Lallija Tereza

Galdiņa dancināšana

Tereza Lallija

Galdiņa dancināšana

.

SATURS

Ievads 9

I  daļa VĒSTURE

II    daļa

KA IZSAUKT GARUS

1.  Sagatavošanās 31

2.  Pie galda 39

3.  Noderīgi rīki 57

III                   daļa VIESI

4.  Pavadoņi 69

5.  Cilvēki 83

6.  Mājdzīvnieki 93

7.  Ercenģeļi, eņģeļi, reliģiski tēli, 97 diži skolotāji

8.  Augstākais “es”, zemapziņa 105

IV    daļa

GARU IERAŠANĀS IEMESLI

9.  Apciemojumi 111

10.   Padomi un brīdinājumi 115

11.   Pareģojumi 123

12.   Problēmu risināšana, skaidrošana 125

13.   Noziegumu atklāšana 131

14.   Robežas šķērsošana 137

15.   Paranormālu parādību izmeldējumi 143

16.   Dziedināšana — fiziska, emocionāla, 147 garīga

17.   Psihiskā attīstība 157

18.   Dvēseles, garīgā attīstība, ijreditācija, 161 lūgšanas, mīlestība

19.   Svētība , 167

■SJ

Nobeigums 169

Termini 171

Pateicība

Manam vīram Skotam, kurš atbalsta mani it visā, lai gan ne vienmēr to izprot, kā arī maniem bērniem Maiklam un Diānai.

IEVADS

Kā būtu, ja kāds jums sacītu, ka ir veids, kā sazināties un sarunāties ar aizgājušajiem tuviniekiem, uzklausīt garīgos pavadoņus un sargeņģeļus, palīdzēt sev un citiem fiziski, emocionāli un garīgi? Turklāt,— ja tas būtu pavisam vienkārši un visiem pieejami?

Galdiņa dancināšana ir veids, kā paveikt visu minēto un vēl vairāk. Garu izsaukšana ir saziņas forma. Tās ir durvis starp šo pasauli, fizisko eksistenci, un garu pasauli, izdevība sazināties ar tur mītošajiem. Iespējams, esat televīzijā vai dzīvē redzējuši cilvēkus, kuri kā starpnieki sarunājas ar gariem.

Galdiņa dancināšana ir paņēmiens, kas ikvienam ļauj sazināties ar garu pasauli. Seansa laikā dalībnieki apsēžas ap augstu, apaļu galdu ar trim kājām. Vispirms seansa vadītājs attīra apkārtējo vidi un dalībniekus, tad seko īsa meditācija, lai atslābinātos un koncentrētos, pēc tam tiek sacīta lūgšana aizsardzībai. Tad garus aicina ierasties pie galdiņa. Tie izmanto enerģiju, lai paceltu galdu vai divas tā kājas vai pat apgāztu to. Šādā veidā gari var atbildēt uz jautājumiem (viens piesitiens — “jā”, divi piesitieni — “nē” utt.) vai nosūtīt ziņojumu (viens piesitiens — “a”, divi piesitieni — “b” utt.). Šajā procesā ir iesaistīts fizisks objekts, tāpēc visi klātesošie redz un sajūt šo komunikāciju, nevis tikai paļaujas uz starpnieka apgalvojumiem un skaidrojumiem. Tā ir interaktīva pieredze.

Galdiņa dancināšanu man pirmoreiz parādīja draudzene, kurai ir dziedniecības prakse Kcipkodā. Viņa bija iepriekš piedalījusies kādā seminārā, aizguvusi to, kas interesēja, mainījusi to, kas nešķita atbilstošs, un sākusi vadīt nodarbības, kurās man laimējās piedalīties. Pēc tam es turpināju meklēt visu pieejamo informāciju un uzsāku seansus gan vienatnē, gan kopā ar citiem, vingrinoties un izvēloties sev piemērotākos paņēmienus.

Šī nodarbe mani uzreiz aizrāva. Es vienmēr esmu ticējusi reinkarnācijai, dzīvei pēc nāves un uzskatam, ka dvēseles turpina dzīvot un gari ir mums visapkārt. Tie#-ticība iepriekšējai dzīvei mudināja mani papildus akupunktūras praksei kļūt par hipnoterapeiti. Mani nebeidza pārsteigt tas, cik iepriekšējās dzīves izpēte var būt dziedinoša.

Jau iepriekš, interesējoties par visu metafizisko, biju apmeklējusi kāršu licējus un zintniekus un pāris reižu devusies pie starpniekiem, lai sazinātos ar aizgājējiem. Mani vienmēr fascinēja tas, cik viegli šie cilvēki spēj pāriet no vienas pasaules otrā. Es ticu, ka man nereti palīdz pārpasaulīgi spēki, un uzticos intuīcijai (kas

Galdu paraugi 10

droši vien ir raksturīgi daudziem, kuri nodarbojas ar dziedniecību), tomēr vēlējos, kaut spētu vieglāk sazināties ar otrā pusē mītošajiem.

Tad es atklāju galdiņa dancināšanu. Tā bija iespēja tieši sazināties ar garu pasauli! Es biju sajūsmā un vēlējos tajā dalīties.

Bija brīnišķīgi sazināties ar agrākajiem ģimenes locekļiem un draugiem, kurus es mīlēju un pēc kuriem ilgojos, zināt, ka viņi ir laimīgi, turklāt joprojām noraugās uz mūsu dzīvi. Nodarbe, kas sākās kā izklaide, drīz pārvērtās par kaut ko vairāk.

Daudzi no jums, iespējams, zina čakru sistēmu — septiņus ķermeņa enerģijas centrus no muguras lejasdaļas līdz galvvidum. Katrai čakrai ir sava vibrācijas frekvence, kas rada auru krāsas, ko var redzēt ar īpašu kameru. Šādas kameras bieži redzam fizikas izstādēs, kur speciālists fotografē personas auru un skaidro krāsu nozīmi.

Cakras ne vien ietekmē dažādas ķermeņa zonas, bet arī nodrošina emocionālo un garīgo saskarsmi. Virzienā no zemākās līdz augstākajai čakrai notiek pāreja no pirmatnējās enerģijas līdz attiecībām, sevis izjūtai, mīlestībai pret citiem un ticībai, ka visam mūsu teiktajam piemīt noteikts spēks, spēja ierosināt pārmaiņas un ietekmēt realitāti. Kļūst skaidrs, ka realitāte nav tikai tas, ko redzam ar acīm, bet arī tas, ko nevaram fiziski saskatīt, taču spējam sajust. Tad mēs sasniedzam septīto čakru un ticību, ka viss ir saistīts, vienots. Mēs esam atklājuši dvēseli.

Šāds ir mans skatījums uz garu izsaukšanu. Raugoties virspusēji, tā ir izklaide. Jā, ir patīkami sazināties ar vecmāmiņu, kura aizgāja mūžībā, kad vēl bijāt tikai bērns, un pēc kuras ļoti ilgojaties. Tomēr garu izsaukšana sasniedz pavisam citu pakāpi reizēs, kad tā sniedz atbalstu, mierinājumu un dziedināšanu sērojošiem vecākiem, kuri zaudējuši bērnu, vai palīdz saņemt izjustu atvainošanos, lai piedotu un virzītos tālāk garīgajā izaugsmē.

Dziedināšana nenotiek tikai emocionālajā līmenī, bet arī fiziskajā. Daudzos gadījumos garīgie pavadoņi ar galda starpniecību sūta dziedinošu enerģiju. Šādās situācijās cilvēki nereti sajūt tūlītēju sāpju mazināšanos.

Daži man ir stāstījuši, ka tuvinieka nāve likusi viņiem apšaubīt augstāka spēka esamību, bet tieši pieredzētais pie galda viņos atjaunojis ticību.

Jūtoties labāk gan fiziski, gan garīgi, cilvēki var novirzīt enerģiju, lai kļūtu garīgi vienoti. Viņi kļūst atvērtāki un sāk ieklausīties norādēs par to, kāds ir viņu dzīves mērķis, kurp vedīs turpmākais ceļš un kāpēc viņi tieši šobrīd ir uz Zemes. Enerģijas novirzīšanu atbalsta arī ķīniešu medicīna. Daži uzskata, ka akupunktūra vēsturiski tika izmantota, lai palīdzētu cilvēkiem atgriezties uz pareizā garīgā ceļa (šādi to vajadzētu izmantot joprojām). Ar galda palīdzību gari var palīdzēt izprast mūsu dvēseles plānu un tam sekot. Var paziņot, ja esam noklīduši no sava garīgā ceļa, un pateikt, kā rīkoties, lai to atrastu.

Arvien biežāk izsaucot garus ar galda starpniecību, atklāsiet, ka jūsu prasmes uzlabojas un sazināties ar garu pasauli kļūst vieglāk. Jūs ievērosiet, ka nereti, vēl pirms galds sācis kustēties, jūs jau saņemat paredzēto ziņojumu kā domu uzplaiksnījumu.

Tas var izpausties vārdos, attēlos vai simbolos. Jo regulārāk nodarbosieties ar garu izsaukšanu, jo šie uzplaiksnījumi būs biežāki un skaidrāki. Galds kļūs par cēlu, pa kuru līdz jums nonāk garu pasaules vēstījumi. Tiklīdz apsēdīsieties pie galda, kanāls atvērsies, turklāt ar laiku un praksi tas būs izdarāms arvien vieglāk un ātrāk.

Turpinot sazināties ar garu pasauli, tā kļūs par garīgu nodarbi. Jūs, iespējams, kā padomdevēji apmeklēs dažādas reliģiskas personas. Var ierasties Jēzus vai Māte Marija (patiešām, tas nav joks!), un tajā brīdī jūs pilnībā apņems svētlaime. Nav spēcīgākas, skaistākas, rāmākas sajūtas par šo! Tā būs augstākā dvēseles pakāpe — izmantot galdu, lai palīdzētu citiem. To var darīt netieši, uzlabojot un attīstot sevi un pēc tam dāvājot to citiem savā dzīvē un darbā. Palīdzēt var arī tieši, izmantot galda radīto enerģiju un saikni ar garu pasauli, lai dziedinātu. Nokļūstot augstākajās dvēseles pakāpēs, jūs varat palīdzēt atrast ceļu mājup tiem, kuri vēl nav šķērsojuši gaismas robežu un ir iestrēguši starp abām pasaulēm.

Galu galā galdiņa dancināšana var kļūt par koncentrētu nodomu vai lūgšanu, veidu, kā izsūtīt dziedināšanu pār Zemi un cilvēci. Spēcīgo enerģiju, kas rodas pie galda, vajadzētu nodot tālāk, lai tā darītu labu.

Pati no savas pieredzes zinu — ari pēc vairāku gadu praktizēšanas joprojām ir reizes, kad seansa laikā notiek kaut kas līdz šim nepieredzēts vai es sajūtu mudinājumu izmantot šo procesu kādā citā nolūkā. Garu izsaukšana vienmēr ir pārsteigumu pilna.

Jūs nokļūsiet jaunā, brīnišķīgā, maģiskā pasaulē. Dažiem šie principi vai pat metode jau ir zināma, bet citiem tas ir atklājums, par kura esamību pat nenojautāt. Jebkurā gadījumā tam, ka lasāt šo grāmatu, ir iemesls. Varbūt šis ir pirmais solis jūsu ceļojumā, un viss kļūs skaidrs tikai, kad būsiet devušies tālāk.

Man garu izsaukšana ir kļuvusi par vēl vienu veidu, kā palīdzēt cilvēkiem, un es esmu priecīga, ka to spēju. Mani nebeidz izbrīnīt notiekošais pie galda un cilvēku reakcija uz to. Tāpat nekad neapnīk redzēt bijību un nepacietību otra sejā, kad viņš pirmo reizi gaida notiekam neticamo. Es gūstu piepildījumu, daloties viņu priekā, un dziedināšana ir dāvana, ko augstu vērtēju. Ir gods dalīties dziedinošajā spēkā, kas nereti rodas no šīs saziņas. Kopā ar dažiem draugiem es katru mēnesi vadu garu izsaukšanas nodarbības, kā arī piedāvāju privātus seansus, kas kļūst arvien populārāki. Atdzimst interese par šo fizisko starpniecības paņēmienu, kas pirms dažiem gadiem bija pavisam aizmirsts. Atvērtība garu pasaulei un ticība, ka varam sazināties ar otrā pusē mītošajiem, redzama pat televīzijas pārraidēs, kas ik nedēļu stāstu veidā ienes šos uzskatus cilvēku mājās. Šādas pārraides ļauj skatītājiem vērot reālu komunikāciju ar aizgājušajiem tuviniekiem. Organizētas tikšanās un semināri ar šiem starpniekiem vienmēr ir plaši apmeklēti. Cilvēki ir gatavi un atvērti ticēt vairāk, nekā tam, kas līdz šim bija pieņemts par vienīgo realitāti.

Esmu redzējusi, ka daudzi ir atviegloti, uzzinot, ka nāve nav beigas, bet gan tikai viens no dzīves cil^a posmiem. Fizikas likumi apgalvo, ka enerģija nerodas un nezūd, tikai mainās un pārveidojas. Mēs esam enerģijas vadītas, būtnes, tātad ir skaidrs, ka pat brīdī, kad ķermenis mirst, enerģija paliek. Ta neiznīkst, tikai pieņem citu formu. No nāves nav jābaidās, jo mūsu dvēseles turpina dzīvot. Tas, ka mēs tās neredzam, nenozīmē, ka to nav. Fakts, ka spējam sazināties ar aizgājēju gariem, pierāda, ka enerģija joprojām ir šeit. Kad aizejam, mēs varam būt kopā ar tuviniekiem, kas miruši pirms mums, un joprojām vērot fiziskajā pasaulē palikušos, sazināties ar tiem.

Mans tēvs vienmēr baidījās no nāves un bieži domāja, kas ar mums notiek, ja vienkārši pārstājam būt un “esam noguldīti zemē”. Par laimi, viņš ir visai brīvi domājošs. Mana māsa, māte un es sākām apmeklēt vietējo starpnieci Morīnu Henkoku, kuras vadītie seansi bija humora pilni. Mūs aizrāva viņas rūpīgums un spēja piešķirt seansiem vieglumu, vienlaikus saglabājot pienācīgu cieņu. Mēs par to pastāstījām tēvam un lūdzām viņu mums pievienoties.

Seanss notika lielā pieņemšanas telpā tuvējā restorānā, un uz to ieradās aptuveni divsimt cilvēku. Lai gan Morīna spēj stundām ilgi strādāt bez pārtraukuma, tik lielā pūlī nav iespējams palīdzēt visiem klātesošajiem.

Kamēr viņa staigāja no viena telpas gala uz otru, mans tēvs sprieda: “Vai viņa tiešām runā ar gariem? (..) Kā tev šķiet, telpā ir paslēpti mikrofoni?” Morīna vairākkārt spēja precīzi noteikt, kā cilvēks ir miris — helikoptera avārijā, pašnāvībā vai no sirdslēkmes —, un viņš pie sevis vaicāja: “Kā viņa to zina?” Tad tēvs nolēma, ka spētu noticēt starpnieces saziņai ar aizgājušajiem, ja viņa pie tā pienāktu un teiktu: “Šeit ir tava māsa Pegija, kas mira no vēža,” un pastāstītu kaut ko tādu, ko zināja tikai Pegija.

Vakars gāja savu gaitu, seanss jau bija gandrīz beidzies. Morīna uz brīdi izgāja, bet atgriežoties nāca tieši pie mums, sakot, ka nupat viņu skali uzrunājusi sieviete (patiešām, tieši tāda bija mana tante), liekot parunāt ar viņas brāli. Sievietes vārds esot Mārgareta (tēvs viņu parasti sauca pilnā vārdā). Mana tēva sejā parādījās bijība, klausoties, ka sieviete mirusi no vēža un ka “tas atgriezās”— tā bija patiesība, jo tante cieta no vairākām slimības metastāzēm. Pegija stāstīja, ka esot kopā ar abu tēvu. Tad Morīna pavaicāja, kāpēc Pegija uzstājīgi runā par strīdu ar rātsnama ļaudīm. Tas pārliecināja manu tēvu, jo tieši viņš savai māsai bija palīdzējis, kad pilsētas pārvalde aizliedza uzstādīt jaunu septisko sistēmu. īstenojusi mana tēva prasību pēc pierādījuma, Morīna pievērsās nākamajiem interesentiem.

Ta tēvam bija izšķiroša pieredze. Viņam vairs nebija jābaidās no tā, kas notiks pēc nāves.

Viņš pārliecinājās, ka mēs tikai pārejam citā esamības formā. Sāka ticēt dzīvei pēc nāves un saziņai ar gariem, un kopš tā laika ne vien piedalās manos garu izsaukšanas seansos, bet pat aizrautīgi stāsta par pieredzēto citiem.

Manuprāt, kaut ko līdzīgu piedzīvojuši daudzi. Ļaudis vēlas būt droši, ka viņu mīļie cilvēki joprojām ir šeit un ka arī paši pēc nāves paliks tepat. Garīga vai fiziska saziņa dod šādu pārliecību, un galdiņa dancināšana ir paņēmiens, ko var izmantot ikviens. Protams, vienmēr būs kāds, kam tas šķitīs neticami vai pat absurdi. Pat pieredzot to, daži visām varītēm cenšas pierādīt, ka tiek maldināti, meklējot piesietās aukliņas vai apgalvojot, ka galdu kustina paši dalībnieki. Nereti gari sniedz informāciju, kas nav

zināma nevienam no dalībniekiem un var tikt pārbaudīta tikai pēc faktiem, tā apliecinot notiekošā patiesumu.

Kādās mūsu rīkotās mājas viesībās viena no viešņām stāstīja, ka kolēģis lūdzis, lai sieviete seansa laikā paaicina uz sarunu viņa vectēvu un pajautā, kāda bijusi pēdējā viņa pasniegtā dāvana. Sieviete piekrita, un vectēvs patiešām ieradās: kustināja galdu, ar piesitieniem burtiem nosaucot vārdus “kabatas pulkstenis”. Vaicātājai nebija ne jausmas, vai tā ir patiesība, turklāt bija piektdiena, tāpēc visiem nācās nogaidīt nedēļas nogali. Nākamajā pirmdienā viņa tūlīt uzmeklēja kolēģi un iedeva tam papīra lapiņu ar uzrakstīto atbildi. Viņa sejā tūlīt parādījās pārsteigums. Atbilde bija pareiza!

Es apzinos, ka daļa no turpmāk aprakstītā dažiem šķitīs neticama. Vienīgais, ko varu sacīt: viss manis stāstītais ir patiesa garu izsaukšanas seansu pieredze. Daudzos gadījumos tekstā izmantotie vārdi ir īsti, dažos tie mainīti saskaņā ar konkrēto personu lūgumu pēc konfidencialitātes. Viss šeit rakstītais noteikti nav jāuztver par neapšaubāmu patiesību, tomēr es aicinu jūs atbrīvoties no negatīvisma un saglabāt atvērtu prātu. Pieņemiet to, kas jums ir vajadzīgs, un, lai kā jūs izvēlētos šo informāciju izmantot, es vēlu ikvienam sasniegt tam paredzēto un pienākošos dziedināšanu un garīgo izaugsmi.

I    dala VĒSTURE

Ir divi galvenie starpniecības veidi — garīgā un fiziskā. Garīgajā starpniecībā, lai sazinātos ar gariem, tiek izmantota, telepātija, gaišredzība vai gaišdzirdība. Morīna Henkoka stāsta, ka klausīties garos ir tā, it kā kāds trauktos garām automašīnā un sauktu pa atvērtu logu. Tas tāpēc, ka gari darbojas augstākā vibrācijas frekvencē nekā mēs. Lai notiktu saziņa, viņiem sava vibrācija ir jāpalēnina, bet mums jāpaātrina.

Citas garīgās starpniecības maņas ir arī gaišjutība, saasināta oža un tauste. Tas ir paranormālas un atrodas ārpus normālajiem sensorajiem impulsiem. Lai gan šīs maņas noteiktā mērā piemīt daudziem cilvēkiem, personas, kas kā starpnieki sazinās ar gariem, parasti saņem daudz informācijas.

Savukārt fiziska starpniecība ietver kādu priekšmetu, kas visiem klātesošajiem ļauj redzēt, sajust vai sadzirdēt gara vēstījumu. Garu izsaukšana ar galdiņa palīdzību ietilpst šajā grupā. Citi paņēmieni ir: rakstīšana uz tāfeles, kad gars liek tekstam parādīties uz tāfelēm, pie kurām piesiets krīts; rakstīšana uz papīra ar pildspalvu; gleznošana, kad gars, materializējot krāsas, liek uz kartona vai audekla parādīties skaistiem attēliem. Iespējama arī fizisku priekšmetu, piemēram, monētu vai kristālu parādīšanās; garu gaismas un tauru seansi, kad garu balsis ir dzirdamas caur taurēm līdzīgiem skaļruņiem.

Garu izsaukšanas veidi bieži pārklājas. Piemēram, galdiņa dancināšanas laikā var sajust smaržas, kas palīdz pazīt garu, vai redzēt vīzijas, kas atspoguļo informāciju, ko tas mēģina nodot. Es bieži ar ķermeni sajūtu simptomus vai sāpes, kuras gars ir cietis.

Garīgo starpniecību izmanto jau sen. Senajā Ēģiptē, Grieķijā un Romā bija pareģi, gaišreģi, priesteri un priesterienes, kuri iegāja transa stāvoklī un sazinājās ar dieviem. Arī dažādi fiziskās starpniecības paņēmieni izmantoti jau senatnē. Tā, piemēram, ceturtajā gadsimtā romietis Ammiāns Marcelīns savā aprakstā stāstīja par galdu, uz kura novietota plāksne ar iegravētiem alfabēta burtiem. Virs šīs plāksnes bija jātur diegā iekārts gredzens, kas šūpojās pretī burtiem, veidojot vēstījumu. Tortf&r fiziskā starpniecība īpaši iecienīta kļuva tikai deviņpadsmitajā gadsimtā, un tas veicināja spirituālisma nostabilizēšanos. ,

Spiritisms ir reliģijas un filozofijas virziens, kura sekotāji tic nebeidzamai dzīvei, to pierādot ar faktu, ka ir iespējams sazināties ar garu pasaulē mītošajiem. Spiritisti ir pārliecināti, ka gari spēj un vēlas sazināties ar dzīvajiem. Viņi arī uzskata, ka mēs paši esam atbildīgi par savu rīcību un mums jādzīvo, paturot to prātā. Spiritisms savulaik ir baudījis plašu atzinību, tad aizmirsts, bet pašlaik atkal sāk rosināt cilvēku interesi.

Tiek uzskatīts, ka mūsdienu spiritisms sācies 1848. gadā Haidsvilā, Ņujorkā. Divas jaunas meitenes — Megija un Keita Foksas — gadu pēc pārcelšanās uz jauno ģimenes māju sāka dzirdēt klauvējienus pie sienām. Sākumā viņas nobijās, bet drīz atklāja, ka tie spēj atbildēt uz meiteņu uzdotajiem jautājumiem. Ar kodētas klauvējienu sistēmas palīdzību meitenes uzzināja, ka gars piederējis tirgotājam, kurš miris mājā un apglabāts zem tās pagraba grīdas. Daudz vēlāk tur patiešām atrasti kauli, kā arī maza skārda kārbiņa, kas piederējusi tirgotājam Čārlzam Rosnam.Tagad šī kārbiņa atrodas Lilydale Assembly muzejā Ņujorkā.

Drīz vien Megijai un Keitai sāka pievienoties kaimiņi un draugi. 1849. gada novembrī Ročesterā, Ņujorkā, viņas pirmo reizi atklāja plašākai publikai savas spējas sazināties ar gariem, izmantojot klauvējienus. Šis notikums iemantojis apzīmējumu “Ročesteras klauvējieni”.

Par spīti plašajai atzinībai, daudzi ļaudis baidījās no šīm izpausmēm un uzskatīja, ka meitenes pārņēmis velns. Tādējādi pret Foksu ģimeni tika celtas nopietnas apsūdzības. Pēc dažiem gadiem, strīda saniknota, trešā māsa liecināja, ka Megija un Keita bijušas viltvārdes un radījušas troksni pašas, krakšķinot locītavas. Tolaik ģimene bija nokļuvusi finansiālās grūtībās, tāpēc māsas bija spiestas pieņemt piedāvāto naudu un atzīties par viltvārdēm, lai gan pēc vairākiem gadiem Megija Foksa ar laikraksta New York Tribune starpniecību no šīs atzīšanās atteicās.

Foksu ģimenes neveiksmes neapturēja spiritisma kustību, un tā strauji izplatījās visā valstī. Cilvēki ticēja garu pasaulei un meklēja veidus, kā sazināties ar tajā mītošajiem. Reizēm klauvējieni, tāpat kā tie, ko dzirdēja Foksu māsas, nāca no sienām vai grīdas, tomēr visbiežāk gari sazinājās caur galdu, ap kuru sēdēja seansa dalībnieki. Iesākumā cilvēki sēdās ap galdu ērtības nolūkos, un koka galdiņš ar trim kājām atradās katras Viktorijas laikmeta ģimenes mājās. Parasti šī grupa uzaicināja starpnieku, lai tas sēdētu ar tiem garu aplī, jo tika uzskatīts, ka viņš veicina saziņu. Starpnieks novietoja rokas virs galda, liekot tam pacelties (redziet, cik ļoti šī metode līdzinās galdiņa dancināšanai).Tad gari turpināja celt galdiņu uz vienas vai divām kājām.

Tie, kuri sēdēja ap galdu, aicināja garu pacelt galdiņu divas reizes, sakot “nē”, trīs reizes, sakot “jā”, un tamlīdzīgi. Kad dalībnieki sāka skaitīt alfabētu, gars galdu pacēla pie katra pareizā burta, tā nododot vēstījumu.

Deviņpadsmitā gadsimta vidū ļaudis bieži ielūdza viesus uz tēju un galdiņa dancināšanu. Šī nodarbe tik ļoti aizrāva cilvēkus, ka viņi vairs neapjautājās cits citam par pašu veselību, bet gan par to, kā darbojas galdiņš. “Paldies, mans galdiņš griežas ļoti skaisti, kā jūsējais?” Laikā pirms televīzijas izgudrošanas garu izsaukšana bija vakara izklaide un iespēja iziet sabiedrībā.

Spiritisms strauji izplatījās, sasniedzot augstāko piekritēju skaitu laikā no 19. gs. četrdesmitajiem gadiem līdz 20. gs. divdesmitajiem gadiem. Amerikas Savienotajās Valstīs un Eiropā tam bija vairāk nekā astoņi miljoni atbalstītāju, galvenokārt vidējās un augstākās sabiedrības kārtas pārstāvju. Spiritisms turpināja zelt aptuveni pusgadsimtu, to izplatīja ceļojoši starpnieki, kuri lasīja lekcijas un sniedza paraugdemonstrējumus. Daudzi ievērojamākie starpnieki bija sievietes.

Kāpēc cilvēki tik aizrautīgi pievērsās garu izsaukšanai? Elizabete Ouensa grāmatā “Kā sazjņāties ar gariem” [1] stāsta, ka viens no iemesliem tolaik bija augstā zīdaiņu un bērnu mirstība un vecāku izmisums, ko mazināja vienīgi apziņa, ka bērns turpina dzīvot, lai arī atrodas citā pasaulē. 19. gs. priesteri patiešām sprediķoja par uguni un sēru un brīdināja, ka nekristītas dvēseles pēc nāves nokļūst ellē. Tāpēc vecākiem bija liels mierinājums dzirdēt, ka mirušais bērns ir laimīgs un atrodas drošībā. Tā tas ir arī mūsdienās.

Mērija Toda Linkolna uzmeklēja starpnieku Čārlzu Soklu, kurš 1863. gadā — gadu pēc viņas dēla Villija nāves — veica seansus Baltajā namā. Pēc vīra un otra dēla Tada nāves Linkolna kundze bieži apmeklēja seansus un konsultējās ar starpniekiem, mēģinot sazināties ar aizgājušajiem.

Pilsoņu karš, baku un holēras epidēmija paņēma daudzas dzīvības, un cilvēki mierinājumu meklēja spiritismā un saziņā ar gariem. Tāpēc starpnieku pakalpojumi bija ļoti pieprasīti. Protams, šāda pieprasījuma apstākļos uzradās arī daudz viltnieku, kas iedzīvojās bagātībā uz to cilvēku rēķina, kuri vēlējās sazināties ar aizgājušajiem tuviniekiem. Fiziskās garu izsaukšanas izpausmes bieži tika viltotas, lai parādītu katram to, ko viņš gribēja redzēt un kam ticēja.

Lai izskaustu šādu krāpšanu, tika veikti daudzi “zinātniski” pētījumi un izstrādātas teorijas par saziņas fiziskajām izpausmēm. Sāka arī uzskatīt, ka galdiņa dancināšana rada briesmas garīgajai veselībai, un tika izveidota īpaša komiteja, kuras uzdevums bija rast šīs parādības skaidrojumu. Komitejas secinājumi publicēti 1853. gada 11. jūnijā avīzē Medical Times and Gazette. Rakstā paziņots, ka galdu pārvieto dalībnieku neapzinātas muskuļu kustības. Citi zinātnieki par iemeslu uzskatīja neredzamu magnētisku šķidrumu, kas saistīja dalībniekus, vēl citi pamatojās uz elektrobioloģiju vai elektrību. Ķīmiķis un fiziķis Maikls Faradejs domāja, ka dalībnieki patiešām izraisa galda kustības, atrodoties sātaniskā ietekmē.

Iespējams, pazīstamākā persona, kura aktīvi neatzina un nosodīja garu izsaukšanu, ir slavenais iluzionists Harijs Hudini. Savas karjeras sākumā viņš bieži rādīja trikus, kuros šķietami nolasīja cilvēku domas, tomēr mākslinieks apgalvoja, ka to paveicis, pirms izrādes iegūstot informāciju par apmeklētājiem un rūpīgi vērojot viņu ķermeņa valodu. Šim nolūkam pārdabiskas spējas nevajadzēja, tāpēc Hudini uzskatīja, ka arī pārējie rīkojas šādi un patiesībā nesazinās ar gariem. Viņš apgalvoja, ka galdiņa dancināšana un citas fiziskās starpniecības izpausmes seansa laikā esot apmāns, lai pievilinātu lētticīgos vērotājus. Hudini bija viens no sava laika lielākajiem skeptiķiem. Reiz viņam piedāvāja novērtēt kāda augsti atzīta starpnieka spējas, un iluzionists saderēja uz tūkstoš dolāriem, ka spēs pierādīt viltību. Diemžēl viņš lika savam asistentam izmantot neīstus pierādījumus, lai apstiprinātu savus apmelojumus.

Hudini nebija vienīgais, kurš publiski izrādīja savu neticību un piedāvāja atlīdzību tam, kurš spēs pierādīt garu enerģijas esamību. Čārlzs Graftons Peidžs grāmatā “Psihomantija:

Patiesība par garu klauvējieniem un galdiņa dancināšanu” [2] rakstīja: “Ir vairākas personas (mēs to vidū), kuras ir piekritušas dot divus tūkstošus dolāru tam, kurš spēs mums to pierādīt. Mēs par savu piedāvājumu esam droši… Nauda mūžīgi paliks neskarta.”

Viņš arī raksta: “Ja mēs teiktu, ka melns ir balts un balts ir melns, mēs negaidītu, lai tam noticat, tāpēc uzskatām, ka arī mums ir tiesības noliegt jebkuru šāda veida apgalvojumu neatkarīgi no tā avota.” Citiem vārdiem, viņš nekad neatzītu šādus pierādījumus, lai no cik ticama avota tie nāktu. Starpnieces viņš sauc par “dižajām mūsdienu priesterienēm”, “burvēm” u. tml. Tatad katrai pārdabiskajai izpausmei atrasts kāds skaidrojums, lai cik pārliecinoši būtu pierādījumi.

Cilvēki, kuri krāpās ar garu izsaukšanas izpausmēm un maldināja sabiedrību, ievērojami kaitēja patieso starpnieku un praktiķu tēlam un garu izsaukšanas popularitātei. īpaši cieta fiziskā starpniecība, jo to bija vieglāk viltot, un 19. gs. astoņdesmito gadu beigās sabiedrības ticība neformālajai spiritisma kustībai bija ievērojami mazinājusies.

Negodīgo starpnieku krāpšanās sekas, to nodarītais kaitējums un sabiedrībā pieaugošais nosodījums ir saglabājies arī līdz mūsdienām. Dažas spiritistu grupas ir aizliegušas fizisku starpniecību, lai mazinātu viltvārdības risku.

Tiesa, daudzas citas grupas to atļauj, fiziskā starpniecība tiek izmantota arī dažādos metafizikas un ārstniecības centros. Šķiet, ka šīs iestādes kļūst arvien populārākās.

Manā tuvākajā apkaimē ir ievērojami palielinājies garu izsaukšanas semināru skaits. Vēl pirms dažiem gadiem es vadīju vienu galdiņa dancināšanas nodarbību mēnesī, bet pašlaik piedalos četros seansos trīs dažādās iestādēs. Mani kolēģi vada vēl vairāk nodarbību. Arī citi garu izsaukšanas veidi ir iecienīti.

Mums par uzjautrinājumu dalībnieki reizēm stāsta, kāda ir citu cilvēku reakcija, kad viņi atklāj, ka dodas uz garu izsaukšanas seansu. Kādas sievietes tēvs esot dzirdējis, ka pie galda ir piestiprināti neredzami pavedieni. Kādai manai draudzenei stāstīts, ka starpnieku piedurknēs esot lineāli, ar kuru palīdzību tiek kustināts galds. Vienam apmeklētājam apgalvots, ka galdu kustina tā virzienā izpūsts gāzu maisījums. Taču es vēlos izklāstīt savu iecienītāko piemēru tam, ka galdu patiešām kustina gari, nevis dalībnieki vai fiziskas iekārtas.

Apstiprinājums no garu pasaules

Pārliecinošāko pierādījumu saziņai ar gariem es saņēmu kādā Pateicības dienā, kad kopā ar vecākiem un vienu no māsām pēc vakariņām apsēdāmies pie ēdamistabas galda. Māsa bija sestajā grūtniecības mēnesī, un tika izteiktas bažas, ka mazulim ir Dauna sindroms.

Pārbaudēs bija redzami spilgti laukumi uz sirds un zarnu trakta, un ārsts sacīja, ka tas var norādīt uz problēmām, kuru novēršanai varētu būt vajadzīga ķirurģiska iejaukšanās. Lieki piebilst, ka mēs visi bijām noraizējušies un cerējām uz labāko.

Tovakar pie mums nāca viens gars pēc otra, atbalstot, uzmundrinot un atkārtoti sakot: “Neraizējieties.” Mana vecmāmiņa ar galdiņa palīdzību sacīja, ka operācija nebūs nepieciešama un bērns būs vesels. Mūs apciemoja vairāki draugi un radinieki, līdz ieradās pēdējais viesis, kurš pa burtiem nosauca savu vārdu — Cēzars. Neviens no mums nezināja, kas viņš tāds, un nebija šo vārdu iepriekš dzirdējis. Taču gars apgalvoja, ka esot manas māsas vīra onkulis, un paziņoja, ka, viņaprāt, ķirurģiska palīdzība nebūs vajadzīga.

Vēlāk noskaidrojām, ka Cēzars ir tuvs māsas ģimenes draugs un kaimiņš viņu lauku mājās. Pēc seansa mani pārsteidza tēva reakcija. Māte joprojām bija mazliet satraukta, bet tēvs sacīja: ja vēlamies ticēt garu izsaukšanai, mums jānotic arī tam, ko tie stāsta. Viņā vairs nebija nekādu raižu. Kad Izabella piedzima, viņa tiešām bija vesela!

Ja garu izsaukšanas seansos kādreiz rodas šaubas, kas īsti kustina galdiņu, izstāstiet šo stāstu. Šis notikums mani patiešām pārliecināja, ka saziņa ar gariem ir īsta. j.

Galdiņa dancināšana ievērojami veicināja ari runājošās plāksnes jeb Vīdžas dēļa atgriešanos. Šī rakstīšanas vai burtu saukšanas metode radusies Ķīnā jau ap 1100. gadu p. m. ē. Vēstures liecības rāda, ka paņēmiens bijis iecienīts senajā Indijā, Grieķijā, Romā un pat viduslaiku Eiropā.

Ilgu laiku galdiņa dancināšana vai griešana bija populārākais garu izsaukšanas veids, bet dažiem šķita, ka vēstījuma saukšana pa burtiem ar piesitienu palīdzību aizņem pārāk daudz laika, tāpēc sākās ātrākas un vienkāršākas saziņas meklējumi. Kādā vēstures avotā aprakstīts, ka cilvēki likuši ap galda malu alfabēta burtus un paši novietojuši rokas uz plāksnes vai cita priekšmeta, kas tad pārvietojies no burta uz burtu, izsakot vēstījumu, ko gars vēlas nodot. Turpmāk ļaudis veidoja dažādas ierīces un plāksnes, ko izmantoja garu izsaukšanai un dēvēja par runājošajām plāksnēm. Spiritistu žurnālos un citās publikācijās aprakstīja daudzas runājošo plākšņu variācijas, tomēr tikai viena, 1981. gadā patentēta, iekaroja pasaules atzinību.

Vīdžas dēli sāka ražot un pārdot masveidā, apgalvojot, ka ikviens bez zināšanām, iemaņām vai pieredzes garu izsaukšanā var iegūt precīzu atbildi uz jebkuru jautājumu. Taču durvju atvēršana garam bez vajadzīgajām zināšanām un aizsardzības nav laba doma ne tagad, ne toreiz.

Diemžēl runājošās plāksnes kļuva par kaut ko līdzīgu viesību spēlei un populārai nodarbei pusaudžu ballītēs.

Līdz ar to metode, kas varēja kļūt par ērtu paņēmienu saziņai ar gariem, nepareizi izmantota, radīja vien šausmu stāstus par ļauniem gariem un pat dēmonisku apsēstību. Radās nepareizs iespaids, ka Vīdžas dēlis nes vienīgi ļaunumu un visi mēģinājumi sazināties ar garu pasauli atver durvis tam.

Ir svarīgi atcerēties, ka dēlis, galds vai jebkurš cits priekšmets ir tikai rīks un to kustības nosaka vienīgi tajos ieliktā enerģija un nolūks. Brīnišķīgai un mīlestības pilnai saziņai ar gariem ir iespējams iegādāties skaistus Vīdžas dēļus, un daudzi no mums tos ir izmantojuši. Saziņa vienmēr ir pozitīva, ja darāt to ar mīlestību un vēlaties sniegt mierinājumu cilvēkiem, strādājot gaišā un aizsargātā vidē.

Izmantoti pozitīvā nolūkā, Vīdžas dēļi un citas runājošās plāksnes palīdz arī rast dziedinošu saikni ar gariem.

