divām trīs dienām (ja trieciens bijis spēcīgs). Iekšējās traumas veidojas tikai tad, ja negatīvā enerģija caursitusi uzreiz vairākus apvalkus — ēterisko, astrālo, mentālo — un, iespējams, pat atvienojusi cilvēku no garīgās sfēras.

Zemes aizsargenerģijas izmantošana

Metodes aizsākums atrodams jau antīkajās tradīcijās: sengrieķu mitoloģijā Antejs piekļāvās savai mātei Zemei. Tālo Austrumu cīņas mākslās daudzi vingrinājumi veido cilvēkā prasmi rast saikni ar Zemi un uztvert tās spēku.

Lai izmantotu Zemes aizsargenerģiju, nepieciešams

#     apgūt saistību ar Zemi kā ar dzīvu organismu un milzīgu dziedinošas enerģijas rezervuāru;

#    just zemi kā drošu, nesagraujamu pamatu, kas nēkādos apstākļos nezudīs;

#     savu apziņu novadīt uz kājām un «ieelpot» gaisu, enerģiju un spēku caur pēdām;

#     izjust Saules pinumu un enerģētisko centru djaņ-tjaņ, kas atrodas 2 cm zem nabas, saistībā ar Zemes enerģētisko centru, kas sniedz drošu atbalstu;

#     noguruma, depresijas, vājuma brīdī piekļauties zemei kā Mātei un piepildīt sevi ar tās vareno spēku. Zeme ir kā milzu zibensnovedējs, kas aizsargā cilvēku no negatīvo emociju zibeņiem un novērš nevajadzīgos triecienus.

Zeme ir ne tikai planēta un enerģētisks balsts, bet ari vēsturiskas atmiņas un dzimtenes simbols. Zeme ir arī telpas daļa, ko piesātinājušas vēstures strāvas, garīgās pieredzes enerģija, ko krājušas iepriekšējās paaudzes.

Tāpēc, aizsargājoties pret negatīvajiem triecieniem ar an- tinacionālu ievirzi, jāatceras sava nacionālā piederība, jūtot savas dziļākās saknes zemē, aizlūdzot par garīgo atdzimšanu, domās uztverot zemi un tautas dvēseli kā reālu dzīvu spēku.

Lūgšanu aizsardzība

Šī metode ir viens no Augstākās Aizsardzības metodes variantiem. Svarīgi, lai lūgšanu neskaitītu mehāniski, bet pilnīgi apzināti un lai lūdzējs sevi pilnīgi nodotu Augstākajai Gribai. Būtiski arī, lai cilvēks dziļi ticētu lūgšanas varenajam aizsarg- spēkam, lai tā sakristu ar viņa reliģisko pārliecību.

Lai lūgšana cilvēka aizsardzību nodrošinātu ne tikai zemes notikumos, bet arī pašā lūgšanas brīdī, nepieciešams

#     nostiprināt izjūtu, ka gars visu laiku ir līdzās, ka nekādos apstākļos tas savu aktivitāti nezaudē;

#     censties lūgšanas laikā nepamest ķermeni, turēties pie zemes drošā balsta — vai ari tiekties uzreiz uz garīgo pasauli, apejot kārdinošo astrālo līmeni;

#    ja tomēr negribot esat nokļuvis astrālajā pasaulē, sastapies ar kaut kādiem tēliem, enerģijām vai būtnēm, saglabāt mieru un skaidru apziņu;

#     saglabāt gribas paškontroli gan pār domām, gan emocijām, gan organisma enerģētisko tonusu.

Meditācijas aizsardzība

Meditācija paredz apziņas pilnīgu koncentrēšanu uz kādu garīgu objektu, procesu, spēku, un tajā laikā cilvēks iekšēji «aiziet» no uzbrucēja vai viņa iedarbības uz citu enerģētisko līmeni. Šeit viena enerģija izspiež otru. Ap meditējošo cilvēku rodas spēcīgs enerģētiskais lauks, kas aizprosto jebkuru tuvošanās mēģinājumu, lai nolaupītu enerģiju.

Ja noticis enerģētiskais trieciens

Vispirms mēģiniet noteikt enerģētiskās iztukšošanās iemeslu: vampīra iedarbība, enerģētiskais trieciens, pašsajūtas, psihofizioloģiskā ritma svārstības vai lielās pilsētas atmosfēras negatīvā iedarbība? Ieklausieties sevī, centieties uztvert pašas pirmās no dziļumiem nākošās izjūtas, notvert tēlu, kas līdzētu rast atbildi.

