Svijašs Aleksandrs

Labojam kļūdas saprātīgā pasaule

Aleksandrs Svijašs

Labojam kļūdas saprātīgā pasaule

.

PRIEKŠVĀRDS OTRAJAI GRĀMATAI

Esiet sveicināts, cienījamais lasītāj! Jums rokās ir mūsu lielās grāmatas turpmākās daļas par to, kā iemācīties dzīvot Saprātīgā pasaulē…

Šeit jūs atradīsit mūsu lielās grāmatas nākamās trīs daļas. Iepriekšējā grāmatā mēs ieviesām jēdzienus "idealizācija" un "pārdzīvojumu krātuve". Tagad turpināsim šā temata iztirzājumu. Vispirms pastāstīsim, kā var attīrīties no kļūdām, ko esat pieļāvis savā apzinīgajā dzīvē. Piedāvāsim karmiskā, mentālā un emocionālā ķermeņa attīrīšanas tehnoloģiju. Tūkstošiem cilvēku visā pasaulē jau to izmanto, un mēs no viņiem saņemam daudz pateicības vēstuļu.

Tad piedāvāsim vairākus tādu dzīves pozīciju variantus, kas jums nodrošinās veiksmīgu un komfortablu eksistenci mūsu pasaulē. Jums būs jāizvēlas sev dzīves pozīcija, kas atbilst jūsu dvēseles stāvoklim, temperamentam un dzīves apstākļiem.

Un pēc tam izklāstīsim mūsu versiju par to, kas notiek Debesīs, kad mēs turp vērš amies_arsaviem lūgumiem. Kas ir tas, kurš palīdz mums tādos vai citādos gadījumos, un kas mums par to būs.

Smalkās pasaules uzbūves modelis mums ir apmēram tāds pats kā kristietībā, lai gan šo pasauli tas rāda neparastā rakursā. Mēs neatsaucamies ne uz kādiem reliģiskajiem avotiem. Tā ir apzināta nostāja Jo mēs taču aicinām dzīvot Saprātīgā pasaulē, kur cilvēki rīkojas apzināti, nevis seko zināmām, kaut arī visnotaļ labām idejām, kuras kāds kaut kad izteicis…

Tā ka jūs šajā grāmatā atradīsit daudz ko interesantu un sev noderīgu. Pielikumā esam iekļāvuši piemērus par to, kā "audzināšanas" procesi izpaužas reālajā dzīvē. Ceram, ka galu galā jūsu dzīve kļūs veiksmīgāka un komfortablāka. Tā jau ir noticis ar ļoti daudziem cilvēkiem. Pievienojieties!

TREŠĀ DAĻA ATTĪRĀMIES NO PROBLĒMĀM

Šajā grāmatas daļā mēs gribam ieteikt dažus paņēmienus, kurus var izmantot, lai izvairītos no "audzinošās" karmiskās iedarbības.

Tīrām visu pēc kārtas. Kas jādara, lai mēs tiktu vaļā no "audzināšanas"? Atbildot ļoti vispārīgi, varētu teikt: visi mūsu ķermeņi ir jāattīra no tajos esošajiem negatīvajiem uzkrājumiem. Tas ir, jāattīra visi mūsu smalkie ķermeņi. Neaizmirstot, protams, arī fizisko ķermeni. Taču jāsāk nevis ar fizisko ķermeni, kā mēs parasti mēdzam darīt, bet gluži otrādi. Tīrīšanu vēlams sākt ar vissmalkāko ķermeni un pakāpeniski pāriet uz blīvākiem ķermeņiem.

Cilvēka smalko ķermeņu uzbūves modeli mēs aplūkojām otrajā daļā. Atgādināsim, ka mūsu pieņemtā modeļa ietvaros cilvēkam bez fiziskā ķermeņa ir arī ēteriskais, emocionālais (astrālais), mentālais un kauzālais (karmiskais) ķermenis. Papildus šiem ķermeņiem ir vairāki vēl smalkāki ķermeņi, taču mēs šobrīd nezinām, kā ar tiem strādāt. Tāpēc pagaidām tos no sava apraksta izslēgsim. Bet par to, ko var darīt ar iepriekš minētajiem smalkajiem ķermeņiem, mums ir aptuvens priekšstats, un savas zināšanas mēs no jums neslēpsim.