Man garu izsaukšana nekad nešķiet garlaicīga, tā nedomā arī neviens no cilvēkiem, kas ir kopā ar mani. Tas tāpēc, ka galdu piepilda atnākušā gara enerģija. Plaukstas novietojot uz galda, šo enerģiju saņem un sajūt katrs. Manuprāt, galds ir ļoti spēcīgs enerģijas vadītājs. Esmu nodarbojusies ar citiem fiziskās starpniecības veidiem, tomēr tik spēcīgu enerģiju neesmu sajutusi. Šķiet, ka šādi gars nodod klātesošajiem visspēcīgākās jūtas — mīlestību, atbalstu, prieku un mieru.

Es domāju, ka tieši šī enerģija piesaista cilvēkus pat vairāk nekā saņemtais vēstījums. Garu izsaukšana patiešām ir spēcīga saikne, maigs apskāviens, ko jums var sniegt tie, kuri vairs nespēj būt līdzās fiziski.

Bet nu ir laiks izmēģināt garu izsaukšanu un izlemt, vai domājat un jūtaties tāpat!

II  daļa KĀ IZSAUKT GARUS

...

1.SAGATAVOŠANAS

GALDS

Lai varētu sākt izsaukt garus, protams, vajadzīgs galds. Derēs jebkurš galds ar trim kājām, tam nav jābūt īpašam vai greznam. Varat izmantot arī galdu ar četrām kājām, tomēr mana pieredze rāda, ka pirmajā gadījumā ir vieglāk. Ap šādu galdu var apsēsties vairāk cilvēku, jo viņiem ir vairāk vietas savām kājām. Garīgā ziņā daudzās kultūrās valda uzskats, ka skaitlis trīs ir svēts un dievišķs. Piectūkstoš gadu vecās svētvietās ir atrasts trīs saistītu apļu simbols. Kristietībā pastāv Svētā Trīsvienība, trīs gudrie, trīs dāvanas utt., vikā ir trīs dievietes, daoismā — trīs skaidrības.

Galds ar trim kājām labāk vada gara enerģiju un ir vieglāk kustināms. Četrkāju galds kustas pārāk saraustīti.

Jums ir paveicies, ja jūsu īpašumā ir no ģimenes locekļiem mantots galds. Tie gadu laikā uzkrāj daudz labas enerģijas un lieliski noder garu izsaukšanai. Kādā seansā sieviete atnesa ovālu galdu, pie kura viņas tēvs savulaik ik rītu dzēris kafiju. Tas jau pavisam drīz sāka kustēties, un pirmais pie mums ieradās sievietes tēvs.

Ja jums vēl nav piemērota galda, varat to iegādāties jaunu vai lietotu. Es dodu priekšroku senām mēbelēm, bet jaunas ļauj sākt visu no baltas lapas un piešķirt tām savu enerģiju. Viens no maniem mīļākajiem galdiņiem ir neliels astoņstūra formas galds, ko nopirku kādā garāžas izpārdošanā par desmit dolāriem. Tas ir jauks un viegls un noder, kad vēlos saukt garus vienatnē. Tas ir mazliet nobružāts, un citi apgalvo, ka uz tā saskrāpētās virsmas redzamas sejas. Pārliecinieties, ka nopērkat sev piemērotāko galdiņu — to jūs zināsiet (sajutīsiet), jau ieraugot.

Kad jūtaties gatavs runāt ar gariem, lūdziet tiem palīdzību pareizā galdiņa izvēlē. Tie var palīdzēt jums nonākt īstajā vietā, lai to atrastu. Ieklausieties savā intuīcijā.

Mana draudzene Anna, kas strādā'Sr gariem un starpniecību, bija nolēmusi, ka vēlas atrast īpašu galdu. Vienurīt viņa pamodās ar domu doties uz kādu pilsētu, ķas atradās visai tālu, un uzmeklēt senlietu veikalu. Viņa uzticējās gariem un sekoja to norādēm. Atrada senlietu veikalu, iegāja tajā un ieraudzīja galdu ar skaistiem gleznotiem ziediem. Anna zināja, ka šis galdiņš viņai ir tieši kā radīts!

Mana māsa Merilina arī atrada savu galdiņu, sekojot intuīcijai. Viņa nolēma ievērot zīmes, ko gari varētu izmantot, lai pievērstu uzmanību. Kādā lielā senlietu veikalā pārdošanā bija vairāki triskāju galdi. Uz viena no tiem bija novietotas citas preces. Merilina tās nocēla un pavirzīja galdu nost no sienas, pie sevis domājot, vai šis ir īstais galds. Uzdevusi šo jautājumu, viņa uz grīdas pamanīja ar vecām grāmatām par beisbolu (viņa ir aizrautīga beisbola līdzjutēja) pilnu grozu. Tad ievēroja pie sienas karājamies lielu suņa attēlu (Merilina ir suņumīle). Zīmes pārliecināja, ka šī ir īstā izvēle, un galds patiešām darbojas lieliski.

Iespējams, izvēlēsieties vairākus galdus. Man ir vairāki mazi galdiņi, ko izmantoju vienatnē vai kopā ar vienu vai diviem cilvēkiem, kā arī lielāks galds, pie kura var apsēsties vairāki, un viens pavisam liels, ap kuru pulcējas visa mana garīgās attīstības grupa.

Es lietoju tikai koka galdus, jo man šķiet, ka šo dabīgo materiālu gariem ir vieglāk izmantot, taču esmu lasījusi, ka cilvēki izmanto arī plastikāta galdus. Vieni spriež, vai galdam ir jābūt pilnībā no koka, t. i., skrūvju vietā stiprinātam ar koka tapām? Maniem galdiem bijušas metāla skrūves gan kājās, gan galda virspusē, taču nepilnības neesmu novērojusi. Izmēģiniet un pārbaudiet, kas ir piemērotākais tieši jums. Es ieteiktu izvēlēties stabilu galdu ar spēcīgām kājām, lai tas neļodzītos un nešūpotos. Ja bieži saucat garus, galds nolietojas. Tā, piemēram, manam galdam jau divas reizes ir nolūzusi kāja. Pēdējā reizē es to nostiprināju ar papildu tapām. Galdam tiekot bieži celtam augšup un lejup, tā kāju savienojuma vieta ir visvairāk noslogotā daļa, tāpēc pārliecinieties, vai galda kājas ir labi piestiprinātas un stabilas.

Kad galds ir iegādāts, tas kārtīgi jānotīra. Nomazgājiet to ar koka mēbelēm paredzētu tīrīšanas līdzekli un vajadzības gadījumā nopulējiet. Tad pievienojiet ūdenim mazliet jūras sāls un notīriet virsmu. Sāls palīdz noņemt negatīvo enerģiju un paaugstināt vibrācijas līmeni.

Pēdējais solis ir ieeļļot galda virsmu ar nelielu daudzumu ēteriskās eļļas (es to daru j>irms katra seansa). Ieeļļošana simbolizē sākumu saziņai ar garu pasauli. Vislabāk noder vīraks un mirres, kas ir divas no dāvanām, ko gudrie pasniedza Jēzus bērniņam. Vīraks veicina uztveri un meditāciju, bet mirre stimulē kroņa čakru, kas saista mūs ar visumu. Kopā tie nodrošina spēcīgu aizsardzību. Arī dzintara ēteriskajai eļļai piemīt spēcīga aizsargājoša iedarbība. Varat pievienot to citai eļļai, piemēram, sandalkoka, kas paaugstina psihiskās spējas un garīgo pakāpi. Ja nodarbojaties ar reiki, simbolu izveidošana uz galda virsmas nodrošina papildu enerģiju un aizsardzību.

Manuprāt, ikdienā galdu var droši lietot arī citos nolūkos, tomēr, ja vēlaties, varat izmantot tikai garu izsaukšanai. Kā stāstīts iepriekš, galds, ko dalībnieces tēvs izmantoja kafijas dzeršanai, lieliski noderēja garu izsaukšanai. Tāpat, ja jūs kopā ar tuviniekiem pie galdiņa dzerat tēju un smejaties, padomājiet, cik daudz pozitīvas enerģijas tas uzņem. Mēs galdus izmantojam arī taro kāršu

likšanas seansos un citās nodarbēs. Kāda mana draudzene pie tā nodarbojas ar rokdarbiem.

Ja starp seansiem galdu neizmantojat, pārklājiet ar baltu pārklāju. Tas aizsargās un atvairīs negatīvo enerģiju, kā arī neļaus uzkrāties putekļiem! Ja pārvadājat galdu, aptiniet to ar segu vai citu pārklāju, lai nebojātu virsmu. Galds ir ļoti īpašs rīks, un, kā teicis viens no maniem skolotājiem, tāpat kā galdnieks tīra un saudzīgi uzglabā darbarīkus, ar kurierrjrstrādā ikdienā, arī jums vajadzētu ar cieņu un mīlestību izturēties pret rīkiem, ko izmantojat garu izsaukšanai. Pēc katra seansa noslaukiet galdu ar mīkstu drāniņu, lai notīrītu pirkstu nospiedumus.

Galds jānotīra pirms katras izmantošanas reizes, un pietiks, ja to vienkārši noslaucīsiet. Tas nav ikreiz jātīra ar sāli un jāeļļo, tomēr ir ieteicams izkvēpināt salviju vai vīraku. Es to parasti daru piecpadsmit līdz trīsdesmit minūtes pirms seansa. Ziemeļamerikas iezemieši bieži izmantoja salvijas lapas, lai attīrītu enerģiju. Varat iegādāties saišķīšos sasietu salviju un aizdedzināt. Diemžēl tie parasti slikti deg, tāpēc es izmantoju atsevišķas lapas, kas nopērkamas jebkurā ārstniecības augu veikalā. Ja nodarbojaties ar dārzkopību, audzējiet salviju piemājas dārzā. Aizdedziniet salvijas lapu un ļaujiet tai dūmot virs priekšmeta, ko vēlaties attīrīt. Ja salvija nav pieejama vai vēlaties izvairīties no spēcīgiem dūmiem, izmantojiet vīraku. Vispirms virziet to ap galdu pretēji pulksteņrādītāja virzienam, lai aizdzītu negatīvo enerģiju, tad pulksteņrādītāja virzienā, lai piesaistītu pozitīvo enerģiju un gaismu.

Ja seansa laikā sajūtat enerģiju, bet galds nekustas, pārejiet pie cita, ja jums tie ir vairāki. Man dažreiz tā ir gadījies, un es nezinu, kāpēc gari vienu galdu spēj iekustināt, bet citu ne. Reiz es piedalījos seansā, kurā vienlaikus tika izmantoti vairāki galdi. Mana māsa bija paņēmusi līdzi savu galdiņu, bet otrs bija lielāks, un pie tā visiem atradās vairāk vietas. Kad galds pēc laika vēl nekustējās, es sapratu, ka jāizmēģina māsas galds. Mēs pārsēdāmies, un tas tūlīt iekustējās. Iespējams, tas tāpēc, ka galda enerģija sasaistās ar tā īpašnieka enerģiju. Ar laiku patiešām sāk šķist, ka tā nav tikai mēbele, bet gan draugs.

TELPA

Nozīmīga garu saukšanas daļa ir telpas sagatavošana. Juceklīga, piegružota istaba nav pievilcīga ne cilvēkiem, ne gariem, savukārt tīra telpa paver ceļu tīrai enerģijai. Vispirms uzkopiet istabu. Tā nav arī mana iecienītākā nodarbošanās, bet tai ir liela nozīme, turklāt tīrot jūs veltāt garu izsaukšanas procesam vēl vairāk pozitīvas enerģijas.

Domājiet par to, kāpēc vēlaties izsaukt garus, un tas atvērs ceļu uz garu pasauli. Tīra telpa ir enerģētiski vieglāka un gaišāka, tāpēc ķerieties pie putekļu sūcēja un slotas!

Kad telpa ir uzkopta, attīriet to arī enerģētiski. Jūs varat droši izvēlēties vairākas metodes. Kā stāstīts iepriekš, salvija lieliski noder telpas attīrīšanai un aizsargāšanai. Rīkojieties tāpat kā attīrot galdu. Es parasti cenšos aizsniegties līdz katram istabas stūrim. Ja esat vietā, kur nevarat dedzināt salviju vai vīraku, iegādājieties vai pagatavojiet izsmidzināmu salvijas ēterisko eļļu. Centieties to izsmidzināt visos istabas stūros.

Cits attīrīšanas un vibrāciju veicināšanas līdzeklis ir skaņa. Varat izmantot zvanus, gongus, kamertoņus, dziedāšanu vai kristāla bļodas. Ja izmantota salvija, nostājieties istabas vidū, paskandiniet izvēlēto instrumentu un nogaidiet, līdz skaņa izzūd. Ja lietojat skaņu kā vienīgo attīrīšanas paņēmienu, skandējiet instrumentu katrā istabas stūrī.

Ja vēlaties, varat telpā izvietot akmeņus. Tīrs kvarcs, Herkimeras dimants un apofilīts ienes telpā skaidru informāciju. Ametists palīdz atvērt trešo aci, bet mēnessakmens attīsta psihiskās spējas un intuīciju. Ja pēc garu izsaukšanas jūtaties nestabils, palīdzēs zem krēsla novietots hematlts. Daži mani draugi, izsaucot garus, liek zem krēsliem dažādus akmeņus. Daudzi tos nēsā rotaslietās vai īpašā maisiņā. (Vairāk informācijas par akmeņiem sk. 3. nodaļā.)

Ja telpā ir koka grīda, īpaši, ja tā ir jauna vai rūpīgi pulēta, galds var slīdēt. Viens risinājums ir novietot zem tā nelielu paklāju (ar gumijas pamatni). Zem galda kājām var arī novietot gumijas paliktnīšus. / -

DALĪBNIEKI

Kad galds un telpa ir sagatavoti, laiks sagatavoties pašiem. Mērķis ir attīrīt un aizsargāt. To darot, jūs attīrāt arī kanālu, pa kuru ierodas informācija. Šādi vajadzētu rīkoties katram seansa dalībniekam. Daži cilvēki stāsta, ka iešana vannā, kuras ūdenim pievienots jūras sāls, palīdz paaugstināt vibrāciju līmeni un aizdzīt no enerģētiskā lauka visu negatīvo. Ja nepietiek laika vannai, noderēs arī duša. Ūdens ir saistīts ar intuīciju un psihiskajām spējām. Kāda mana draudzene apgalvo, ka vairums viņas radošo ideju nāk kā intuīcijas viļņi tieši rīta dušas laikā. Cita paziņa garu izsaukšanā atvēl lielu nozīmi lūgšanām un lūdzas visu dienu pirms vakarā paredzētā seansa.

Daži cilvēki jūtas “tīrāki” un labāk spēj saņemt vēstījumus, ja seansa dienā ir ēduši vieglāku pārtiku nekā parasti vai veltījuši laiku citām garīgām nodarbēm. Ir svarīgi, lai dalībnieki nebūtu izsalkuši vai noguruši. Lai nosēdētu pie galda vairākas stundas, vajag daudz spēka. Nedrīkst visu dienu steigties no viena pienākuma pie cita un cerēt, ka septiņos vakarā būsiet gatavs ierasties nodarbību vietā un veltīt sevi garu izsaukšanai. Sagatavošanās un mazliet miera, lai atslābinātu ķermeni un koncentrētu prātu, noteikti ļaus garu izsaukšanas pieredzei kļūt kvalitatīvākai.

Tieši pirms seansa visiem dalībniekiem jānomazgā rokas ar jūras sāli. Tas palīdz atvērt enerģijas centrus plaukstās, padara cilvēku uzņēmīgāku un ļauj vieglāk vadīt garu enerģiju. Uzpiliniet uz plaukstām mazliet eļļas un ierīvējiet. Es labprāt izmantoju vīraka, mirres un sandalkoka eļļas maisījumu, kura iedarbība aprakstīta jau iepriekš, vai palo santo koka eļļu, kas brīnišķīgi smaržo. Ja vēlaties palīdzēt dalībniekiem nomierināties un atslābināties, ņemiet lavandu. Izmēģiniet dažādas eļļas un izvēlieties piemērotāko. Varat iegādāties eļļu maisījumus veikalos vai internetā vai izvēlēties atsevišķas eļļas un sajaukt tās pēc savas gaumes.

Šī gatavošanās ir nozīmīgs pamats veiksmīgai garu izsaukšanai. Kad šie soļi būs vairākkārt veikti, tie kļūs par rituālu, kas palīdzēs koncentrēt prātu un enerģiju un atvērs kanālus saziņai ar gariem. Uztveriet to kā bērna gulētiešanas kārtību — pidžamas uzvilkšana, zobu tīrīšana un vakara pasaka ir daļa no procesa, kas pēc dienas piedzīvojumiem palīdz noskaņoties miegam.

Arī sagatavošanās pirms garu izsaukšanas seansa liek apzinīgajam prātam norimt un uz laiku atkāpties. Tas paaugstina vibrāciju līmeni, atver psihiskos kanālus un vienlaikus informē garus, ka esat gatavs saziņai. Rituāls ir kā signāls, ka tie ir laipni lūgti ierasties un sazināties ar jums.

Arvien biežāk vingrinoties garu izsaukšanā, jūs reizēm varat izlaist kādu no sagatavošanās posmiem, neietekmējot saziņas kvalitāti. Iesākumā gan vajadzētu darīt tik daudz, cik spējat, lai pierastu pie šā procesa. Jo vairāk darīsiet, lai sagatavotos, jo vieglāk ritēs saziņa.

Ir lieki piebilst (bet es tomēr atgādināšanu), ka ar garu izsaukšanu nedrīkst nodarboties, atrodoties apreibinošu vielu ietekmē. Sī nav viesību izklaide! Ielieciet dzērienus ledusskapī un baudiet tos pēc seansa, pārrunājot pieredzēto.

2.PIE GALDA

Kad telpa un galds ir attīrīti, laiks sēsties ap galdu. Seansa vadītājam ir jāapkvēpina katrs dalībnieks, ieteicams ar salviju, bet varat izmantot arī iepriekšējās nodaļās piedāvātās alternatīvas. Tas aizdzen negatīvo enerģiju no dalībnieku auras — enerģijas lauka, kas atrodas ap mūsu ķermeni. Dienas gaitā mēs uzņemam daudz negatīvās enerģijas, īpaši, ja tā bijusi saspringta, ja esam saskārušies ar negācijām vai vienkārši atradušies cilvēku vidū. Salvija ir jāaizdedzina un jānodod no dalībnieka dalībniekam. Tāpat kā iepriekš, es parasti vispirms kvēpinu salviju pretēji pulksteņrādītāja virzienam un tad pulksteņrādītāja virzienā. Neaizmirstiet ari par sevi.

Tas jādara tieši pirms seansa. Ja kāds no dalībniekiem pēc kvēpināšanas iziet no telpas, process jāatkārto. Ikreiz jāapkvēpina ari galds, lai atbrīvotos no enerģijas, kas palikusi no iepriekšējā seansa vai uzkrājusies vietā, kur galds tiek izmantots vai uzglabāts starp seansiem.

Reizi mēnesī es rīkoju atvērtas garu izsaukšanas nodarbības, kurās var piedalīties ikviens. Reizēm ierodas cilvēki, kas iepriekš ar to ir nodarbojušies, tomēr bieži gadās, ka visi klātesošie to dara pirmo reizi. Esmu novērojusi, ka palīdz vēl viens attīrīšanas paņēmiens — svārsta izmantošana, lai katru dalībnieku atbrīvotu no stresa, neērtības (tāpat kā kvēpināšanā, pretēji pulksteņrādītāja virzienam) un to vietā ienestu pozitīvo enerģiju un gaismu (pulksteņrādītāja virzienā). Sāciet galvvidū, domās izsakiet, ka vēlaties atbrīvot [cilvēka vārds] no negatīvās un nelabvēlīgās enerģijas, kas ir viņā un ap viņu, vai tā būtu fiziska, psihiska, emocionāla vai garīga. Svārsts sāks griezties pretēji pulksteņrādītāja virzienam. Kad tas palēninās savu gaitu, lēni virziet to lejup gar cilvēka priekšpusi, muguru un katru sānu. Pie dažām ķermeņa daļām svārsts var kustēties straujāk vai ilgāk. Nogaidiet, līdz tas norimst. Reizēm tas notiek ļoti ātri, reizēm ilgāk. Kad negatīvā enerģija likvidēta, Atgriezieties galvvidū un domās sakiet, ka tagad vēlaties piepildīt cilvēku ar pozitīvu enerģiju un gaismu. Svārsts sāks griezties pulksteņrādītāja virzienā. Kā iepriekš, tiklīdz tas norimst, virziet svārstu lejup ap cilvēka ķermeni.

Esmu novērojusi, ka, strādājot ar nepieredzējušiem dalībniekiem, šis process ir noderīgs, jo pretējā gadījumā galds kustas kūtri, un ziņojumi nav tik skaidri, kā gribētos. Vienmēr ir vērts veltīt laiku šai attīrīšanai, jo tā ļauj klātesošajiem justies brīvāk. Varat to darīt dalībnieku ierašanās brīdī, novietojot atsevišķu krēslu, kur apsēsties, kamēr strādājat, vai arī iet ap visiem dalībniekiem, kad tie ir apsēdušies pie galda.

Svārstu var izmantot arī galda attīrīšanai. Sāciet virs galda un virzieties lejup gar katru kāju. Tad ejiet ap to vēlreiz — ar mērķi ienest pozitīvo enerģiju.

Ja kādā vietā nevar kvēpināt salviju, izmantojiet svārstu arī telpas attīrīšanai. Apejiet istabu pretēji pulksteņrādītāja virzienam, lai aizdzītu kaitīgo enerģiju. Tad mainiet virzienu un domājiet, ka vēlaties piepildīt istabu ar pozitīvu, dziedinošu, mīlestības pilnu enerģiju un gaismu.

Garus ir iespējams saukt vienatnē, tomēr, ja dalībnieku ir vairāk, arī gariem ir vairāk enerģijas, ko izmantot saziņas fiziskajām izpausmēm. Ja ir iespējams regulāri nodarboties ar garu izsaukšanu grupā, dariet to, cik vien bieži varat. Atklāsiet, ka laiks, kas nepieciešams, lai galds sāktu kustēties, kļūs arvien īsāks un dalīb

nieku intuīcija attīstīsies arvien spēcīgāka. Ir svarīgi, lai klātesošie nešaubītos, ka gari spēj ar mums sazināties un to dara. Viņiem nav jābūt aizrautīgiem ticīgajiem; ir pieņemami, ja cilvēki vēlas redzēt saziņu pašu acīm, lai spētu tai noticēt.

Manos seansos ir piedalījušies cilvēki, kuri lūkojās zem galda un centās saskatīt piestiprinātos pavedienus, bet tas nav nekas slikts, jo dara šo pieredzi aizraujošāku. Viss kārtībā, ja kāds ir zinātkārs un vēlas izpētīt notiekošo, taču negatīvisms vai noliegšana gan traucē. Turklāt, ja cilvēks ir pārliecināts, ka saziņa ar gariem ir muļķības, kāpēc vispār doties uz šādu seansu? Domām ir liels spēks.

Ir svarīgi atcerēties un paziņot pārējiem, ka visas gaidas un priekšstati ir jāatstāj ārpus seansa. Ar gariem ir līdzīgi kā Forests Gamps sacīja par šokolādes konfekšu pildījumu — nekad nevar zināt, kas mūs sagaida. Tas attiecas uz gadījumiem (kuru, par laimi, ir bijis maz), kad dalībnieks pēc seansa izsaka vilšanos, jo ir ieradies ne tas gars, kuru viņš vēlējies sadzirdēt. Attopieties! Jūs tikko sazinājāties ar garu pasauli! Vai tas jau nav apbrīnojami? Vai tas, ka gars jūs vērtējis tik augstu, lai izlietotu daudz enerģijas un sazinātos, nav patīkamākā un aizkustinošākā pieredze, ko esat piedzīvojis? Manuprāt, ir jāizsaka izjusta pateicība. Ir saprotams, ka cilvēki, sērojot pēc sev tuva aizgājēja, vēlas ar viņu sazināties, tomēr, lūdzu, izturieties pret visiem gariem ar cieņu, kādu jūs vēlētos sagaidīt pret sevi, un esiet pateicīgi par vēstījumu, ko jums ir laimējies saņemt.

Ir normāli, ja cilvēks, kurš vēl nav saskāries ar garu pasauli, seansā jūtas satraukts. Uzsveriet, ka process ir drošs, aizsardzība jūs vienmēr sargā un šeit ļauts ienākt tikai gariem no baltās gaismas (Dieva vai Jēzus gaismas — sauciet to, kā vēlaties), tiem nesekos neviens nevēlams viesis.

Daži cilvēki ir jautājuši, cik vecam jābūt, lai piedalītos seansos, un vai tajos var piedalīties bērni. Ja bērnu nebaida doma par gariem un viņš ir pietiekami nobriedis (reizēm desmitgadnieki mēdz būt nobriedušāki par dažiem astoņpadsmit gadu veciem jauniešiem), noteikti var. Esmu redzējusi, ka deviņus gadus vecs bērns piedalās brīnišķīgā seansā, un nekad neesmu piedzīvojusi, ka kāds nobītos. Patiesībā bērni jūtas ļoti īpaši, zinot, ka viņus uzrauga sargeņģelis, vai dzirdot ziņu no vecvecākiem, kurus tie mīl un pēc kuriem ilgojas. Pieņemiet lēmumu atkarībā no situācijas.

Nākamais solis ir īsa meditācija, ka/jialīdz dalībniekiem labāk koncentrēties, atvērt garīgos kanālus un izveidot vēl vienu aizsardzības slāni. Meditācija ir ļoti svarīga, jo, saucot garus, ir jāpārliecinās, ka ceļš tiek atvērts tikai gaišajai augstas vibrācijas enerģijai un gariem. Tapat kā jūs neatstājat atvērtas savas mājas durvis, lai varētu ienākt jebkurš, ir jānosaka prasības un ierobežojumi tiem, kuri drīkst ienākt ar galda palīdzību. Atcerieties, ka jūs atbildat par garu izsaukšanas procesu.

Piedāvāju jums savu iecienīto meditāciju. Izmantojiet to visu, ieviesiet izmaiņas vai izvēlieties citu, kas jums šķiet piemērotāka. Runājiet lēni, lai dalībnieki starp teikumiem varētu atslābināties. Meditāciju var norunāt viens cilvēks vai ierakstīt un atskaņot pēc nepieciešamības, ja jūtat, ka tas palīdz labāk koncentrēties. Ir pieejami arī meditāciju ieraksti. Kad būsiet šādi vairākkārt meditējis, sajutīsiet, ka varat pavisam viegli atslābināties arī tad, ja runājat meditācijas tekstu skaļi pārējiem.

Aizveriet acis. Ievelciet elpu… Lēni izelpojiet. Vēlreiz ievelciet dziļu elpu… un izelpojot sajūtiet, ka atslābināties. Ļaujiet, lai aizplūst visas dienas rūpes. Līdz ar izelpu atbrīvojieties no visa stresa un saspringuma, kas ir jūsu ķermenī. Ļaujieties dziedējošam mieram. Ar katru ieelpu un izelpu sajūtiet, ka arvien vairāk atslābināties. Ar katru elpu sajūtiet arvien dziļāku mieru. Ja kāda ķermeņa daļa ir īpaši saspringta, iztēlojieties, ka ieelpojat tieši tajā, piepildot to ar dziedējošu, barojošu skābekli.

Iztēlojieties, ka caur ādu izelpojat visu stresu, spriedzi, diskomfortu. Jūtiet, ka pār jūsu plaukstām plūst miers; atslābiniet visus galvas, pieres muskuļus. Jūtiet, ka miers lejas pār deniņiem, vaigiem un žokli līdz zodam. Sajūtiet, ka atslābinās kakla un plecu muskuļi, pleci nolaižas mazliet zemāk, atbrīvojoties no uzkrātā saspringuma, kļūstot brīvāki, atslābinoties arvien dziļāk un dziļāk.

Tagad sajūtiet, ka miers plūst pār mugurkaulu līdz pat krustiem. Plūstot lejup tas izplešas pār lāpstiņām… muguras vidusdaļu… lejasdaļu. Ievelkot vēl vienu elpu, sajūtiet, ka miers virzās pār pleciem, lejup pa rokām… līdz pirkstu galiem.

Izdzeniet stresu un spriedzi tieši caur pirkstu galiem. Ar nākamo elpu jūtiet, ka miers piepilda jūsu krūtis, ribu daļu… līdz vēderam… iegurnim, sēžamvietai un gurniem. Tagad sajūtiet, ka tas virzās lejup pa gurniem uz kājām… uz kāju augšdaļu, caur ceļiem uz apakšstilbiem, potītēm, pēdām un kāju pirkstiem.

Tagad iztēlojieties sev priekšā, mazliet virs sevis, lielu baltas gaismas staru. Vērojiet, kā šī gaisma mirdz pār jums, ienākdama jūsos caur galvvidu un plūzdama caur visu ķermeni līdz pat pēdām… un caur pēdām tieši Zemē, palīdzot jums tajā sakņoties un balstīties.

Tagad iztēlojieties aiz savas muguras vēl vienu gaismas staru, un vēl pa vienam katrā sānā. Apkārt ir tikai m irdzums, kas piepilda jūs ar baltu gaismu un aizsardzību. Saskatiet vēl vienu gaismas staru tieši virs galda — tā virsma, pamats, kājas ir gaismas apspīdēti un piepildīti.

Tagad gara acīm saskatiet katra klātesošā gaismas starus. Redziet, kā tie izplešas, aug lielāki un spožāki, līdz savienojas, kļūstot par sargājošu gaismas lodi, kas mūs visus ieskauj. Tā plešas vēl plašāka, piepilda telpu, aptver visu ēku, nodrošinot, ka drīkst ienākt tikai augstākie gari no baltās gaismas.

Ir ari vairākas čakru meditācijas (čakras ir ķermeņa enerģijas centri), kas palīdz izveidot saikni ar gariem. Izmēģiniet dažādas, lai atrastu sev piemērotāko. Tāpat izvēlieties katram gadījumam atbilstošāko, atkarībā no tā, kāds ir garu izsaukšanas mērķis.

Kamēr visi ir iedziļinājušies šajā vizualizācijā un izjūtās, seansa vadītājam vajadzētu izteikt vēl dažus aizsargājošus vārdus. Es labprāt saku šādu lūgšanu:

Visa labā un gaišā vārdā mēs lūdzat# ieskaut visu šeit esošo baltā, dievišķā svētas aizsardzības gaismā, ļaujot ienākt tikai augstākajiem, baltās gaismas gariem.

Mēs lūdzam, lai šajā aizsargātajā lokā neienāk un neseko ļaunums un lai šis seanss tajā iesaistītajiem nes visaugstāko labumu. Mēs pateicamies par šo dievišķo aizsardzību, klātbūtni un palīdzību.

Kāda mana paziņa izmanto šādus vārdus:

Mēs lūdzam Māti/Tēvu, Dievu, sargeņģeļus, pavadoņus un palīgus būt klāt, aizsargāt mūs un galdu, kā arī palīdzēt. Mēs lūdzam, lai šis darbs tajā iesaistītajiem nes visu to augstāko un labāko.

Vēl cita paziņa saka:

Drīkst ienākt tikai tie gari, kas atrodas Svētā Gara un Jēzus Kristus gaismā.

Ja vēlaties, varat izmantot citu lūgšanu. Piemēroti būs jebkuri vārdi, kas lūdz augstāko spēku aizsardzību seansa dalībniekiem. Atcerieties, ka liela nozīme ir nolūkam. Saglabājiet savus nolūkus skaidrus un tīrus, un pārējais nāks no sevis. Lūgšanā noderīgi arī piebilst, ka jebkuras neapzinātas vai maldinošas domas vai vēlmes neietekmēs galda kustības vai saņemto ziņojumu.

Tikai no jums atkarīgs, vai liekat visiem novietot rokas uz galda pirms vai pēc meditācijas. Ja seansa laikā dalībnieki sēž pie vairākiem galdiem, labāk novietot rokas uz galda pēc meditācijas, lai sāktu garu izsaukšanu vienlaikus. Esmu novērojusi, ka reizēm galds sāk kustēties, pirms aizsardzības rituāls ir pabeigts, un tas traucē koncentrēties. Ja jums ir tikai viens galds, jāstrādā ilgāk, līdz enerģija pietiekami sakopota, lai tas sāktu kustēties, tāpēc rokas var uzreiz novietot uz galda.

Tas, vai izmantot vienu vai vairākus galdus, ir atkarīgs no situācijas. Ja seansā piedalās daudz cilvēku, ir vairākas iespējas — varat izvēlēties galdu, kas ir pietiekami liels visiem, izmantot vienu galdu, pie kura dalībnieki sēžas pārmaiņus (attīrīšanu un meditāciju veiciet visi reizē), vai izmantot vairākus galdus, pie katra pieaicinot vienu vai divus seansa vadītājus.

Katram paņēmienam ir trūkumi. Ja cilvēkiem nākas gaidīt savu kārtu, viņiem var kļūt garlaicīgi. Turklāt process, kamēr katrs dalībnieks piedzīvo saziņu ar gariem var izvērsties par ilgu. No otras puses, piemēram, mana paziņa Jana labprāt vēlas, lai pēc laika kāds ieņem viņas vietu, ļaujot pašai vērot notiekošo neiesaistoties. Tas palīdz izkliedēt visas šaubas par to, ka viņa pati ietekmētu galda kustības. Seansā izmantojot vairākus galdus, cilvēku grupas ir mazākas un vieglāk organizējamas, tomēr var tikt traucēta enerģijas plūsma, jo daži kļūst izklaidīgi un cenšas sekot līdzi notiekošajam pie citiem galdiem. Ja atrodaties vienā telpā, izkārtojiet galdus tā, lai tie atrastos iespējami atstatus. Šī paņēmiena priekšrocība ir tā, ka katram dalībniekam seansa laikā ir vairāk laika saziņai. Vajadzētu ņemt vērā arī klātesošo mērķi. Ja kādi pārsvarā jūt aicinājumu palīdzēt uz zemes iestrēgušajiem gariem šķērsot robežu, sēdieties pie viena galda. Tas pats attiecas uz gadījumiem, kad izmantojat galdu lūgšanām vai pozitīvas, dziedinošas enerģijas vairošanai. Pārliecināsieties, ka pie galda var satilpt vairāk cilvēku nekā domājāt. Kā vienmēr, jūtieties brīvi un izmēģiniet dažādus veidus, lai atrastu piemērotāko.

Pēc tam grupas vadītājs lūdz galda pavadonim (sk. 4. nodaļu) būt klāt, lai nodrošinātu, ka ierodas tikai gari no baltās gaismas un dara to secīgi cits pēc cita. Pavadoņi palīdz arī tad, kad gars runā citā valodā, nekā jūs. Tie sargā balto, aizsargājošo gaismu un nodrošina raitu un ērtu saziņu. Esmu novērojusi, ka, nelūdzot pavadoņa palīdzību, var rasties “sastrēgumi”, kad vairāki gari vienlaikus mēģina nodot ziņojumu, traucējot cits citam. Kā varat iedomāties, gari ir tikpat sajūsmināti par iespēju sazināties ar palikušajiem tuviniekiem, kā mēs par iespēju sarunfities ar tiem. Ja pie galda ir trīs vai četri cilvēki, ir daudz garu un pavadoņu, kas gaida iespēju nosūtīt tiem savas domas, ziņojūmus un mīlestību. Varat lūgt, lai pavadonis palīdz gariem nodot skaidrus ziņojumus ar spēcīgiem piesitieniem. Arī darbs ar galdu, tāpat kā jebkura nodarbe, ir jāiemācās. Gari, kas pirmoreiz izmanto šo sazināšanās metodi, nav pieraduši rīkoties ar enerģiju, tāpēc var kavēties vai radīt vājus un neskaidrus piesitienus. Pavadonis var padarīt enerģiju spēcīgāku, darot sitienus izteiktākus.

Varat lūgt pavadonim sākt kustināt galdu tūlīt un noteikt laiku, kurā seansam jābeidzas. Gadījumos, kad esmu to lūgusi, galds ikreiz pārstāj kustēties precīzi laikā, ko biju nosaukusi. Reizēm gadās, ka galds pēkšņi pārstāj kustēties, un, paraugoties pulkstenī, redzam, ka ir pienācis nosauktais laiks. Tad gariem jāpaziņo, ka varam turpināt, un tie pabeigs savus ziņojumus. Gari ir ļoti taktiski un iecietīgi.

Es parasti saku šādi:

Es lūdzu savu pavadoni būt klāt un palīdzēt šajā seansā. Lūdzu, sāc kustināt galdu un palīdzi gariem nākt citam pēc cita ar spēcīgiem piesitieniem un skaidriem ziņojumiem, brīviem no mūsu zemapziņas domām un vēlmēm. Mēs nododam gariem daļu savas enerģijas, lai jums būtu vieglāk, un paņemsim to atpakaļ, kad saziņa būs beigusies. Kā vienmēr mēs pateicamies, ka esi mums līdzās.

Tad visi viegli uzliek plaukstas uz galda. Spiediens nedrīkst būt pārāk spēcīgs, lai netraucētu galda kustības, bet arī ne tik viegls, lai neveidotu kontaktu. Kad galds būs sācis kustēties, jūs nepieciešamības gadījumā varēsiet noņemt vienu roku no galda vai pieskarties tikai ar pirkstu, nemazinot tā kustības. Pēc tam palūdziet pavadonim sakustināt galdu vai, ja tas uzskata par pareizu, atsūtīt pirmo garu.

Daži cilvēki spēj labāk koncentrēties un izmantot sesto prātu, kad ir aizvēruši acis un neizmanto šo maņu. Katrs seansa dalībnieks var izvēlēties, aizvērt acis vai ne.

Seansa laikā drīkst sarunāties. Ja cilvēki vēlas smieties un dziedāt, vēl labāk, jo tas palīdz spēcināt enerģiju un veicina garu ierašanos. Daudzās grupās cilvēki atkal un atkal dzied dziesmas ar vienkāršu, atkārtojošos tekstu un melodiju. Kāds dalībnieks reiz stāstīja, ka vadītājs esot atkārtojis: “Galdiņ, celies, galdiņ, celies, celies, celies”, līdz tas sācis kustēties. Arī lūgšanas palīdz. Es bieži kopā ar tiem. dalībniekiem, kuri vēlas iesaistīties, skaitu tēvreizi, un parasti galds sāk kustēties, vēl pirms lūgšana ir pabeigta. Ja pārējiem dalībniekiem tuvāka ir cita lūgšana, aiciniet norunāt to.

Garīgās starpniecības laikā ir svarīgi ievērot klusumu, lai starpnieks varētu koncentrēties uz gara audiālo vai vizuālo ziņojumu. Izmantojot galdu, tā nav. Atbalstāms ir viss, kas palīdz spēcināt enerģiju un to saglabāt. Ākstīšanās, joku stāstīšana vai dalīšanās stāstos par tuviniekiem, ar kuriem cerat sazināties, paātrina vibrācijas un veicina saziņu.