Ja tomēr bijis enerģētiskais trieciens un aptuveni var nojaust tā avotu, tad nepieciešams ātrāk pārvarēt sekas:

•     emocionāli nomierināties, nekrist panikā pat tad, ja jūsu biolauks ir «caursists», jo bailes un nemiers nepalīdzēs jums izkļūt no šīs situācijas;

•     noturēties nepārtrauktā apzināta nomoda stāvoklī, lai būtu «šeit un tagad», nevis gremdēties pagātnes notikumos vai raizēs par nākotni. Tad ātrāk notiks enerģētiskā atjaunošanās, ari caursišanas iemeslu un dziļuma apzināšanās;

•      palēnināt un līdzsvarot elpas ritmu, it kā ieelpotu un izelpotu varenu, uzmundrinošu enerģiju, kas aizdziedē enerģētisko ievainojumu;

•     pie sevis vairākkārt noskaitīt lūgšanu, pievērst uzmanību caursistajam enerģētiskajam centram un, koncentrējot apziņu, traumas vietā iztēloties harmonisku stāvokli;

•     tūdaļ censties mainīt darbības veidu un vietu;

•     cik vien ātri iespējams, doties dabā;

•      vērsties pie garīgā Skolotāja.

Ja saņemtais psihoenerģētiskais trieciens bijis vampī- risks paņēmiens ar svešas, naidīgas gribas un auras pieslēgšanos, tad pēc iespējas ātrāk jāatbrīvojas no tās:

•     jānoskaņojas uz pilnīgu iekšēju, garīgu, psiholoģisku neatkarību no personas, kas uz jums iedarbojusies;

•     jācenšas iekšēji saraut patoloģisko enerģētisko saiti, pieslēdzoties Augstākajiem Spēkiem, paaugstinot sirds starojuma jaudu, intensitāti;

•      ja tas neizdodas ātri, tad izstumšana jāveic pakāpeniski, jāņem talkā visiedarbīgākās lūgsnas;

•      jācenšas pilnībā atjaunot enerģētisko veselumu. Domās savs ķermenis jāapņem ar zeltainu, ovālu apvalku un jākoncentrējas uz savu neatkarību un neuzvaramību;

•      turpmāk jācenšas būt modram: apzināties karmisko attiecību būtību un konkrēto situāciju, lai sev apkārt nepieļautu potenciālu vampīru parādīšanos.

Par meditācijās nepieciešamību

Cilvēki nereti ar neuzticību raugās uz meditāciju, saskatot tajā kādu jaunmodīgu Austrumu eksotiku, neuzticību baznīcai, briesmas garīgajai izaugsmei. Augstā vērtē ir lūgšanas, uzskatot meditāciju par to pretpolu.

Lai lūgšana sekmīgi notiktu, visas domas jāsavāc sirds dziļumā, pilnībā jāaptver prāta kustības, jālīdzsvaro elpošana un šajā apziņas — sirds savienībā jārada iekšējs klusums. Tikai tad, kad cilvēks pacelsies šādos augstumos, tiks sadzirdēta viņa lūgšana Kristum. Un tās arī ir pilnīgas meditācijas pazīmes gan pēc formas, gan satura. Tāpēc to var uzlūkot par svarīgu, iepriekšēju lūgšanas stadiju.

Kāda ir Agni Jogas attieksme pret meditāciju? Tas ir pārāk nopietns jēdziens ar vairāku tūkstošu gadu vēsturi, lai to izslēgtu no garīgā arsenāla vai vienkārši noliktu arhīvā. Nopietnu parādību vērtēšanā Agni Joga nekad neizmanto vienkāršoto dogmatisko loģiku, kas paredz tikai sajūsmu ar «jā!» vai dusmas ar «nē!». Un tāpēc daži citāti no Agni Jogas mācības un H. Rērihas vēstulēm:

«Viss, kas veicina domāšanas koncentrāciju, ir ļoti derīgs un visādi atbalstāms. Dažādos veidos jāiemācās savākt savas domas. Apziņas paplašināšanai tik ļoti nepieciešama domu un darbības konsekvence.» (H. Rēriha. «Vēstules».)