Tātad, ja esat nolēmis virzīties uz svētuma pusi (tas ir, gribat iztukšot savu "karmas trauku"), mēs jums iesakām attīrīt visus savus smalkos ķermeņus, sākot ar vissmalkāko. Citādi tīrīšana vai ārstēšanās nebūs efektīva vai arī rezultāts būs īslaicīgs.

Ko tīrīsim? Vai būs labi, ja tīrīsim visu pēc kārtas un turklāt maksimāli? Tas nebūt nav tik vienkārši. Totāli attīroties, mēs taču varam zaudēt arī interesi par dzīvi.

Šajā sakarā nāk prātā stagnācijas laiku anekdote par uzņemšanu partijā (PSKP, ja kāds nezina).

Partijas biedra kandidātam pēc kārtas jautā, vai viņš partijas dēļ var atteikties no smēķēšanas, dzeršanas un sievietēm. Viņš, brīdi padomājis, atbild apstiprinoši. Tad viņam jautā: "Bet vai esi gatavs partijas labā atdot dzīvību?" Kandidāts, ne mirkli nedomājot, atbild: "Jā." "Bet kāpēc?" jautā kāds no komisijas locekļiem. "Kam man tāda dzīve vajadzīga!" atbild kandidāts.

Šīs anekdotes jēga ir tā, ka daudziem cilvēkiem dzīve, kurā vairs nav pārdzīvojumu, var zaudēt savu asumu un pievilcību. Nejau visiem, bet daudziem tiem, kuri vēl necik augstu nav pakāpusies pa garīgās attīstības kāpnēm.

Mēs jau norādījām, ka pilnīgi tukšs "karmas trauks" ir tikai svētajiem vai svētlaimīgajiem, kuriem šajā pasaulē nav nekādu personisku vēlmju. Ja izvēlēsities totālas tīrīšanas ceļu, tad panākumu gadījumā arī jūs neizvairīsities no šādas svētlaimes.

Viss ir iespējams, bet neko negribas. Neviens notikums jūs nesatrauc vairāk par jebkuru citu, jūs vienlīdz mierīgi uztverat visu pēc kārtas. Jūs esat mierīgs kā ledū iesalusi karūsa.

Vai tāda nākotne jums šķiet patīkama? Droši vien ne. Pareizāk būtu teikt, ka jūs to faktiski nemaz nevarat sasniegt. Dzīslās verd asinis, televīzija un prese vilina ar daudzām patīkamām lietām, radinieki un paziņas provocē apmainīties ar "laipnībām" . Dzīve kūsāt kūsā, un no tās izvairīties faktiski nav iespējams. Ko darīt?

Mēs jums piedāvājam apzināti ierobežot savu svētumu. Izvēlieties dažus "karmas trauka" ventiļus, kuri jums ir paši dārgākie, un ļaujiet, lai tie drusciņ "pil". Tas ir, ļaujiet sev mazliet idealizēt dažus dzīves aspektus. Piemēram, mīlestību vai ģimenes attiecības, naudu vai jaunradi un tā tālāk. Bet pārējiem krāniem gan neļaujiet tecēt ne un ne! Viss ir noslēgts: jūs neapvainojaties, nenosodāt, nenicināt un ļaujat pasaulei būt tādai, kāda tā ir. Tad jūs varēsit dzīvot ar patiku un arī līmenis "karmas traukā" nepārsniegs 45 55 procentus. Bet tas, kā mēs jau norādījām, ir labākais procentuālais līmenis, lai varētu pasūtīt (un īstenot) jebkuras pasaulīgās vēlmes.