Iespējams, sajutīsiet, ka galds ievibrējas, pirms sāk kustēties. Daži stāsta, ka tā virsma šķiet pārvērtusies par želeju, kurā grimst pirksti. Varat sajust šūpošanos vai plaukstu un roku tirpšanu. Enerģija savienojas, kļūst arvien stiprāka, līdz galds paceļas no zemes. Reizēm tas notiek drīz, citreiz aizņem ilgāku laiku. Šķiet, tas atkarīgs no dalībnieku pieredzes. Ja vienuviet ir daudz cilvēku, kuri izsauc garus pirmo reizi, sakustēšanās parasti prasa mazliet ilgāku laiku, nekā piedaloties pieredzējušiem dalībniekiem. Regulāri strādājot noteiktā grupā, enerģija kļūst ļoti spēcīga un galds mēdz sakustēties, tiklīdz visi uz tā ir uzlikuši plaukstas.

Kad galds ir sācis kustēties, pateicieties gariem par ierašanos. Lūdziet viņus parādīt, kāda būs atbilde “jā”un kāda “nē”. Uzdodiet šo jautājumu katra seansa sākumā, jo/atbilde var mainīties. Ilgu laiku katrs galds, ko lietoju, radīja divus piesitienus, sakot “jā”, un vienu, sakot “nē”, bet tad pēkšnj apzīmējumi mainījās uz pretējo, savukārt pēdējā laikā, lai pateiktu “jā”, tiek izmantots viens piesitiens, bet, lai pateiktu “nē”, galds pārstāj kustēties, ko mēs saucam par “kluso galdu”.

Nesen es pieredzēju kaut ko jaunu — galda griešanos pulksteņrādītāja virzienā, atbildot “jā”, un pretēji, sakot “nē”. Kādā citā reizē izmantojām galdu, kura virsma bija pieskrūvēta kājām savienojuma vietā, atbildot, griezās tikai galda virsma. Varat pajautāt gariem arī signālu atbildei “varbūt”. Kad tas noskaidrots, uzziniet, vai pavadonis ir pie galda. Ja ir, noskaidrojiet, vai tas vēlas nodot kādu ziņojumu. Reizēm tam ir, ko sacīt, reizēm ne. Tad lūdziet pavadoni atsūtīt pirmo garu.

Galds atkal sāks kustēties. Sasveicinieties ar garu un tenciniet par ierašanos, tad jautājiet, pie kura dalībnieka tas nācis. Kad gars sāk piesitienus, visi kopā sauciet alfabēta burtus. Tas, ka visi klātesošie piedalās alfabēta skaitīšanā, palīdz vienlīdz koncentrēties un iesaistīties notiekošajā. Burts, pie kura gars apstājas, ir dalībnieka vārda sākumburts. Ja telpā ir vairāki cilvēki, kuru vārds sākas ar vienu burtu, lūdziet garu pateikt otro burtu vai nosauciet dalībnieka vārdu un jautājiet, vai gars ir ieradies pie tā. Tiesa, reizēm gari ļoti vēlas nosaukt pilnu cilvēka vārdu, bet dažkārt sasver galdu konkrētā cilvēka virzienā, kā norādot.

Tālāk jautājiet, kas ir ieradies. Tāpat kā iepriekš, skaitiet alfabētu. Galds apstāsies pie gara vārda sākumburta. Nereti cilvēkiem ir priekšstats vai nojausma par to, kas ieradies, vēl pirms galds beidzis kustēties. Ja vārds nav zināms, iespējams, ieradusies persona, kas mirusi pirms dalībnieka dzimšanas vai agrā bērnībā. Tas var būt arī pavadonis, bet reizēm gars, kas ieradies pēc tuvinieka rīkojuma un nodod tā ziņojumu.

Varat viesim uzdot jautājumus. Protams, saziņa notiks ātrāk, ja uzdosit jautājumus, uz kuriem var atbildēt ar “jā” vai “nē”. Tomēr, ja ir nepieciešama detalizētāka atbilde, gari to nosauks pa burtiem. Ja nevarat izdomāt jautājumu (kas notiek bieži, jo dažas pirmās reizes saziņa ar gariem var būt mulsinoša), vaicājiet, vai gars vēlas nodot kādu ziņojumu. Ja tā, tad aiciniet garu nosaukt vēstījumu pa burtiem. Jebkurš klātesošais var saņemt gara vēstījumu domas vai vīzijas veidā, tāpēc aiciniet ikvienu droši dalīties tajā, ko viņiem saka intuīcija. Pirmkārt, tas ietaupa laiku. Otrkārt, gari nejūt atšķirību starp to, ko pasakām skaļi vai prātā. Ja kāds pie sevis ir nodomājis to, ko gars vēlas paziņot, tas aizsteigsies pie nākamā vārda vai frāzes. Lieki piebilst, ka tādējādi var rasties nesaprašanās, tāpēc iedrošiniet cilvēkus dalīties savās izjūtās, ja tās ir spēcīgas. Vienlaikus jāizvairās no situācijas, kad ikviens mēģina uzminēt gara vēstījumu, neļaujot secīgi izteikt ziņojumu un tā padarot procesu ļoti ilgstošu.

Paturiet prātā, ka bieži rodas grūtības ar pareizrakstību, īpaši, ja gars runā citā valodā nekā jūs. Kāda drauga vecmāmiņa sākumā sūtīja ziņojumu itāļu valodā. Pagāja laiks, līdz sapratām, kāpēc nevaram to atšifrēt. Kad lūdzām garu pāriet uz angļu valodu, tas paklausīja, un saziņa kļuva vieglāka. Dažkārt pavadoņi sauc vārdu fonētiski, bet dažkārt izmanto saīsinātus vārdus vai simbolus. Reiz mūsu grupa mēģināja saprast ziņojamu, ko veidoja atkārtots z burts. Kāds galu galā izdomāja, ka mums tiek ieteikts veltīt vairāk laika “zzz” jeb miegam. Regulāri vingrinoties, jums izveidosies savdabīga garu izsaukšanas vārdnīca. Vārdi un saīsinājumi, kas simbolizē garākas frāzes, ietaupa gan jūsu, gan gara laiku un enerģiju. Jaunākā tendence ir mūsdienu elektroniskajā un īsziņu sarakstē izmantotie simboli — arī gari seko līdzi tehnoloģijas attīstībai. Tāpat gadījumos, kad atbilde uz jautājumu būs skaitlis, varat precizēt, ko nozīmēs katrs piesitiens (piemēram, viens nozīmē “1” vai “10”, divi — “2” vai “20” u. tml.). Savukārt, ja jautājat garam, kad tas dzīvojis, varaf vispirms noskaidrot gadsimtu, tad desmitgadi un pēc tam lūgt nosaukt konkrētu gadu. Ņemiet vērā, ka pavadonis gada fiosaukšanai var izmantot romiešu ciparus.

Atklāsiet, ka katram garam ir sava unikāla enerģija un galda piesitieni var ļoti atšķirties. Daži gari rada maigus un vieglus piesitienus, citi spēcīgus un smagus, daži lēnus, citi ātrus. Manas mātes labākā draudzene dzīves laikā labprāt sarunājās ar visiem un par visu, un arī pēc nāves viņas radītie galda piesitieni bija tik ātri, ka grūti izsekot. Viņa likusi galdam griezties, apgāzusi to un nolikusi atpakaļ, pacēlusi uz vienas kājas, noskrūvējusi virsmu un pat apgāzusi galdu otrādi. Viss ir iespējams! Mani joprojām pārsteidz gadījums, kad gars lika galdam griezties arvien ātrāk un ātrāk, līdz tas atrāvās no zemes. Klātesošie viegli turēja pirkstu galus uz galda, kamēr tas griezās un kustējās. Ja regulāri izsaucat garus, atklāsiet, ka spējat pazīt viesi tikai pēc galda kustībām. Mēs vienmēr zinām, kad ierodas Kenijs, manu vecāku tuvs draugs, jo viņš allaž rotaļīgi noskaita visu alfabētu, neapstājoties ne pie viena burta. Bijis jokdaris dzīvē tas joprojām ir tāds.

Kā jau minēts, galds ļauj sajust arī emocijas. Piemēram, mātes maigo, mīlošo enerģiju, gara neizmērojamo prieku par iespēju beidzot sazināties ar tuvinieku, skumjas, kad gars zina, ka tam mīļš cilvēks cieš, vai pat apjukumu, ja gara ziņojums nav saprasts.

Interesanta parādība ir smaržu un aromātu sajušana, ierodoties dažiem gariem. Mēs esam sajutuši dūmu smaku no gara, kas

dzīves laikā daudz smēķēja, vīraka aromātu, kad mūs apciemoja reliģiska persona, un ziedu smaržas. Kādā nodarbībā es ievadrunā biju piemirsusi sacīt, ka saziņas laikā var veidoties arī smaržas. Taču, tiklīdz sākām seansu, parādījās savāda smaka, ko es un daži sajutām, bet nespējām noteikt. Drīz pēc tam ieradās vienas dalībnieces divdesmit gadu vecā dēla gars, un tā visiem bija ļoti emocionāla pieredze. Kad tas aizgāja, es balsī prātoju, vai smaka piederējusi šim garam. Nākamais gars nosauca manu vārdu, lai gan tā parasti nenotiek. Es jautāju, kas ir šis gars, tika nosaukti divi burti “p” un “e”— “pē”. Precizēju, vai tas joprojām ir sievietes dēls, un saņēmu apstiprinošu atbildi. Kad vaicāju, vai viņš iepriekš radīja nepatīkamo aromātu, atbilde atkal bija apstiprinoša. Šajā brīdī puiša māte atminējās, ka agrāk bieži teikusi: “Pē, kas tā par smaku! Vai tās ir tavas kājas? Tavas zeķes?!” Šajā brīdi klātesošie vairs nespēj valdīt smieklus. Manuprāt, gars vēlējās uzlabot mātes noskaņojumu, kas tam noteikti izdevās. Turpmāk ikreiz, kad sieviete sajuta šo smaku, viņa zināja, ka dēls ir līdzās un viņu sveicina.

Esmu novērojusi, ka pie katra dalībnieka parasti atnāk vismaz viens gars. Atkarībā no laika, kas paredzēts seansam, klātesošo skaita un garu vēstījumu ilguma, ir iespējams, ka seanss beigsies tikai pēc tam, kad katrs dalībnieks būs saņēmis sev paredzēto ziņojumu.

Kad gari būs aizgājuši, jūs sajutīsiet galda pārmaiņas. Tas kļūs smags, piezemēts un kūtrs, bez vibrācijas vai enerģijas… tas atkal būs parasts galds. Varat pabeigt seansu ātrāk, sakot gariem, ka tas ir nepieciešams. Es parasti pārtraucu seansu aptuveni pēc divām stundām, jo ap to laiku ilgstoša sēdēšana vienā pozā sāk kļūt neērta (lai gan seansa laikā drīkst piecelties, izstaipīties, padzerties). Es nevēlos, lai dalībnieki dotos mājās noguruši.

Kad galds ir pārstājis kustēties, noņemiet rokas, bet palieciet sēžot. Pateicieties gariem, kuri viesojušies, un izsakiet atzinību īsā noslēguma ceremonijā. Es izmantoju turpmāk citētos vārdus, bet nebaidieties tos mainīt, ja tas nepieciešams. Galvenais ir iekļaut runā pateicību, garu atbrīvošanu, enerģijas saņemšanu atpakaļ un seansa laikā sakopotās pozitīvās enerģijas sūtīšanu tālāk.

Mēs pateicamies visiem gariem, kas mums šodien pievienojās, lai palīdzētu un sazinātos, un mēs atbrivojayi jūs ar mīlestību, gaismu un svētību. Mēs paņemam atpakaļ savu enerģiju, lai nepaliktu iztukšoti vai citādi negatīvi ietekmēti un aizejot būtu spēcīgi un aizsargāti. Mēs saprotam, ka jūs vienmēr esat ap mums, lai aizsargātu un vadītu mūs, ja tas ir nepieciešams. Ja ir cilvēki, kam vēlaties palīdzēt, vai situācija, kurā vēlaties dot dziedinošu enerģiju, es lūdzu jūs to novietot šā apļa centrā. Visu šodien ar jums kopā radīto pozitīvo, dziedinošo enerģiju mēs sūtīsim tālāk, lai nestu mieru un dziedināšanu visiem, kam tas ir nepieciešams, — gan tiem, ko pazīstam, gan nepazīstam, visai Zemei un visai cilvēcei.

Šī pēdējā daļa, manuprāt, ir viens no svarīgākajiem garu izsaukšanas iemesliem. Seansa laikā tiek sakopots ļoti daudz enerģijas. Sūtiet to darīt labu! Nav nozīmes, vai pie galda bijāt vienatnē, ar vēl vienu cilvēku vai pieciem. Tāpat nav svarīgi, cik īss vai ilgs bija seanss un cik ziņojumu saņēmāt. Izsūtiet pozitīvo enerģiju pēc katra seansa. To darot, man patīk gara acīm iztēloties pasauli, ko ieskauj balta vai sārta gaisma. Varat izsūtīt dziedinošu enerģiju arī seansa laikā, īpaši, ja jūs apciemo svētie, eņģeļi, Dievmāte, Marija Magdalēna vai Jēzus. Ap galdu veidosies ārkārtīgi spēcīga enerģija. Koncentrējieties, lai sūtītu šo enerģiju tālāk, un ticiet, ka tā sasniegs savu mērķi.

Seanss ir pabeigts.

Es iesaku veidot žurnālu, kurā pierakstīt ieradušos garus un to vēstījumus. Varat pierakstīt arī dalībnieku vārdus un izmantotos rīkus, piemēram, akmeņus, mūziku utt. (sk. nākamo nodaļu), un, iespējams, pat laika apstākļus, lai atklātu, kas veicina saziņu. Seansa laikā saņemto informāciju ir noderīgi pierakstīt, jo tas ļauj palūkoties atpakaļ un saukt atmiņā garu ziņojumus — ir apbrīnojami, ka reizēm ziņojums kļūst skaidrs tikai pēc vairākiem mēnešiem. Nereti kādā seansā klātesošais pavadonis mēdz pēc tam mēnešiem klusēt, un, kad tas atgriežas, ir grūti atminēties iepriekšējo saziņu. To būs daudz vieglāk izdarīt, ja varēsiet ieskatīties žurnālā un pārlasīt iepriekš pieredzēto.

Lai pieredze būtu iespējami veiksmīgāka, ir regulāri jātrenējas. Daži starpnieki pauž pārliecību, ka tas katru nedēļu jādara vienā laikā, lai gari zinātu, ka tiem tiek atvēlēta noteikta telpa un laiks saziņai. Ar garu pasauli saistīti un ļoti atvērti cilvēki jūt, ka reizēm gari ierodas brīžos, kad nav gaidīti. Ja noteiksiet robežas un konkrētu laiku, kas paredzēts komunikācijai, gari to respektēs un ņems vērā mūsu nepieciešamību noslēgt kanālu, lai nodotos ikdienas nodarbēm. Jo biežāk un vairāk nodarbosieties ar garu izsaukšanu, jo atvērtāki kļūsiet gariem un to ziņojumiem. Regulāra vingrināšanās nodrošinās, ka saziņa kļūst vieglāka un ātrāka.

Neraizējieties, ja galds reizēm neizkustas. Dažreiz jutīsiet, ka enerģija ir sakopota un gari ir līdzās, bet saziņa nenotiek. Iespējams, kāds klātesošais ir pārāk koncentrējies uz noteiktu atbilžu rašanu. Taču gari pieļauj, ka šis jautājums ir jāatrisina katra paša spēkiem vai arī jāiegūst noteikta pieredze, lai mācītos. Reizēm mums nav lemts zināt atbildes, un tās var būt ir sekundāras salīdzinājumā ar pašu ceļojumu, kurā tās rodamas.

Cerams, jūs izmantosiet galdu garīgai attīstībai un palīdzībai sev un citiem.

Vai esat noguruši un iztukšoti? Atcerieties, ka gari izmanto daļu mūsu enerģijas un gadījumos, kad mums tās trūkst, ir daudz grūtāk sazināties. Ja kaut kas novērš jūsu uzmanību, tas var atturēt garus no ierašanās. Lai saziņa pārtrūktu, pietiek, ja esat telpā vienatnē, atstatus no pārējiem, bet pēkšņi atskan skaļš troksnis vai kāds ienāk, aizcirzdams durvis. Telpā nedrīkst būt nekādu traucēkļu. Tai nav jābūt pilnībā klusai, tomēr jāizvairās no rosības un skaļuma.

Kad jūtat enerģijas klātbūtni, tā ir jūsu iespēja iesaistīties, atvērt savus uztveres centrus un mēģināt psihiski saistīties un sazināties ar gariem. Psihiskās spējas ir jāvingrina tāpat kā jebkura ķermeņa un prāta daļa. Lai sasniegtu vēlamo rezultātu, saziņa regulāri jātrenē tāpat kā jebkuras pr/smes, ko vēlaties iemācīties.

Var gadīties, ka galds nekustas, jo gars sniedz jums dziedināšanu. Nogaidiet un sajūtiet, vaj tas notiek. Ja tā būs, jūs sajutīsieties miera un dziļa klusuma ieskauts. Galds šajās reizēs var nekustēties, bet jūs tik un tā saņemsiet labvēlīgo iedarbību. Uztveriet to kā iespēju meditēt, atrasties telpā, kur laiks šķiet apturēts, iztukšot prātu un vienkārši būt.

Ja nešķiet, ka iepriekš aprakstītais attiektos uz jūsu situāciju, ir daži paņēmieni, ko varat izmēģināt, lai veicinātu saziņu. Pirmais solis ir vēlreiz attīrīt galdu ar salviju vai svārstu. Varat pārvietot galdu mazliet tālāk un mēģināt jaunajā vietā (ja galds atradies virs Zemes enerģijas līnijas, garam var būt grūti to iekustināt). Arvien biežāk vingrinoties un kļūstot jutīgākiem pret enerģijas plūsmu, jūs sāksiet sajust, ja enerģija ap kāda dalībnieka plaukstām būs salīdzinoši smaga. Tas nenozīmē, ka cilvēks ir ļauns vai negatīvs. Viņš vai viņa var būt jauks un mīlošs, bet pārāk nervozs, stresa nomākts, nevesels vai vienkārši nobijies no tā, ko paziņos gari. Sajutusi šādu enerģijas īpatnību, es to nemēdzu izteikt skaļi, pārējiem dalībniekiem dzirdot. Ja galds ir nekustīgs, es vispirms pajautāju, vai kāds cieš sāpes vai jūtas slikti. Ja visi atbild noliedzoši, palūdzu dažus dalībniekus noņemt rokas no galda. Ir noderīgi, ja seansā piedalās kāds, ar ko kopā bieži izsaucat garus, jo reizēm galds sāks kustēties, kad uz tā būs tikai jūsu rokas. Tad varēsiet aicināt pārējos atkal pievienoties. Grūtākais ir pirmā galda pacelšanās un kustība, bet kad tas noticis, galds, visticamāk, turpinās kustēties.

Galdiņa dancināšanai nav daudz nosacījumu, ir nepieciešamas tikai trīs lietas — galds, attīrīta telpa un prāts, kā arī aizsardzība (vienmēr!). Ja tās jums ir, varat sākt garu izsaukšanu. Nav jānogaida nakts, pilnmēness vai jārada tumša telpa utt.

Ja rūpīgi sekojat iepriekš aprakstītajiem soļiem, bet galds joprojām nekustas, uzticieties, ka saziņai mums nezināmu iemeslu dēļ šoreiz nav lemts notikt. Turpiniet iesākto. Gari vēlas ar mums sazināties un to darīs, ja dosiet tiem iespēju.

2.NODERĪGI RĪKI

MŪZIKA

Mūzika var ievērojami ietekmēt garu izsaukšanas procesu. Tā palīdz paātrināt telpas un dalībnieku vibrācijas. Nav noteikta mūzikas veida, kas atbilstu visiem gadījumiem. Visbiežāk noder klasiskā un meditatīva instrumentālā mūzika, un to ir ieteicams izmantot vismaz atslābinošās meditācijas laikā. Varat izmēģināt arī citu žanru mūziku — katram no tiem ir savs lietojums.

Esmu novērojusi,ka izvēlos kantrimūziku gadījumos, kad gars, kurš vēlas sazināties, dzīves laikā to mēdza klausīties. Iespējams, jūsu vecmāmiņa bija iecienījusi kādu dziedātāju, un jūs pirms seansa pasniegsieties tieši pēc šā mākslinieka ieraksta.

Tā nav nejaušība — mūzika viņai palīdzēs rast saikni. Reizēm pirms seansa jūs dzirdēsiet mūziku vai dziesmu, kas bijusi nozīmīga kādam no aizgājušajiem tuviniekiem. Reiz mana paziņa piekrita vadīt seansu kopā ar kāda sava drauga ģimeni. Ceļā uz to viens no ģimenes locekļiem radio dzirdēja senu Everly Brothers dziesmu, ko savulaik bija iemīļojis tēvocis. Viņuprāt, tā bija zīme, ka tēvocis ieradīsies seansa laikā, un tā patiešām notika. Kāda cita paziņa bieži vada seansus kopā ar savu lielo itāļu ģimeni. Kad viņi dzied tradicionālās itāļu dziesmas, vienmēr ierodas tēvs.

Esmu atklājusi, ka atskaņotā mūzika ietekmē to, kādi viesi ierodas seansa laikā. Reiz kopā ar draudzeni klausījāmies ķeltu instrumentālo mūziku, un ieradās mans skotu sencis, kas iepriekš nekad nebija nācis. Viņam patika šī mūzika. Viņš teica, ka varot palīdzēt izveidot manas ģimenes ciltskoku! Ja jūtat vēlēšanos izmantot konkrētu mūziku, dariet to, lai kāda tā būtu un cik muļķīgi tas šķistu. Gari jūs vada.

Ja rodas vēlēšanās, dziediet! Dziedāšana palīdz paaugstināt vibrāciju līmeni un bieži ir tieši tas, kas nepieciešams, lai iekustinātu galdu. Esmu novērojusi, ka reizēm ir nepieciešams laiks, lai galds iekustētos, un dziedāšana var tfj'veicināt, pat ja mūzika jau tiek atskaņota. Galds, visticamāk, sāks kustēties reizē ar jūsu balsīm. Neraizējieties, ja dziedājums nav perfekts — gari neiebilst pret neprecīzām notīm. Svarīgākais ir aizrautība, tāpēc dziediet skaļi un spēcīgi. Galds var arī kustēties vienā ritmā ar dziesmu.

SVECES

Lai gan sveces lietot nav obligāti, tās palīdz radīt noskaņu. Aizdedzot sveci, telpā tiešā un pārnestā nozīmē tiek ienesta gaisma un aizdzīta tumsa. To pašu mēs darām ar aizsardzības vārdiem. Sveces pastiprina aizsardzību un paaugstina vibrācijas. Kā vienmēr: domājiet par darbības nolūku. Ja, aizdedzot sveci, paturēsiet prātā domu, ka ienesat gaismu, tās aizsardzība būs spēcīgāka. Svece logā ir zīme, ka laipni gaidāt viesus, savukārt sveces aizdegšana seansa laikā ielūdz un aicina ierasties garus. Sveces parasti izmanto arī aizgājēju un senču godināšanai, ko var attiecināt arī uz garu izsaukšanas seansiem.

Sveces ļauj arī strādāt ar krāsu enerģiju. Dažādas krāsas vibrē atšķirīgās frekvencēs, un dažas no tām atbilst ķermeņa čakrām jeb enerģijas centriem. To var novērot, izmantojot īpašu kameru, kas parāda auras attēlu. Katrai krāsai ir noteiktas īpašības, ko rada enerģijas vibrācija, un to ir iespējams izmantot arī darbā ar galdu. Nosauktās krāsas ir īpaši noderīgas garu izsaukšanas seansos.

Violetā — sestās čakras, trešās acs, krāsa. Varat izmantot, lai atvērtu šo čakru un attīstītu intuīciju, kā arī garīgās spējas. Violetā krāsa noder meditācijā.

Zeltītā — ļoti garīga krāsa. Tiek uzskatīts, ka tieši zeltītā krāsa ieskauj daudzus garus, kas ierodas šajā pasaulē.

Baltā — aizsargājoša krāsa. Tā nes skaidrību un attīra. Baltā ir mūsu augstākās čakras krāsa, saikne ar gariem, augstāko spēku un visumu.

Zilā — piektās čakras (kakla) krāsa, tāpēc šīs enerģijas izmantošana veicina komunikāciju. Šī krāsa asociējas ar Dievmāti Mariju, tāpēc to var izmantot cerībā sastapt šo garu.

Sārtā — mīlestības krāsa, piemērota katram garu izsaukšanas seansam.Tā palīdz ienest maigu, nomierinošu enerģiju.

Ja veicat seansu nolūkā sastapt noteiktus pavadoņus un strādāt ar tiem, varat izmantot krāsu, kas jums ar šo garu asociējas. Piemēram, kādu krāsu jūs saistītu ar prieka pavadoni? Es izvēlētos oranžo. Kādu ar mīlestības pavadoni? Noteikti sārto vai sarkano. Nepareizu atbilžu nav. Parasti pirmā doma, kas iešaujas prātā, ir pareizākā.

Es iesaku izmantot nearomatizētas sveces. Tas ļaus labāk sajust aromātus, kas ienāk telpā kopā ar gariem. Reizēm, kā stāstīts iepriekš, pietiek ar smaržu, lai zinātu, kurš gars ir ieradies. Iespējams, šo aromātu sajutīsiet arī brīžos, kad neatradīsieties pie galda, — tas liecinās, ka gars ir līdzās arī ārpus seansiem.

AKMEŅI

Ar akmeņiem strādāt ir lieliski, tos var izmantot visdažādākajos nolūkos. Tāpat kā krāsām, arī akmeņiem ir noteiktas enerģētiskās vibrācijas. Ir daudz grāmatu par dārgakmeņiem un to iedarbību. Ja vēlaties iedziļināties šajā jautājumā, noteikti atradīsiet daudz piemēru, ar kuriem papildināt manis doto uzskaitījumu. Es piedāvāju garu izsaukšanas seansos noderīgo akmeņu sarakstu. Varat arī tos nēsāt kā rotaslietu vai novietot sev līdzās seansa laikā. Daži cilvēki novieto noteiktus akmeņus zem galda vai krēsla pirms seansa sākuma.

Aizsardzība — vienmēr svarīgākais, strādājot ar gariem. Aizsargā onikss, obsidiāns un turmalīns.

Stabilitāte— nepieciešama, ja pēc seansa reibst galva vai jūtat, ka it kā pametat ķermeni. Piemērots/'ir hematīts, asinsakmens, bodži akmens, onikss un obsidiāns.

Psihisko spēju, intuīcijas veicināšanai — izvēlieties ametistu, mēnessakmeni, celestītu, Herkimeras dimantu, opālu, kvarcu un tirkīzu. Ametists var kalpot kā garīgs vairogs, ja jūtat, ka saņemat pārāk daudz informācijas.

Meditācija — palīdz atslābināties un atvērties, lai sekmētu saziņu. Izmantojiet ametistu, akvamarīnu, azurītu, kunzītu, selenītu un sagilītu.

Saziņa — palīdz saņemt skaidrus ziņojumus no gariem. Ieteicams izvēlēties apofilītu, varu, kvarcu, meteorītu un kianītu.

Eņģeļu enerģija — ja vēlaties strādāt ar sargeņģeļiem vai citiem eņģeļiem. Lietojiet angelītu, akvamarīnu, zilo mežģīņu ahātu un celestītu.

Saziņai ar augstāko “es" — izmēģiniet tirkīzu, amazonītu un apofilītu.

Dziedināšana — ieteicama, ja vēlaties dziedināt sevi vai kādu no dalībniekiem. Dziedina dzintars, ametists, kvarcs, malahīts, rodohrozīts un čaorīts.

Pārejas veicināšana — ja bieži jūtat aicinājumu palīdzēt gariem šķērsot robežu vai vēlaties atvēlēt seansus šai nodarbei, varat izmantot amazonītu, apaču asaras, malahītu, rozā kvarcu, varavīksnes mēnessakmeni un obsidiānu.

Garīgai attīstībai — lietojiet ametistu, selenītu, topāzu, kvarcu.

Likteņa atklāšana — šajā nolūkā noder labradorīts.

Dzīves mērķa izzināšana — izmēģiniet glendonītu.

Ievērojāt, ka daži akmeņi nosaukti vairakkārt? Daudzpusīgās iedarbības dēļ tos ir ērti izmantot. Tīrs kvarcs vienmēr ir laba izvēle, jo noder ne vien vairākiem iepriekšminētajiem nolūkiem, bet arī paātrina vibrācijas un pastiprina apkārt esošo enerģiju.

Ja iegādājaties jaunus akmeņus, pirms izmantošanas tos attīriet un aktivizējiet. Daži pārdevēji rūpīgi attīra akmeņus, bet ne visi tam velta laiku. Nodrošinieties un pēc iegādes noteikti to izdariet. Tas ir ļoti vienkārši. Sameklējiet uzticamo salviju un apkvēpiniet akmeņus, ļaujot dūmiem plūst ap tiem un pār tiem. Noder arī skalošana sālsūdenī. Tomēr daži akmeņi ir poraini, tos nevajadzētu mitrināt, tāpēc vienmēr iepriekš pārliecinieties, vai šis paņēmiens ir piemērots.

Pēc attīrīšanas akmeņus der aktivizēt, novietojot tos pilnmēness vai saules gaismā. Daži cilvēki izmanto abus paņēmienus visiem saviem akmeņiem. Izvēle var būt atkarīga arī no akmens īpašībām. Mēnessakmeni, akvamarīnu, ametistu un citus sievišķās enerģijas akmeņus labāk novietot mēnessgaismā (ametists izbalēs, ja pārāk ilgi atradīsies saules gaismā), savukārt vīrišķās enerģijas akmeņus, piemēram, obsidiānu (kas ir vulkāniskas izcelsmes minerāls), varu, topāzu un citus aktivizējiet saulē. Šādi jūs pilnvērtīgāk izmantosiet akmeņu enerģiju, funkcijas un mērķi.

Ja vēlaties, varat akmeņus pēc izmantošanas vēlreiz apkvēpināt, bet arī vienkārša elpas uzpūšana ir pietiekama attīrīšanas metode.

Secināsiet arī, ka īstais akmens atnāk pie jums tieši tad, kad tas ir nepieciešams. Reizēm pasniegts kā dāvana, bet citreiz ievērots veikalā starp citām precēm. Savukārt, kad tā iedarbība beigusies un jums tas vairs nav nepieciešams, akmens nereti izzūd un tlodas pie kāda cita.

Fotogrāfijas, personīgas lietas

Ja cerat sazināties ar konkrētu garu, varat novietot līdzās šīs personas fotogrāfiju vai nelielu priekšmetu, kas tai piederējis. Priekšmeti, īpaši ar emocionālu vērtību, ir piesātināti ar īpašnieka enerģiju. Starpnieki šādi iegūst informāciju par cilvēku pēc apģērba, ko tas vilcis, vai priekšmeta, kas tam piederējis. Šo paņēmienu sauc par psihometriju. Koncentrēšanās uz attēlu vai priekšmetu pirms seansa palīdz izveidot saikni ar garu. Pēc tam varat novietot priekšmetu sev līdzās vai zem krēsla.

Daži ir stāstījuši, ka viņi mēdz izsaukt garus telpā ar draugu un radinieku attēliem, jo tas rada sajūtu, ka tie ir tuvumā. Nodarbojoties ar sevis attīstību, attēli palīdzēs tiem, kuri vēlas uzlabot gaišredzības iemaņas un gara acīm ieraudzīt kāda cita tuvinieku. Tas dod iespēju aprakstīt vai pat uzzīmēt redzēto cilvēku un salīdzināt ar fotoattēlu, lai attīstītu starpnieka spējas.

Ūdens

Līdzās iepriekš pieminētajiem pārējiem trim elementiem — ugunij sveču veidā, gaisam kvēpināšanas vai vīraka veidā un zemei akmeņu veidā — ūdens ir vēl viens elements, kas var veicināt saziņu. Tas ir saistīts ar intuīciju, izjūtām un emocijām, tāpēc ūdens bļodas novietošana nav nekas ārkārtējs. Ir brīnišķīgi seansa laikā izmantot visus četrus elementus. Bļodai nav jābūt greznai un krāšņai, bet vislabāk izvēlēties kristāla trauku, jo kristāla enerģija pastiprina ūdens iedarbību. Kad seanss ir pabeigts, ja vien tas ir iespējams, izlejiet ūdeni zemē, nevis kanalizācijā. Tas ļauj arī Zemei gūt labumu no pozitīvi uzlādētā ūdens iedarbības.

Māte daba

Lai gan ar garu izsaukšanu var nodarboties jebkurā laikā, dažas mēness fāzes un laikapstākļi veicina procesu, bet citi to var apgrūtināt.

Mēness jau izsenis ir interesējis cilvēkus un izmantots folklorā. Pilnmēness padara daudzus neprātīgus, pat mēnessērdzīgus. Leģendas par vilkačiem stāsta par cilvēkiem, kas pilnmēness naktīs pārvēršas par vilkiem. Ir dokumentēts, ka pilnmēness laikā paaugstinās noziedzība un slimnīcās uzņemto skaits. Šajā laikā, kā arī briestoša mēness fāzē dzimst vairāk bērnu.

Kāds tam ir iemesls, īsti nav zināms, taču tiek spriests, ka tas varētu būt saistīts ar mēness radītās gravitācijas izmaiņām. Mēs galvenokārt sastāvam no ūdens, tāpēc mēness mūs ietekmē tāpat kā paisumu un bēgumu okeānos.

Kopš seniem laikiem pilnmēness ir saistīts ar maģiju un pareģojumiem. Šajā laikā, kā arī dažas dienas pirms un pēc tā, mēs atrodamies augstākā apziņas stāvoklī un visas maņas pastiprinās. Senākais pētījums par šo tēmu publicēts 1965. gadā. Neirologs Dr. Andrija Puharičs visa mēness cikla laikā katru dienu veica telepātijas eksperimentu. Pārbaudes apstiprināja, ka pilnā un briestošā mēnesī psihiskās spējas pastiprinās. Kopš tā laika ir veikts daudz pētījumu. Iespējams, esat novērojuši, ka pilnmēness laikā vairāk sapņojat — ir pierādīts, ka mēness pastiprina mūsu sensoro uztveri sapņos.

Ja vēlaties izmantot mēness iedarbību, nodarbojieties ar garu izsaukšanu pilna un jauna mēness fāzēs. Iespējams, ievērosiet, ka šajā laikā saņemat skaidrākas un spilgtākas vīzijas nekā citās mēness fāzēs.

Arī laika apstākļiem ir nozīme. Ir novērots, ka vairāk bērnu dzimst ne vien pilna un jauna mēness fāzēs, bet arī vētru laikā. Mēs, cilvēki, bieži kā mikrokosmoss atspoguļojam to, kas notiek ārpus mums, — vētra, kas plosās ārā, var sākt trakot arī mūsos. Elektriskās vētras uzlādē gaisu, un daudzi to spēj sajust. Šī enerģija var kļūt par ģeneratoru, kas garam ir nepieciešams, lai sazinātos.

Kad vaicāju gariem, kāpēc tiem reizēm ir grūtāk iekustināt galdu, uzzināju, ka, apstākļiem mainoties no augsta spiediena uz zema spiediena gaisa masām, tiem ir grūtāk pārvērst enerģiju fiziskās izpausmēs. Taču pretēja pāreja šo procesu atvieglo.

Jau deviņpadsmitā gadsimta sākumā secināts, ka auksts, sauss laiks veicina fiziskas parādības, satfūkārt lietus un vējš tās nomāc. Tatad sausā laikā zem elektrisko vilcienu riteņiem veidojas vairāk dzirksteļu, un arī garīgā enerģija šādos apstākļos dzirksteļo vairāk.

Senie ķelti ticēja, ka noteiktā gada posmā robeža starp cilvēku un garu pasauli sarūk. Tas, protams, ir Samhain jeb Helovīna laiks, kā to saucam mūsdienās. Druīdu rituāli tika veikti, lai sazinātos ar aizgājušo cilvēku gariem, saņemtu padomus un gūtu iedvesmu. Šī robeža sašaurinās trīs dienas pirms 31. oktobra un tāda saglabājas vēl turpmākās trīs dienas. Šis laiks ir iespēja izveidot spēcīgu saikni ar gariem, liekot lietā dažādus paņēmienus, cita starpā arī galdiņa dancināšanu.

Apgaismojums

Par apgaismojumu (vai tā neesamību) garu izsaukšanas procesā ir daudz rakstīts. Vienmēr uzskatu, ka ar galdiņa dancināšanu (un jebkuru garu izsaukšanas paņēmienu) vislabāk nodarboties gaismā — šā vārda tiešajā un pārnestajā nozīmē. Esmu piedalījusies veiksmīgos seansos gan dienas gaismā, gan labi apgaismotās telpās naktīs.

Tomēr jāizklāsta arī citi viedokļi šajā jautājumā, lai varat eksperimentēt un izvēlēties sev piemērotāko.

Deviņpadsmitā gadsimta beigās tika daudz rakstīts par fiziskajām parādībām, lai tās dokumentētu, skaidrotu vai noliegtu. Daži pētnieki uzskatīja, ka ir iespējams novērot klauvējienus gaismā, tomēr tumsā tie esot spēcīgāki. Turpat arī minēts, ka noder krāsainas, piemēram, dzeltenas, violetas un zaļas, gaismas izmantošana, savukārt sarkanā gaisma nogurdina acis.

Pēdējais apgalvojums radīja manī pārdomas, jo seansi un garu izsaukšana bieži tiek veikti telpā, kas izgaismota sarkana. Tiek uzskatīts, ka tā patīk gariem un palīdz sakopot enerģiju. Populārs ir uzskats, ka spilgta gaisma pasliktina garu spēju sazināties.

Diemžēl nevaru runāt par šo viedokļu pareizību, jo līdz šim neesmu ar to eksperimentējusi. Ja vadāt seansu cilvēkiem, kas ar to nodarbojas pirmo reizi, manuprāt, ir svarīgi uzreiz mazināt aizdomas, ka starpnieks ietekmē garu izsaukšanas procesu. Ja cilvēki skaidri redz, ko darāt un kas notiek telpā, tas ne vien paaugstina ticamību, bet arī ļauj justies ērtāk šajā neparastajā nodarbē.

Ir vērts izmantot visu, kas var veicināt saziņas gaitu, īpaši, ja esat iesācēji. Ar laiku un pieredzi jums šiem aspektiem vairs nevajadzēs pievērst tik daudz uzmanības.