«Var pievienot pašu derīgāko vingrinājumu — paklusēt un novirzīt domas uz Augstāko. Izplūst brīnišķīgs augstākais radošais siltums, jo nav taču vajadzīga visu aprijoša uguns.» («Ugunīgā Pasaule».)

«Iemācieties skatīties neredzot un klausīties nedzirdot, protiet tā vērsties garīgajā, ka pat ar atvērtām acīm neredzat priekšā stāvošo. Vai arī — par spīti troksnim visapkārt — neko nedzirdat. Tā var stipri pavirzījies uz psihiskās redzes un dzirdes pusi…» («Hierarhija». 68. p.)

«Vēl viens derīgs vingrinājums. Pamēģiniet vienlaikus rak- stlt ar abām rokām un turklāt kaut ko dažādu. Vai mēģiniet vienlaikus diktēt divas vēstules vai sarunāties ar divām personām uzreiz. Mēģiniet neuzsākt strīdu, kad jūsu sarunu biedra nelīdzsvarotais garastāvoklis grib jūs nokaitināt. Izmēģiniet daudzus apziņas dubultošanās piemērus. Vingrinieties, lai jūsu enerģija brīvi var «izplūst» vairākos virzienos…» («Hierarhija». 69. p.)

No citētā redzams, ka attieksme pret meditāciju ir diezgan pozitīva. Tomēr ir tādi meditācijas veidi, kas ir ne vien neefektīvi, bet pat kaitīgi: 1) dažādi psihotehniskie paņēmieni, kas mākslīgi atvieglo astrālā ķermeņa atdalīšanos; 2) pastiprināta elpas aizturēšana; 3) mehāniska uzmanības koncentrācija uz atsevišķiem centr am (čakrām) bez augstas garīgās ievirzes; 4) meditācija tikai ar domu tēliem, neiesaistot sirdi.

Par nelietderīgiem Agni Joga uzskata ari Rietumos izplatītos suģestijas un hipnozes paņēmienus, kuros neizmanto dziedinošo sirds enerģiju, kā ari ilgstošu klasisko meditāciju nekustīgā pozā.

Lai apturētu mūsdienu pilsētniekam ierasto dzīves ritmu un pārskaņotos uz ugunīgo evolūcijas ritmu, nepieciešami gan vientulības mirkļi un atslēgšanās no pasaules, gan nopietnas garīgās studijas ar jaunām meditācijas metodēm. Tas gan nenozīmē, ka pilsētā dzīvot nav iespējams, — ir tikai jāzina, kā reizēm saņemt tīra garīgā gaisa malku, pārvērst to atsvaidzinošā augstās enerģijas straumē. Agni Jogas meditācijā organiski iekļaujas arī dzīves samezglojumu risinājumi, jo tā balstās uz atmodinātās sirds siltumu. Šī meditācija rit tiklab ikdienas steigā, kā ari vienatnē ar sevi.

Tā ir bagātīgi radoša doma, skaistuma izkopšana, uzmanības, gribas un iztēles, kosmiskās apziņas audzināšana, nepārtraukta iekšējā nomoda sasniegšana, tā ir prasme pilnībā novērtēt savas pozitīvās un negatīvās īpašības, apgūt t. s. mentālo elpošanu, kas pamatojas uz prasmi ilgstoši novērot katru ieelpu un izelpu, apzināti šo procesu laikā uzsūcot smalko enerģiju un spēkus. Tā ir prasme ikvienai darbībai pievienot domu.

To visu sasniegt nav vienkārši: nepieciešama pacietība, kultūra, izglītība, daudzu garīgo tradīciju apguve un, visbeidzot, bezbailība. Šāda pasaules iepazīšana no cilvēka prasa neparasti augstu iekšējās dzīves un sirds sasprindzinājumu.

Patlaban beidzas iepriekšējais laikmets un sākas Jaunā Ēra — ar satricinājumiem un kataklizmām, turklāt tik spēcīgām, ka tās var būt liktenīgas arī planētai.

Zemei tuvojas Pasaules uguns, planētas aurā uzkrājušās augstas kosmiskās enerģijas. Šīs uguns tuvošanās iezīmējas ar dievišķā taisnīguma atjaunošanos uz Zemes, patiesības triumfu, bet tiem, kas taisnīgumu pārkāpj, tas būs ļoti sāpīgi.