Ja šis ieteikums jūs apmierina, tad mēs pastāstīsim, ar kādiem paņēmieniem vai tehnikām šādu komfortablu stāvokli var panākt. Starp citu, ja sapņojat par pilnīgu svētumu un nekas pasaulīgs jūs neinteresē, ari tādā gadījumā mūsu paņēmieni jums nebūt nav lieki. Cita lieta, ka pilnīga svētuma sasniegšanai ar tiem vien ir par maz. Tie palīdzēs attīrīties līdz 15 20 procentiem. Tālāk būs vajadzīgas citas, sarežģītākas tehnikas. Taču tā jau ir pavisam cita saruna. Tātad tagad par tīrīšanu.

1. nodaļa KARMISKĀ ĶERMEŅA PROBLĒMAS

Ja atceraties, kauzālais (karaliskais) ķermenis pieder pie tiem smalkajiem ķermeņiem, kuri saistīti ar mūsu dvēseli mūsu nemirstīgo sastāvdaļu (monādi), kas reinkarnāciju gaitā pāriet no vienas dzīves nākamajā. Tātad tieši karmiskajā ķermenī (lai gan, iespējams, vēl arī kādā citā nemirstīgajā ķermenī) glabājas informācija par problēmām, kuras jums radušās iepriekšējās dzīvēs.

Ne visas problēmas nāk no iepriekšējām dzīvēm. Mūsu pieredze liecina, ka šādas problēmas ir ne jau visiem cilvēkiem. Meklēt savu neveiksmju cēloņus iepriekšējās dzīvēs ir jēga tikai tad, ja jūsu pašreizējās dzīves problēmas nekādi nav izskaidrojamas ar jūsu kļūdainajām pārlieclbām un "karinas trauka" piepildījumu.

Šādu problēmu ir ļoti maz, taču tās ir. Mēs jau stāstījām par karmiskajām problēmām, karaliskajiem mezgliem un citām parādībām, kas saindē dzīvi. Tomēr nevajag visu sarežģījumu cēloņus meklēt iepriekšējās dzīvēs, it sevišķi tad, ja esat piedzimis daudzmaz kārtīgā ģimenē un kopš dzimšanas jums nav īpašu problēmu ar veselību. Lielāko daļu savu problēmu jūs esat radījis pats jau šajā dzīvē!

Sāciet meklēt tagadnē. Mēs bieži sastopam cilvēkus, kuriem dažādi gaišreģi ir "uzrakuši" milzums problēmu iepriekšējās dzīvēs. Un pašreizējā dzīve viņiem esot atmaksa par agrākajiem grēkiem.

Šāda pieeja cilvēku padara pilnīgi bezspēcīgu viņam nezināmās pagātnes priekšā un faktiski pilnīgi atkarīgu no gaišreģa, kurš pats atklāj problēmu un I >ats ari ņemas to novērst. Un cilvēks no reliģisku (sociālu, politisku utt.) grēku gūsta nokļūst iepriekšējās dzīvēs pastrādāto grēku gūstā. Vienalga, kā šie grēki tiek nosaukti, ka tikai varētu ar cilvēku manipulēt!

Mēs dodam priekšroku citādai pieejai. Kopumā nenoliedzot, ka ir (bet tikai dažreiz) tādas problēmas, kas atnestas līdzi no mums nezināmās pagātnes, mēs jums iesakām vispirms pamēģināt pašam izskaitļot, vai jūsu problēmu cēloņi nav rodami šajā dzīvē. Nepareizā pārliecībā, negatīvos pārdzīvojumos, sliktā rīcībā. Visticamāk tieši tā arī būs.

Un tikai tad, ja esat drošs par to, ka ne ar kādu šajā dzīvē iegūtu kļūdainu pārliecību un ne ar kādiem jūsu pašreizējās dzīves gadījumiem tas, kas ar jums notiek, nav izskaidrojams, varat sākt pētīt, kādas problēmas jums bijušas nezināmajā pagātnē. Proti, kādu informāciju par pagātnes problēmām jūsu nemirstīgā dvēsele atnesusi sev līdzi šajā dzīvē. Bieži vien šo informāciju var iegūt patstāvīgi.