Iespējams, atklāsiet, ka jums palīdz kaut kas tāds, kas šeit nav pieminēts. Lai kādus rituālus un rīkus jūs izvēlētos, tie ir nozīmīgi un vērtīgi, jo piemēroti tieši jums. Atkal un atkal tos izmantojot, jūs piešķirsiet tiem spēku, un tie kļūs par pamatu jūsu darbam ar gariem.

r

III dala VIESI

1.PAVADOŅI

r

Domājot par saziņu ar gariem, pirmais priekšstats ir sazināšanās ar aizgājušajiem ģimenes locekļiem un draugiem. Galdiņa dancināšanā tā, protams, ir izplatītākā parādība, tomēr ir arī daudz citu garu, kas vēlas sazināties un ierodas seansa laikā. Tie var būt cilvēki, ko nepazīstat, bet kuri ir saistīti ar jums, tuvu cilvēku gari, kas vēlas palīdzēt, mājdzīvnieki, pavadoņi, eņģeļi, pat vēsturiskas un reliģiskas personas. Daži gari vienmēr dzīvojuši tikai garu pasaulē, citi — uz citām planētām. Garīgie pavadoņi var būt vīrišķa, sievišķa vai pat androgēna enerģija.

Jau iepriekš stāstīts par to, ka katram galdam ir savs pavadonis, kurš palīdz garu izsaukšanas procesā. Tomēr ir vēl daudz citu pavadoņu, kas arī bieži viesojas pie galda.

Katram cilvēkam ir pavadoņi dažādiem dzīves aspektiem — no šķietami ikdienišķām nodarbēm (kā ēdiena gatavošana) līdz augstākiem jautājumiem (kā dzīves mērķis un garīgā attīstība). Iespējams, būsiet dzirdējuši, ka mums ir sargeņģeļi un garīgie pavadoņi, kam varam lūgt palīdzību. Tā ir taisnība! Viņi pavisam noteikti ir līdzās. Reizēm (vai, pareizāk sakot, lielākoties) mēs esam tik ļoti iegrimuši ikdienas dzīves steigā, noguruši un saspringti, ka tiem ir grūti mums piekļūt. Mums jākļūst mierīgākiem un jābūt atvērtiem saņemt padomus un palīdzību, ko tic vēlas sniegt. Kad būsiet sagatavojuši vidi un aicinājuši garus ierasties pie galda, jūs nokļūsiet mierpilnā, atslābinošā stāvoklī,

kurā spēsiet sazināties ar garu pasauli. Ja vien vēlēsieties, gari nekavējoties ieradīsies. Tie ar prieku mums palīdz, jo tas ir viņu uzdevums.

Ir svarīgi paturēt prātā, ka mums vienmēr ir brīva griba. Gari neuzspiež savu palīdzību. Ja mēs nelūgsim, tie klusēs un pacietīgi i gaidīs savu iespēju.

Varat lūgt pavadoņu palīdzību un pajautāt, kā labāk rīkoties kādā situācijā. Arī šajā ziņā jums ir brī<Јi griba, turklāt varat izlemt — ņemt šo padomu vērā vai ne. Tikai atcerieties: gari zina, kuros gadījumos būs labāk, ja nesaņemsiet kārotās atbildes.

Ir dažas dzīves mācības, kuru dēļ mēs dzīvojam, un ir situācijas, kas jāizdzīvo, lai mācītos un garīgi augtu. Grāmatā “Galdiņa dancināšana: Garīgās un psihiskās attīstības atslēga” Andžela Merija [3] detalizēti iedziļinās dažādos aspektos par garīgajiem pavadoņiem un piedāvā jautājumus, ko tiem uzdot. Grāmata ir lielisks avots, ja vēlaties sīkāk izpētīt šo tēmu.

Paturiet prātā, ka šiem pavadoņiem var būt neparasti vārdi. Esmu runājusi ar gariem no Senās Grieķijas un Romas, un to vārdu rakstībā izmantoti tā laika burti. Manai garīgās attīstības grupai ir pavadonis, kura vārds ir Q. Vienai no šīs grupas dalībniecēm ir veselības pavadonis PP. Bieži vien vārdi šķiet kā nejaušs burtu virknējums, bet tas ir nesaprotams tikai mums. Šie pavadoņi nāk no dažādiem laikiem, valstīm un pat planētām, tāpēc ir jāpieņem, ka ne visu iespējams atveidot mūsu valodā.

Esmu novērojusi, ka viens pavadonis var palīdzēt vairākos jautājumos, tāpat kā vairāki gari var būt pavadoņi vienā jautājumā. Turpmāk aprakstīti daži no galvenajiem pavadoņiem, ar kuriem man ir bijis tas gods strādāt.

GALDA PAVADONIS

Sākot garu izsaukšanu, viens no pirmajiem uzdevumiem ir noskaidrot, kas ir jūsu galda pavadonis. Šim garam ir svarīga loma — iekustināt galdu un nodrošināt kārtību seansa laikā.

Ja pavadoņa nav klāt, var gadīties, ka vairāki gari mēģina sazināties vienlaikus, līdz ar to padarot veiksmīgu komunikāciju neiespējamu. Pavadonis organizē garu secīgu ierašanos un palīdz tiem, kuriem ir grūtības iekustināt galdu, tātad darbojas kā starpnieks. Pavadonim ir liela loma aizsargājošā loka vai gaismas saglabāšanā ap klātesošajiem. Tas iesaistās arī reizēs, kad vēlaties palīdzēt garam, kurš iestrēdzis starp abām pasaulēm, un pārliecinās, vai satrauktais, nomocītais gars sasniedz vietu, kur tam jānokļūst, lai saņemtu palīdzību. Reiz garu izsaukšanas nodarbībā kādas sievietes pavadonis tai sniedza padomu ikdienišķā, bet nozīmīgā jautājumā. Kad viņa bija noskaidrojusi tā vārdu, mēs jautājām, vai pavadonim sievietei ir nododams kāds vēstījums. Tas atbildēja: “Sameklē kādu uzkodu!” Mēs visi smējāmies, bet sieviete pastāstīja, ka ir uzsākusi jaunu diētu, kurā svarīgi uzņemt pietiekami daudz olbaltumvielu, un viņa patiešām juta izsalkumu. Tajā pašā nodarbībā citas sievietes pavadonis ieteica atpūsties. Viņa apstiprināja, ka ir ieradusi doties pie miera tikai pēc pusnakts. Abi ieteikumi ir lielisks atgādinājums, ka, vēloties nodarboties ar garu izsaukšanu, svarīgi saglabāt labu veselību un daudz enerģijas.

Sajās nodarbībās vienmēr ir interesanti vērot, kā dalībnieki pirmoreiz satiek savus pavadoņus. Šo lomu ieņem dažādi gari. Manai draudzenei Elisonei bieži kā galda pavadonis ierodas viņas kaķa gars.

Ir tik mīļi, ka šī mazā kaķenīte cenšas iekustināt galdu. Mēs vienmēr zinām, ka tā ir ieradusies, jo piesitieni ir maigi un viegli. Ziņas nodošana tai noteikti nepadodas viegli, tomēr ir aizkustinoši vērot, cik daudz pūliņu tā ieliek šajā uzdevumā.

Galda pavadonis reizēm var mainīties, tāpēc laiku pa laikam pārbaudiet, vai tas nav noticis. Iespējams, ierodoties citam pavadonim, jūs sajutīsiet ap galdu esošās enerģijas pārmaiņas. Pavadoņu maiņu var noteikt jūsu garīgā attīstība vai koncentrēšanās uz noteiktu mērķi garu izsaukšanai. Man līdz šim ir bijuši trīs galda pavadoņi. Arī katram galdam, ja izmantojat vairākus, var būt savs pavadonis. Man parasti ir viens pavadonis visiem galdiem, bet es pazīstu cilvēkus, kuriem pie katra izmantotā galda nāk cits gars.

RADOŠUMA PAVADONIS

Šajā grupā ietverti daudzi aspekti, jo radošums var izpausties atšķirīgi. Kāds rada mākslu zīmējot vai gleznojot, tāpēc viņam ir pavadonis šim nolūkam. Citi šuj, gatavo, darina rotaslietas, un katram šajā darbā ir savs pavadonis. Pie mana dēla, kurš iegūst profesionālo izglītību metināšanā, ieradās pavadonis, kurš sacīja, ka viņš ir izvēlējies pareizo profesiju, strādādams ar rokām.

Radošuma padomdevējs var būt kāds, ko pazināt un kas ar prieku piedalās šajā nodarbē kopā ar jums, vai jebkurš cits gars, kā aprakstīts iepriekš. Vecmāmiņa, kura pavadīja laiku, mācot jums gatavot, droši vien būs līdzās, kad gatavosiet lazanju pēc viņas receptes. Šis savulaik bija viņas iecienītākais ēdiens, un jums tas saistās tieši ar viņu. Varbūt pat sajutīsiet lazanjas smaržu, vecmāmiņai esot tuvumā. Aromāti bieži kļūst par savdabīgu “parakstu”, kas uzreiz liecina par konkrētā gara ierašanos.

Kad ieradušies daži šādi pavadoņi, ir svarīgi to atzīt un ļaut izpausties savai radošajai pusei.

PRIEKA PAVADONIS

Mūs ļoti bieži apmeklē prieka pavadoņi. Tie atbalsta smieklus un jautrību.

Man ir bijusi iespēja satikt priesteri Hoitu Robinetu — starpnieku, kurš specializējas garu zīmējumos. Viņš stāsta, ka ikviens cilvēks ir piedzimis ar prieka pavadoni. Es biju patīkami pārsteigta, kad seansa beigās saņēmu kartiņu, uz kuras bija attēlota jauna meitene ar gaišām bizēm un priekpilnu smaidu.

Šo pavadoņu padomi var būt gan vispārīgi, gan specifiski. Manu māsu apciemoja pavadonis Sebeks, kurš lika sameklēt āmuru un izgatavot sunim Arčijam smilšukasti (varbūt tas ir arī suņa prieka pavadonis!). Jāatzīst, ka Arčijs dzīvo mājās gluži kā kaķis, un māsa ir spiesta to vairākas reizes dienā vest ārā, pagalmā. Viņa izvēlējās paklausīt pavadoņa padomam, un Arčijam kastīte tūlīt iepatikās.

Turpini smaidīt

Vienā no centriem, kur strādāju, esmu sākusi vadīt nodarbības, ko saucu par “Seansiem ar nolūku”. Tie ir paredzēti saziņai ar noteiktu pavadoni. Nākot pavasarim, likās atbilstoši, ka izvēlējāmies mēneša tematu “Satiec savu prieka pavadoni”.

Brenda, ievērojusi plakātu, tūlīt nolēma mums piebiedroties, lai gan dzīvoja diezgan tālu. Viņas dzīvē bija sācis trūkt prieka, un dāma cerēja, ka šī būs iespēja to atgūt.

Tajā pēcpusdienā viņu apciemoja divi prieka pavadoņi. Tas bija lieliski. Kad tie bija pie galda, mēs visi sākām justies laimīgāki un nespējām beigt smaidīt. Pirmajam pavadonim mēs jautājām, vai Brenda var kaut ko darīt, lai justos labāk, un tas atbildēja apstiprinoši. Prasījām arī, vai viņai kas jāvalkā? Atbilde atkal bija “jā”. Kristāls? Puspiesitiens, atbildot “daļēji”. Kad jautājām: “Vai varat pateikt krāsu?”, atbilde vēlreiz bija piekrītoša. Tad es sāku saukt krāsas, un saņēmu apstiprinošu piesitienu pie “rozā”. Brenda uzreiz saprata, par ko ir runa. Gars viņai ieteica aplikt skaistu, rozā jūras stikla kaklarotu, ko sieviete bija iegādājusies atvaļinājuma laikā, kad bija ļoti laimīga. Kaklarota viņu piepildītu ar prieku, ko tā atsauca atmiņā.

Seansa laikā pie Brendas ieradās vēl viens prieka pavadonis. Kad jautājām, vai tam ir kāds vēstījums^.tas atbildēja: “Turpini smaidīt!” Sieviete izstāstīja, ka tā viņai bērnībā mēdzis teikt tēvs. Tas sievieti patiesi aizkustināja un atgādināja, ka prieks ir tepat, ja vien viņa atcerēsies, kā būt laimīgai?

Šo pavadoņu apciemojumu biežums, šķiet, atgādina to, ko mēs pārāk bieži aizmirstam, — nebēdnība un prieks mūs labvēlīgi ietekmē, un ir svarīgi tam atrast laiku. Runājot mana prieka pavadoņa vārdiem, “prieks ir labs dvēselei”.

MĪLESTĪBAS UN ATTIECĪBU PAVADONIS

Arī šo grupu var iedalīt sīkāk. Attiecību pavadonis var palīdzēt atrast dvēseles radinieku vai atbalstīt jūs attiecībās ar vecākiem, brāļiem un māsām, bērniem, draugiem utt.

Daudzi cilvēki ļoti vēlas uzzināt, kad atradīs savu otro pusīti.

Mīlestības padomdevēji var dalīties šajā informācijā, bet reizēm tie zina, ka jums šis ceļojums ir jāpieredz un jāizbauda pašiem. Atcerieties, ka laika jēdziens garu pasaulē nav būtisks. Gariem var būt grūti pielāgoties cilvēku laika izpratnei un noteikt precīzu termiņu. Ja tie apgalvo, ka kaut kas notiks oktobrī, jūs to attiecināsiet uz šā gada oktobri, bet gari, iespējams, domā par nākamo gadu. Vienmēr uzdodiet ļoti precīzus jautājumus un nepieciešamības gadījumā lūdziet paskaidrojumus.

NORĀDE UZ DVĒSELES RADINIEKU

Sērijas mīlas dzīvē bija gan baltas, gan melnas joslas. Daudzas attiecības izvērtās par vilšanos, un viņa ļoti vēlējās atrast savu īsto mīlestību, ar ko pavadīt atlikušo mūžu. Viss nenotika tik ātri, kā viņa vēlētos. Sērijai neizdevās atrast cilvēku, ar kuru just patiesu saikni, tāpēc sieviete vēlējās noskaidrot, kā rīkoties un vai tas vispār reiz notiks. Gari apgalvoja, ka mīlestība nāks, tomēr, laikam ejot, viņai bija grūti saglabāt tam ticību.

Kādu pēcpusdienu pirms cita seansa es ar dažiem draugiem (arī Sēriju) sapulcējos, lai izsauktu garus. Sērija nepacietīgi cerēja noskaidrot, vai viņas nākotnē būs mīlestība, tāpēc vēlējās sazināties ar savu mīlestības pavadoni. Viņa bija ļoti laimīga, kad tas ieradās.

Sieviete tūlīt jautāja, vai dzīvē ienāks kāds īpašs cilvēks, un saņēma apstiprinošu piesitienu. Viņa tuvākajā laikā plānoja kopā ar paziņu doties braucienā ar motocikliem uz dienvidiem, pa ceļam paviesojoties dzimtas salidojumā. Tāpēc jautāja pavadonim, vai sastaps mīlestību šā ceļojuma laikā, un atbilde vēlreiz bija “jā”. Sērija vēlējās pārliecināties, vai ir paredzējusi doties pareizā virzienā, un gribēja zināt, vai jādodas uz ziemeļiem, dienvidiem, austrumiem vai rietumiem. Pavadonis ieteica neraizēties un ļaut visam ritēt savu gaitu, viss nokārtošoties pats no sevis. Sērija piekrita uzticēties.

Dienu pirms izbraukšanas piezvanīja Sērijas māsīca, paziņojot, ka dzimtas salidojums ir atcelts. Tādējādi sievietēm nebija iespējas pa ceļam apstāties, un viņas brauca pārmaiņus, līdz pustrijos naktī nogurušas ieradās nometnes vietā. Pēc piecām stundām abas pamodušās un sākušas iekārtoties. Mazliet vēlāk kempingā iebrauca vēl viena automašīna un motocikls. Vadītājs izskatījās apjucis, tāpēc Sērija piegāja, lai piedāvātu palīdzību. Vīrietis atvēra automašīnas logu, abu acis sastapās un pārējais, kā saka, jau ir vēsture. Viņi pavadīja kopā katru Sērijas atvaļinājuma dienu, un turpināja tikties ari pēc tam, pārmaiņus apciemojot viens otru. Tagad sieviete plāno pārcelties un sākt jaunu dzīvi kopā arī savu dvēseles radinieku.

“Mīlestība” var būt arī mīlestība pret sevi, kas daudziem cilvēkiem pasveša. Patiesībā tā varētu būt dzīves mācība, kas jāapgūst paša spēkiem, — spēja noticēt sev, justies pietiekamam un pārliecinātam. Mīlestība var vienot ģimenes locekļus, draugus, tuvus cilvēkus. Dalīšanās mīlestībā un attiecību veidošana, mācīšanās dot un ņemt, rast kompromisu un sazināties, lai saglabātu veselīgas attiecības, ir tas, kas šīs dzīves ļalkā ir jāapgūst.

Mīlestības augstākais līmenis, ko ir vērts sasniegt, ir altruistiska mīlestība pret visu. Tas ir uzskats, ka visas dzīvās būtnes ir pelnījušas mīlestību, un cilvēkam jācenšas sasniegt stāvokli, kurā ir tikai mīlestība. Kad tas būs sasniegts, jūs spēsiet pieņemt visas attiecības ar mīlestību sirdī, un tā vadīs katru jūsu soli. Jūsu gaisma pletīsies pār apkārtējiem, turklāt jūs palīdzēsiet arī viņu gaismai spīdēt spožāk. Gadījumos, kad seansa laikā ieradīsies Jēzus vai Māte Marija, jūs jutīsieties spēcīgas labestības un mīlestības pilni, lai pēc tam to izstarotu tālāk.

Pavadoņi jums var palīdzēt, spēja ar tiem sazināties veicina attīstības procesu un var sekmēt dziļāko vēlmju piepildījumu.

AIZSARDZĪBAS PAVADONIS

Daudzi zina par sargeņģeļiem, kuru uzdevums ir mūs aizsargāt. Tomēr tie nav mūsu vienīgie sargi, šo pienākumu pilda ari citi gari.

Ceļojumu laikā mani un manu ģimeni mēdz aizsargāt Svētais Kristofers. Citiem šo lomu ieņem dažādi gari, piemēram, kādas sievietes tēvs, kurš pastāstīja, ka uzrauga meitu, kad viņa vada automašīnu.

Māte Marija ir bieži teikusi, ka uzrauga un aizsargā bērnus.

Daudzi gari ar galda starpniecību stāsta, ka aizsargā dzīvniekus un palīdz tiem atveseļoties.

Vienmēr ir patīkami zināt, ka kāds uz jums noraugās un palīdz. Ja aizsardzības pavadonis kaut reizi ir ieradies seansā, turpmāk jūs zināsiet, pie kā vērsties, kad nepieciešama īpaša palīdzība. Analoģija —ja jums salūzt mašīna un nepieciešams to remontēt, jūs labprātāk tūlītēju palīdzību saņemsiet no darbnīcas, kurā esat biežs un sens klients, nevis uzņēmumā, kur vēršaties pirmo reizi. Kad būsiet iepazinies ar saviem pavadoņiem, jūs zināsiet, kam lūgt aizsardzību un padomu konkrētajā gadījumā.

Ja bieži nodarbojaties ar garu izsaukšanu un starpniecību, jums var tikt piešķirts pavadonis, kurš aizsargās tieši šā procesa laikā. Ar galda palīdzību iepazīstot šo pavadoni, saņemsiet tā enerģiju brīdī, kad tas būs nepieciešams. Tas jums ļaus justies drošāk, pārliecinātāk un brīvāk.

DZIEDINĀŠANAS, VESELĪBAS PAVADONIS

Mums visiem ir pavadoņi, kuri palīdz dziedināšanā, kas var notikt fiziskā, emocionālā vai garīgā līmenī. Reizēm gara dziedināšana nenozīmē arī fizisku atveseļošanos. Kā akupunktūras speciāliste es gadiem strādāju kādā bezpeļņas organizācijā, kas piedāvāja netradicionālās medicīnas terapijas tiem, kas slimo ar vēzi.

Šajā darbā esmu sastapusi brīnišķīgas dvēseles, kuras pazīt, manuprāt, ir bijusi svētība. Esmu redzējusi gan brīnumainas atveseļošanās, gan cilvēkus, kas zaudē cīņu. Tomēr arī šajos “zaudējumos” gadījies vērot apbrīnojamu izaugsmi un dziedināšanu. Reizēm atveseļoties nozīmēja samierināties ar savu pagātni vai uzlabot attiecības pēc atsvešināšanās, kas citā situācijā nebūtu noticis. Dažkārt viena cilvēka slimība nes dziedināšanu citiem, kas tam ir tuvi. Slimībā bieži notiek acīmredzama garīgā izaugsme.

Mēs nezinām, kā izskatīsies mūsu vai kāda cita dziedināšanas ceļš, bet varam atslābināties, zinot, ka pavadoņi mums tajā palīdzēs.

Veselības pavadoņi parasti nāk ar specifisku informāciju par to, ko ēst vai kā rīkoties, lai sasniegtu iespējami augstāko labklājību. Reiz pavadonis kādai no seansa dalībniecēm paziņoja, ka ir pazeminājies viņas pH līmenis, un deva padomu, kā atgūt tā līdzsvaru. Pavadoņi var ierasties, lai apliecinātu labu veselību, kas visbiežāk notiek reizēs, kad cilvēks ir ilgi^limojis un raizējas, vai slimība neatgriezīsies. Pavadoņi, izmantojot galdu, var sūtīt dziedinošu enerģiju, lai mazinātu sāpe*; un slimības. Tas bieži notiek ne vien veselības pavadoņu, bet arī citu augstāko garu (piemēram, eņģeļu vai dižu skolotāju) klātbūtnē. Cilvēki, pie galda sēžoties ar sāpēm, pēc seansa stāsta, ka uzņemtā enerģija ir palīdzējusi no tām atbrīvoties.

Veselības nozarē strādājošajiem arī ir pavadoņi, kas palīdz ārstēt citus. Ir svarīgi tos aicināt pievienoties darbā, lai papildinātu savu enerģiju ar viņu spēku, un pateikties tiem par atbalstu. Galdiņa dancināšana ļauj ciešāk sadarboties ar šiem gariem. Varat pat izmantot galdu, lai sūtītu citiem dziedinošu enerģiju.

AUGSTĀKĀS KĀRTAS DZIEDINĀŠANAS PAVADONIS

Kādā pēcpusdienā mēs ar Elisoni bijām satikušās stundu pirms garīgās attīstības nodarbības sākuma. Strādājām vienās telpās — es, veicot akupunktūru, viņa, nodarbojoties ar fizioterapiju un vadot pilašu nodarbības. Mēs bijām laimīgas, kad galds sakustējās un gars nosauca Jēzus vārdu. Viņš jau iepriekš bija devis padomus veselības uzlabošanai, bet šoreiz viņa ieteikums atšķīrās. Viņš lūdza mūs izsūtīt dziedinošu enerģiju cilvēkam, kuru neviena no mums nepazina. Kad draudzene jautāja, vai tas ir viņas agrākais klients, galds apgāzās uz sāniem. Arī mēs noliecāmies, lai saglabātu plaukstu kontaktu ar galda virsmu, un sajutām ļoti spēcīgu enerģiju, kas viļņiem plūda no galda. Pēc dažiem mirkļiem galds tika novietots uz kājām. Elisone pajautāja par vēl viena klienta veselību, un galds vēlreiz apgāzās un palika tā, līdz sāka ierasties pārējie seansa dalībnieki.

Protams, Jēzu nedrīkst pārtraukt, tāpēc nogaidījām, līdz galds atkal nostājās vietā. Šoreiz mēs patiesi sajutām, kā galds pulsē, piepludinot telpu ar dziedinošu enerģiju. Tā bija ļoti spēcīga. Pieredzētais mums palīdzēja saprast, ka garu izsaukšana ir ļoti iedarbīga un var palīdzēt dažādos veidos.

Dziedināšanas pavadoņi nereti dzīves laikā ir bijuši dziednieki. Reizēm tās ir dvēseles, kas atrodas pavisam citā līmenī. Vairākiem mūsu attīstības grupas dalībniekiem (daļa strādā veselības nozarē) ir teikts, ka tos vada kāds vecajo padomes loceklis. Tāpat seansos man ir stāstīts, ka daudzas dvēseles, kuras tagad dziedina, nākušas no dvēseļu grupas, kas savulaik apdzīvoja planētu pavisam citā saules sistēmā.

Es noteikti jūtos labāk, zinot, ka man ir palīgi, tāpēc iedrošinu arī jūs izmantot savas dziedinošās spējas un talantus.

DVĒSELES CEĻA PAVADONIS

Kad dvēsele izlemj, ka ir laiks atdzimt citā fiziskajā formā, tai vienmēr ir plāns, kā vislabāk augt un attīstīties. Reizēm šis plāns šķiet vienkārši un viegli izpildāms, bet reizēm mūs tik ļoti pārņem dzīves kalni un lejas, pienākumi un vajadzības, ka mēs noklīstam no pareizā ceļa. Kad tas notiek, pavadoņi cenšas mūs neuzkrītoši pastumt pareizajā virzienā. Taču to iespējas iejaukties ir visai ierobežotas, ja vien mēs paši nelūdzam padomu. Saziņa ar garīgajiem pavadoņiem dod iespēju pārliecināties, vai esam uz pareizā ceļa, un lūgt ieteikumu, kā rīkoties, lai palīdzētu sev atgriezties uz tā.

Dvēseles plāns ir liela mūsu dzīves un mūsu pašu daļa, tāpēc tas parasti ietver arī karjeras izvēli. Vai darbs, ko darāt, nes gandarījumu? Ko jūs no tā iegūstat? Ko tam veltāt? Ejat uz darbu ar prieku vai piespiežat sevi pārciest vēl vienu dienu? Ja uz jums attiecas pēdējais, tā var būt zīme, ka nenodarbojaties ar sev paredzēto, vai ari neatrodaties īstajā vietā.

Dvēseles plāns ir kā stāstu grāmata, kurā jūs esat galvenais varonis. Varbūt precīzāka ilustrācija būtu diagramma, kurā piedāvāti vairāki iespējamie virzieni un rezultāti, atkarībā no izvēlētā ceļa. Kā allaž, šeit darbojas brīva griba. Tas, ko izvēlaties, ne vienmēr ir nepareizi, bet tā var nebūt labākā iespēja,'lai piepildītu savu augstāko dvēseles attīstības potenciālu. Izvēloties citu ceļu, jums varbūt kļūtu vieglāk. Var gadīties, k$ dzīves laikā neizdodas īstenot paredzēto plānu un ir jāatgriežas, lai mēģinātu vēlreiz, bet, kuram gan patīk atkārtot uzdevumu, ja pirmajā reizē tas neizdevās? Vai nebūtu lieliski visu sasniegt ar pirmo mēģinājumu?

Redziet, cik daudz laika jūs varētu ietaupīt, ja gūtu ieskatu savā dvēseles plānā un spētu to īstenot un izdzīvot. Garu izsaukšana var palīdzēt. Seansi dod iespēju periodiski sazināties ar pavadoņiem, lai noskaidrotu, vai esat uz pareizā ceļa, un uzzinātu, kā rīkoties, ja esat noklīdis.

PRISITS

Prisits ir pavadonis, kas ieradās pie manis, kad lūdzu gariem informāciju par savu dvēseles plānu. Ja pēc vārda tas nav noprotams, es vienmēr jautāju garam, vai tam ir vīrišķā vai sievišķā enerģija. Prisits sniedza negatīvu atbildi uz abiem, apliecinot, ka ir androgēna enerģija, kas vienmēr pastāvējusi tikai gara veidolā un nekad nav pieņēmusi fizisku formu. Tas arī pastāstīja, ka ir bijis galvenais pavadonis manās sešās iepriekšējās dzīvēs, no kurām viena ritējusi uz planētas Presoras, bet piecas šeit uz Zemes. Sī otra planēta ir vieta, kur dvēseles mācās būt par dziedinātājiem. Uzzinājis, ka Presoras garīgajā grupā ir daudzi indivīdi, kuri ir iedalīti mazākās grupās, un Prisits ir vienas šādas grupas pavadonis. Es saņēmu daudz informācijas par dažādām mācībām, kas man jāapgūst šīs dzīves laikā. Bija patīkami dzirdēt, ka sekoju savam dvēseles plānam, ko pēc tam vairākkārt apstiprināja arī citi pavadoņi.

GARĪGĀ PLĀNA PAVADONIS

Es allaž biju uzskatījusi — tas, ka sekojam savam dvēseles plānam, nozīmē, ka sekojam arī garīgajam plānam. Tomēr garu izsaukšanas seansos noskaidroju, ka ne vienmēr tā ir. Lai gan abi aspekti bieži sakrīt, tie ir pilnīgi neatkarīgi, un atrašanās uz pareizā ceļa vienā aspektā nenodrošina, ka ir izdevies īstenot ari otru. Esmu sapratusi, ka garīgais plāns ir mazāk saistīts ar paveikto vai to, ko šajā dzīvē vajadzētu darīt, bet vairāk ar mācībām, kas mums jāapgūst dzīvojot.

Feneta bija pavadone, kas ieradās, lai man paziņotu, ka sekoju savam dvēseles ceļam, bet ne garīgajam plānam. Tāpat kā iepriekš Prisits, arī Feneta nešaubījās, ka mans uzdevums ir mīlēt visus un ar prieku nest cilvēkiem dziedināšanu. Es to cenšos darīt akupunktūras terapijā, tomēr jūtu, ka tas noteikti ir paveicams arī plašākā mērogā ar fiziskās starpniecības — galdiņa dancināšanas — palīdzību.

Jūsu garīgais plāns var noteikt, ka jākļūst mīlošākiem, mazāk jānosoda, jāpārstāj uzspiest savu gribu un nav jācenšas citus pārveidot pēc saviem ieskatiem. Lai gan mums visiem pēc tā vajadzētu tiekties, katram cilvēkam parasti ir viens noteikts aspekts, pie kā jāstrādā īpaši rūpīgi.

Garīgā plāna pavadonis var sniegt padomu, ko darīt, lai apgūtu šo mācību. Nereti par dvēseles un garīgo plānu atbild viens pavadonis. Draugu grupa, kas galvenokārt izmanto galdu meditācijām un dvēseles/garīgajai attīstībai, stāstīja, ka viņiem šajā attīstībā ir nākuši talkā vairāki gari. Šķiet, ka līdz ar attīstību, tiek norīkoti jauni gari, kas palīdz apgūt arvien augstāka līmeņa mācību.

Paturiet prātā, ka garīgā plāna pavadoņi dēvē sevi dažādi, lai gan būtība nemainās. Esmu sazinājusies ar gariem, kas sauc sevi par projekta vai mērķa pavadoņiem. Lai kāds būtu nosaukums, tie mums palīdz kļūt arvien attīstītākiem un apgaismotākiem. Pasaule būtu daudz labāka, ja katrs uz to tiektos!

Mēdz būt tā, ka pavadoņi nosauc savu lomu vai uzdevumu citādi nekā aprakstīts šeit, tomēr nozīme ir līdzīga. Dažkārt uzreiz ir skaidrs, kas ir šis pavadonis, bet citcxT gadījumos to ir grūtāk atšifrēt.

O'

4.CILVĒKI

Sākot nodarboties ar garu izsaukšanu, pirmie, visticamāk, ieradīsies aizgājušo cilvēku gari — tie var būt paziņas, attāli radinieki, gari, kas saistīti ar kādu, ko pazīstat, vai cilvēki, ko nepazīstat (vismaz pagaidām), bet kuri vēlas jums palīdzēt.

Reizēm tuvinieki atnāk, lai sazinātos, sasveicinātos un pateiktu, ka jūtas labi. Lai gan mēs ilgojamies un sērojam, tie atrodas brīnišķīgā vietā, kurā nav sāpju, kas iepriekš tos mocīja. Dvēseles turpina pastāvēt, tikai bez fiziskā ķermeņa.

Meitenes

Sela ir manas agrākās biznesa partneres Ketijas draudzene. Viņa uzstāja, lai veicam seansu trijatā, jo cerēja sazināties ar pusaugu māsasmeitām, kuras kādā lietainā rītā bija traģiski gājušas bojā autoavārijā ceļā uz skolu. Kad nomirst bērns, sēras ir īpaši smagas. Tas, ka vecāki dzīvo ilgāk par bērniem, šķiet pretēji dabiskajai pasaules kārtībai, un Selas māsu, meiteņu māti, šis zaudējums bija pilnībā sagrāvis.

Drīz pēc seansa sākuma no galda sāka plūst priekpilna, bezrūpīga enerģija. Gars paziņoja, ka ieradies pie Selas. Kad jautājām, kas ieradies, tika nosaukts burts M. Sela apjuka, jo nepazina nevienu, kura vārds sāktos ar šo burtu. Kad tika nosaukts nākamais burts E, Ketija atminējās, ka Sela mēdza māsasmeitas kopīgi saukt par “Meitenēm”, uz ko saņēmām apstiprinošu atbildi. Viņas

patiesi bija ieradušās un lūdza tanti pārliecināt māti, ka jūtas labi un vēro māmiņu. Meitenes joprojām bija kopā ar saviem ģimenes locekļiem un zināja visu, kas notiek to dzīvē. Pēcāk viņas bieži atgriezās, lai apstiprinātu, ka joprojām ir tepat, un sūtīja tantei tauriņus sveicienam.

Mūsu tuvinieki vēlas, lai zinām, ka tie joprojām ir līdzās, lai gan atrodas citā pasaulē. Tie zina, kas notiek mūsu dzīvē, un atbalsta mūs visos svarīgākajos brīžos un -fiotikumos.

Kāzu deja

Karīna piedalījās manis vadītajās ikmēneša nodarbībās. Viņa bija nesen apprecējusies, bet īsi pirms kāzām zaudējusi mīļoto vectēvu.

Seansa laikā vectēvam vaicājām, vai mazmeitai paredzēts kāds ziņojums. Tas nosauca vārdu “lillā”. Mums tas šķita savādi, līdz Karīna pastāstīja, ka vectēvam šī krāsa nekad nav patikusi, bet tā izvēlēta par viņas kāzu pamattoni. Tas mūs sasmīdināja. Vēl jo vairāk, teiktais apliecināja, ka vectēvs bija līdzās arī kāzās: esot ieradies, lai padejotu ar mazmeitu.

Lai gan gari apzinās, ka palicēju dzīve turpinās, un priecājas, redzot tos laimīgus, aizgājušie reizēm jūt skumjas par to, ka nevar dzīvot mums līdzās. Dažreiz tiem ir nepieciešams mūsu atbalsts.

Greisa

Manas mātes labākā draudzene pirms vairākiem gadiem bija mirusi no vēža. Viņa bija brīnišķīgs cilvēks, vienmēr jautra un priecīga, pļāpāja ar visiem un par visu. Viņas siltums un gādība pievilka cilvēkus. Viņa arī vairākas reizes bija ieradusies seansos, allaž enerģiska un strauja.

Kādu vakaru, neilgi pirms viņas vīrs gatavojās precēties otrreiz, Greisas enerģija liecināja par dziļām bēdām, skumjām. Lai gan viņa bija apmierināta tur, kur atradās, un priecājās, ka vīrs ir samierinājies, Greisai bija grūti vērot, kā vīra dzīve turpinās bez viņas.

Mani vecāki sāka atcerēties jautrus stāstus no kopīgās pagātnes. Četrdesmit gadu ilgā draudzībā tādu bija ne mazums! Klausoties vienu atgadījumu pēc otra, mēs sajutām, ka Greisas noskaņojums uzlabojas un atskan smiekli. Galu galā māte sacīja, ka Greisai vajadzīgs apskāviens, un tēvs atbildēja: “Es tevi apskaušu un aizsūtīšu sirsnīgu skūpstu!”Tajā brīdī galds sāka strauji griezties, virpuļojot tēva virzienā. Mirkli tur palicis, galds atgriezās vidū. Kad Greisai pienāca laiks doties prom, viņa jutās daudz labāk — arī galda un apkārt tam esošā enerģija bija kļuvusi daudz vieglāka. Manā māte nojauta, ka draudzene it kā atvadās un vairs tik bieži neciemosies.

Šajā seansā vēl kāds draugs lūdza mums minētajās kāzās parunāt ar tā sievu, lai viņa pievienotos seansam, un abi varētu sazināties. Gars pastāstīja, ka ir centies sievai sūtīt zīmes, bet šaubījās, vai viņa tās pamanījusi.

Radinieki, kuri aizgājuši pirms jūsu dzimšanas vai, kamēr vēl j

bijāt mazi, bieži ierodas, lai paziņotu, ka noraugās uz jums. Tie parasti uzrauga mazbērnus, māsu vai brāļu bērnus. Kādas sievietes vecmāmiņa ieradās, lai pateiktu, ka tai būs nozīmīga loma māsasdēla dzīvē. Manas vecmāmiņas māsīca atnāca, lai pastāstītu, ka kļūs par sargeņģeli nākamajam mūsu ģimenē dzimušajam bērnam. Lai gan viņa un vecmāmiņa dzīves laikā bija ļoti tuvas, es un manas māsas viņu satikām tikai vienu reizi. Šķiet, ka attiecības, kas saista cilvēkus dzīves laikā, saglabājas arī pēc nāves un saista arī to tuviniekus.

Ir īpaši interesanti, kad gari sniedz informāciju, kas šķiet nesaprotama, bet kāds ģimenes loceklis pēc laika to izskaidro. Kad manas māsas vīra onkulis ieradās pastāstīt par gaidāmo mazuli, mēs viņu nepazinām. Taču vēlāk pārbaudījām vēstījuma patiesumu, gūstot apstiprinājumu, ka mūsu domas un cerības saņemto informāciju neietekmē, un vēl lielāku uzticību pašam garu izsaukšanas procesam.

Reizēm gari, kas ierodas, nav tieši saistīti ar jums, bet kādu citu pazīstamu cilvēku un izmanto iespēju, lai sazinātos un nodotu vēstījumu jūsu abpusējam draugam. Esnp bieži uzklausījusi ziņojumus, kas paredzēti kādam citam, piemēram, mātei vai māsai. Reizēm gari cenšas sazināties ar šo cilvēku, bet to nespēj, tāpēc izmanto iespēju un izklāsta vēstījumu jums. Jo īpaši tas ir vērojams gadījumos, kad cilvēks piedzīvo grūtības un gars vēlas izrādīt atbalstu, sniegt padomu vai dziedināt. Jo spēcīgākas ir gara jūtas pret cilvēku, jo vairāk pūliņu tas pieliks, lai nodotu ziņojumu.