Izdzīvot, garīgi attīstoties, varēs tie cilvēki, kas apzināti attīrīs savu auru no haosa un slimību izraisītājiem, kas audzējuši garīgo spēku, sasnieguši augstu psihiskās enerģijas līmeni. Lielā atlase par tiesībām cienīgi nostāties uz nākošā evolūcijas attīstības pakāpiena notiks dvēseles līmenī. Vērtēs tās lielumu, cildenumu, sirds skaidrību un iekšējās dzīves intensitāti. Nepietiek būt vien labam cilvēkam — ir iekšēji jāuzliesmo un jānorūda visas savas labākās garīgās īpašības.

Meditējot nepieciešamā speciālā aizsardzība nav vienkārša. Tāpēc meditējot labai aizsardzībai nepieciešams

#     vienmēr saglabāt skaidru apziņu un notiekošos iekšējos procesus vajadzības gadījumā prast mierīgi vērot no malas;

#     kontrolēt smalkā ķermeņa stāvokli un prast apturēt tā spontāno, nevadāmo iziešanu smalkajā pasaulē;

#    kritiski vērtēt jebkurus — pat pozitīvus — emocionālos pārdzīvojumus, meditējot pārvarēt tieksmi pēc baudas, mērķis ir patiesības sasniegšana;

#    meditācijas brīdī vairāk balstīties uz sirds iedegto uguni;

#     nekavējoties atdot uzkrātās enerģijas pārpalikumu garīgiem mērķiem vai Zemei, neuzkrāt neizlietoto enerģiju;

#     domu secinājumos balstīties gan uz iztēli, gan veselo saprātu.

Pēcvārds

Lūk, grāmata ir izlasīta. Liekas, informācijas pietiek, lai rastos samērā labs priekšstats par aplūkoto problēmu un katrs varētu uzsākt darbu sevis pilnveidošanā.

Kam būtu jāpaliek prātā pēc šīs grāmatas izlasīšanas?

#    Jāizveidojas skaidrai izpratnei par visiem vai vismaz galvenajiem psihoenergoinformatīvās apmaiņas aspektiem, par vampīrismu un aizsardzību pret to.

#     Skaidri jāsaprot: visbīstamākais ir «iekšējais vampīrs» — tātad mēs paši sev diemžēl esam vislielākie ienaidnieki.

#    Jānostiprinās pārliecībai, ka nav tāda vampīrisma, melnās maģijas un burvestības veida, no kura nevarētu aizsargāties, turklāt ne ar kādām eksotiskām, sarežģītām metodēm, bet gan ar pašu vienkāršāko un visdrošāko metodi — ar nepārtrauktu tiekšanos pie Dieva, tīru sirdsapziņu un saspringtu, darbīgu dzīvi, kas vērsta uz augstiem mērķiem.

#     Skaidri jāapzinās, ka reliģija un ezoteriskās zināšanas ir labākie Gaismas ieroči cīņā pret to tumsu, ko rada vampīrisms, melnā maģija un burvestības.

#    Katram brīvprātīgi jāizvēlas savs iekšējais garīgais ceļš.

#     Mierīgai un labvēlīgai jābūt attieksmei pret visiem, pat nepilnvērtīgiem cilvēkiem, jo mums ikvienam lielākā vai mazākā mērā piemīt vampīriskas tieksmes. Tikai acīs krītošs zināmu īpašību pārsvars ļauj uzskatīt kādu personu par vampīru.

#     Jāizskauž bailes no visa veida magiem, melnajiem burvjiem un vārdotājiem.

#     Nav pamata aizdomīgumam pret katru cilvēku, it kā viņš jūs provocētu uz sliktu.

# Daudz jāstrādā ar sevi, lai apgūtu visus dažādos aizsardzības paņēmienus.

Grāmatas mērķis — atmodināt tiekšanos uz pilnību un iekšēju brīvību, raisīties no bailēm, sastopoties ar vamplrismu, melno maģiju un burvestībām. Ja tomēr bailes, sasprindzinājums un nedabigums jūs turpina uztraukt, bet jums radusies uzticība šai grāmatai, vēlreiz mierīgi un apzināti pārlasiet noda(u par ciņu ar vamplrismu, mēģinot atrast to savu iekšējo «Es», kas pretojas šim zināšanām. Un pats sev atbildiet — vai jums patīk šis «Es»? Kurp tas jūs aizvedīs? Vai jūs vēlaties dzīvot kopā ar to?