Kā pašam nolasīt savu pagātni? Sākumā jāizslēdz visi tie gadījumi, kad jūs tiekat "audzināts" par kļūdām, kuras sakņojas šajā dzīvē. Tādēļ jūs sīki analizējat visas savā dzīvē esošās problēmas, pieņemot, ka attiecībā uz jums notiek "audzināšanas" process: proti, izskaitļojat savas kļūdainās pārliecības un idealizācijas, kuras varējāt uzkrāt jau pavisam apzinīgā vecumā, un pamatojaties uz iespēju, ka jums tiek piemērots kāds no sešiem idealizāciju sagraušanas paņēmieniem. Vai arī visi paņēmieni vienlaikus.

Un tikai tad, ja kādai problēmai nekādi nav iespējams rast izskaidrojumu "karmas trauka" modeļa ietvaros, varat mēģināt ar vienkāršu loģisku spriedumu palīdzību saprast, tieši kādi negatīvi notikumi varēja būt jūsu tālajā pagātnē.

Piemēram, jums nepatīk ūdens un jūs baidāties mācīties peldēt, lai gan šajā dzīvē ne reizi neesat pārdzīvojis nāves bailes uz ūdens. Ļoti iespējams, tas nozīmē, ka jūsu karmiskajā ķermenī fiksētas šausmas, kuras jutāt kādā no iepriekšējām dzīvēm, kad slīkāt. Kā jūs slīkāt: būdams uz kuģa vai individuāli, nejauši vai ari jūs noslīcināja to būtu vēlams noskaidrot, lai šo informāciju varētu pareizi pārkodēt.

Tādējādi, pavisam loģiski izanalizējot cilvēka dzīves notikumus, reizēm ir iespējams izskaitļot, kāda inkarnācijas programma var būt fiksēta viņa smalkajā ķermenī un kādas idealizācijas vai karmiskās problēmas cilvēks varēja atnest sev līdzi no pagātnes. Šajā gadījumā pat nav nepieciešams izzināt iepriekšējās dzīves sīkumus pietiek saprast, kādu mācību dzīve mēģinājums dot. Un apgūt šo mācību, ļaujoties "audzināšanai". Vairāk nekas nav vajadzīgs.

Kā pašam nolasīt informāciju? Bet ko darīt, ja tomēr ir vēlams precīzi zināt, kas pagātnē noticis, lai savas atmiņas par to varētu mainīt?

Ir vairāki veidi, kā iegūt šādu informāciju.

Piemēram, meditācijas laikā var pasūtīt un ieraudzīt jums vajadzīgo ainu. Tas bieži vien izdodas, ja esat emocionāls un jums ir labi attīstīta iztēle. Meditācija var būt jebkāda, bet var būt arī speciāla. Piemēram, speciālā reinkarnacionālā meditācija pašlaik jau ir visai plaši izplatīta.

Var uzdot sev jautājumu pirms iemigšanas. Iespējams, atbildi saņemsit miegā, it īpaši ja šo jautājumu uzdosit katru vakaru desmitiem reižu. Atbilde var būt pilnīgi skaidra jūs sapnī redzēsit senus notikumus no savas tālās pagātnes. Vai arī redzēsit sapni, bet ar pārkodētu informāciju, kuru tāpat ar vienkāršu pārdomu (vai sapņu tulka) palīdzību ir iespējams saprast. -

Un, visbeidzot, var vērsties ar tiešu pieprasījumu pie savas zemapziņas. Kā to darīt, tas diezgan sīki aprakstīts grāmatas septītajā daļā.

Galu galā var lūgt palīdzību gaišreģiem. Tikai nevajag iet uzreiz pie vairākiem un uzdot viņiem vienu un to pašu jautājumu, jo saņemtās atbildes droši vien būs atšķirīgas un var jūs pavisam samulsināt. Tāpēc, ja ejat pie gaišreģa, sākumā pastrādājiet ar vienu atbildi. Ja tā nedod rezultātu, tad var lūgt nākamo norādījumu.