Manu vecāku mājās bija periods, kad regulāri pašas no sevis mīklaini atvērās durvis. Protams, kad kas tāds notiek pirmo reizi, jums šķiet, ka pārējie mājinieki vienkārši ir aizmāršīgi. Tā iesākumā domāja arī mans tēvs.

Taču kādām durvīm viņš bija pielicis atslēgu, kas pavisam noteikti neļāva tās atvērt. Kad garam citādi nebija izdevies pievērst tēva uzmanību, šīs durvis pēkšņi stāvēja plati atvērtas, lai gan rokturis joprojām bija aizslēgts! Mans tēvs ir vairākkārt cietis no sirds blokādes un angioplastijas, piedzīvojis procedūras sirds veselības uzlabošanai un atradies slimnīcā. Tolaik viņš atkal sāka izjust simptomus, tomēr klāja koka grīdas kādā no telpām. Kad vienatnē veicu seansu, ieradās ģimenes draudzene un stāstīja, ka viņa cenšas pievērst tēva uzmanību, atverot durvis, jo, citēju: “Viņš rīkojas muļķīgi!” Viņa vēlējās, lai iesaku tēvam atpūsties, līdz būs iespēja doties vizītē pie ārsta, kurš tobrīd bija atvaļinājumā.

Gari izmanto arī televizoru un radio elektrisko enerģiju un bieži ar tiem manipulē, lai sazinātos ar cilvēkiem. Esmu jau stāstījusi par mātes draudzeni Greisu. Viņas dzīves nobeigums izvērtās smags, cīņa ar slimību bija pārāk ieilgusi. Pēc viņas nāves daži draugi stāstīja, ka viņu televizori mēdz neparastā laikā ieslēgties paši no sevis. Tas bija veids, kā Greisa sūtīja sveicienus un paziņoja, ka viņas gars jūtas laimīgs, atbrīvojies no sāpēm.

Manai draudzenei bija neparasta pieredze ar gariem, kas izmanto televizoru, — šoreiz tie centās palīdzēt ģimenes loceklim. Kādudien sieviete skatījās televizoru, un pēkšņi atslēdzās drošinātāji. Viņa tos ieslēdza, atgriezās dzīvojamā istabā un redzēja, ka tiek rādīta cita programma nekā tā, ko viņa iepriekš skatījās.

Raidījumā stāstīja par veselības problēmu, ar kuru sirga ģimenes loceklis. Viņa tūlīt piespieda ierakstīšanas pogu, lai pēc tam varētu atskaņot šim cilvēkam. Sievietei šķiet, ka viņas māte, kas bija aizgājusi pirms gada, tagad sūtījusi ģimenei palīdzību no debesīm.

Daudzi cilvēki ir saņēmuši arī zvanus no gariem: tālrunis iezvanās, bet atbildot dzirdama vienīgi šņākoņa. Reizēm notiek kas pavisam savāds — balss pastā ir dzirdama tuvinieka balss. Arī mana draudzene Ketija ir saņēmusi šādu vēsti. Ziņa pienāca negaidot, neuzrādoties zvanītāja numuram. Diemžēl vārdi bija pārāk izkropļoti, lai saprastu, kas tiek teikts. Viņa tūlīt vēlējās man piezvanīt, bet bija nakts, tāpēc nolēma gaidīt līdz rītam. Nākamajā dienā viņa steidzās uz darbu un nolika tālruni uz automašīnas paneļa. Taču zvanītājs acīmredzami vēlējās atgādināt par savādo ziņojumu, un tālrunis pats sastādīja manu numuru! Kad Ketija mēģināja vēlreiz atskaņot ziņu, tā bija izzudusi, tāpēc mums neizdevās saprast, ko gari centušies pateikt.

Esiet atvērti visam, kas notiek apkārt, jo var gadīties, ka kāds jums mēģina kaut ko paziņot. Mums atliek tikai trenēties redzēt un ieklausīties. Tuvinieki, kas ar mums bijuši kopā dzīves laikā, mīl mūs, arī atrodoties viņā pusē. Kad vien iespējams, tie dara visu, kas ir to spēkos, lai palīdzētu. Reizēm tie piedāvā šo palīdzību cilvēkiem, kas jums ir svarīgi, jo tas var ietekmēt arī jūs, kā aprakstīts turpmāk.

Djūks: gars, kas joprojām kuģo

Pirmajos dzīves gados viens no maniem mīļākajiem cilvēkiem bija onkulis Djūks. Viņš nebija asinsradinieks, bet gan sens vectēva draugs. Djūks tāpat iekaroja mana tēva, bet pēc gadiem arī manu un māsu mīlestību un cieņu. Tēva ģimene bija iecienījusi kuģošanu, un jaukākās reizes bija tās, kad mums pievienojās onkulis. Viņam vienmēr bija pilnas kabatas ar sīknaudu, ko viņš mums deva konfekšu pirkšanai piestātnes veikaliņā. Ar aizturētu elpu gaidījām mammas piekrišanu,.lai to pieņemtu, un skrējām pēc gardumiem.

Aptuveni trīsdesmit gadu pēc Djūka nāves viņš dažas reizes mūs apciemoja ar galda starpniecību, bet tā bija ļoti īsa saziņa. Kādā janvāra naktī, kad mans tēvs, māsa un es apsēdāmies pie galda, tas mainījās. Neilgi pirms tam mana tēva draugi (arī aizrautīgi kuģotāji) bija nokārtojuši dokumentus, lai iegādātos skaistu māju okeāna krastā ar atsevišķu piestātni. Viņi pašlaik vēl meklēja kuģi, tāpēc mans tēvs saņēma atļauju pietauvot savējo, kad kopā ar māti tur ciemosies.

Djūks bija pirmais gars, kurš tovakar ieradās. Kad jautājām, vai tam mums ir kas sakāms, izdzirdējām vārdu “piestātne”. Onkulis apstiprināja, ka tēva draugi iegādāsies laivu, ko tur pietauvot, bet tas nebija galvenais, ko Djūks vēlējās pateikt.

Tas turpināja brīdināt, ka piestātne jāpārbauda… divreiz un pat trīsreiz! Kaut kas nebija kārtībā ar vietu, kur tiek piesiets kuģis, un būtu bīstami to vispirms nenostiprināt. Apliecinājām, ka to izdarīsim, tiklīdz tur nokļūsim. Tēvs jutās iepriecināts, ka Djūks joprojām ne vien kopā ar viņu kuģo, bet arī uzrauga mūs visus!

Reizēm ierodas gari, ko nepazīst neviens no klātesošajiem. Iespējams, tas ir kāds, ko pazināt iepriekšējā dzīvē, lai gan šie gari pārsvarā ierodas kā pavadoņi.

Gara padoms

Kad sāku nodarboties ar garu izsaukšanu, mani apciemoja gars, kurš nosauca Ketrīnas Gindlenas vārdu. Kad jautāju, vai esmu to pazinusi, Ketrīna atbildēja “nē”, jo mirusi 1838. gadā, taču dzīves laikā arī nodarbojusies ar garu izsaukšanu. Tad pavadone sniedza noderīgus padomus, kā uzlabot manas galdiņa dancināšanas prasmes. Ketrīna paziņoja: “Garu izsaukšanā ir jāievēro etiķete”. Tā vēlējās, lai es visu daru pareizi, un lūdza, lai aicinu klātesošos seansa beigās norunāt lūgšanu. Gars ari apstiprināja, ka kopīgi sakopotas enerģijas izsūtīšana tālāk seansa beigās ir īpatnēja lūgšana. Es joprojām ievēroju šo padomu! Kopš tā laika Ketrīna ir vairākkārt ieradusies, lai palīdzētu citiem gariem iekustināt galdu.

Dažiem cilvēkiem ir izteiktas starpniecības spējas, viņi līdzinās garu vēstījumus uztverošai “antenai”. Kad izveidojas saikne ar noteiktiem gariem (pat ja mēs to neapzināmies), tiem ir vieglāk mūs apciemot. Nereti, kad pie galda ir cilvēki ar šādām spējām, ierodas arī gari, kas nav saistīti ne ar vienu no klātesošajiem. Tie ir sajūsmināti, ka kāds tos dzird. Esmu ievērojusi, ka vairāki gari cenšas kustināt galdu vienlaikus. Pārliecinieties, vai galda pavadonis ir klāt un nodrošina kārtību.

Reiz seansā pievienojās ģimenes draugs, kas gadiem ilgi gan redz, gan dzird garus (bet ikdienas dzīvē to cenšas nomākt). Man šķiet, ka mūs apciemoja ikviens, ko viņš jebkad pazinis un kas pazinis viņu. Viesi cits pēc cita nāca un gāja no galda. Viņam bija tikai jātur viena roka virs galda, un tas sāka kustēties!

Reizēm ierodas gari, kas jūs nepazīst, bet zina kādu, kas jums ir tuvs. Arī mans piemērs atspoguļo saikni, kas mūs nereti vieno ar nejauši sastaptiem cilvēkiem, un apbrīnojamu notikumu sakritību, kas to atklāj.

Estere

Garu izsaukšanas nodarbībā visi apsēdās pie galda, lai noskaidrotu, kas ir viņu pavadoņi. Pie Ketlīnas ieradās gars.

Uz jautājumu, kāds ir tā vārds, saņēmām atbildi “Estere”. Sakritības pēc tas bija arī Kelīnas mātes vārds, tāpēc mēs nospriedām, ka ziņojums paredzēts mātei. Kad pajautājām, Estere atbildēja noliedzoši un apstiprināja, ka ir BŽedīnas pavadone. Gars turpināja mūs pārsteigt, stāstot, ka pazinis Ketlīnas māti, lai gan ne visai labi, turklāt sen, vidusskol^ *

Pēc šī seansa ņēmām pārtraukumu, jo Ketlīna nespēja gaidīt! Viņa piezvanīja mātei, lai pajautātu, vai viņa atceras šo otru Esteri. Jā, māte apstiprināja, ka netālu dzīvojusi meitene Estere un apmeklējusi to pašu skolu, lai gan abas nebija labi pazīstamas. Mēs nezinājām, kāpēc Estere izvēlējusies strādāt ar Ketlīnu, tomēr šī saikne un tās apstiprinājums rosināja interesi. Mēs vēl nenojautām, ka drīz viss kļūs vēl aizraujošāk.

Tuvojoties nodarbības beigām, es klātesošajiem liku izmēģināt spēkus, vadot visu garu izsaukšanas seansu. Lai tam pietiktu laika, pieaicināju kolēģus, kas sēdēja pie dalībnieku galdiem un palīdzēja.

Pie Ketlīnas galda pieaicināju draudzeni Trišu. Seansam ritot, ieradās Ketlīnas galda pavadone. Estere pastāstīja, ka pazinusi Trišas māti. Kad pavadone pastāstīja, kur abas uzaugušas, Triša atskārta, ka arī pati tur pavadījusi bērnību. Estere izrādījās viņas kaimiņiene!

Ir reizes, kad gari vēlas sazināties ar saviem palikušajiem tuviniekiem, lai sniegtu mierinājumu, pārliecību vai, viņuprāt, svarīgu ziņojumu, bet paredzētais saņēmējs nav ievērojis gara mēģinājumus piesaistīt uzmanību un nav meklējis veidu, kā sazināties. Bieži vien gari izmanto iespēju, ka esat pie galda, un sniedz šo ziņojumu jums, lai nododat to tālāk. Nodarbībās tā noticis vairākkārt.

Paturiet prātā, ka šie gari vēl nesen bija cilvēki, un tiem joprojām piemīt cilvēcīgas īpašības. Pēc nāves mums ir iespēja pārdomāt savu dzīvi un strādāt pie trūkumiem. Tas var aizņemt daudz laika, un cilvēks, kurš, piemēram, dzīves laikā bijis ļoti agresīvs, var tāds būt joprojām, arī ieradies kā gars. Mēs ceram, ka tie pilnveidojas, lai kur atrastos, tomēr vairumam dvēseļu joprojām ir daudz jāaug, dažiem vairāk nekā citiem. Gadās, ka gari saskaišas, ja tos nesaprotat, un aiziet.

Tas nenozīmē, ka tie ir ļaunie gari. Atcerieties — ja gars neizturas ar mīlestību, vienmēr varat lūgt to aiziet. Šādiem gariem ir pavadoņi, kas palīdz attīstības ceļojumā kļūt mīlošākiem un vienotākiem.

Dažiem gariem var neveikties ar pareizrakstību, īpaši, ja dzimtā valoda ir cita. Gariem, kas pirmo reizi izmēģina šo saziņas formu, var būt grūtības pienācīgi iekustināt galdu. Šajos gadījumos vienmēr varat lūgt pavadoņa palīdzību. Esiet pacietīgi — jo vairāk jūs un gari vingrināsies, jo vieglāks kļūs šis process.

5.MĀJDZĪVNIEKI

Daudzi cilvēki uzskata mājdzīvniekus par ģimenes locekļiem un sēro pēc to aiziešanas. Reizēm dzīvnieks ieņem vietu jūsu sirdī, un izveidojas tik īpaša saikne, ka jūtaties kā draugi vai pat dvēseles radinieki.

Pēc nāves mājdzīvnieku gari turpina dzīvot tāpat kā cilvēku gari. Tiem patiešām ir dvēseles, un, pametuši šo pasauli, tie var palikt mums līdzās, uzraudzīt sev mīļos un gaidīt tos otrā pusē.

Arī dzīvnieku gari mēdz sazināties: lai sasveicinātos, paziņotu, ka jūtas labi un joprojām ir līdzās, lai palīdzētu vai nestu īpašu vēstījumu.

Brenna

Kad mani bērni bija mazi, izlēmām pieņemt vēl vienu ģimenes locekli — suni. Biju uzaugusi kopā ar vācu aitu suņiem un uzskatīju, ka tiem raksturīgā aizsargājošā un rūpīgā attieksme, kā arī maigums darīs tos par lieliskiem draugiem.

Suņu audzētava, kurā ieradāmies, atradās nekurienes vidū. Māja, kurā dzīvoja īpašnieks, bija maza un diezgan nekopta, taču audzētava bija plaša, kopta un pedantiski tīra. Kad paraudzījāmies uz kucēnu nožogojumu, viena kucīte pienāca pie mana dēla un paskatījās uz mums, it kā sakot: “Es eju jums līdzi.” Ta ari notika.

Mēs to nosaucām par Brennu. Četrpadsmit gadu laikā, kamēr tā dzīvoja pie mums, kucīte ieņēma bērna, sarga, aprūpētāja, aprūpējamā, ģimenes locekļa un labākā drauga lomu. Iespējams, esmu mazliet neobjektīva, bet Brenna patiesi bija inteliģentākais un majestātiskākais suns, kādu jebkad esmu sastapusi.

Mana māte to sauca par izcilu lēdiju. Brennai nebija vajadzīga trenēšana, straujā skrējienā tā uz vietas apstājās, ja tika pasaukta. Kucīte ļoti nopietni uztvēra savu sarga pieffālcumu, un man nekad nebija jāraizējas par bērnu drošību.

Kad Brenna aizgāja, mēs izraudājām asaru jūras — nevis par dzīvnieku, jo bijām priecīgi, ka tā vairs necieš sāpes un mokas, bet par sevi, cīnoties ar faktu, ka suņa vairs nav mums līdzās. Tas zaudējumu joprojām neesam pilnībā pārdzīvojuši, un diez vai tas arī kādreiz notiks. Manu meitu, kas tagad ir pusaudze, šī nāve ietekmēja īpaši smagi, un viņa izmisīgi ilgojās pēc četrkājainā drauga.

Trīs viņas draugi gribēja izmēģināt garu izsaukšanu. Lai gan manu meitu tas nekad nav aizrāvis, viņa piekrita piedalīties seansā.

Drīz vien pie meitas ieradās gars, kas nosauca savu vārdu — Brenna. Kucīte bija ieradusies sasveicināties un paziņot, ka joprojām ir līdzās, mīlot un uzraugot meiteni gluži kā dzīves laikā.

Citā seansā sasveicināties ieradās zirgs, ar kuru mēdza jāt viens no dalībniekiem. Tas bija neparasti, jo galda enerģija izmainījās un tā patiesi šķita strauja kā zirga auļi!

Dzīvnieku garus uzreiz var pazīt pēc to enerģijas un piesitieniem. Tapat kā zirga auļus, esam jutuši suņa sajūsmas pilno, cēlo gaitu, ātrus piesitienus kā astes luncināšanu un maigas, gandrīz nejūtamas galda kustības, ierodoties kaķēna garam. Reiz ieradās kāds gars un sacīja, ka nācis pie manas paziņas. Pirms vēl zinājām gara vārdu, jutām, ka galds kustas lēniem un gracioziem viļņiem, kā dejojot. Kad gars paziņoja, ka ir sievietes kaķis, sapratām, ka galda kustības atspoguļo kaķa glaušanos gar saimnieces kājām, ko tam dzīves laikā ļoti patika darīt.

Reizēm mājdzīvnieki vēlas vairāk, nekā tikai sasveicināties. Arī tie mēdz sūtīt ziņojumus ar citu cilvēku starpniecību.

Ladija

Kad vēl mācījos koledžā, mana māsa Merilina izlēma pieņemt suni. Šis process iesākumā bija diezgan neveiksmīgs un saspringts. Viņa vairākkārt izvēlējās suni, bet uzzināja, ka to jau kāds ir aizrunājis, vai radās citi sarežģījumi. Tā bieži gadās: visumam ir cits plāns, taču sākumā neveiksmīgie meklējumi pavēra ceļu brīnišķīgai draudzībai.

Tad piezvanīja manas mātes draudzene, lai nodotu kādas sievietes tālruņa numuru, jo tai bija suns, ko viņa vēlējās atdot. Noskaidrojusi, ka sieviete atdod suni, jo ģimenē ieradies mazulis, māsa izlēma aizbraukt apskatīties dzīvnieku.

Abas ar māti viņas sekoja sievietes dotajām norādēm un nokļuva ne tajā labākajā pilsētas rajonā. Māja bija nekopta un netīra. Tiklīdz viņas ienāca, pie Merilinas pieskrēja mazs, noplucis terjera jauktenis un apsēdās pie kājām, uzgriezis muguru mājai un tās iemītniekiem, it kā sakot: “Ved mani prom!”

Kopš tā laika Ladija tikpat kā neatkāpās no savas jaunās saimnieces. Gāja Merilinai līdzi uz darbu, gulēja viņas gultā. Kad Ladija kļuva veca un nevesela, māsa iegādājās bērnu ratiņus un ņēma līdzi pastaigās, lai ieliktu tajos suni, kad tas nogura.

Gaišreģe pateica Merilinai, ka abas esot dvēseles radinieces un bijušas kopā arī citās dzīvēs. Māsa uzskata, ka dzīvnieks ietekmējis viņas lēmumu kļūt par suņu kopēju. Ilgus gadus viņa strādāja kādā salonā, līdz nolēma piepildīt savu sapni un atvērt pārvadājamo suņu kopšanas salonu. Diemžēl Ladija aizgāja, pirms tas kļuva par ienesīgu uzņēmumu, tomēr tai ir atvēlēta īpaša vieta — kucīte attēlota uzņēmuma logo un uzgleznota uz Merilinas busiņa sāniem. Pēc laika kucīte atnāca pie māsas garu izsaukšanas seansā, lai pateiktu, ka tai patīk savs attēls uz automašīnas, kur visi to var apskatīt. Ari seansā, kurā māsa nepiedalījās, Ladija parādīja, cik ļoti tai joprojām rūp saimniece un cik ļoti tā cenšas palīdzēt.

Sunītei vienmēr patika mans dēls Maikls, un tā allaž bija sajūsmā, kad viņš ciemojās Merilinas mājās. Lielākoties pret cilvēkiem būdama atturīga, tā allaž skrējapklāt un ļāva, lai zēns to noglāsta.

Pēc šķiršanās ar vīru Merilinawairākus mēnešus jutās ļoti nomākta. Mēs ar Maiklu nodarbojāmies ar garu izsaukšanu, un pie viņa ieradās Ladija, sacīdama: “Ej palīdzi Merilinai atgūties.” Lai gan dzīvnieka vairs nebija šeit, tas zināja par notiekošo un vēlējās atbalstīt. Šajā seansā Ladija ari pastāstīja, ka nākamajā dzīvē iegūs cilvēka ķermeni. Esmu lasījusi, ka dzīvnieku dvēseles attīstās tāpat kā cilvēku dvēseles (daži apgalvo, ka tās tiek nodotas tālāk). Šķiet, ka Ladija ir gatava to piedzīvot.

Ir gadījies, ka ierodas to dzīvnieku dvēseles, kuri nākotnē būs kāda dalībnieka mājdzīvnieks. Tā notika ar kādu sievieti no manas garīgās attīstības grupas. Jaunībā viņa nodarbojās ar jāšanas sportu un cerēja, ka kādudien viņai piederēs pašai savs zirgs. Zirga gars apstiprināja, ka reiz tas būs viņas īpašums — un tā patiešām notika!

6.ERCENĢEĻI, EŅĢEĻI, RELIĢISKI TĒLI, DIŽI SKOLOTĀJI

Arī skaistākās un dievišķākās būtnes ir bieži viesi garu izsaukšanas seansos. Tās darbojas kā pavadoņi, reizēm nes vēstījumus, bet dažreiz izmanto galdu, lai sūtītu dziedināšanu un svētību. Esmu novērojusi, ka šīs būtnes bez grūtībām kustina galdu, viegli to paceļot uz vienas kājas, griežot un pat pilnībā atraujot no zemes. Sī akrobātika notiek, dalībnieku pirkstiem pavisam viegli pieskaroties galda virsmai. Ir reizes, kad visiem jāpieceļas, lai sekotu galda kustībām augstu gaisā, pāri istabai vai pat citā telpā.

Cilvēku ticība eņģeļu esamībai sniedzas pāri visu kultūru un reliģiju robežām. Dažādās aptaujās izvērtēts, ka tiem tic aptuveni 55 līdz 80 procenti cilvēku. Par tiem ir sarakstīts daudz grāmatu, daloties stāstos par dievišķo būtņu klātbūtni mūsu dzīvē.

Tiek uzskatīts, ka eksistē deviņas dažādas eņģeļu grupas jeb līmeņi. Tiem ir dažādas lomas un tikai daži ir saistīti ar cilvēkiem. (Vairāk informācijas varat iegūt Dorīnas Virtjū [4] darbos par eņģeļiem.) Ercenģeļi ir Dieva galvenie sūtņi, augstākā kārta, kas mūs apciemo tāpat kā citi eņģeļi, sazinās un palīdz dažādos veidos, arī ar galda starpniecību.

Kad ierodas erceņģelis, enerģija ir loti spēcīga. Var pat sajust mutuļošanu pie galda pamatnes, un mana draudzene Džena to pielīdzina zemestrīcei. Galds kustas ar spēcīgiem, pārliecinātiem piesitieniem. Ir daudz ercenģeļu, par dažiem jūs noteikti esat dzirdējuši. Nosaukšu tos, ar kuriem man ir bijis gods sazināties.

Miķelis tiek uzskatīts par debesu karaļvalsts atslēgu glabātāju. Tas bieži attēlots ar zobenu un apmetni, un tiek asociēts ar eņģeli-karotāju cīņā pret ļaunumu. Viņa zobens cērt tumsu ar patiesības gaismu un nošķeļ visu lieko. Viņš'ierodas kā sargātājs. Vai ir iespējama spēcīgāka aizsardzība par ercenģeļi Miķeli? Ja tas ir līdzās, ne par ko nav jāraizējas.

Rafaels ir dziedinātāju aizgādnis, un tiek uzskatīts, ka tā atbildība ir padarīt Zemi par piemērotu vietu dzīvībai un rast dziedinājumu visām mūsu slimībām. Tas ierodas pie visiem, kuri dziedina sevi un citus.

Gabriēls nozīmē “Dieva vēstnesis”. Šis erceņģelis palīdz visiem vēstnešiem, tāpat rakstniekiem, žurnālistiem un skolotājiem. Daži uzskata Gabriēlu par vīrišķo enerģiju, bet citi par sievišķo, tādējādi tas var palīdzēt savienot šos pretstatus.

Ariēls savukārt veicina mūsu fizisko vajadzību — naudas un patvēruma — nodrošināšanu. Tas aizsargā dabu un dziedina dzīvniekus.

Uriēls ir gaismas un gudrības eņģelis, kas apgaismo mūsu prātu ar jaunu skatījumu un idejām. Šis eņģelis nes uguni, kas ļauj cilvēkam pārveidoties.

Metatrons izmanto svēto ģeometriju dziedināšanai un vājas enerģijas attīrīšanai. Tas ir ezotēriskās mācības skolotājs un var palīdzēt jūtīgiem bērniem.

Vēsturisku un reliģisku personu apciemojumi īpaši aizrauj, pat iedveš bijību. Šādu gadījumu ir bijis daudz, un tie nebeidz mani pārsteigt. To klātbūtnē galda enerģija un kustības ir īpaši spēcīgas, un garu izsaukšana tad patiesi ir garīgs darbs. Sakopotā enerģija ir varena, un dalībnieki spēcīgi izjūt dievišķu aizsardzību.

Kad aptuveni mēnesi pēc saviem pirmajiem seansiem es viena apsēdos pie galda, man drīz vien pievienojās ārkārtīgi skaista un mierīga enerģija. Pajautāju, kas ir ieradies, un saņēmu atbildi: “Marija Magdalēna.”

Ta teicās būt galda pavadone, lai veicinātu manu garīgo attīstību. Stāstīja arī, ka garu izsaukšana man palīdzēs garīgi attīstīties un to var izmantot kā lūgšanu. Marija Magdalēna mani pārliecināja “dalīties savā garu izsaukšanas talantā ar citiem”. Tās ļoti spēcīgā enerģija ļauj palīdzēt citiem gariem, ja tiem rodas grūtības iekustināt galdu vai nosaukt ziņojumu. Es aicinu šo pavadoni tad, kad vairāki gari nepacietībā mēģina vienlaikus ierasties un sazināties ar saviem mīļajiem. Marija Magdalēna tos sūta pa vienam, novēršot sastrēgumus un apjukumu.

Es biju ļoti pārsteigta, kad pirmoreiz ieradās svētie un reliģiskas personas. Lai gan esmu kristīta un iesvētīta, katolicismu biju apguvusi tikai vārda populārākajā nozīmē. Manā bērnībā ģimene apmeklēja baznīcu tikai Ziemassvētkos un Lieldienās, un ar laiku arī šī tradīcija izzuda. Tomēr svētie ierodas manos seansos.

Svētais Kristofers

Kopā ar ģimeni biju paredzējusi doties kruīzā, taču pirms tam pie manis ieradās gars. Tas nosauca savu vārdu “Svētais Kristofers”. Nebūdama īpaši izglītota reliģijas jautājumos, atvainojos un sacīju, ka nezinu, kā aizgādnis tas ir. Kāds dalībnieks pastāstīja, ka tas ir ceļotāju aizgādnis un agrāk bija ierasts turēt Svētā Kristofera talismanu automašīnā vai nēsāt ceļojot. Uzreiz jautāju, vai šis apciemojums nozīmē, ka gaidāms kas nelāgs. Par laimi, atbilde bija noliedzoša, Svētais tikai gribēja paziņot, ka mūs uzrauga. Es tam pateicos, un kāds no klātesošajiem piebilda: “Zini, šis ir ļoti nozīmīgs svētais”, uz ko saņēmām pārliecinošu

atbildi “Jā”! Ir patīkami zināt, ka ari svētajiem ir humora izjūta. Tagad es vienmēr nēsāju Svētā Kristofera talismanu. Kad mani bērni ieguva autovadītāja tiesības, nodrošinājos, ka to dara arī viņi.

Citi svētie nākuši ar vēstījumu mīlēt cilvēkus, dziedināt ar garu izsaukšanas starpniecību un sūtīt tālāk seansu laikā sakopoto enerģiju. Man ir grāmata, kurā varu uzmeklēt informāciju par svētajiem, kas ieradušies (bet es to ielasu iepriekš). Reizēm mana neziņa ļauj atkārtoti pārliecināties par garu izsaukšanas patiesumu. Man patīk saņemt informāciju no kāda svētā un pēc tam to pārbaudīt grāmatā.

Mātes mīlestība

Manai draudzenei Ketijai pēdējos gados nav klājies viegli. Viņa ir kopusi slimo vīru, sākusi dzīvi no jauna viena, pārcietusi vēzi un bijusi vientuļā māte trim dēliem, no kuriem viens vienpadsmit gadu vecumā slimo ar AIDS, bet otrs dien armijā un atrodas Irākā. Lieki piebilst, ka viņas ikdienā valda nebeidzamas raizes. Par spīti visam, viņas sejā allaž ir smaids un uz lūpām laipns vārds ikvienam.

Ketija vienmēr ir jutusi saikni ar Dievmāti Mariju un pie gultas novietojusi nelielu tās figūru. Viņa bieži lūdz, lai Dievmāte uzraudzītu dēlus, īpaši to, kurš tālienē. Mātes bailes ievērojami pastiprinājās pēc tam, kad dēls guva ievainojumus sprādzienā, kas paņēma vairāku puiša līdzgaitnieku dzīvības.

Vienā no pirmajiem garu izsaukšanas seansiem, ko veicām kopā, telpu piepildīja mierīgākā, maigākā un mīlošākā enerģija, kādu jebkad esmu sajutusi. Tā bija sajūta, it kā mūs ieskautu mīksts un pūkains rozā mākonis, kurā varēja ienākt un atrasties vienīgi mīlestība, bet laiks, kādu mēs to zinām, pārstāja ritēt. Arī galds kustējās tā, it kā peldētu šajā mākonī, kājām tikko skarot

zemi. Patiešām, to nav iespējams izteikt vārdos. Gars paziņoja, ka esot Māte Marija un ieradusies pateikt Ketijai, ka sargā viņas dēlus, un vēlējās, lai “mūs piepilda mīlestība pret cilvēci” un lai “strādājam no sirds”. Kopš tā laika Māte Marija nākusi vairākkārt un ziņojusi, ka uzrauga dēlu Irākā un strādā, lai nogādātu to mājās veselu.

Dievmāte arī stāstīja, ka to redzējis Ketijas jaunākais dēls. To izdzirdusi, viņa beidzot saprata, par ko zēns runā, bieži mātei sakot, ka savā istabā redz “skaistu dāmu”.

Man šķiet, ka Marija ir saistīta ar visām mātēm. Viņa ir nākusi, lai sniegtu padomu manas pusaugu meitas audzināšanā un apliecinātu, ka pēc kāda laika viss mainīsies (tā patiešām notika). Mīlestības un miera izjūta, ko viņa nes, saglabājas vēl ilgi pēc seansa beigām. Tas ir kā atrasties meditatīvā stāvoklī pasaulē, kurā viss ir kārtībā.

Ketiju apciemojis arī Jānis Kristītājs, kas ir viņas veselības pavadonis. Tas apliecināja, ka iepriekš pārciestais vēzis neatgriezīsies. Bet Gabriēls ir nācis, lai teiktu, ka aizsargā viņu. Tieši šis erceņģelis mums pastāstīja, ka varam saņemt garu palīdzību, kad vien to lūdzam, tomēr enerģija nevar mūsos ieplūst, ja esam izmisuši. Reizēm to ir grūti atcerēties, īpaši, ja esam ierauti sarežģījumu virpulī. Šādos brīžos svarīgāk ir atvēlēt laiku sev, nomierināt prātu un lūgt garu palīdzību.

Jēzus

Bieži garu izsaukšanas seansos ir ieradies Jēzus, parasti kā dziedinātājs. Domāju, ka man ļoti paveicies, jo Jēzus ir mans veselības pavadonis un dziedināšanas pavadonis darbā ar citiem. Esmu saņēmusi ļoti specifiskus padomus par manu veselību, ieteicamajiem pārtikas produktiem u. c.

Interesanti, ka viņš ir veselības un dziedināšanas pavadonis ari manai draudzenei Elisonei. Jēzus seansos ir stāstījis, ka sekojis līdzi viņas veselībai grūtniecības laikā, un bieži iedrošina veltīt vairāk stundu atpūtai un miegam. Viņš ir atbalstījis mūs abas, lai varam palīdzēt klientiem, kuri mūs uzmeklējuši, vēloties rast dziedināšanu. Reizēm saņemam padomu “būt klāt”, “lūgt” vai vadīt seansu ar noteiktu nodomu, reizēm ieteikumi ir specifiskāki attiecībā uz konkrētu ārstēšanas veidu vai vingrinājumiem, kas noderētu klientam. Esam ar galc&' starpniecību saņēmušas arī tiešu dziedinošu enerģiju, ko nodot tālāk tam, kam tā nepieciešama. '

Dižie skolotāji ir dziedinātāji, garīgie vadoņi un pareģi, kas reiz dzīvojuši cilvēka ķermenī, sasnieguši apskaidrību un tagad kā gari palīdz uz Zemes palikušajiem. Tāpat kā reliģiskie tēli, arī citas būtnes, piemēram, Merlins, Buda, Svētais Zermēns, Kutumi, patiešām ir līdzās mūsu garīgās attīstības un apskaidrības meklējumos. Tās spēcina saikni ar gariem un īsteno to ar fiziskās starpniecības palīdzību.

Merlins

Merlinu, karaļa Artura līdzgaitnieku, uzskata par spēcīgu burvi, garīgu skolotāju un gaišreģi. Tā spēku pierāda tas, cik viegli un nepiespiesti tiek pacelts un kustināts galds. Rodas iespaids, ka gars patiešām valda pār savu milzīgo enerģiju. Turklāt Merlins pārspēj visu ierasto, jo galds pēc sasveicināšanās uzreiz tika pacelts un sasvērās sāņus, līdz atradās guļus uz grīdas. Svēršanās turpinājās, līdz tas atradās otrādi, un mums nācās turēt pirkstus zem galda malas. Tad sasvērās vēl mazliet, un galda divas kājas mirkli atbalstījās uz dalībnieku pleciem.

Kad tās šādi bija pieskārušās katram dalībniekam, Merlins vairākkārt pacēla galdu tik augstu, cik vien mēs spējām aizsniegt, un tad strauji atkal novietoja to uz grīdas. Šķiet, ar šo kustību Merlins simbolizēja seno formulu “Kā augšā, tā lejā”, kas tiek uzskatīta par visas maģijas pamatu un visu noslēpumu atslēgu.

Kopš tās reizes Merlins vairākkārt šādi gāzis un cēlis galdu gan attīstības grupā, gan garu izsaukšanas nodarbībās. Manuprāt, atbalstot mūsu darbošanos.

7.AUGSTAKAIS "es", zemapziŅa

Tikai nesen garu izsaukšanas seansos ienāca saziņa ar zemapziņu un augstāko “es”. Pirmoreiz tas notika, kad strādāju kopā ar dažiem kolēģiem, kuri iepriekš nebija galdiņu dancinājuši un vēlējās to izmēģināt. Seansa laikā ieradās sievietes gars — kādreiz viens no dalībniekiem viņu bija dziedinājis, bet tad ilgu laiku nebija saticis. Kundze sirga ar Alcheimera slimību, un mēs nospriedām, ka viņa pa šo laiku mirusi. Kad to pajautājām, gars atbildēja, ka sieviete joprojām ir dzīva! Viņa pateicās par ārstēšanu un lūdza nosūtīt viņai dziedinošu enerģiju.

Mēs koncentrējāmies, lai to izdarītu ar galda starpniecību, sajutām enerģiju piepildām telpu un izplēnam. Kad jautājām, vai sieviete jūtas labāk, saņēmām apstiprinošu atbildi. Nodomājām, ka tas noticis, tāpēc ka slimības dēļ sievietes prāts ir attālinājies no ķermeņa, taču drīz noskaidrojām, ka šī teorija ir maldīga.

Drīz kaut ko līdzīgu pieredzēju kārtējā garu izsaukšanas nodarbībā. Vienu no dalībniecēm apciemoja viņas māsas augstākais “es”. Māsa cieš no bipolārajiem traucējumiem, un abas sievietes daudzus gadus nav kontaktējušās, taču tā sacīja, ka gribot sazināties. Nav skaidrs, vai tā bija apzināta vēlēšanās vai zemapziņa zināja, ka tas nepieciešams sievietes garīgajai attīstībai. Tomēr šāds vēstījums noteikti mudina abas beidzot sazināties, lai rastu sapratni un izlīgumu.

Ar galda starpniecību zemapziņa mūs uzrunājusi vēlreiz. Kā stāstā par veco sievieti, arī šajā reizē cilvēkam bija garīgi traucējumi, ko mēs uzskatījām par saziņas iemeslu, tomēr drīz vien sapratām, ka kļūdāmies.

Kerola

Seansa laikā gari mūs rosināja izsūtīt dziedinošu enerģiju saviem klientiem, bet Elisoni mudināja aicināt kādu Kerolu piedalīties seansā.

Elisone nebija pārliecināta par šādas sarunas iespējamību, jo doma par saziņu ar gariem, izmantojot galda starpniecību, dažiem var šķist savāda. Tomēr viņa uzticējās garu ieteikumam un paaicināja Kerolu. Lai gan uzrunāto tas mazliet biedēja, viņa piekrita piedalīties, cerot, ka tas veicinātu atveseļošanos.

Seansa laikā sievietes apciemoja daudzi gari, un Elisonei šķita, ka viss noritējis veiksmīgi. Diemžēl vēlāk, apspriežot seansu, Kerola šķita vīlusies. Elisone nolēma atgriezties pie galda vienatnē, lai izprastu notikušo un saņemtu padomu. Par pārsteigumu pie viņas ieradās Kerolas zemapziņa un teica, ka pieredze patiešām, bijusi ļoti vērtīga sievietes attīstībai un dziedināšanai. Zemapziņa arī apstiprināja, ka sarunājas ar Elisoni, Kerolai to neapzinoties!

Nākamajā tikšanās reizē Elisone izstāstīja par zemapziņas apciemojumu, un sievietes saņēma padomus par konkrēti veicamo fiziskās veselības uzlabošanai. Tie ir ievērojami palīdzējuši, un uzlabojusies arī Kerolas emocionālā veselība. Viņa stāsta, ka ir spējusi atbrīvoties no dusmām, kas saistītas ar traumu, ka tic iespējām atveseļoties un ir pārliecināta, ka šajā ceļojumā viņa nav viena.

Tas bija patiesi apbrīnojami! Domāju, ka turpmāk vēl daudzas reizes piedzīvosim līdzīgas parādības, un ticu, ka tas var palīdzēt atveseļoties. Spēja piekļūt zemapziņai ar galda palīdzību ir kā hipnozes seanss bez nepieciešamības pēc klienta klātbūtnes.

IV daļa GARU IERAŠANĀS IEMESLI

;;

8.APCIEMOJUMI

Ikreiz, kad pie galda ierodas gars, tas, protams, mūs apciemo, taču bieži vien šai atnākšanai ir noteikts iemesls.