Varbūt šis ieteikums palīdzēs doto tēmu uztvert citādi. Bet, ja nepalīdz, vērsieties tieši pie reliģijas un garīgās mācības. Taču atcerieties: savā būtībā vēršanās pie tik augsta garīga avota vienīgi ar mērķi meklēt aizsardzību pret vampīrismu, melno maģiju un burvestībām — tas ir necienīgi un nepareizi. Pie Dieva vispirms jāvēršas ar apņemšanos pildīt viņa Gribu.

Saturs

Priekšvārds ……………………………………………………………………………….. 3

Ievads ………………………………………………………………………………………….. 7

I    nodaļa. Psihoenergoinformatīvā apmaiņa …………………………….. 16

Enerģijas avoti …………………………………………………………………………… 16

Cilvēka enerģētiskie centri ………………………………………………………… 18

Dabā un kosmosā ……………………………………………………………….. 22

II  nodaļa. Enerģētiskās laupīšanas būtība………………………………. 23

Pretdarbības iespējas ……………………………………………………………… 24

Daba palīdz un dziedē ……………………………………………………………. 26

III    nodaļa. Melnā maģija pasaules vēstures aspektā ……………… 29

Kosmisko ciklu ietekme ……………………………………………………………. 32

IV    nodaļa. Enerģijas laupīšanas izpausme mūsdienās …………… 35

Vampīru iedalījums ………………………………………………………………….. 37

Pret savu valdību un tautu ……………………………………………………….. 39

Biznesā un komercijā ……………………………………………………………….. 41

Enerģijas laupīšanas izpausmes kolektīvā ……………………………….. 42

V    nodaļa. Vampīrisms mūsdienu dzīves stilā …………………………. 48

Uzvedības stils, dzīvesveids ……………………………………………………… 49

Sadzīves vampīrisms ………………………………………………………………… 51

Vīra un sievas attiecības …………………………………………………………… 55

Vecāki pret bērniem ………………………………………………………………….. 58

Bērna enerģija …………………………………………………………………………… 59

VI    nodaļa. Veselības problēmas risinājums ……………………………. 66

Enerģijas laupīšanas norise ………………………………………………………. 67

Kā rodas slimības ……………………………………………………………………… 71

Kā veselību sargāt ……………………………………………………………………… 74

VII    nodaļa. Cīņas ar savām vampīriskajām īpašībām ………….. 77

Kā sevi iepazīt ………………………………………………………………………….. 79

VIII  nodaļa. Psihiskās enerģijas saglabāšana un zuduma novēršana 89

IX  nodaļa. Pasaules tumšo spēku ietekme uz psihoenergoinformatīvajiem procesiem 107

X    nodaļa. Patstavīga aizsardzībā …………………………………………. 119

Pēcvārds…………………………………………………………………………………… 141

izdevejs: laikraksta «kopsolĪ» redakcija

Jāņa sētā 5, Rīgā, LV-1050

Tālrunis 7229797

Licence #2-0228

Redaktore Ilze Kopmane

Tekstu rakstīšana ar datoru: Brigita Aldersone

Vāks un makets: Ivars Bērziņš

Iespiests VU «Poligrāfists» 2. cehā Doma lauk. 1, Rīgā. Pas. Nr. L/jr/.

Content

Aldersone Brigita Enerģiju grāmata

ENERĢIJU GRĀMATA

Priekšvārds

Ievads

Pirmā nodaļa Psihoenergoinformatīvā apmaiņa

II nodaļa Enerģētiskās laupīšanas būtība

Trešā nodaļa Melnā maģija pasaules vēstures aspektā

Ceturta nodaļa Enerģijas laupīšanas izpausme mūsdienās

Piektā nodaļa Vampīrisms mūsdienu dzīves stilā

Sadzīves vampīrisms

Leģendas, aforismi, līdzības

Sestā nodaļa Veselības problēmu risinājums

Septītā nodaļa Cīna ar savam vampīriskaj ām īpašībām

Astotā nodaļa Psihiskās enerģijas saglabāšana un zudumu novēršana

Devītā nodaļa Pasaules tumšo spēku

Leģendas, aforismi, līdzības. Atdarināšana un godīgums. Idriss Šahs. «Sufitu ceļš»

Pēcvārds

Saturs