Tieši tāpat var strādāt ar jebkuru citu problēmu, kas no "karmas trauka" pozīcijām nav izskaidrojama. Jums bail no slēgtām telpām droši vien jūsu karmiskajā ķermenī fiksētas šausmas, kas jūs pārņēma nāves brīdī slēgtā telpā (jūs apbēra zemestrīces vai kara laikā, jūs iemūrēja u.tml.).

Līdzīgā kārtā var atrast pilnīgi saprātīgus ar inkarnāciju saistītus cēloņus daudzām cilvēku "fobijām". Svarīgi ir tikai pārlieku neaizrauties ar šiem meklējumiem. Mūsu novērojumi liecina, ka 90 95 procentos gadījumu pašreizējo problēmu cēlonis ir idealizācija un no tās izrietošie "audzināšanas" procesi. Un tikai 5-10 procentos gadījumu pašreizējo problēmu cēloņi sakņojas iepriekšējās dzīvēs.

Ko darīt ar iegūto informāciju? Pieņemsim, ka esat uzzinājis, tieši kāds negatīvs notikums bijis jūsu iepriekšējā dzīvē. Ko var darīt un kas jādara tālāk?

Tālāk viss ir vienkārši. Jūsu karmiskajā ķermenī fiksētā informācija ir jāpārkodē. Reāli mainīt jūsu pagātni nav iespējams tā sen jau pagājusi un atpakaļ vairs nekādi nav atsaucama. Bet, lūk, jūsu atmiņas par to gan var mainīt. Šajā nolūkā iesakām šādu vingrinājumu.

To var izpildīt vai nu tieši meditācijas laikā, kad jūs ieraugāt iepriekšējās dzīves notikumus, vai arī vēlāk, jebkurā brīvā brīdī, ja redzējāt informāciju sapnī, ieguvāt to, vēršoties pie savas zemapziņas vai pie gaišreģa.

Vingrinājums "PĀRKODĒJAM SAVU PAGĀTNI"

Radiet tādus apstākļus, lai 15 -20 minūtes jūs nekas netraucē.

Ērti iekārtojieties, aizveriet acis, atslābiniet ķermeņa muskuļus un apturiet domu skrējienu.

Izskatiet (vai iedomājieties) to notikumu, kura rezultātā jums radusies karmiskā problēma (jūs slīkstat, jūs apber ar zemi, jūs nogalināt citu cilvēku vai dzīvnieku, jums atņem dzīvību u.tml.) visos sīkumos (ja iespējams).

Tagad domās "attiniet" šo ainu atpakaļ, līdz notikuma sākumam. Un apzināti pārveidojiet šo notikumu tā, lai tam būtu laimīgas beigas. (Piemēram, jūs slīkāt, taču jums negaidot radās jauni spēki, jūs izdarījāt dažus vēzienus ar rokāin un uzpeldējāt virspusē. Un jūs satvēra laivā piebraukušie cilvēki. Vai arī jūs apbēra ar zemi, bet to redzēja jūsu draugs. Viņš sasauca cilvēkus, un jūs ļoti ātri atraka.)

Nopriecājieties, ka tik veiksmīgi esat izglābies no nelaimes. Domās izsakiet pateicību Dievam un savam sargeņģelim par palīdzību un glābšanu no nelaimes.

Atveriet acis un-atgriezieties normālā domu stāvoklī.

Vingrinājums, kā redzat, nemaz nav sarežģīts. Tas pieejams jebkuram cilvēkam, kurš spēj vismaz kaut ko saskatīt uz sava iekšējā ekrāna. Pat tad, ja šāda ekrāna nav, vingrinājumu tik un tā var izpildīt. Tikai attēla vietā viss tas pats ir jāizrunā (klusi) vārdos. Efekts būs tāds pats pozitīvs.