Tiesa, reizēm gari vēlas tikai sazināties, sasveicināties un paziņot, ka jūtas labi. īpaši tas attiecas uz gadījumiem, kad esat kādu laiku nodarbojušies ar to izsaukšanu vienatnē un nolemjat pieaicināt seansos arī citus cilvēkus. Jūsu tuvinieki ieradīsies īsā vizītē cits pēc cita, lai vairāk laika atvēlētu gariem, kas vēlas ierasties pie pārējiem. Gari var vēlēties paziņot, ka uzrauga jūs un citus ģimenes locekļus.

Tie mēdz bieži sūtīt jums savu mīlestību vai sasvērt galdu jūsu virzienā kā apskaujot. Tic var pastāstīt, ka sūta jums arī citas zīmes, lai parādītu, ka jūtas labi un vienmēr ir līdzās. Daudzi cilvēki saņēmuši “naudu no debesīm” — tā gari atstāj monētas saviem mīļajiem, kuri pēc tiem ilgojas. Bet dzīvnieku, piemēram, putnu vai tauriņu, nosūtīšana ir vēl viens veids, kā atgādināt par savu klātbūtni.

Vanags

Seansa laikā strādājām kopā ar draudzeni Dženu, un kāda sieviete lūdza, lai sazināmies ar viņas vīru, kurš nesen miris. Vīrs ieradās ar vēstījumiem un apskāvieniem sievai, un viņa bija

sajūsmā. Pat tik ļoti aizkustināta, ka lūdza Dženu veikt vēl vienu seansu viņas mājās kopā ar abiem pieaugušajiem dēliem cerībā, ka saziņa palīdzēs arī tiem.

Tēvs ieradās arī otrajā seansā, sniedzot vairākus pierādījumus tam, ka patiešām ir viņš, un brīdināja dēlus par apgaismojuma bo> jājumu mātes mājā pēc vannas istabas remonta.

Nākamais gars ieradās pie Dzima, viena no dēliem. Tas bija viņa draugs, kas gājis bojā autoavārijā, ^kurā piedzēries šoferis iebrauca pretējā braukšanas joslā un ietriecās puiša automašīnā. Uzdevis dažus jautājumus par top kā jūtas, Džims vaicāja, vai draugs dienā pēc avārijas ir sūtījis viņam un ģimenei kādu zīmi. Gars atbildēja apstiprinoši.

Izrādījās, pēc avārijas puiša ģimene lūgusi Džimu viņus aizvest uz negadījuma vietu, jo vēlējās redzēt sadursmes apstākļus. Kamēr vecāki bija tur, uz automašīnas motora pārsega nosēdās milzīgs vanags un sāka knābāt vējstiklu. Tuvinieki bija pārliecināti, ka tā ir zīme no mirušā puiša. Viņam vienmēr patikuši vanagi un bija pat liels šā putna tetovējums.

Seansa laikā Džims jautāja, vai putns bija zīme. Gars atbildēja noliedzoši. Džims tam nespēja noticēt, jo šķita, ka tik tuva un jēgpilna sastapšanās ar putnu nevarēja būt nekas cits. Lai arī vīlies, viņš nolēma noskaidrot, kāda bijusi drauga sūtīta zīme. Galda piesitieni veidoja vārdu “vanags”. Acīmredzot draugs uzskatīja vanagu par vairāk nekā tikai putnu!

Pēc šā seansa Džena uzgāja mājas augšstāvā, kad pēkšņi pie viņas ieskrēja mazdēls, aicinot paskatīties uz lielo putnu mājas pagalmā. Nogājusi lejā, Džena to ieraudzīja — milzīgu vanagu, kas skatījās tieši uz sievieti. Šķita, ka mirušā puiša gars vēlreiz sūtījis savu mīļāko putnu, lai izteiktu pateicību par dāvāto iespēju sazināties ar draugu.

Pēc dažām dienām Džims piezvanīja, lai pateiktu, cik patiesi dziedinošs šis seanss visiem bijis, un Džena izstāstīja par sastap-

šanos ar putnu. Puisis ari atklāja, ka māte beidzot spējusi samierināties ar vīra nāvi, jo zinot, ka viņš joprojām ir kopā ar savu ģimeni.

Kad Dzims drauga ģimenes locekļiem pavēstīja par seansā pieredzēto, tie atklāja, ka arī paši tajā rītā pie mājas redzējuši milzīgu vanagu!

9.PADOMI UN BRĪDINĀJUMI

Kā jau minēju, gari vēlas palīdzēt un sniegt padomu. To dara ne vien mums norīkotie pavadoņi, bet arī aizgājušo tuvinieku gari. Taču reizēm palīdzību mēdzam saņemt arī no cilvēkiem, ar kuriem, mūsuprāt, nesaistīja ciešas attiecības — vai to vispār nebija.

Bieži vien šādi padomi attiecas uz veselību un dziedināšanu. Gari ir daudzkārt ieradušies ar lūgumu pārstāt smēķēt. Manās nodarbībās bija kāds vīrietis, kuru ar šādu vēstījumu apciemoja trīs gari. Tie acīmredzot cerēja, ka, dzirdējis šo vēstījumu no vairākiem avotiem, vīrietis beidzot ņems to vērā.

Esmu pieredzējusi arī, ka vairāki gari dažādos seansos atkārto ieteikumus, kas nav ņemti vērā. Tie mēdz dot padomu arī konkrētās situācijās.

Jo viņa ir eņģelis

Mana māsa Merilina ir viens no jaukākajiem cilvēkiem, kādu pazīstu. Es allaž esmu teikusi, ka viens no māsas uzdevumiem šajā pasaulē ir palīdzēt man kļūt par labāku cilvēku, nekā es būtu bez viņas. Merilinai ir tik neizmērojams dāsnums sirdī un skaidrs gars, ka viņai grūti atrasties līdzās personām, kurām šīs īpašības nepiemīt.

Neilgi pēc tam, kad viņa izlēma šķirties, vīrs atrakstījis zīmīti, lūdzot Merilinu pamest māju, ko abi kopīgi cēluši un kurā dzīvojuši pēdējos piecus gadus.

Kādudien, kad vienatnē nodarbojos ar garu izsaukšanu, man par pārsteigumu ieradās Merilinas vīratēvs, kurš sūtīja ziņu “klausīties ar prātu” attiecībā uz advokāta nolīgšanu un kompensācijas pieprasīšanu. Vīratēvs šo ziņojumu turpināja seansā, kurā piedalījās arī Merilina, un teica, ka māsasvīrs uzvedas nekrietni, bet viņas spēkos neesot bijis to novērst.

Šajā seansā ieradās arī mūsu tante, kura brīdināja, lai Merilina seko līdzi naudas lietām un nesamierinās 4ir mazāku summu, nekā viņai pienākas. Nākamajā seansā viesojās māsas krustmāte Greisa un lūdza viņu “būt piesardzīgai” §ttiecībā uz naudu un panākt visu, kas pienākas. Teicu, ka nodošu šo ziņojumu, bet māsa, iespējams, neklausīs. Greisa piekrita un turpināja: “Jo viņa ir eņģelis.” Bet tad piebilda, ka varbūt, atkal un atkal dzirdot šo vēstījumu, māsa mainīs domas.

Tante turpināja ierasties ar uzmundrinājumu un vēlējumu “būt stiprai”. Arī pārējie gari zināja, ka Merilina neuzskatīs raizes un satraukumu, ko radītu sevis aizstāvēšana un tiesāšanās, par tā vērtu, tāpēc pastāvīgi atgādināja, ka ir līdzās un atbalsta.

Garu padomu viņa ņēma vērā. Lai gan tas bija emocionāli smagi, Merilina algoja advokātu un stājās pretī vīram tiesā. Kad vīrs un viņa advokāts saprata, ka Merilina tik viegli nepadosies, tika piedāvāta piemērota kompensācija. Tas ļāva māsai patiesi sajust, ka viss ir beidzies, un celt savu dzīvi no jauna.

Situācijas, kad gari sniedz padomus, ko nevēlamies uzklausīt, ir pierādījums tam, ka seansu laikā tie patiešām ierodas, nevis tikai mēs paši ar savu gribu un domām ietekmējam galda kustības. Padoms nemainās arī, kad cilvēks nepiekrīt un cenšas pārliecināt garus par pretējo. Vēstījums tiek sūtīts atkal un atkal, par spīti cilvēka gribai, lai šis ziņojums būtu citāds.

Atbilde joprojām ir “nē”

Esmu jau stāstījusi par savu tēvu un to, kā viņš pamazām sāka ticēt galdiņa dancināšanai un citiem starpniecības paņēmieniem. Mans tēvs ir uzcēlis visas mājas, kurās dzīvojuši mani vecāki, un palīdzējis būvdarbos arī draugiem. Arī tagad viņš ir nolēmis, ka pienācis laiks uzbūvēt vēl vienu māju, un neuzskata, ka nedz septiņdesmit gadu, nedz sirds veselības traucējumi varētu mazināt viņa entuziasmu. Mana māte un pārējie tuvinieki ir pretējās domās.

Seansā, kurā tēvs nepiedalījās, ieradās viņa tēvs, lai pateiktu, ka nedrīkstam pieļaut mājas būvniecību un mums šajā jautājumā ir jāsaglabā stingra nostāja. Kad pastāstījām to tēvam, viņš uzstāja, ka vēlas pats sazināties ar savu tēvu. Esot pie galda, vectēvs vēlreiz atkārtoja, ka nevajag celt vēl vienu māju. Tēvs mēģināja izklāstīt savus iemeslus, bet nepārtraukti saņēma atbildi “nē”. Lai kā tēvs pūlējās, vectēvs nebija pierunājams.

Esam centušies atgādināt tēvam paša teikto, ka galdam jātic. Šoreiz viņš nepiekrita garu sacītajam un nosprieda, ka jābūt veidam, kā pārliecināt visus — arī garus — par savu taisnību.

Esmu mēģinājusi tētim stāstīt, ka gariem noteikti ir pamatots iemesls, kāpēc tie neatbalsta mājas būvniecību (vectēvs sargā dēlu un raizējas par viņa veselību), bet tēvs to negribēja ne dzirdēt. Tomēr līdz šim neviena māja nav uzcelta, tātad gariem laikam ir izdevies.

Nepareizi!

Esmu jau minējusi, ka es, Elisone un Ketija strādājam vienās telpās. Daži draugi, kas arī darbojas ārstniecības nozarē, vēlējās mums pievienoties, tāpēc sākām lūkoties pēc plašākām telpām. Apskatījušas vairākus iespējamos birojus, bet, neatradušas meklēto, garāmbraucot pie kādas mājas ievērojām izkārtni “Izīrē”. Ēka atradās uz galvenā ceļa komerciālā rajonā, un, ieskatījušās pa mājas logu, mēs bijām sajūsmā. Tur bija plaša telpa nodarbību vadīšanai un augsti griesti Elisones pilašu nodarbību aprīkojumam. Satikām pārvaldnieku, izstaigājām māju un bijām pārliecinātas, ka tā mums ir kā radīta. Sarunā ar īpašnieku nelielas bažas raisīja vienīgi viņa prasības mājas apsaimniekošanā, tomēr, ņemot vērā visas ēkas priekšrocības, izlēmām piekrist.

Pirms īpašnieks atsūtīja līgumu, Elisone vadīja garu izsaukšanas seansu. Tuvojoties tā beigām^ ar galda starpniecību ieradās Jēzus, vaicājot: “Jaunas telpas?”

Elisone apstiprināja, ka tiešām meklējam, uz ko saņēma atbildi: “Nepareizi!” Arī uz visiem turpmākajiem jautājumiem Jēzus atbildēja: “Nē, nepareizi. Nepareizi.” Viņš neiedziļinājās, kāpēc tieši šis ir nepareizs lēmums, bet arī neatstājās no pārliecības, ka tā nav laba doma. Tas pārsteidza, jo, kā sacīja Elisone, viņu darījums sajūsmināja un līdz pat šim brīdim nemāca ne mazākās šaubas.

Kad draudzene pastāstīja par notikušo, atmiņā uzausa iepriekš radušās bažas, ko līdz tam bijām laimīgi aizdzinušas. Viens no iesaistītajiem draugiem atgādināja, ka nav iespējams spēkoties ar Jēzu, turklāt, ja uzticamies gariem, mums tiem jāklausa, īpaši tad, kad tie ierodas tik negaidīti un neaicināti. Drīz saņēmām līgumu. Tajā bija noteikts, ka esam atbildīgi par visiem iespējamiem bojājumiem un kaitējumu, izņemot par ārējām sienām, pamatiem un jumtu. Tas ietvēra arī nolietoto ūdens sildītāju pagrabā, kanalizācijas caurules, sniega tīrīšanu un zemes kopšanu. Vai tāpēc Jēzus mūs brīdināja?

Šo gadījumu varētu uzskatīt par brīdinājumu, lai gan tie parasti vairāk attiecas uz piesardzību, nevis mēģinājumiem atrunāt no konkrētas rīcības vai izvēles. Mēs noteikti varētu pieņemt

līguma nosacījumus, neņemot vērā ziņojumu, īstenojot savu gribu un iecerētos plānus, tomēr domāju, ka piekritīsiet — kad runā Jēzus, ir jāieklausās.

Runājot par turpmāko notikumu attīstību, pēc tam, kad Elisone bija pastāstījusi par saņemto ziņojumu, daži no mums devās uz noskatīto māju. Ar rīkstīšu palīdzību viņi uzdeva jautājumus par celtni un atklāja, ka tajā dzīvojuši daudzi apšaubāmi cilvēki, kuri ļoti kaitējuši ēkai un atstājuši daudz negatīvas enerģijas. Elisones grupa atbrīvoja šo negatīvo enerģiju un piepildīja telpas ar labvēlīgu enerģiju nākamajiem mājas iemītniekiem.

Brīdinājumi

Cilvēki jau izsenis spriež, vai viss ar mums notiekošais ir iepriekš noteikts un paredzēts jau pirms dzimšanas vai tomēr mūsu dzīve ir tikai ik dienas izdarīto izvēļu un pieņemto lēmumu rezultāts. Ja viss iepriekš noteikts, vai mūsu priekšstats par brīvību ir maldīgs? Vai visas mūsu izvēles ir iepriekš izplānotas? Citiem vārdiem, vai lēmumi, ko pieņemam, ir jau iepriekš izlemti? Ja tā, tad patiesībā tas nemaz nav lēmums. Ja strādājat darbu, uz kuru ik dienas ejat ar riebumu, un beidzot pieņemat lēmumu no tā aiziet, lai dibinātu savu uzņēmumu, ko vienmēr esat vēlējušies, kas ir šīs izvēles katalizators? Vai vienkārši īstenojat savu likteni? Vai jūsu rīcība ir “ierakstīta akmenī”? Vai, tieši pretēji, jūs izmantojat gribas brīvību, un visumam neatliek nekas cits kā vien pielāgoties? Es nezinu atbildi, bet dalīšos ar jums savos uzskatos. Varat izvēlēties, piekrist vai ne.

Es uzskatu, ka katram no mums ir dvēseles plāns, kas jāizdzīvo, mācības, kas jāapgūst, un karma, kas jānokārto. Domāju, ka ikvienam, ienākot šajā dzīvē, ir paredzēts sastapt noteiktus cilvēkus, kuri mums palīdz vai traucē. Tomēr veids, kā piepildām savu likteni, var būt atkarīgs no mūsu izvēlēm. Tas ir kā labirintā: līdz galamērķim ved īsākais, taisnākais un vieglākais ceļš, tomēr var gadīties nogriezties nepareizi, griezties atpakaļ un atkāpties, lai mēģinātu citu virzienu — un tādā gadījumā ceļš līdz šim pašam galamērķim būs daudz tālāks un ilgāks.

Turpinot iepriekš sniegto piemēru, pieņemsim, ka esat izvēlējies patstāvīgi sākt uzņēmējdarbību. Daudz vieglāk būtu bijis palikt iepriekšējā darbā, kur jutāties nelaimīgs. Kas tad būtu noticis? Viss ar laiku tikai pasliktinātos, ufi'jūs pārņemtu arvien lielāka grūtsirdība. Katra diena būtu pienākums, ko piespiežaties veikt. Iespējams, kāds cilvēks jūs da$a' nelaimīgu. Galu galā, jūsu pacietība būs izsmelta, un jūs pametīsiet darbu. Īstenībā cilvēks, kurš sekmēja šo rīcību, ir veicinājis jūsu dvēseles izaugsmi un palīdzējis nokļūt uz paredzētā ceļa. (Jā, reizēm cilvēki, kas izraisa mūsu negatīvās emocijas, patiesībā ir šeit, lai palīdzētu. Pie katras šādas sastapšanās jautājiet sev, ko viņš varētu dot pozitīvā ziņā.)

Tātad rodas jautājums, kā iespējams brīdināt par nākotni, ja viss jau iepriekš nolemts? Kāpēc lai cilvēki bieži apmeklētu zīlniekus un kāršu licējus, ja vien neticētu, ka nākotni var paredzēt, jo tā jau ir izkārtota? Kad saņemam brīdinājumu, rodas priekšstats, ka ir iespējama noteikta rīcība, lai izvairītos no nevēlama rezultāta.

Ja saņemat brīdinājumu par automašīnas vadīšanu un tas novērš nelaimes gadījumu, jāsecina, ka avārija nebija paredzēta, nebija iekļauta visuma plānā. Savukārt reizēm rodas ļauna nojauta, kas piepildās jebkurā gadījumā, par spīti piesardzībai. Šķiet, ka dažām lietām kaut kāda iemesla dēļ ir jānotiek par spīti visam. Tie ir pareģojumi — notikumi, kas būs, neatkarīgi no jūsu rīcības. Garu izsaukšanā pareģojumi tiek sniegti reti, bet reizēm tos saņemam.

Tēvs zina labāk

Neilgi pirms Karā kritušo piemiņas dienas manas draudzenes Dzena un Lora kopā izsauca garus. Lora ari ļoti gaidīja, kad nedēļas nogalē no Ņūdžersijas atbrauks dēls. Pirms tam viņš bija aizvedis auto uz remontdarbnīcu, lai sagatavotu to tālajam ceļam.

Seansa laikā sievietes apciemoja Loras tēvs, kurš ziņoja: “Auto, pārbaudiet auto.” Lora skaidroja, ka automašīnai viss ir kārtībā, tā ir pārbaudīta un visi nepieciešamie remontdarbi veikti, tomēr tēvs uzstāja, ka mašīna jāpārbauda vēlreiz. Viņš neatlaidās, un meita nolēma šo ziņojumu ņemt vērā. Tomēr viņa nezināja, kā pārliecināt dēlu (zobārstu) noticēt mirušā vectēva brīdinājumam.

Lora izlēma pastāstīt, ka viņa redzējusi sapnī tēvu, kurš ieteicis vēlreiz pārbaudīt automašīnu. Dēls piekrita atkārtoti aizvest auto uz darbnīcu. Rūpīgāk pārbaudot dzinēju, mehāniķis konstatēja problēmu, kas, ātri braucot (ko dēls, protams, darītu uz šosejas), varētu izraisīt nopietnu negadījumu.

Kad Lora nākamajā dienā iegāja virtuvē, viņa ieraudzīja, ka izlietnē iekritusi dekoratīva plāksne, kas parasti karājās pie sienas. Plāksni rotāja vārds “zobārsts” itāļu valodā. Ta bija atzinība un ziņa no sievietes tēva: “Es taču teicu…”

Tēvs arī turpmāk uzraudzīja notiekošo. Citā seansā viņš ieradās vēlreiz un nosauca vārdus “garāža”, “auto” un “briesmas”. Sapratām, ka tēvs nevēlas, lai Lora brauc ar mašīnu, jo viņai draudēja briesmas. Taču savu klientu dēļ viņa no auto vadīšanas nevarēja izvairīties. Tomēr paturēja prātā tēva vēstījumu un vadīja automašīnu ar īpašu piesardzību. Tas atmaksājās kādā nepatīkamā braucienā pēc spēcīgas vētras. Ceļi bija slapji un slideni, un sieviete brauca lēnāk nekā parasti. Laika sprīdis, ko šī piesardzība deva, palīdzēja par mata tiesu izvairīties no sadursmes ar citu automašīnu, kas saslīdēja un kļuva nekontrolējama.

Brīdinājumi pārsteidzošā kārtā var nākt arī no kāda, ko sen neesam satikuši vai ar ko neesam bijuši ciešās attiecībās. Ketiju reiz apciemoja bērnības draudzenes māte, kas ieteica būt piesardzīgai, sēžot pie stūres. Ketija zināja, ka viņas auto drīz būs nepieciešamas jaunas bremzes, bet nogaidīja, jo pagaidām tam nebija līdzekļu. Izdzirdējusi šo atbildi, draudzenes māte uzstāja, ka nedrīkst gaidīt un bremzes ir jānomaina tūlīt. Viņa pat atteicās pamest galdu, kamēr Ketija nebūs apsolījusi veikt nepieciešamo remontu. Kad viņa ieradās remontdarbnīcā, bremzes izrādījās pilnībā nodilušas.

Ja seansā saņemat brīdinājumi*,'lūdzu, ievērojiet to. Nedomājiet, ka zināt labāk. Kāds jūs uzrauga. Ja vairākkārt izvēlēsieties neklausīt garu padomiem, tie pārstās tos dot, un pretēji — jo biežāk ieklausīsieties, jo vairāk gari pastāstīs.

10.PAREĢOJUMI

Sākšu ar to, ka nav vēlams lūgt gariem nākotnes pareģojumus. Nevajadzētu izmantot starpniecību kā zīlēšanas veidu vai lūgt palīdzību ikreiz, kad jāpieņem lēmums. Atcerieties, ka mūsu brīvajai gribai ir liela nozīme, un gariem nepatīk tajā iejaukties. Tapat gari zina, ka daudz kas pašiem ir jāpieredz, lai augtu un mācītos, tāpēc nedarīs neko tādu, kas šo pieredzi atņemtu. Esmu novērojusi, ka reizēs, kad gari kaut ko uzskata par ļoti svarīgu un cenšas to izstāstīt, bet jūs iejaucaties, jautājot kaut ko citu, gari var nedomājot atbildēt “jā” vai “nē”, atkarībā no tā, ko vēlaties dzirdēt, lai varētu atgriezties pie tēmas, ko tie uzskata par svarīgāku.

Gadās, ka gari ierodas ar vēstījumu, kas izvēršas par pareģojumu. Šādi ziņojumi visbiežāk tiek sūtīti, kad tos nejautājat, un bieži vien ir tik neiespējami, ka mudina noticēt — dažas lietas tiešām ir “ierakstītas akmenī” un mēs neko nevaram darīt, lai tās mainītu.

Jauna dzīvība

Kādā janvāra vakarā mūsu nodarbībām pievienojās Elisones draudzene.

Denīze ir četrdesmit vienu gadu veca divu bērnu māte un mīloša sieva. Viņa jutās apmierināta, laimīga, un, lai gan bērnus ļoti mīlēja, nevēlējās ģimenē vēl vienu mazuli.

Tovakar pie galda ieradās viņas māte un pavēstīja kaut ko tādu, kas Denīzi pārsteidza. Māte informēja par vēl vienu bērnu — meitenīti. Denīze visādi centās atspēkot šo vēstījumu, bet māte neatkāpās no sava.

Lieki piebilst, ka Denīze darīja visu, lai izvairītos no grūtniecības. Par spīti tam, pēc pieciem mēnešiem viņa bija mātes cerībās!

/

11.PROBLĒMU RISINAŠANA, SKAIDROŠANA

Iespējama arī dažādu saziņas veidu kombinācija, lai pavērtu ceļu dvēselei, kas gaida iespēju ierasties šajā pasaulē.

Gaidošā dvēsele

Seansā pie vienas no dalībniecēm ieradās gars, kurš, taujāts par savu vārdu, atbildēja “bērns”. Sieviete interesējās, vai tas ir bērns, uz ko cerēja viņas meita, un atbilde bija apstiprinoša. Gars nosauca vārdu, ko meita jau sen bija izvēlējusies savam nākamajam mazulim.

Neilgi pēc tam meita novēroja pirmās grūtniecības pazīmes, un sieviete bija sajūsmā par cerību sagaidīt pirmo mazbērnu. Nākamajā seansā viņu apciemoja tās tēvs, kuram tika izstāstītas labās ziņas. Tēvs atbildēja: “Nē!” Viņa mēģināja pārliecināt, izklāstot grūtniecības pierādījumus, bet gars visu noliedza. Kad sieviete pārstāja iebilst, tēvs izklāstīja, ka meitai veselības problēmu dēļ ir grūtības ieņemt bērnu.

Sieviete to darīja zināmu meitai, kura nākamajā dienā posās pie ārsta. Pārbaudes liecināja, ka viss kārtībā un nebija neviena iemesla, lai viņa nevarētu ieņemt bērnu. Kas šeit notika? Vai tēvs bija kļūdījies?

Nākamais solis bija pārbaudīt meitas vīru. Izrādījās, ka “problēma” ir viņam. Tā tika novērsta, un seansā ieradās vecmāmiņas gars, apstiprinot, ka 2010. gadā piedzims mazulis. Ari turpmāk vairāki gari nāca ar vēstījumu par šo jaunumu. Ņemiet vērā, ka tas notika vēl pirms viņa pati zināja par grūtniecību! Viss atrisinājās laimīgi, jaunā sieviete dāvāja dzīvību skaistai un veselai meitenītei.

Tatad garam bija taisnība, vienīgi mēs cēloni meklējām meitas, nevis vīra veselībā. Tas nozīmē, ka jautājumi jāuzdod iespē jami precīzi un reizēm jālūdz paskaidrojums. *'

īr vēl kāds stāsts, ko vēlos darīt jums zināmu. Tajā ir gan padoms, gan pareģojums, un man jo īpaši patīk tas, ka saziņā gari iedvesmoja rīcībai, kas citādi, iespējams, nebūtu īstenota.

Garu īpašums

Domāju, ikviens zina pašreizējo situāciju nekustamo īpašumu tirgū. Pieprasījums pēc mājām ir ievērojami pazeminājies visur, arī tajās vietās, kur vēl pirms dažiem gadiem pārmērīgi lielas cenas bija norma.

Dženas draudzene centās pārdot māju. Lai gan tā bija skaista, miljoniem vērta māja ūdens tuvumā, neviens pircējs par to vēl nebija interesējies. Dancinot galdiņu, pie tā ieradās sievietes māte un ieteica pārdot māju konkrētam cilvēkam, kas darbojas izklaides biznesā, pat nosauca summu, kādu īpašniece par to saņems.

Tika jautāts, kā lai sazinās ar potenciālo pircēju un panāk, lai nopērk māju? Izrādījās, ka Dženas kolēģis ir radinieks kādam, kurš savukārt strādā pie gara norādītās personas. Viņa pastāstīja par māju un lūdza aizlikt labu vārdu iespējamam pircējam. Situāciju uzlaboja arī tas, ka pircēja ģimene dzīvoja šajā rajonā.

Drīz ar Dženas draudzeni sazinājās nekustamo īpašumu aģents, kurš aicināja uzsākt pārrunas par mājas iegādi. Aģents nedrīkstēja minēt sava klienta vārdu, bet neviens interesents joprojām nebija māju aplūkojis, un sievietei atlika vienīgi pieņemt, ka pircējs ir tas, uz kuru norādījusi viņas māte. Tas nekad nenotiktu, ja gars nebūtu pamudinājis sievieti sazināties un izteikt piedāvājumu.

Nākamā pieredze sākās kā cerība izskaidrot neparastu dzīvnieka uzvedību. Galu galā mēs ne vien ieguvām informāciju par uzvedības iemesliem, bet arī uzklausījām iespējamos risinājumus.

Mollija

Manai draudzenei Karlai bija mīlīga kucīte Mollija, ko viņa bija paņēmusi no vietējās dzīvnieku patversmes. Suns, kas vienmēr uzvedās priekšzīmīgi, pēkšņi sāka izrādīt raksturu pavisam neparastos veidos. Proti — bēgt no mājām caur pirmā stāva logiem, atgrūžot vai ar nagiem saplēšot slēģus. Tas biedēja Kārlu, jo ielā bija dzīva satiksme un abiem ar vīru pilnas slodzes darbs. Ja vien kaimiņi negadījās ārā un neredzēja Molliju, Karla kucīti parasti atrada tikai vēlu vakarā, atgriezusies no darba. Viņa sāka noslēgt dzīvojamās istabas logus, bet tas neko neatrisināja. Nākamajā reizē Mollija atrada atvērtu logu otrajā stāvā, un izbēga uz jumta, kur to ieraudzīja kaimiņš. Viņš piezvanīja, izstāstīja Karlai notikušo, un sieviete steidzās mājup, lai glābtu suni. Raizes par to, ka kaut kas nav kārtībā, un arī par to, ka Mollija varētu savainoties, nezuda. Mēs nolēmām garu izsaukšanas seansā sazināties ar Mollijas augstāko “es” un noskaidrot uzvedības iemeslus.

Taču mūs apciemoja nevis Mollijas, bet Karlas iepriekšējā suņa Deizijas gars, kā arī Karlas labākās draudzenes suņa Cakija gars. No abiem noskaidrojām, ka Molliju moka vēdergraizes un rodas vajadzība nekavējoties nokārtoties. Viņa bēga no mājas, jo centās būt laba un nepiegānīt telpas. Dzīvnieki pastāstīja, ka sāpju iemesls ir alerģija pret glutēnu, ko satur suņu barība, tāpēc ir nepieciešams mainīt kucītes uzturu. Karla tūlīt uzsāka jauno diētu, un dzīvnieka uzvedība ievērojami uzlabojās.

Skaidrojumi

Jāatzīst, ka nebiju īsti pārliecināta, kurā sadaļā iekļaut nākamo stāstu. Es ļoti vēlējos dalīties, bet tajā ir tik daudz dažādu elementu, ka to varētu attiecināt uz vairākām kategorijām — apciemojumi, dziedināšana, brīdinājumi, padomi un pat garīgā attīstība. Galu galā nolēmu, ka šim stāstam jāatvēl atsevišķa sadaļa, jo gars centīgi mēģināja izskaidrot savas nāvЈs~ apstākļus.

Kas vairāk

Paziņa uzaicināja vadīt seansu septiņiem dalībniekiem, no kuriem Diāna bija vienā motociklistu grupā kopā ar sievieti, pie kuras sapulcējāmies. Kad esmu pie galda, es bieži sajūtu cēloņus vai simptomus, kas izraisījuši gara nāvi. Tas parasti notiek saziņas brīdī, bet reizēm izpaužas, kad gars mēģina paziņot, kas ir, vai cenšas ierasties un sākt kustināt galdu.

Bija vēls vakars, un vairums dalībnieku jau bija saņēmuši sev paredzētos ziņojumus. Es sāku just spiedienu galvā un sejā, kā arī zvanīšanu vienā ausī.

Šī sajūta kļuva spēcīgāka — pārāk spēcīga, lai to ignorētu, un, kad gara vēstījums bija beidzies, es jautāju, vai šī sajūta kādam no klātesošajiem ar kaut ko saistās (varbūt viņi zina kādu, kurš miris ar līdzīgiem simptomiem, manuprāt, aneirismu). Viena sieviete interesējās, vai tā varētu būt autoavārija. Nospriedu, ka, iespējams, tāpēc viņa pievienojās man pie galda kopā mājas saimnieci un Diānu, kura arī sajuta spiedienu ausī. Mēs aicinājām garu ierasties un iekustināt galdu. Kad galds sāka kustēties, lūdzu garu nosaukt savu vārdu. Pirmie burti bija “Dž”. Sieviete, kura vaicāja par negadījumu, izskatījās iepriecināta un sacīja: “Tas varētu būt Džims.” Nebiju pārliecināta, un arī gars to neapstiprināja. Kad tas nosauca nākamo burtu “o”, Diāna atskārta, ka tas ir Džons, viņas draugs, kas pirms trim gadiem gāja bojā motocikla avārijā. Tā arī bija, un pēc pāris jokiem (kā darījis arī dzīves laikā) viņš lūdza Diānu uzaicināt uz seansu savu sievu Gloriju, lai abi varētu sazināties.

Interesanti, ka Glorija tovakar tika aicināta uz seansu, bet izlēma neierasties. Diāna apsolīja, ka parunās ar drauga sievu. Tā kā viņš nāca tik spēcīgi, es zināju, ka tas viņam ir tiešām svarīgi, tāpēc es lūdzu Diānai pateikt viņa sievai, ka priecāšos viņas satikt privātā seansā.

Diāna piezvanīja, izstāstīja notikušo un uzaicināja uz seansu. Glorija piekrita. Pirms seansa viņa izklāstīja vīra nāves apstākļus. Ta bijusi skaista, skaidra un silta vasaras nakts, un Džons ar dažiem draugiem ēda vakariņas tuvējā piekrastes restorānā. Atpakaļceļā viņš brauca visiem pa priekšu. Pavisam netālu no mājām, Džons, lai gan brauca ar atļauto ātrumu, zaudēja kontroli pār motociklu, nobrauca no ceļa un ietriecās kokā. Ierodoties medicīniskajai palīdzībai, viņš jau bija miris.

Kad nolikām plaukstas uz galda, tas drīz sāka kustēties, un pirmais ieradās Džons. Vispirms viņš sūtīja sievai mīlestības pilnus vārdus un teica, ka vēlas viņu redzēt laimīgu. Tad Glorija jautāja, kas tonakt izraisījis negadījumu. Džons nosauca vārdu “aneirisma”. Es tūlīt sapratu, ka tas bija arī spēcīgā spiediena cēlonis, ko sajutu galvā iepriekšējā seansa laikā. Viņš mēģināja parādīt, kā jutās tieši pirms negadījuma. Arī Glorija nešaubījās, ka tovakar noticis kaut kas vairāk. Lai gan bijusi nakts, laikapstākli netraucēja, arī ceļš sauss, turklāt Džons — pieredzējis un piesardzīgs braucējs.

Draugi vienā balsī apgalvoja, ka atļautais braukšanas ātrums netika pārsniegts. Glorija pastāstīja, ka arī diviem vīra radiniekiem bijusi smadzeņu aneirisma. Džons apstiprināja, ka viņa nāvi izsaukusi aneirisma, nevis trieciens avārijas brīdī. Tāpēc vīrietis nespēja savaldīt motociklu un nobrauca no ceļa. Glorija jutās atvieglota, ka beidzot saņēmusi vīra savādās nāves skaidrojumu. Mazliet mierināja arī doma, ka neko nebija iespējams darīt, lai novērstu nelaimes gadījumu.

Džons tovakar sniedza vēl kādu svarīgu informāciju. Viņš brīdināja sievu, lai šai veselības problēmai pievērš nopietnu uzmanību, galvenokārt piedomājot par abu bērniem, bet jo īpaši meitu. Viņš vēlējās, lai meitai tiktu nodrošinātas visas nepieciešamās pārbaudes un diagnostika, un pat paziņoja vecumu, kad to vajadzētu sākt. *'

Glorijai šī bija iespēja sazināties ar vīru un uzzināt, ka tas jūtas labi un joprojām ir līdzās, saņemt skaidrojumu par nāves patiesajiem apstākļiem, bet, pats svarīgākais, ar vīra brīdinājuma palīdzību, cerams, novērst līdzīgu traģēdiju ģimenē.

12.NOZIEGUMU ATKLAŠANA

Pēdējā laikā televīzija demonstrē cilvēku atvērtību uzskatiem, ka dzīve pēc nāves un saziņa ar gariem ir iespējama. Šādu televīzijas pārraižu skaits palielinās proporcionāli pieprasījumam. 2004. gadā Džeimss van Prāgs sāka veidot raidījumu “Rēgu vārdotājs”, lai izglītotu cilvēkus par rēgu pasauli. Daudzi no stāstiem bija aizgūti no Mērijas Annas Vinkovski pieredzes — viņai piemīt spēja redzēt un dzirdēt uz zemes palikušos garus. Grāmatā “Rēgi starp mums” [5] van prāgs izklāsta stāstu, kurā mērija anna naktī pamodusies un redzējusi draugu Tomasu, Narkotiku apkarošanas biroja aģentu, stāvam viņas gultas galā. Uz jautājumu, kāpēc tas ieradies, Tomass atbildējis, ka ir tikko nogalināts un vēlas nosaukt partnerim sava slepkavas vārdu, kā arī norādīt mirstīgo atlieku atrašanās vietu.

Mērija Anna šo informāciju nodevusi policijai. Tomasa ķermenis ticis atrasts un slepkava pēc laika notverts.

Iepriekšējā grāmatā “Sarunas ar debesīm” [6] van prāgs dalījās stāstā par pāri, kas nācis pie viņa uz seansu neilgi pēc dēla pašnāvības. Kad dēls ieradies, tas stāstījis par zelta pulksteni, ko vecāki kādu laiku nav varējuši atrast. Jauneklis izklāstījis, ka iedevis to narkotiku tirgonim, lai saņemtu kārtējo devu, bet sācies kautiņš, un šis cilvēks dēlu nogalinājis. Viņš vēlējies, lai vecāki zina, ka tā nav

bijusi pašnāvība. Tad viņš Džeimsam parādījis vīziju, kurā bijusi garāža ar baltiem vārtiem, un vairākkārt norādīja telpas kreiso sienu.

Pēc vairākiem mēnešiem māte zvanījusi, lai pastāstītu, ka esot sazinājusies ar detektīvu, kurš veicis izmeklēšanu un devies uz dēla nosauktās personas māju. Garāžā atrastas narkotikas, nauda un zelta pulkstenis kreisās sienas panelī. Pēc nopratināšanas aizdomās turētais atzinies. Viņš ticis sodīfs un izcieš mūža ieslodzījumu.

Kad gari vēlas pastāstīt ko rhozīmīgu, tie izmanto visus iespējamos līdzekļus, arī galda starpniecību. Esmu piedzīvojusi kaulus stindzinošu seansu, kurā meita ieradusies, lai paziņotu mātei, ka nav izdarījusi pašnāvību. Stāstu šo gadījumu vispārīgi, un iesaistīto personu vārdi ir mainīti, lai ievērotu un aizsargātu privātumu.

To izdarīja Džons

Pie manis ieradās izmisusi sieviete, kura pirms trim mēnešiem apglabāja meitu Annu. Pirms dažiem gadiem meita bija pārcēlusies uz vīra Džona dzimto pilsētu, bet joprojām uzturēja ciešas attiecības ar māti. Tieši Annas vīrs informēja policiju par sievas pašnāvību. Pēc bērēm un sarunas ar vīra ģimeni, mātei radās šaubas par vīra un policijas stāstījuma patiesību.

Seansa laikā Anna ieradās un paziņoja mātei, ka nav izdarījusi pašnāvību. Viņa pastāstīja, ka tovakar Džons bija dzēris un abi strīdējušies. Viņa izskrējusi no mājas, bet vīrs paķēris ieroci un nošāvis sievu uz piebraucamā ceļa. Tad viņš piezvanījis kādam ģimenes loceklim, un abi Annas vārdā uzrakstījuši pašnāvības vēstuli. Sieviete izklāstīja mātei, ka tas būs galvenais pierādījums, lai apstiprinātu slepkavību, jo vīra rakstītais nemaz nelīdzinājās viņas rokrakstam, un pārbaudēs tas tikšot atklāts.

Interesanti, ka policija nebija ļāvusi mātei apskatīt šo vēstuli. Māte arī zināja, ka Džona ģimenei ir pazīšanās attiecīgajās pilsētas iestādēs. Anna pieļāva, ka policija nevēlēsies ticēt, ka sieviete ir nogalināta, un sacīja, ka izmeklēšana jāveic privāti nolīgtam izmeklētājam. Viņa pat norādīja uz kolēģi, kas pazina privātdetektīvu, kurš varētu palīdzēt.

Šis seanss radīja daudz dažādu emociju, tomēr māte jutās atvieglota, ka viņas nelāgā nojauta un aizdomas apstiprinājušās.

Viņa arī guva apstiprinājumu tam, ka pazinusi savu meitu pietiekami labi, lai būtu pārliecināta, ka viņa nekad pati neatņemtu sev dzīvību. Vienlaikus māte bija satraukta un nikna, uzzinot, ka Anna ir nogalināta. Vispirms viņa vēlējās, lai tiktu spriesta taisna tiesa, tomēr pēc neilga laika saprata, ka tas tikai izraisītu neizturamas sāpes un sēras, neļaujot rast mierinājumu un emocionālu dziedināšanu. Viņa secināja, ka pietiek ar meitas nāves patieso apstākļu zināšanu un pārliecību, ka tā jūtas labi un abas joprojām var sazināties.. Anna bieži ierodas seansos, lai mierinātu māti.

Sieviete neieradās uz seansu, lai atklātu meitas nāves patiesos apstākļus. Taču Anna zināja, ka māti māc šaubas, un vēlējās tās kliedēt, sniedzot informāciju, ko uzskatīja par noderīgu.

Beidzot mierā

Bija auksta ziemas diena. Mēs piebraucām pie mājas, kurā pirms neilga laika traģiski mira kāda sieviete. Lai gan nebijām pārliecināti, vai gars spēs ierasties pie galda tik drīz pēc nāves, ģimene vēlējās veikt seansu tieši tajā mājā, kurā dzīvojusi un mirusi viņu mīļotā meita. Pārējie mājas iemītnieki jau bija izvākušies, un pēc dažām dienām bija paredzēts nodot mājas atslēgas atpakaļ īpašniekam.

Mēs, četri grupas dalībnieki, neko nezinājām par notikušo, zinājām tikai nāves faktu. Tobrīd pat nezinājām mirušās personas dzimumu.

Ieejot mājā, uzreiz sajutām skumju un apjukušu enerģiju, kas piepildīja telpas. Seansā mums pievienojās māte, brālis un brāļa līgava. Drīz ieradās pavadonis, kurš palīdzēja atnākt arī mirušās sievietes garam. Atklājās traģisks stāsts.

Beta (vārds mainīts) daudzus gadus bija cīnījusies ar iekšējiem dēmoniem. Viņa cieta no garīgas slimības tfri narkotiku atkarības, tāpēc viņai pat tika atņemti bērni. Viņa mita šajā mājā kopā ar diviem istabas biedriem. Vakaros dzīvoklī plūda alkohols un narkotikas, un arī viņas nāves diena ne ar ko neatšķīrās. Beta pastāstīja, ka tovakar dzīvoklī valdījusi jautrība, viņa bijusi pamatīgi iereibusi un nespējusi skaidri domāt. Šajā kņadā sieviete nokritusi un sagriezusies ar saplīsušu pudeli, ko kāds viņai bija metis. Viņa zaudēja daudz asiņu un zaudēja samaņu. Biedri krita panikā. Gars stāstīja, ka tobrīd pārējie neesot apjautuši, ka Beta joprojām ir dzīva. Tie aiznesa viņu uz gultu un centās uzkopt “pierādījumus”. Pēc neilga brīža sieviete nomira.

Ģimenes locekļi jautāja, vai šie cilvēki bijuši istabas biedri. Beta atbildēja noliedzoši. Tā nosauca divus vārdus, bet neviens tos iepriekš nebija dzirdējis.

Mazākais, ko šie cilvēki nodarīja, bija noziedzīga nevērība. Vai Beta būtu dzīva, ja uzreiz būtu izsaukta medicīniskā palīdzība? Es to nezinu, un ari viņa pati nezināja vai varbūt nespēja mums to pastāstīt.

Tas bija traģisks traģiskas dzīves nobeigums, taču ģimene priecājās, saņēmusi atbildes uz jautājumiem un uzzinājusi, ka Beta beidzot radusi mieru, ko dzīves laikā nespēja gūt.

Drīz pēc tam mēs no ģimenes saņēmām pateicības vēstuli. Tajā viņi pastāstīja, ka todien, izejot no mājas, sastapuši vienu no kaimiņiem. Pajautājuši, vai tas pazinis kādu no Betas nosauktajiem cilvēkiem. Pazinis — dzīvojot tajā pašā ielā…

Atgriezusies mātes mājās, ģimene stāvēja uz lieveņa, un brāļa līgava stāstīja par “naudu no debesīm”… Viņa un nākamā vīramāte izdzirdēja troksni, paraudzījās augšup un ieraudzīja monētu. Abas sievietes vēroja, kā tā nolaižas viņu priekšā, zinot, ka tas ir vēl viens sveiciens no Betas.

13.ROBEŽAS ŠĶĒRSOŠANA

Ir reizes, kad gari nāves brīdī pamet fizisko ķermeni, bet kāda iemesla dēļ nespēj šķērsot robežu pretī gaismai, kur tiem būtu jādodas. Iemesls var būt pēkšņa nāve, kad cilvēks neapzinās, ka ir miris. Reizēm gari baidās, ka savas rīcības dēļ uz Zemes netiks ielaisti vietā, ko uzskata par debesīm. Šīs domas viņus tur uz Zemes. Var būt arī tā, ka gars izmisīgi nevēlas pamest kādu, kurš joprojām dzīvo vai tāpat ir iestrēdzis starp abām pasaulēm.

Nevaru apgalvot, ka tā bijusi mana ideja palīdzēt gariem nokļūt gaismā ar galda starpniecību.

Jāteic, ka pat neatceros, kā šī saikne izveidojās, bet seansos pamazām sāka ierasties gari, kuri apzīmēja sevi ar diviem burtiem (piemēram, TT). Atklājām, ka tie ir gari, kuri nav pārgājuši savā pasaulē, bet tiek turēti vai turas šeit. Mēs sākām pazīt dubultos burtus kā šo garu parakstu. Nezinu, vai kas tāds notiks ar jums, un, ja notiks, vai gari apzīmēs sevi tāpat. Taču līdz šim ikreiz, kad esmu to pieredzējusi vai par ko tādu dzirdējusi, tiek nosaukti divi atkārtoti burti.

Esmu informēta par cilvēkiem, kuru uzdevums ir palīdzēt gariem šķērsot robežu. Tas patiesi ir darbs ar dvēseli divējādā nozīmē. No vienas puses, jūs palīdzat citai dvēselei, bet, no otras, tas ir pienākums, ko jums paredzēts pildīt, — daļa no jūsu garīgā plāna. Gari ir stāstījuši, ka, dvēselēm šķērsojot robežu, Zemes enerģija kļūst vieglāka, tā sekmējot garu saiknes veidošanu un tās fiziskās izpausmes.

Ja saņemat aicinājumu šādi palīdzēt kādam garam, nebaidieties — palīdzēt šīm dvēselēm ir pagodinājums. Jūs atbalstīs galda pavadonis un šīs dvēseles tuvinieku gari, kuri jau ir šķērsojuši robežu un gaida otrā pusē. Varat lūgt garam nosaukt tā vārdu. Tas var būt kāds, ko pazīstat, iespējams, ļoti sen neesat sastapuši, bet tikpat bieži ierodas personas, ko nezināt. Šie gari jūs uzmeklē, jo jūt jūsu spēju tiem palīdzēt. Ja vēlaties izdarīt piezīmes vai vēlāk pārbaudīt informāciju, varat lūgt garam pastāstīt par nāves laiku un apstākļiem.

Esmu novērojusi, ka reizēs, kadrkads seansa laikā lūdz garam pastāstīt par sevi, saikne ir īpaši spēcīga un cilvēks saņem daļu informācijas intuitīvi. Dalībnieki, kuri ir īpaši jūtīgi, bieži ķermenī sajūt sāpes, kas līdzinās gara nāves cēlonim. Varat pat gara acīm redzēt personas seju vai dzīvesvietu. Varat sajust arī personības iezīmes vai emocijas, ko gars dzīves laikā izjutis.

Esmu jau izklāstījusi galdiņa dancināšanas procesa posmus. Tagad vēlos pastāstīt, kas papildus jādara, lai palīdzētu dvēselei šķērsot robežu.

Vispirms ieteicams jautāt garam, kas to šeit tur. Iespējams, tas nav vadījis priekšzīmīgu dzīvi, ir slikti izturējies pret apkārtējiem un baidās no tā, kas varētu notikt turpmāk. Bieži vien šādi jūtas arī cilvēki, kas izdarījuši pašnāvību. Jums ir jāpārliecina gars, ka, šķērsojot robežu, ar to viss būs kārtībā, pat vēl labāk. Gars nedosies uz elli. Lai kas to šeit turētu, dariet garam zināmu, ka tas nokļūs mierā un garu pasaulē būs daudz laimīgāks. Ja gars vēlēsies, varēs apciemot palikušos tuviniekus un draugus un joprojām būt tiem līdzās.

Lūdziet palīdzību galda pavadonim un citiem gariem, lai tie izveidotu aizsargātu gaismas ceļu vai tuneli no vietas, kur gars atrodas, līdz vietai, kur tam jānokļūst. Šā ceļa malās parasti stājas gari un eņģeļi, kas rāda gaismu apjukušajai dvēselei. Kad pievērsīsiet tai gara uzmanību, tas ieraudzīs, ka ceļa galā to gaida tuvinieki.

Visiem klātesošajiem ar galda starpniecību jāsūta garam mīlestības pilnas domas un lūgšanas, kā arī gaisma, ko savienot ar garu rādīto gaismu. Aiciniet dvēseli tai tuvoties. Cik esmu novērojusi, gari vienmēr tūlīt paklausa. Nomaldījušās dvēseles šeit nejūtas laimīgas un, tiklīdz apstiprināt, ka tās dosies uz labāku vietu, ļoti vēlas nokļūt otrā pusē. Sajutīsiet spēcīgu enerģiju un vibrācijas, gars kļūs priecīgāks. Kad robeža būs šķērsota, arī jūs to jutīsiet — galdu un telpu ieskaus pavisam citāda, daudz vieglāka enerģija. Varat lūgt garam apstiprinājumu, un tas pateiks, ka ir nokļuvis otrā pusē un viss ir lieliski! Gari ir pateicīgi, un arī jūs sajutīsiet apmierinājumu. Palīdzība dvēselei nokļūt tai paredzētajā vietā, sniedz lielu gandarījumu un prieku par labi paveiktu darbu.

Draugs no pagātnes

Kādu dienu pēc tam, kad biju pirmoreiz palīdzējusi dvēselei šķērsot robežu, mēs ar Ketiju izmantojām brīvu brīdi seansam. Pēc tam, kad Māte Marija bija ieradusies ar vēstījumu viņai, ar mums sazinājās gars, kurš nosauca burtus “FF”. Kad lūdzu galda pavadoņa palīdzību, nesaņēmu atbildi. Kad jautāju, vai to pazīst Ketija, saņēmām apstiprinošu atbildi. Tas bija Frenks — sens draugs no vidusskolas, kuru Ketija gadiem nebija satikusi. Pirms neilga laika viņa uzzinājusi, ka Frenks izdarījis pašnāvību. Mēs apjautām, ka Ketijai ir jāpalīdz senajam draugam nokļūt gaismā. Ketija lūdza Mātes Marijas atbalstu, un mēs sūtījām Frenkam mīlestību un lūgšanas, vadot to līdz garu rādītajai gaismai, kuru tas viegli sasniedza. Māte Marija vēstīja, ka palīdzēt gariem arī turpmāk būs Ketijas uzdevums.

Vajātā māja

Garīgās attīstības grupas dalībniece bija arī jauna sieviete Eilīna un viņas vīramāte Sārona. Eilīna, viņas vīrs un trīs bērni dzīvoja kopā ar Sāronu viņas mājā, kamēr vīrs ieguva izglītību. Lai gan māja nebija veca, kaut kāda iemesla dēļ tajā nereti varēja vērot neparastas parādības.

Bieži, kad Šārona bija devusies pie rmēra, viņa juta, ka kāds sēž līdzās uz gultas malas. Kādurīt Eilīna bija pamodusies no tā, ka kāds glāstīja viņas matus. Reiz', drīz pēc ievākšanās, Eilīna virtuvē nolika uz ledusskapja zemesriekstu sviesta burciņu un pastūma to tālāk, lai tā nevarētu nokrist. Pēkšņi burciņa strauji, kā nogrūsta, nokrita metru līdz virtuves galdam un tālāk līdz zemei. Citreiz, kad ģimene vakarā atgriezās mājās, no virtuves izripoja tenisa bumiņa, ko bērni tur bija atstājuši, un ripoja tiem garām dzīvojamā istabā. Dažkārt šos garus pat izdevies ieraudzīt. Reiz Sārona bija izgājusi, lai paņemtu kaut ko no automašīnas. Atgriezusies viņa ieraudzīja vīrieti, kas bija ģērbies deviņpadsmitā gadsimta beigām raksturīgās drānās. Viņš stāvēja un skatījās uz Sāronu, tad viņas acu priekšā izzuda. Divi ģimenes locekļi, kas bija ieradušies ciemos, reiz redzēja mazas meitenes garu. Kad bērni bija mazāki, tie stāstīja, ka redzējuši vecu vīru stāvam durvīs uz bērnistabu.

Attīstības grupas tikšanās reizē mēs sadalījāmies divās daļās un apsēdāmies pie atsevišķiem galdiem. Pie viena ieradās gars, kurš apzīmēja sevi ar diviem atkārtotiem burtiem. Šoreiz mēs zinājām, ko tas nozīmē, un pastāstījām pārējiem, ka mums, iespējams, būs nepieciešama viņu palīdzība. Gars sāka strādāt ar abiem galdiem un pastāstīja, ka ir mazās meitenes gars no Šāronas mājas.

Daži no mums to patiešām ieraudzīja — meitene bija aptuveni septiņus gadus veca, gariem, gaišiem matiem. Kad Eilīna jautāja, vai viņa spēlējās ar bumbu, atbilde bija apstiprinoša. Mēs koncentrējāmies, lai palīdzētu garam nokļūt līdz gaismai, ko meitenes dvēsele darīja ātri un labprāt.

Tad mūs apciemoja vecā vira gars, kurš Sāronas mājā uzraudzīja tur palikušo meitenītes garu. Kad meitene sasniedza gaismu, arī tas iepriecināts pievienojās otrā pusē.

Diviem mājā iesprostotajiem gariem mēs spējām palīdzēt. Pēc šā seansa neparastās parādības uz laiku rimās. Pēdējā laikā Sārona atkal ir novērojusi garu izpausmes, tomēr ne tik spēcīgas. Mājā bieži izdeg spuldzītes, pazūd lietas, un ir dzirdami soļi telpās, kur neviena nav.

Jādomā, ka tas ir saistīts ar mājas atrašanās vietu, kas gluži vai piesaista starp abām pasaulēm iestrēgušās dvēseles. Sāronas un Eilīnas kaimiņiene ir pārliecināta, ka tur tuvākajā laikā nolaidīsies NLO, un ir pat iezīmējusi nolaišanās laukumu uz mājas jumta.

Kas zina, varbūt viņai ir taisnība. Iespējams, tur, līdzīgi kā Sedonā, Arizonas štatā, ir kāds ar Zemes enerģijas līnijām saistīts centrs, kas rada šajā teritorijā atvērtu enerģijas kanālu. Esam iecerējuši veikt seansus mājā, lai noskaidrotu kaut ko vairāk.

Ja vairākkārt esat saņēmuši lūgumu palīdzēt dvēselēm šķērsot robežu, iesaku reizēm apsēsties pie galda tieši ar šādu nolūku. Atcerieties, ka darāt garīgu darbu, tāpēc izturieties pret to ar svētumu un cieņu. Jūs ne vien palīdzat nelaimīgajām dvēselēm, kas ir iestrēgušas starp pasaulēm, bet ar savām darbībām arī atvieglojat un ceļat planētas enerģiju.

14.PARANORMALU PARADIBU IZMEKLĒJUMI

Galda izmantošana, kā aprakstīts iepriekšējā sadaļā, sākās pēc to garu pieprasījuma, kuriem bija nepieciešama palīdzība. Savukārt to, ka galdiņa dancināšanu var izmantot saziņai ar gariem cilvēku mājās, kurās novērotas paranormālas parādības, manas garīgās attīstības grupas dalībnieki atklāja paši. Mēs uzskatām, ka gars, kas izraisa tās, parasti to dara ar iemeslu — visticamāk, tam nepieciešama palīdzība. Parādības nav nekas cits kā vien garu mēģinājumi piesaistīt uzmanību.

Kad dodamies uz objektu, lai atrastu garus, mēs vienmēr ņemam līdzi ne vien īpašo aprīkojumu un citus rīkus, bet arī galdu, lai izmeklēšanas beigās sazinātos ar sastapto garu.

Pēc parasto aizsardzības pasākumu veikšanas mēs aicinām ierasties pie galda garus, kas atrodas mājā vai ir saistīti ar tās saimniekiem. Sādi mēs spējam iegūt informāciju — gara vārdu, laiku, kad tas dzīvojis, un, svarīgākais, iemeslu, kāpēc tie izraisa parādības. Tad mēģinām noskaidrot, vai gars meklē palīdzību. Ja tā, tad ar galda starpniecību palīdzam tam nokļūt gaismas pusē. Iedzīvotāji parasti stāsta, ka savādās izpausmes mājā pēc tam ievērojami samazinās. Tas tāpēc, ka gars vairs nesauc pēc palīdzības un necenšas pievērst uzmanību.

Traģisks negadījums

Mēs veicām izmeklēšanu kādā mājā. Lai gan ēka nebija veca, tajā bieži varēja vērot paranormālas parādības. Augšstāvā mājas īpašniece ar acs kaktiņu bieži redzēja ēnas, bet naktīs, kad sieviete bija gultā, juta kādu aizskaram tās kāju pirkstus. Kādu rītu pats no sevis ieslēdzās kafijas automāts, kas atradās uz virtuves galda.

It kā ar to nebūtu pietiekami, pirmajā stāvā, kur atradās dzīvojamā istaba ar bāru un biljarda galdu, notika vēl mulsinošākas parādības. Durvīm, kas veda uz pirmo stāvu, bieži grabēja un atvērās rokturis, bieži bija dzirdamas balsis, lai gan telpā neviena nebija, ieslēdzās un izslēdzās gaisma, un pārāk ātri tērējās signalizācijas baterija. Bateriju nācās mainīt ik mēnesi, un apsardzes darbinieki nespēja saprast, kā un kāpēc tas notiek.

Iespējams, pārsteidzošākā parādība bija saistīta ar ķīniešu biljarda automātu, kas atradās aiz biljarda galda. Mājas iemītnieki to bieži dzirdēja darbojamies, bumbiņai ripojot un atsitoties pret šķēršļiem. Saimniece atvienoja automātu no elektrības padeves, domājot, ka tas pārstās darboties. Viņai par pārsteigumu, spēlēšana turpinājās! Par laimi, mājas īpašniece nebaidījās, jo ir ļoti atvērta ticībā garu apciemojumiem un ne reizi nesajuta tajos ļaunumu vai naidu. Vienlaikus sieviete vēlējās uzzināt vairāk par mājā mītošajiem gariem un noskaidrot, kāpēc šeit tik bieži vērojamas savādās izpausmes.

Izmeklēšanas laikā mūsu starpnieki tūlīt juta aicinājumu doties pie ieroču seifa pirmā stāva dzīvojamā istabā. Viņi uzreiz saņēma ļoti konkrētu informāciju. Tie gara acīm redzēja šauteni, spēja to detalizēti aprakstīt un norādīt uz koka futrāli, kurā tā atradās. Starpnieki stāstīja, ka istabā uzturējies maza zēna gars, jo bērns miris, nejauši iešaujot sev. Gars nebija piesaistīts mājai vai zemei (kas ir raksturīgi paranormālām parādībām), bet gan fiziskam objektam, kas izraisīja tā nāvi. Pēc zēna nāves tēvs nespējis izturēt domu, ka mājā atrodas šis ierocis, tāpēc pārdevis to kādam citam, kas savukārt — vienam no šīs mājas īpašniekiem. Interesanti, ka sieviete, kura mūs šeit uzaicināja, neko nemācēja stāstīt par ieroča vēsturi.

Zēna gars jau ilgu laiku bija iestrēdzis starp abām pasaulēm, iespējams, pēkšņās nāves dēļ, bet varbūt tāpēc, ka meklēja vienu no vecākiem. Starpnieki sazinājās ar zēna māti, kura atradās garu pasaulē un bija vairākkārt mēģinājusi palīdzēt zēnam šķērsot robežu, taču viņš neredzēja šos pūliņus. Viņš blēņojās mājas pirmajā stāvā, lai pievērstu sev uzmanību un lūgtu palīdzību. Signalizācijas baterijas izlietojās, jo gars izmantoja tajās esošo enerģiju savām aktivitātēm.

Kad apsēdāmies pie galda kopā ar mājas īpašnieci, ieradās zēna gars, kas apstiprināja, ka ir rotaļājies ar spēļu automātu. Kad jautājām, vai viņš vēlas doties uz gaismu un atkal satikt māmiņu, saņēmām aizrautīgu “jā”. Tas viegli un ātri šķērsoja robežu un, nokļuvis tur, rotaļīgi grieza galdu, lai paziņotu, ka ticis galā un ir laimīgs.

Parādības mājas pirmajā stāvā tūlīt izbeidzās. Nākamajā dienā, kad saimniece nogāja lejasstāvā mazgāt veļu, signalizācijas iekārtā vīdēja paziņojums “Sistēmas kļūda”. Kad sieviete aizgāja pēc tālruņa un atgriezās, lai nolasītu uzņēmuma kontakttālruņa numuru, iekārta darbojās kā ierasts, un paziņojuma vairs nebija. Viņa uzskata, ka tā bijusi zēna pateicība. Pagājuši vairāki mēneši, un zēns joprojām klusē… tik ilgi klusē, ka sieviete jau sākusi pēc tā mazliet ilgoties!

Ja strādājat grupā, kas veic garu meklēšanu, atzīsiet, ka galds ir lielisks papildinājums parasti izmantotajiem rīkiem. Vēlos uzsvērt, ka vienmēr, ja atverat sevi garu pasaulei, citiem saziņas veidiem vai jebkuram garīgam darbam un paranormālu parādību meklējumiem, ir jāveic noteikti aizsardzības pasākumi. Nedomājiet,

ka varat novietot galdu vietā, kas uzskatīta par garu apsēstu, un aicināt tos sev piebiedroties. Garu izsaukšana tikai asu emociju un adrenalīna meklējumos nenesīs nekādu labumu. Uztveriet galdiņa dancināšanu kā iespēju palīdzēt dvēselēm, kas iestrēgušas starp pasaulēm un palikušas bez “mājām”. Dariet to atbildīgi un izturieties ar cienu.

15.DZIEDINĀŠANA FIZISKA, EMOCIONĀLA, GARĪGA

Dziedināšana ar galda starpniecību ir tēma, ar kuru varētu piepildīt ne vienu vien grāmatu. Varu droši sacīt, ka viss pie galda veiktais darbs ārstē. Ta var būt sērojošu vecāku dziedināšana mierinājuma veidā. Arī kāda emocionāla dziedināšana, kas ir dziļi psihiski un emocionāli sāpināts. Tapat upuris var saņemt atvainošanos, kas ļauj piedot un aizmirst. Varat palīdzēt dvēselēm, kas iestrēgušas starp pasaulēm. Dziedināšana var būt arī fiziska ārstēšana, kad pavadonis, eņģelis vai skolotājs ar galda starpniecību sūta enerģiju vai sniedz padomu, kā rīkoties, lai sev palīdzētu.

Ja strādājat ārstniecības nozarē, jums var tikt sūtīta informācija par klientu vai pacientu vai sniegta iespēja nosūtīt tam dziedinošu enerģiju. Informācija, ko no dvēseles plāna pavadoņa (vai citiem pavadoņiem) saņemat par dzīves ceļu un mērķi, var palīdzēt pārvarēt karinu un ļaut dvēselei ātrāk attīstīties. Esmu vairākkārt dzirdējusi, ka tieši iespēja sazināties ar tuviniekiem un gariem rosinājusi domāt garīgāk un atdevusi ticību augstākam spēkam. Sī ir vērtīga dziedinoša pieredze. Seansa beigās, kad ar visu dalībnieku (kā cilvēku, tā garu) palīdzību sakopots daudz pozitīvas garīgās enerģijas, sūtiet to pasaulē, lai tā darītu labu un palīdzētu dziedināt visu Zemi un cilvēci.

Es vienmēr esmu ar tevi

Keitas vienīgā meita Alekša bija viņas prieks un lepnums, un abas jutās cieši saistītas. Maigo un jūtīgo Alekšu vienmēr nomāca citu cilvēku neiecietība un nežēlība. Šī vai cita iemesla pēc Alekša nolēma izbeigt savu dzīvi. Tas sagrāva māti tik ļoti, ka vienubrīd arī viņa vairs nevēlējās dzīvot. Sī bezpalīdzības un izmisuma sajūta ar laiku mazinājās, un Keita nereti manīja Aleksas garu līdzās sev un meitas sunim Skaileram, kas tagad mitinājās pie mātes.

Keita lūdza, lai novadu privātu seansu trijatā ar mūsu kopīgo draudzeni Elisoni. Alekša ieradās, apstiprinot, ka visu laiku ir līdzās mātei un ik dienas sēž uz tās pleca. Viņa stāstīja, ka pašnāvības brīdī līdz galam neapzinājusies savas rīcības sekas, kā arī nezinājusi, cik ļoti sāpinās vecākus. Iepriekš zinot, meitene nekad tā nebūtu rīkojusies. Viņa pastāstīja Keitai, ka atrodas labā, drošā un laimīgā vietā.

Šis vēstījums sniedza mātei lielu mierinājumu. Viņa turpināja nodarboties ar garu izsaukšanu arī vienatnē, un Alekša ir viņas galda pavadone. Ar galda starpniecību Keita ir iepazinusi meitas enerģiju un arvien biežāk to sajūt ari ikdienā. Tāpat kā dzīvē, šī enerģija ir ļoti īpaša, tagad apveltīta ar gara vieglumu. Keita pazīst Aleksas sūtītās zīmes, kas ziņo, ka tai ir mātei kaut kas sakāms. Tas sievietei nesis mieru un dziedināšanu, ko tā meklēja. Lai gan viņa joprojām izmisīgi ilgojas pēc meitas, šī saikne un apziņa ļauj vieglāk pārdzīvot zaudējumu.

Keita uzskata, ka pieredze saziņā ar Alekšu un darbs pie galda ir ļāvis kļūt garīgākai. Viņa ir atklājusi savas starpnieka spējas, kas attīstījušās tik tālu, ka nu viņa spēj sazināties ar citu cilvēku gariem. Ir atvērusies arī viņas telepātiskie kanāli. Keita turpina attīstīt šis spējas, turklāt dalās tajās, palīdzot rast mierinājumu arī citiem.

Vecāku sēras pēc bērna zaudējuma ir neizmērojamas un visaptverošas. Kad rodas iespēja sazināties, tā ir viena no emocionālākajām pieredzēm galdiņa dancināšanā.

Uzskatu, ka esmu svētīta par iespēju vadīt grupas tiem, kuri zaudējuši tuviniekus, un būt šīs pieredzes lieciniece. Daudzi atzinuši, ka galdiņa dancināšana tās spēcīgās un dziļās ietekmes dēļ viņiem palīdzējusi vairāk nekā jebkas cits. Dzirdēt savu bērnu sakām, ka jūtas labi, ir mierinoši un dziedinoši — tas ļauj prātā un sirdī kaut nedaudz ienākt mieram.

Viss kārtībā

Uz privātu garu izsaukšanas seansu bija ieradusies kāda jauka sieviete, kuru atveda draugs, izmisīgi cerot viņai palīdzēt. Sievietes dēls, sekmīgi nodienējis Irākā, drīz pēc atgriešanās bija miris autoavārijā. Bēdu sagrautā māte vēl pēc vairākiem gadiem nespēja samierināties un vēlējās parunāt ar mīļoto dēlu… dzirdēt, ka ar vinu viss ir kārtībā.

Sarunātajā dienā es pavadīju daudz laika, lūdzot garus palīdzēt puiša dvēselei sazināties. Gari lieliski sadarbojās, un galds tūlīt sāka kustēties. Tas patiesi bija viņas dēls, kurš pauda savu mīlestību un izteica nožēlu, ka radījis mātei tik daudz skumju. Viņš apstiprināja, ka aizejot nejutis sāpes, jo gars atstāja ķermeni trieciena brīdī, ļaujot ļoti viegli nokļūt gaismas pusē. Dēls ilgi turēja galdu vērstu pret māti, kā apskāvienā, un pār sievietes vaigiem ritēja asaras. Gars apstiprināja, ka joprojām ir līdzās, māti un jaunākos brāļus uzraugot.

Lai gan tikšanās neizgaisināja mātes sāpes, iespēja vēlreiz sazināties ļāva justies labāk. Kad sieviete aizgāja, es cerēju, ka pirmais solis atveseļošanās ceļā ir sperts.

Ne vien bērnu zaudējums atstāj sirdī dziļas rētas — mēs tikpat ļoti sērojam arī, aizejot vecākiem.

Tēvs lūdz piedošanu

Mana draudzene savas dzīves sākumposmu pavadīja kopā ar agresīvu un skarbu tēvu, kurš radīja daudz grūtību visai ģimenei. Par spīti tam, ka tēvs nomira, pirms'šīs attiecības tika sakārtotas, viņas gribasspēks ļāva to pārvarēt.

Gadiem ilgi sieviete strādāja, lai atbrīvotos no dusmām un rūgtuma, ko juta pret tēvu par viņa attieksmi pret ģimeni un bērniem. Sī cīņa izpaudās arī sapņos, kuros ielauzās viņas iekšējais nemiers — vai tēvs mēģināja sazināties? Kādā no sapņiem plosījās vētra, un viņa centās to atvairīt. Piegājusi pie loga, viņa redzēja ārā stāvam tēvu sarkanā virsjakā un pie sevis nodomāja: “Vai man viņu ielaist?” Sieviete izlēma to darīt, un, tiklīdz lēmums bija pieņemts, vētra rimās.

Mēģinot izspriest šā sapņa nozīmi, viņa secināja, ka tas ir vēstījums biežāk domāt par tēvu ar līdzjūtību, nevis dusmām.

Pirms sazinājāmies ar tēvu, izmantojot galdu, devāmies apmeklēt Morīnu Henkoku, starpnieci, ko jau minēju. Morīna sadzirdēja sievietes tēvu, nosaucot to par “ērcīgo nelieti”, kam mana draudzene pilnībā piekrita. Morīna pareizi sajuta, ka vīrietis dzīves laikā nav bijis jauks cilvēks. Gars nerimās teikt “zēni, zēni”, un Ketija nosprieda, ka tas runā par māsasdēliem, jo viņas dēli jau izauguši.

Kad pēc vairākiem mēnešiem kopā izsaucām garu, sievietes tēvs ieradās un lūdza piedošanu. Ar galda starpniecību viņa juta tēva patieso nožēlu, kas ļāva sievietei atbrīvoties no visām ilgi glabātajām sāpēm. Tā bija gadiem ilgo pūliņu kulminācija.

Tēvs sacīja, ka vēlas atlīdzināt par nodarīto, uzraugot meitu un viņas dēlus. Tajā brīdī sieviete saprata, ka tieši to tēvs Morīnas seansā bija vēlējies teikt ar atkārtoto “zēni”, un saņēma apstiprinājumu.

Esmu lasījusi, ka tad, ja dvēselei ir nepieciešama piedošana, tā paliek noteiktā vietā vai pakāpē. Dzīves laikā sāpināto piedošana ļauj turpināt attīstību. Tiesa, labumu gūst ne tikai šī dvēsele, bet arī cilvēks, kurš spējis piedot, tā atbrīvojoties no nastas un virzoties tālāk. Turēšanās pie negatīvajām emocijām patiesībā var izpausties un ietekmēt mūs arī fiziski, ne vien garīgi un emocionāli. Cilvēks, kurš piedod, sajūt dziedināšanu, kļūst enerģētiski vieglāks. Katra emocionāla rēta, kas varētu izpausties fiziski, tiek sadziedēta.

Vai mana draudzene būtu spējusi rast piedošanu bez galda starpniecības? Iespējams, bet domāju, ka sasniegt to pašas spēkiem prasītu ilgāku laiku — viņa pēc tā tiecās jau lielāko daļu dzīves. Tēva spēja atvainoties palīdzēja abiem rast dziedināšanu un ļāva sievietei beidzot atstāt notikušo pagātnē, lai bērnības rētas viņu vairs neietekmētu.

Abi iepriekšējie stāsti atklāj, ka galdiņa dancināšana var nest emocionālu dziedināšanu. Taču tā var ietekmēt arī fizisko ķermeni un palīdzēt tam.

Vairs nekādu sāpju

Kad manam dēlam Maiklam bija vienpadsmit gadu, viņš krita no velosipēda, braucot pa meža celiņu zemes ceļa galā, kur dzīvojām.

Viņš iebrauca līkumā, bet vienlaikus kāds brauca pretim ar kvadraciklu, un abu ātrums bija pārāk liels, lai izvairītos no sadursmes. Maikla kājas ietriecās kvadracikla priekšējā stienī, un zēns krita pār velosipēda rāmi.

Par laimi viņš lietoja aizsargtērpu, un viņu uzraudzīja sargeņģelis vai kāds, kas bija uzņēmies tā lomu, jo brīdī, kad zēns tika nosviests no divriteņa, viņš par mata tiesu izvairījās no trieciena pret koku.

Sadursmes sekas bija zilumi, nobrāzumi, divas lauztas kājas un neilga uzturēšanās slimnīcā. Arī ārsta bažas par to, ka varētu būt skartas augšanas plātnītes kājās, nepiepildījās, tomēr Maiklam bieži sāpēja ceļi un kājas, īpaši pēc ilgstošas stāvēšanas vai iešanas. Reizēm sāpes bija pat ļoti spēcīgas.

Kad kopā veicām garu izsauk&inas seansu, sāpes pieauga. Mums drīz pievienojās gars, kurš nosauca sevi par Kristoferu un sacīja, ka ir Maikla veselības pavadonis. Kad lūdzām garam sniegt par sevi vairāk informācijas, tas pastāstīja, ka bijis Maikla iepriekšējās dzīves līdzgaitnieks 1809. gadā Īrijā, kur abi draudzējušies, un divdesmitā gadsimta sākumā arī Kolorādo. Lai gan tās nebija ciešas attiecības, Kristofers esot ievērojis, ka Maikls pret to ir laipns. Šī bija pirmā reize, kad gars darbojās kā zēna veselības pavadonis.

Mēs jautājām Kristoferam, vai tas varētu sūtīt dziedinošu enerģiju Maikla sāpju mazināšanai. Tas atbildēja piekrītoši, un tūlīt sajutām no galda nākam enerģiju. Tā virzījās augšup pa zēna rokām, plūstot vispirms uz galvu, tad izplatoties pa visu ķermeni. Sajutu kņudināšanu arī savā galvā — kā spēcīgu elektrisku lādiņu. Tas turpinājās dažas minūtes, tad enerģija mazinājās. Galds atkal sakustējās. Maikla sāpes bija pilnībā zudušas! Kristofers sacīja, ka šīs enerģijas pietikšot dažiem mēnešiem un dziedināšanu varot arī atkārtot.

Noprotams, ka Kristofers palīdzēja Maiklam iepriekšējās dzīvēs izrādītās laipnības dēļ. Tas ir acīmredzams pierādījums karmas esamībai, tāpēc izturieties pret citiem tā, kā vēlētos, lai tie izturas pret jums.

Fiziska dziedināšana var būt arī padoms, kas dots ar galda starpniecību. Mans veselības pavadonis ir sacījis, lai “uzņemu daudz šķidruma”, “vairāk guļu”, “katru dienu ēdu ananasus” un pat to, ka “notiekošajam šajā laikā ir noteikts iemesls”. Ieteikumi par ēdienu vai rīcību veselības uzlabošanai mainīsies atkarībā no tā, kas tobrīd notiek jūsu dzīvē, tāpēc ir vēlams sazināties ar veselības pavadoni un noskaidrot, ko varat darīt, lai palīdzētu savam ķermenim un saglabātu labu veselību.

Iepriekš esmu stāstījusi par to, kā sūtīt dziedinošu enerģiju kādam, kas fiziski nav līdzās. Reizēm šāda dziedināšana no attāluma seansa laikā notiek spontāni. Ja apzināti vēlaties to darīt, ar galda starpniecību lūdziet atļauju šā cilvēka augstākajam “es”. Atcerieties, ka ir jācicna šā cilvēka brīva griba. Var gadīties, ka saņemsiet negatīvu atbildi. Ja tā, pēc laika varat mēģināt vēlreiz, bet, kamēr nav saņemta piekrišana, rīkoties nedrīkstat.

Reiki, Tong Rein (akupunktūra no atstatuma) un citiem paņēmieniem, kas ietver ārstēšanu no attāluma, nav nepieciešama galda starpniecība, bet esmu novērojusi, ka galds veido daudz spēcīgāku saikni. Domāju, tas tāpēc, ka tad enerģija apvienojas ar spēcīgāko garu un eņģeļu enerģiju. Ja zināt, kas ir jūsu dziedināšanas pavadonis, varat lūgt tā palīdzību, lai vizualizētu cilvēku vai situāciju, kam vēlaties nosūtīt enerģiju, un koncentrētos uz šo tēlu, saglabājot prātā nolūku sūtīt dziedināšanu.

Enerģijas sūtīšanas ilgums katrā situācijā atšķirsies, un jūs, kad process būs noslēdzies, sajutīsiet pārmaiņas galda enerģijā. Bieži vien galds atkal sāks kustēties vai atgriezties sākuma pozīcijā, ja enerģijas izsūtīšanas laikā tas bijis sagāzies vai pacelts. Kad darbs ir paveikts, lūdzu, atcerieties vienmēr pateikties saviem pavadoņiem!