Pārkodējiet savus sapņus. Šo vingrinājumu var izmantot daudz plašāk, nevis tikai tālab, lai mainītu savas atmiņas par pagātni. Mēs iesakām to izmantot vienmēr, kad redzat murgainus sapņus. Ja pamostaties no šausmām sapnī jums kāds dzinās pakaļ, jūs kritāt no kraujas, jums uzbrauca mašīna vai arī notika kaut kas cits tikpat neiepriecinošs, tad pārkodējiet sapni!

Šajā nolūkā (pat tad, ja esat jau pamodies) aizveriet acis, atsauciet atmiņā biedējošo sapni un pievienojiet tam laimīgas beigas. Piemēram, ja krītat no kraujas, tad lejā ir nevis akmeņi, bet ūdens. Jūs iznirstat un laimīgi sasniedzat krastu. Ja jums kāds dzenas pakaļ, tad negaidīti ierodas policija un apcietina huligānus, bet jūs ar automobili aizved mājās. Un tā tālāk. Tādējādi jūs varat mainīt uz labo pusi savu reālo nākotni! Iespējams, ka sapnī jūs saņēmāt informāciju par savu tuvāko nākotni. Un, ja šo informāciju mainīsit, jūsu dzīves lodīte var ieripot citā, labvēlīgākā gultnē. Piepalīdziet tai, lai notiktu tā!

Tādējādi, lai izlabotu informāciju par negatīviem notikumiem jūsu iepriekšējās dzīvēs (tas ir, attīrītu jūsu karmisko ķermeni), ir jāapzinās attiecīgais notikums un domās tas jāizlabo, atstājot zināmo sākumu un pieliekot tam laimīgas beigas. Vēlam jums veiksmi šajā tīrīšanas posmā!

Bet mums ir laiks izdarīt kopsavilkumu.

KOPSAVILKUMS

1.   Lai izvairītos no "audzinošās" karmiskās iedarbības, ir jāattīra visi cilvēka smalkie ķermeņi.

2. Ja jūsu dzīvē ir problēma, kas atnesta līdzi no iepriekšējās dzīves, smalko ķermeņu attīrīšanu vēlams sākt ar karmisko ķermeni. Šādas problēmas ir ne vairāk kā 5 procentiem cilvēku.

3.  Lai veiktu karmiskā ķermeņa attīrīšanas procedūru, jāuzzina, tieši kāds negatīvs notikums bijis vienā no jūsu iepriekšējām dzīvēm. To var izdarīt ar meditācijas palīdzību, miegā, vēršoties pie savas zemapziņas vai pie gaišreģa.

4. Karmiskā ķermeņa attīrīšana tas nozīmē do-

> r

mās mainīt negatīvā notikuma gaitu tā, lai tam būtu laimīgas beigas.

5. Notikumu gaita domās ir jāmaina vienmēr, kad saņemat (piemēram, sapnī) informāciju par iespējamiem negatīviem notikumiem nākotnē vai pagātnē.

2. nodaļa KĀ ATBRĪVOTIES NO IDEALIZĀCIJĀM

Pēc kauzālā ķermeņa attīrīšanas ķersimies pie blīvāka mentālā ķermeņa, kas glabā visas mūsu idejas, zināšanas un informāciju par uzkrāto pieredzi. Tas glabā arī idealizācijas, ko rada mūsu nemierīgais prāts. Bet, kā jūs atceraties, tieši idealizācijas veido pamatu mūsu neapmierinātībai ar dzīvi, "karmas trauka" piepildīšanai un tam, ka mēs tiekam pakļauti "audzinošajai" karmiskajai iedarbībai.

Tātad nākamajā posmā, cenšoties atbrīvoties no "audzinošās" iedarbības, jāatbrīvojas no idealizācijām, kuras uzkrājis mūsu mentālais ķermenis.

Atbrīvoties ir gandrīz neiespējami. Te nu ar

lielu sarūgtinājumu jāatzīst, ka atbrīvoties no mums ļoti nozīmīgām idejām ir ārkārtīgi grūti, pat neiespējami.