Domāju, ka dziedināšanas iespējas ar galda starpniecību ir daudz lielākas, nekā varat iztēloties. Šis uzskats laiku pa laikam apstiprinās, jo cilvēki dalās seansos pieredzētajā un stāsta, kādas izjūtas šī pieredze ir rosinājusi vai kā tā ir veicinājusi pārmaiņas ne vien domāšanas veidā, bet arī dzīvesveidā.

Atpakaļ pie Dieva

Kolīna bija maiga, klusa un jauka sieviete, kura bieži apmeklēja manis vadītās garu izsaukšanas jļodarbības. Līdz brīdim, kad sieviete dalījās savā dzīvesstāstā, es nezināju, kas viņu bija atvedis pie mums.

Tad uzzinājām, ka Kolīnas vecākā māsa tikusi vardarbīgi nogalināta. Nelaimes iespaidota, Kolīna pārcēlās uz dzīvi notikuma vietas tuvumā, tālu no ģimenes, citā valstī. Taču jutusies tā, it kā pārcelšanās uz turieni radītu ciešāku saikni ar māsu.

Tomēr ģimenei bija lemts pārciest vēl vienu bojāeju. Šoreiz Kolīna zaudēja brāli. Vienīgais brālis un māsa bija miruši, turklāt nevis dabiskā nāvē vai slimības nomocīti (ko varētu kaut mazliet saprast), bet gan pēkšņi un vardarbīgi.

Tas bija par daudz — Kolīna saniknojās. Ja iepriekš viņa ticēja Dievam un uzskatīja sevi par garīgu cilvēku, tad nu sieviete nostājās pret Viņu, un jautāja sev, kā Viņš varēja kaut ko tādu pieļaut. Sieviete meklēja palīdzību un atbildi uz šo jautājumu dažādos veidos, bet nekad neatrada meklēto. Viņa uzgrieza muguru savam liktenim un garīgajam plānam.

Pēc vairākiem gadiem viņa uzzināja par galdiņa dancināšanu. Tā bija iespēja vēlreiz parunāt ar māsu un brāli, sajust abu mīlestību un būt saistītai ar to enerģiju. Kolīna stāstīja, ka tas bijis vienīgais, kas atgriezis viņu pie garīguma un Dieva. Beidzot viņa spēja samierināties un pieņemt notikušo.

Mana sirds sāpēja par sievietes pārdzīvojumiem, bet vienlaikus to piepildīja mīlestība un pateicība, ka šī saziņa ar gariem ir veicinājusi dziedināšanu tik garīgā līmenī.

Nekad neaizmirstiet — šis ir iemesls, kāpēc nodarbojamies ar galdiņa dancināšanu!

16.PSIHISKA ATTĪSTĪBA

Ja vēlaties attīstīt intuīciju un psihiskās spējas, galdiņa dancināšana ir lielisks līdzeklis, kas var palīdzēt. Katru seansu vajadzētu sākt ar meditāciju, lai atslābinātos un atvērtu enerģijas kanālus. Darot to atkal un atkal, atklāsiet, ka kļūst arvien vieglāk sasniegt mierpilno un pacilāto stāvokli, kas ļauj labāk sazināties ar gariem. Jūsu zināšanu centrs, trešā acs (kas ļauj saskatīt neredzamo), saules pinums (instinktīvo sajūtu centrs) un kroņa čakra (saikne ar visumu) kļūs arvien atvērtāki un jutīgāki. Šis stāvoklis veicina garu ziņojumu intuitīvu saņemšanu.

Meditācija paātrina enerģijas vibrāciju, kas, saziņai ar gariem izmantojot galdu, tiek spēcināta vēl vairāk.

Iespējams, atklāsiet, ka, vēl pirms ziņojums ir pabeigts, jūs prātā spēcīgi sajūtat visu, ko gars vēlas pateikt. Šī spēja noteikti atvieglo seansa gaitu. Dažiem cilvēkiem tas padodas vieglāk, bet jebkurš to var attīstīt vingrinoties. Novērosiet, ka spējat sajust gara vēstījumu ne vien reizēs, kad tas ieradies pie jums, bet arī, kad nācis pie citiem dalībniekiem.

Pirmā garu izsaukšanas reize var būt ļoti emocionāla. Cilvēkiem nereti ir grūtības izdomāt jautājumus vai atšifrēt ziņojumu. Dalībniekiem ir jāzina: ja viņi saprot vārdu vai vēstījumu, ko gars cenšas sūtīt kādam citam, tas noteikti ir jāpasaka. Esmu novērojusi, ka reizēm, kad kāds dalībnieks prātā atskārš pareizo vārdu, gars pāriet pie nākamā vārda vai frāzes, pat ja cilvēks to nav izrunājis skaļi. Gari to nespēj atšķirt. Šā iemesla dēļ arī prātā

iespējams uzdot jautājumu un saņemt atbildi ar galda starpniecību.

Vienlaikus nepieļaujiet, ka cilvēki vienkārši cenšas uzminēt vārdu pēc pirmajiem nosauktajiem burtiem. Tas var radīt sajukumu, un process pagarinās. Esmu novērojusi, ka galds ļauj viegli sajust gara emocijas un rakstura iezīmes.Tas īpaši attiecas uz emocijām, kurām piemīt spēcīga enerģija. ^

Skumjas, sēras, dusmas, izmisums, prieks, laime un mīlestība— visas šīs emocijas var sajust, ierodoties garam. Daloties šajās izjūtās, jūs ne vien darāt dalībniekam zināmu, ko jūt tuvinieks, bet varat arī konstatēt brīdi, kad skumjas, vainas izjūta utt. izzūd vai pārvēršas par pozitīvām emocijām, lai cilvēks varētu atbrīvoties no uzkrātā un iet tālāk.

Novērosiet, ka reizēm spējat ieraudzīt, kā gars izskatījies dzīves laikā. Lai to veicinātu, koncentrējiet savas maņas. Centieties pieskaņoties gara enerģijai. Sāciet ar vienkāršāko — kad gars ienāk un sāk kustināt galdu, papūlieties sajust, vai tā enerģija ir sievišķa vai vīrišķa. To, visticamāk, varēsiet viegli pārbaudīt, kad gars nosauks savu vārdu. Ja tas ir pavadonis, vārds var būt neparasts, un būs jājautā tā dzimums. Reizēm gadās sastapt pavadoņus ar androgēnu enerģiju.

Pēc tam varat mēģināt noteikt, vai tā ir jauna vai vecāka cilvēka enerģija. Paturiet prātā, ka gari var izvēlēties parādīt savu izskatu nāves brīdī vai agrāk, kad bija jaunāki. Tos iespējams redzēt zīmīgās drēbēs, ar kādu priekšmetu vai konkrētā atrašanās vietā, kas var sniegt norādes tuviniekiem. Lieliski, ja vairāki dalībnieki, pie galda ierodoties pavadonim, redz līdzīgu vīziju.

Sie gari var rādīt arī simbolus vai attēlus, lai atklātu detaļas vai apstiprinošu informāciju par sevi un savu dzīvi. Vienā no garu izsaukšanas nodarbībām piedalījās divas māsas, kuras bija sajūsmā, kad ieradās brālis.

Mīlestība, kas tos saistīja, bija gluži vai taustāma, un bija jauki

būt tās lieciniekiem. Kad saziņa tuvojās beigām, es redzēju veca rotaļu lāča tēlu. Tam pat nebija pogu acu, tas šķita šūts no atgriezumiem, patiesi senatnīgs. Es to redzēju tik spilgti, ka nolēmu pajautāt sievietēm, vai tam ir kāds iemesls. Māsas pastāstīja, ka lāci sauc Mīļuks. Tā bija nozīmīga viņu kopīgās bērnības daļa, un es priecājos, ka dalījos redzētajā. Turklāt lielisks apstiprinājums tam, ka brālis patiešām atnāca.

Daži cilvēki fiziski jūt traucējumus, no kā gars cietis dzīves laikā vai miris. Esmu jutusi, piemēram, aneirismas spiedienu galvā, smagumu krūtīs kā sirdsdarbības traucējumus, nejutību vienā ķermeņa pusē kā infarktā — un grūtības elpot, kad ieradās gars, kurš beidza dzīvi pakaroties. Nevēlos jūs biedēt — pateikšanās gariem un to atbrīvošana seansa beigās nodrošina, ka simptomi vai slimības nesaglabājas nedz jums, nedz kādam no klātesošajiem. Tie kalpo tikai kā gara personības apliecinājums.

Jo vairāk vingrināsieties saziņā un informācijas saņemšanā, jo vairāk šīs spējas attīstīsies. Iespējams, ievērosiet, ka tās noder arī ikdienas dzīvē. Jūs biežāk ticēsiet nojautai, sapņosiet intensīvāk un sapņos saņemsiet ziņojumus no gariem. Varbūt pat sāksiet prātā saņemt garu vēstījumus sev un citiem, kā arī sajust vai redzēt garus. (Es bieži redzu garus kā sīku, baltu gaismas punktu ap cilvēka galvu un pleciem.)

Ja vēlaties aicināt garus savā dzīvē, ievērojiet to ierašanos un ieklausieties sacītajā, kā arī izmantojiet informāciju, ja saņemat tam atļauju. Savukārt, ja šāda klātbūtne jums liek justies neērti, ignorējiet garu mēģinājumus sazināties, un tie vairs nenāks. Sī saziņa darbojas pēc principa “izmanto vai zaudē”. Jo vairāk ieklausīsieties, jo vairāk gari ar jums runās. Ja ignorēsiet, tie nepūlēsies sazināties.

Man patīk just garu klātbūtni, un esmu pateicīga, ka tie izvēlējušies strādāt ar mani. Uzskatu to par brīnišķīgu svētību un dāvanu. Veidi, kā gari reizēm izpauž savu klātbūtni, man netraucē,

lai gan to nevarētu teikt par pārējiem ģimenes locekļiem. Mēs bieži dzirdam soļus, saņemam noslēpumainus tālruņa zvanus vai dzirdam automātiskā atbildētāja ieslēgšanos, lai gan tālrunis nav zvanījis. Reizēm pat saklausām balsis, domājot, ka mūs saucis kāds no pārējiem ģimenes locekļiem. Maniem draugiem bieži rodas grūtības ar elektroiekārtām, piemēram, televizoru un datoru, un vienai paziņai gari regulāri iedarbina automašīnas signalizāciju. Šādas izpausmes pastiprinās periodos, kad daudz nodarbojamies ar garu izsaukšanu, vai reizēs, kad gari mēģina paziņot, ka notiks kaut kas ievērojams. Reiz es apmeklēju Džeimsa van Prāga vadīto (nedēļu ilgo) semināru Omega institūtā Ņujorkā. Tajā mēs aktīvi nodarbojāmies ar meditāciju, psihisko attīstību un sazinājāmies ar gariem. Dažas dienas pirms atgriešanās mājās mans dēls nakts vidū nokāpa lejasstāvā, lai padzertos. Viņš redzēja pietiekami labi, lai nevajadzētu slēgt gaismu, un ieraudzīja priekštelpā esošo galdu kustamies augšup un lejup, pārsegam plīvojot. Dēls gāja ieslēgt gaismu, bet, kad atgriezās, tas jau bija pārstājis kustēties.

Viņš piegāja pie galda un uzlika roku, tas vienreiz lēni pacēlās, nolaidās un vairs nekustējās.

Esiet gatavi, ka gari ar jums runās. Ja tas traucē līdzcilvēkiem, vienkārši (un mīļi) palūdziet gariem pieklust vai sazināties tikai ar jums, un gari paklausīs. Varat arī noteikt konkrētu saziņas laiku — informējiet, ka noteiktā dienā un stundā jūs noliksiet malā visu citu, gaidīsiet garus ierodamies un klausīsieties to sakāmajā. Gari noteikti atnāks, un tas nodrošinās, ka tie netraucēs jūsu ikdienas nodarbes.

Intuīcijas attīstīšana un prasmju izkopšana saziņā ar gariem, izmantojot galdu, noteikti noderēs visās dzīves jomās.

17.DVESELES, GARĪGA ATTĪSTĪBA, MEDITĀCIJA, LŪGŠANAS, MĪLESTĪBA

Ikviens pašlaik atrodas uz šīs planētas, lai turpinātu dvēseles attīstību, mums katram ir noteiktas mācības, kas jāapgūst. Mēs ienākam šajā dzīvē ar iepriekšējo dzīvju karmu. Daži cilvēki ir šeit, lai rastu karmas līdzsvaru, un laiku pa laikam viņiem tiek dota tāda iespēja. Ja vēlamies, varam šīs iespējas izmantot. Jo vairāk zināt pārjums paredzētajām dzīves mācībām, jo vieglāk tās apgūt, novērst negatīvu karmu un attīstīties.

Nereti mēs atkārtojam rīcības modeļus no vienas dzīves otrā. Daudzi cilvēki to ir uzzinājuši tieši galdiņa dancināšanas seansos. Zinot kļūdaino rīcību un konstatējot tās iemeslus, mēs varam meklēt risinājumu un, to atraduši, virzīties tālāk. Varam arī vieglāk apgūt paredzēto mācību, lai to nevajadzētu atkārtot.

Kādā garu izsaukšanas seansā piedalījās vairāki draugi, kas saņēma informāciju par iepriekšējo dzīvi, ko pavadījuši kopā. To uzzinot, viņi atklāja daudz jauna par savām attiecībām un labdarību, kas viņus šajā dzīvē satuvināja.

Ja vēlaties sevi uzlabot, galds var lieliski palīdzēt. Pavadoņi noteikti būs blakus šajā dzīves ceļojumā. Tie ir jums līdzās arī starp dzīvēm, un var sniegt daudz informācijas par to, ko varētu un vajadzētu darīt pašreizējās dzīves laikā.

Meditācija

Meditēt nozīmē nomierināt prātu un nokļūt vietā, kur jūs neietekmē nedz iekšēji, nedz ārēji traucēkļi. Domāšanas procesa norimšana un koncentrēšanās ļauj spēcīgāk izjust mirkli un sasniegt apziņas stāvokli, kurā jūs ieskauj vienīgi miers, skaidrība un svētlaime. Ekharts Tolle meditāciju sauc par savienošanos ar visumu. Rimts un koncentrēts prāts var dziļi iegrimt miera un enerģijas piepildītā stāvoklī, kas dara esamību pozitīvāku.

Ir reizes, kad seansa laikā prāts apklust un jūs jūtat, ka mobilizējaties tikai garu izsaukšanas procesam. Jūs vairs neievērojat trokšņus un apkārtējās norises. Pārstājat apzināties pat laika ritumu, ļaujot sevī ieplūst gaismai un mieram. Jūs jūtat saikni ar visumu, apjaušat, ka esat tā daļa. Ta ir tik laba sajūta, ka vēlēsieties to sevī paturēt un tieksieties pēc tās arī ikdienas dzīvē. Jūs būsiet sasnieguši augstāku attīstības pakāpi.

Galds nav tikai objekts, uz kuru koncentrējaties seansa laikā, tā ir jūsu saikne ar gariem un reizē arī saikne ar visumu. Ja lūgšanas nozīmē prasīt dievišķajam, meditācija nozīmē tajā klausīties. Sajā stāvoklī jūs varat saņemt ziņojumus vai padomus no sava augstākā avota. Paceļoties pāri ierastajam un sasniedzot augstāku apziņas un esamības pakāpi, jūs nesat sevī šo mieru vēl pēc seansa beigām. Atklāsiet arī mīlestību sevī, spēsiet pārdomāt pieredzēto un šajā mīlošā klusuma apziņas stāvoklī varēsiet atgriezties ikreiz, kad būsiet attālinājies no šīm jūtām.

Brīžos, kad galds palīdz iedziļināties meditācijā, tas var pat nesakustēties, taču enerģijas pieplūdumu tajā jutīsiet, un tā pāries arī uz jums. Ir brīnišķīgi sēdēt klusējot, baudot mieru un spēka pieplūdumu.

Lūgšanas, mīlestība

Lūgšanu loma dziedināšanā ir izpelnījusies daudz uzmanības. Viens no apspriestākajiem ir kardiologa Rendolfa Bērda pētījums, kas veikts 1988. gadā Sanfrancisko slimnīcā un aprakstīts Dr. Lerija Dosija grāmatā “Radot medicīnu no jauna”*. Darbu sākot, datorprogramma 393 pacientus, kuri bija piekrituši piedalīties pētījumā, sadalīja divās grupās. Par pirmās grupas pacientiem desmit mēnešus tika aizlūgts grupās, bet otrās grupas pacienti lūgšanās netika pieminēti. Pētījuma laikā nedz pacienti, nedz ārsti un medmāsas nezināja grupu iedalījumu. Dalībniekiem, kas vadīja lūgšanas, tika nosaukti pacientu vārdi, kā arī sniegts īss diagnozes un simptomu apraksts. Tie tika aicināti lūgt ik dienu pēc pašu ieskatiem. Ikviens dalībnieks lūdza par vairākiem, tādējādi par katru gādāja pieci līdz septiņi dalībnieki. Grupā, par kuriem tika aizlūgts, novēroja vairākus uzlabojumus:

•    piecas reizes mazāk pacientu, kam nepieciešamas antibiotikas;

•    trīs reizes mazāk pacientu, kam veidojās plaušu tūska;

•    nevienam nebija vajadzīga intubācija;

•    mazāk mirušo.

Šis pētījums deva statistiski nozīmīgus pierādījumus tam, ka lūgšanām ir labvēlīga ietekme uz pacientiem, turklāt šī ir tikai viena no daudzām liecībām par to iedarbību.

Lūgt nozīmē izteikt patiesu lūgumu vai prasību. Tas ir mēģinājums sazināties ar dievībām, svētajiem vai gariem, lai godinātu, meklētu padomu vai palīdzību sev un citiem vai nožēlotu grēkus.

Tiek uzskatīts, ka lūdzot mēs esam Dieva (lai kā jūs to apzīmētu) klātbūtnē.

Es vēlos dalīties saņemtajos garu skaidrojumos par lūgšanām ar galda starpniecību.

Ketrīna Gindlena (pavadone): lūgšana ir garu izsaukšanas seansā sakopotās enerģijas kolektīva nosūtīšana tālāk seansa beigās.

Garīgā plāna pavadonis-, galdiņa dancināšana jūs savieno ar visumu un paātrina jūsu vibrācijas. Lūdzief par cilvēci. Mīliet ikvienu.

Seansa laikā jūs tieši sazināties -gariem, svētajiem, eņģeļiem un visumu. Esmu pieredzējusi, ka pie galda ierodas diži skolotāji un izmanto seansu kā lūgšanu apli. Galds sāk šūpoties un svērties pie katra dalībnieka, aicinot likt galda centrā cilvēka vārdu vai situāciju, par ko vēlamies aizlūgt.

Mazliet atkāpsimies un paraudzīsimies uz šīs sadaļas nosaukumu. Tajā apvienota lūgšana un mīlestība. Kāpēc? Vai tā nav mīlestības izpausme, ja par kādu lūdzat? Kad lūdzat par sevi, vai nemeklējat mīlestības pilnu atbildi? Ļaut, lai katra rīcību nosaka lūgšanas un mīlestība, nozīmē atrasties augstākajā esamības pakāpē, kādu ir iespējams sasniegt. Lūgt nozīmē mīlēt, mīlēt nozīmē patverties lūgšanā — būt nākušam no Dieva, būt vienotam. Jāteic, ka ziņojumi attiecībā uz lūgšanām un mīlestību (tās saņemšanu vai došanu) līdz šim ir saņemti visbiežāk. Šādus vēstījumus regulāri nes viens gars pēc otra. Ja ziņojumu biežums ir līdzvērtīgs to svarīguma pakāpei, jāsecina, ka šie vēstījumi ir ārkārtīgi svarīgs, un tie noteikti jāņem vērā. Lūk, vēl daži garu novēlējumi.

Sūtiet cilvēkiem mīlestību!

Esiet mīlošāki!

Centieties mīlēt cilvēci!

Ļaujiet, lai jūs piepilda mīlestība pret cilvēci!

Sūtiet cilvēkiem mīlestību! Sūtiet enerģiju, lai paaugstina tu vib rācijas un palīdzētu Zemei tapt dziedinātai. Tas ir svarīgi, jo Zeme ir uz iznīcības robežas. Risinājums ir rodams tikai mīlestībā.

Šis pēdējais ziņojums nav pārsteidzošs, ja ņemam vērā visas dabas un cilvēku izraisītās katastrofas, kas, šķiet, pasaulē notiek arvien biežāk. Tas atsauc atmiņā reiz lasītu rakstu, kurā bija apgalvots, ka visas cilvēku negatīvās domas un darbības ietekmē Zemes enerģiju, un lielais vētru un katastrofu skaits ir veids, kā Zeme atbrīvojas no šīs negatīvās ietekmes. Tas ir saprotami. Ja uztveram planētu kā dzīvu, elpojošu vienību, varam nojaust, kā Zeme jūtas, kad lejam tajā indes un ķīmiskas vielas. Kā justos mūsu ķermenis, ja mēs ēstu vai dzertu kaut ko tik kaitīgu? Tas censtos atbrīvoties. Ja fiziskajam kaitējumam pievieno arī negatīvo enerģiju, ko rada dusmas un naids, karš un slepkavības, nav pārsteigums, ka Māte Zeme protestē.

Garu izsaukšana dod iespēju sūtīt cilvēkiem un pasaulei daudz pozitīvas enerģijas. Turklāt, tajā savu ieguldījumu esat devuši ne vien jūs un pārējie dalībnieki, bet arī gari. Enerģija ir sakopota un gatava izmantošanai. Ta ir spēcīga. Nesiet to tālāk kā dāvanu!

Iztēlojieties: visā pasaulē ar garu izsaukšanu nodarbojas daudz, daudz cilvēku. Tie vada galdiņa dancināšanas seansus, sakopo savu un garu enerģiju un sūta to dziedinot, lūdzot un mīlot. Pareiziniet šo apjomu ar desmit… simtu… tūkstoti. Jūs nojaušat, uz ko tas vedina? Mūsu potenciāls izmantot šo brīnišķīgo enerģiju pozitīvām pārmaiņām visā pasaulē kļūst milzīgs.

Lerijs Dosijs savā grāmatā jautā: ja lūgšanu pētījumu rezultāti ir precīzi un ja tās tiešām spēj ārstēt un rosināt labvēlīgas pārmaiņas, vai nelūgšana par pacientiem nozīmē atņemt tiem vērtīgu iespēju atveseļoties? Vai šādā gadījumā nelūgšana ir attaisnojama? Vai tas nav neētiski? Pēc turpmākiem pētījumiem un aptuveni 150 eksperimentu analīzes ārsts ir izlēmis lūgt par visiem saviem pacientiem.

Ja izvēlamies nodarboties ar galdiņa dancināšanu un ticam garu sacītajam, ka varam palīdzēt cilvēkiem un Zemei, izsūtot pozitīvu, dziedinošu enerģiju, ko seansa laikā esam radījuši, domāju, ka mums ir pienākums lūgt un palīdzēt.

Jautājusi Jēzum, vai ir iespējams novērst Zemei draudošās

briesmas, es nesaņēmu atbildi. Šķiet, ka šis ir viens no gadījumiem, kad nākotne vēl nav uzrakstīta. Ta var izvērsties dažāda atkarībā no mūsu rīcības un izvēles. Neapgalvoju, ka garu izsaukšana ir vienīgais risinājums, tomēr ticu, ka tai var būt liela nozīme. Ceru, ka izlemsiet pievienot savu pozitīvo enerģiju mūsu kopīgajiem centieniem.

18.SVĒTĪBA

Viens no nesenākajiem atklājumiem ir svētības saņemšana ar galda starpniecību. Tiesa, tā ir pilnīgi atkarīga no gariem, tomēr es vēlos dalīties šajā pieredzē, lai jūs būtu gatavi, ja kas tāds notiktu.

Pirms dažiem mēnešiem es palīdzēju vadīt garu izsaukšanas nodarbības vietējā ārstniecības centrā. Nodarbībās izmantojām trīs galdus, pie katra sēdēja aptuveni seši cilvēki. Bija seansa vidus, kad viens no galdiem sagāzās uz divām kājām un nogāzās pie zemes. Nopratām, ka gars vēlas turpināt kustību, tāpēc pagriezām to ar kājām uz augšu un viegli turējām pirkstus zem tā virsmas. Galds šķita viegls, kā neredzamo viesu pacelts.

Mēs nezinājām, ko gaidīt. Drīz galds sāka griezties pretēji pulksteņrādītāja virzienam. Pēc vairākiem pilniem apgriezieniem tas sāka svārstīties turp un atpakaļ, tad turpināja gaitu pulksteņrādītāja virzienā. Mūsu apbrīna vadīts, galds, joprojām kustoties līgani un precīzi, sasvērās pie katra dalībnieka, atbalstot divas kājas uz cilvēka pleciem un ar trešo pieskaroties pierei trešās acs čakras apvidū. Tas šādi palika īsu mirkli, lejot gara enerģiju katrā. Kad ikviens klātesošais bija saņēmis šo pieskārienu, galds vēlreiz apgriezās ap savu asi, tad nostājās atpakaļ sākotnējā vietā.

Visi stāstīja, ka jutuši ķermenī vibrējošu enerģiju, bet vienlaikus arī mieru un klusumu. Tad ar galda starpniecību uzdevām jautājumus par notikušo. Noskaidrojām, ka augstākās kārtas eņģeļu grupa mums bija sūtījusi svētību un dziedināšanu. Šādi tie paātrināja mūsu vibrācijas.

Kopš šis pirmās reizes tas atkārtojies vairākkārt. Parasti svētības sūtīšana notiek seansa beigās, un to dara augsti attīstīts gars. Tas vienmēr iedveš dalībniekos bijību, un tā ir patiesi skaista pieredze, kas piepilda ikvienu ar pateicību par iespēju būt tās saņēmējam. Reiz to pieredzējuši, jūs šo sajūtu nekad neaizmirsīsiet. Visu ķermeni pārņem pateicības, miera, laimes un vienotības sajūta. Kāda sieviete stāstīja, ka vēl mēnesi pēc tam viņa spējusi atcerēties pieredzēto tā, it kā tas būtu vakar! Vien domas par šo svētību ļāva atgriezties tajā pašā brīnišķīgajā, mierpilnajā stāvoklī.

Pasaule ap mums mainās. Augsti attīstīti skolotāji un būtnes dod svētību, lai palīdzētu mums pielāgoties šīm pārmaiņām. Tas ļauj meklētājiem vieglāk ieiet augstākā vibrācijas līmenī un dimensijā, kas savukārt ir svarīgi Zemes turpinājumam un attīstībai. Kopīgi centieni liela mērķa sasniegšanai ir vēl viens pierādījums tam, ka galdiņa dancināšana ir vairāk nekā tikai saziņas līdzeklis.

NOBEIGUMS

Ceru, ka lasīšana par saziņu ar gariem jums nesa tikpat daudz prieka, cik man dalīšanās šajā pieredzē. Es no sirds ceru, ka jūs to ņemsiet vērā un izmantosiet, lai palīdzētu sev, citiem un pasaulei veidā, kas jums šķiet vispiemērotākais.

Daži man pazīstami cilvēki jūt aicinājumu izmantot galdiņa dancināšanu, lai palīdzētu citiem rast mierinājumu sērās. Citi to izmanto ārstēšanai, bet vēl citi palīdz gariem, kuri iestrēguši starp abām pasaulēm, nokļūt gaismas pusē. Atcerieties —ja jūtat aicinājumu, sekojiet tam. Kamēr jūsu rīcība balstās uz gaismu un mīlestību, nav pareizu vai nepareizu atbilžu.

Es iedrošinu jūs dalīties garu izsaukšanas dāvanā ar citiem, stāstīt, ka eksistē cita dimensija, kurā atrodas visi mūsu aizgājušie tuvinieki. Esam tos fiziski zaudējuši, bet to gars joprojām ir mums līdzās. Ir veids, kā piekļūt šai dimensijai, lai turpinātu saziņu ar mīļajiem, ne vien apmeklējot lieliskos gaišreģus un starpniekus, kuru darbs ir sazināties ar gariem, bet arī izmantojot galda interaktīvo starpniecību patstāvīgi, personiskā līmenī. Šādi mēs varam izveidot saikni ar garu pasauli un izmantot to, lai uzlabotu sevi, citus un Pasauli.

Vienmēr paturiet prātā šā procesa potenciālo spēku un izturieties pret to ar pienācīgu cieņu. Es vienmēr jūtos pagodināta, ja varu dalīties galdiņa dancināšanā kopā ar citiem. Iesaistot kādu šajā nodarbē, atsauciet atmiņā, kādi bija jūsu pirmie seansi, atcerieties tā brīža apbrīnu, bijību un emocijas.

Izvairieties no pārpūles. Manuprāt, zināt, ka esmu kaut nedaudz palīdzējusi kādam rast dziedināšanu, ir lieliska sajūta, vai tas būtu manā akupunktūras praksē vai galdiņa dancināšanas seansā, sazinoties ar gariem.

Dalībnieki man bieži stāsta, ka pie galda pieredzētais mainījis viņu dzīvi — ir rasta dziedināšana vai paši kļuvuši garīgāki. Šie cilvēki ir pārliecināti, ka nāve nav beigas… Tā tikai atšķiras no dzīves. Ari gari ļoti atšķiras no mums, bet ir tikpat īsti.

Ir tikai debesis, elles nav. Tiesa, ir reizes, kad gars paliek noteiktā līmeni, lai izvērtētu savu dzīvi un apgūtās mācības, un strādā pie garīgās izaugsmes, tomēr tas tiek darīts mīlestības un līdzcietības pilnā vidē.

Izbaudiet ceļojumu garu pasaulē! Novēlu jums svētību, mieru un dziedināšanu katrā garu izsaukšanas reizē!

TERMINI

Aports — garu veikta priekšmetu materializēšanās šķietami no nekurienes. Parasti tās ir monētas, kristāli un rotaslietas, bet var būt arī sarežģītāki priekšmeti, piemēram, ziedi.

Automātiskā rakstīšana — parādība, kad gari kontrolē starpnieka roku, lai uzrakstītu vēstījumu, burtus, pat grāmatas (piemēram, gara Peišensas Vortas vadībā rakstītie Pērlas Kurānas darbi).

Elektroniskais balss fenomens — parādība, kad garu balsis, kas parasti ir ārpus cilvēka dzirdes frekvences, kļūst dzirdamas, atskaņojot digitālus ierakstus.

Gaismas lodes — mazi, blāvi gaismas apļi, kas reti ieraugāmi ar neapbruņotu aci. Vairums redzami fotogrāfijās, īpaši digitālajās, un daudzi tos uzskata par garu attēliem. Gaismas lodes lielākoties ir baltas, tomēr redzētas arī citās krāsās, piemēram, oranžā, sarkanā un zilā. Reizēm gaismas lodē var redzēt seju.

Gaišdzirdība — garīgās starpniecības spēja dzirdēt skaņas un balsis, ko citi nedzird.

Gaišjutība— garīgās starpniecības spēja sajust. Ta var būt kņudēšana vai cita sajūta gara klātbūtnē, enerģijas vai tādu simptomu sajušana, no kuriem gars dzīves laikā cietis vai miris.

Gaišredzība— garīgās starpniecības spēja redzēt ar prātu jeb trešo aci.

Garu gaismas — nelieli, garu radīti gaismas uzplaiksnījumi, kas ir mazāki par gaismas lodēm. Tie labāk redzami tumsā, tomēr cilvēki ar asu redzi tos var saskatīt arī gaismā.

Garu gleznošana — attēli, kas seansa laikā parādās uz audekla vai papīra bez cilvēku palīdzības. Ar šo paņēmienu nodarbojas, piemēram, priesteris Hoits Robinets.

Liesmu kartes — fiziska parādība, kad gaj*f no vaska sveces liesmas liek uz tukšas, baltas lapas parādīties simboliem, zīmēm, fotogrāfijām un tēliem. Ar šo paņēmienu nodarbojas, piemēram, priesteris Geils Hikss.

Saasināta garša — garīgās starpniecības spēja sajust garšas, neko neieliekot mutē.

Saasināta oža — garīgās starpniecības spēja saost garu pasaules aromātus, pārsvara dūmu, ziedu, odekolona un ēdiena gatavošanas smaržu.

Rakstīšana uz papīra — līdzīgi kā rakstīšana uz tāfeles, tikai izmantojot papīru un pildspalvu.

Rakstīšana uz tāfeles — fiziskās starpniecības paņēmiens, kurā starp divām sasietām tāfelēm ir novietots krīts. Gars raksta ziņojumu uz tāfeles, ko seansa beigās atsien, lai izlasītu.

Seanss— no franču valodas vārda sēance, kas nozīmē ‘sēdēt’/sesijā. Seanss ir cilvēku pulcēšanās garu izsaukšanas nolūkos.

Starpniecība — ziņojuma vai domu saņemšana no gariem.

Tauru seansi — alumīnija konusu izmantošana, lai vadītu un pastiprinātu garu balsis, kas, nākot caur taurēm, nes ldātesošajiem ziņojumus. Kamēr gari kontrolē taures, tās parasti ir paceltas no grīdas.

Transs — stāvoklis vai darbība, kurā starpnieks sasniedz apziņas stāvokli, kas ļauj saņemt garu vēstījumus.

PATEICĪBA

Sirsnīgs paldies visiem, kas palīdzēja sagatavot šo grāmatu — tiem, kuri apmeklēja manis vadītās nodarbības, piedalījās garu izsaukšanas seansos, labprāt dalījās pieredzē, un, protams, visiem garu pasaules iemītniekiem, kuri dalās ar mums savā mīlestībā un zināšanās. Pateicos saviem kolēģiem un draugiem no grupas Reaching Beyond with Love Јsf Light — Janam, Melai, Trišai, Karlai, Eilīnai, Sāronai, Elisonei, Dženai, Kimai un Keitai. Esmu pateicīga savai māsai Merilinai par to, ka mūsu izvēlētie dzīves ceļi ir krustojušies, un jūtos svētīta par iespēju doties šajā piedzīvojumā kopā ar tevi. Bez tevis tas noteikti nebūtu tik jautrs!

No sirds tencinu vairākus ļoti īpašus cilvēkus, kurus esmu sastapusi šajā ceļā. Ketija, mana kādreizējā kliente, darījumu partnere, draudzene un pusmāsa — esmu tik laimīga dalīties ar tevi dzīves priekos, bēdās un ikdienā. Lai mums būtu vēl daudz kopīgu paužu piektdienās!

Džinnij, Nīna, Deba un Ronda — lai gan esam pazīstamas neilgi, es pazīstu radniecīgu garu un ar nepacietību gaidu mūsu turpmāko sadarbību (un sarunas pie kafijas tases). Anna, esmu tik laimīga vadīt nodarbības kopā ar tik īpašu cilvēku. Denīze un Ken, paldies par to, ka radāt tik skaistu, patīkamu vietu, kur cilvēki var saņemt dziedināšanu un mieru, kas tiem nepieciešams. Laiem, paldies, ka dalies savās spējās un mācībā, kā arī iedvesmo mani arvien turpināt attīstīt savu prātu un garu.

PIEZIMEM

PIEZIMEM

Aijas Andžānes vāka mākslinieciskais noformējums. Atbildīgā redaktore Anna Pavlovska Literārā redaktore Inta Kārkliņa Tehniskā redaktore Irēna Soide Korektore Alise Šnēbaha Maketētāja Margarita Stoka

UDK 133 La 298

© SIA “J.L.V.”, izdevums latviešu valodā © Arita Piķe, tulkojums latviešu valodā © Aija Andžāne, vāka mākslinieciskais noformējums

ISBN 978-9934-11-495-3

www.jumava . Iv www.gramata24 . Iv

[1] elizabeth owens, hoiv to Communicate with Sprits, St. Paul, MN: Llewellyn, 2001

[2] charles grafton page, psychomancy: spirit rappings and Table Tippings Exposed.

[3] angela Mattey, Table Tipping: the Key to Spiritual and Psychic Development, Phoenix, AZ: TAM Enterprises, 1993

[4] doreen Virtue.

[5] james van Praagh, Ghosts among us. New York: Harper Collins, 2008.

[6] james van praagh, talking to Heaven. New York: Signet, 1999.

[6] Dr. Larry Dossey, Reinventing Medicine. New York: Harper Collins, 1999.

Content

Lallija Tereza Galdiņa dancināšana

SATURS

IEVADS

I    dala VĒSTURE

Apstiprinājums no garu pasaules

II  daļa KĀ IZSAUKT GARUS

1.SAGATAVOŠANAS

2.PIE GALDA

2.NODERĪGI RĪKI

III dala VIESI

1.PAVADOŅI

GALDA PAVADONIS

RADOŠUMA PAVADONIS

PRIEKA PAVADONIS

MĪLESTĪBAS UN ATTIECĪBU PAVADONIS

NORĀDE UZ DVĒSELES RADINIEKU

AIZSARDZĪBAS PAVADONIS

DZIEDINĀŠANAS, VESELĪBAS PAVADONIS

AUGSTĀKĀS KĀRTAS DZIEDINĀŠANAS PAVADONIS

DVĒSELES CEĻA PAVADONIS

PRISITS

GARĪGĀ PLĀNA PAVADONIS

4.CILVĒKI

Meitenes

Kāzu deja

Greisa

5.MĀJDZĪVNIEKI

Brenna

6.ERCENĢEĻI, EŅĢEĻI, RELIĢISKI TĒLI, DIŽI SKOLOTĀJI

Svētais Kristofers

Mātes mīlestība

Jēzus

Merlins

7.AUGSTAKAIS "es", zemapziŅa

Kerola

IV daļa GARU IERAŠANĀS IEMESLI

8.APCIEMOJUMI

Vanags

9.PADOMI UN BRĪDINĀJUMI

Jo viņa ir eņģelis

Nepareizi!

Brīdinājumi

10.PAREĢOJUMI

Jauna dzīvība

11.PROBLĒMU RISINAŠANA, SKAIDROŠANA

Gaidošā dvēsele

Garu īpašums

Mollija

Skaidrojumi

Kas vairāk

12.NOZIEGUMU ATKLAŠANA

To izdarīja Džons

Beidzot mierā

13.ROBEŽAS ŠĶĒRSOŠANA

Draugs no pagātnes

Vajātā māja

14.PARANORMALU PARADIBU IZMEKLĒJUMI

Traģisks negadījums

15.DZIEDINĀŠANA FIZISKA, EMOCIONĀLA, GARĪGA

Es vienmēr esmu ar tevi

Viss kārtībā

Tēvs lūdz piedošanu

Vairs nekādu sāpju

Atpakaļ pie Dieva

17.DVESELES, GARĪGA ATTĪSTĪBA, MEDITĀCIJA, LŪGŠANAS, MĪLESTĪBA

Meditācija

Lūgšanas, mīlestība

18.SVĒTĪBA

NOBEIGUMS

TERMINI

PATEICĪBA