Kā tad tā, jūs izlasījāt tik daudz pārspriedumu un tikai tāpēc, lai uzzinātu, ka no idealizācijām atbrīvoties nav iespējams? Tātad viss velti un mums šajā dzīvē lemts pastāvīgi pārdzīvot un ļauties "audzināšanai"? Par laimi, viss nebūt nav tik bezcerīgi.

Tik tiešām atbrīvoties no jums ļoti nozīmīgām idejām faktiski nav iespējams. Taču ir iespējams apzināti atbrīvoties no negatīvām emocijām,ja jums nozīmīga ideja kaut kādā veidā tiek sagrauta. Līdz ar to šī jums tik ļoti nozīmīgā ideja vairs nav idealizācija, bet paliek tikai jūsu ideāls. Un jūs pieļaujat, ka šis ideāls var tikt sagrauts, jo pasaule taču ir daudzveidīga un tai nav obligāti jābūt tādai, kādu jūs to iedomājaties.

Nepārdzīvojiet! Šajā nedaudz sarežģītajā ieteikumā īstenībā slēpjas pavisam vienkārša ideja. Nepārdzīvojiet, ja kaut kas notiek ne tā, kā jums gribētos! Ļaujiet pasaulei būt tādai, kādu to izveidojis Radītājs. Jūs neesat Radītājs un neprasiet, lai viss šeit notiek tikai pēc jūsu prāta.

Piemēram, jūs pats esat ļoti godīgs un vienmēr pārdzīvojat, ja izrādās, ka citi cilvēki ir negodīgi. Mēs iesakām jums, pašam paliekot godīgam cilvēkam, tomēr pieļaut, ka pasaule ir daudzveidīga un tajā nez kāpēc vajadzīgi arī negodīgi cilvēki. Ja ar šādu pieņēmumu esat samierinājies, tad tagad jūs nevis nosodāt negodīgos cilvēkus, bet tikai cenšaties saprast, kāpēc viņi ienāk jūsu dzīvē un kādu mācību ar konkrēto notikumu Dzīve (vai Augstākie spēki) jums vēlas dot. Tādējādi godīgums vairs nebūs idealizācija, bet pārvērtīsies par jūsu uzvedības normu un jūs varēsit izkļūt no karmiskās "audzināšanas" procesiem.

Tas nav tik vienkārši, tomēr, ja šāda nebūt ne sarežģīta doma stabili nostiprināsies jūsu galvā un jūs centīsities tai klausīt, tā jau ļoti drīz dos pozitīvus rezultātus.

Bet, lai šāda transformācija notiktu ātrāk, piedāvāsim jums dažus paņēmienus, ar kuru palīdzību jūsu idealizācija var kļūt par kādu no tām idejām, pie kurām jūs labprāt turaties, tomēr pieļaudams, ka citiem cilvēkiem var būt citādi uzskati.

Atsakieties no idealizācijas. Pirmais paņēmiens, kas var palīdzēt tikt vaļā no karmiskās

"audzināšanas", ir šāds domās atteikties no jums pārlieku svarīgās idejas.

Tas ir, apzinoties savu idealizāciju, jūs domās pats sev sakāt apmēram šādus vārdus: "Dievs, piedod man, ka es šim savam ideālam piešķīru pārlieku lielu nozīmi. Tagad es saprotu Tu šo pasauli tik daudzveidīgu radīji tādēļ, lai man pierādītu, ka mana pārliecība ir kļūdainai Turpmāk es pieļaušu, ka cilvēki manus ideālus graus, taču man tas vairs nebūs iemesls pārdzīvojumiem, bet gan tikai pārdomām. Es ar interesi vērošu, kā šie cilvēki rīkojas, un centīšos saprast, kādu mācību viņi man dod. Acīmredzot man kaut kā pietrūkst un viņi ir mani skolotāji. Es nerīkošos tā, kā viņi rīkojas, tomēr nekādu negatīvu emociju pret viņiem man arī nebūs, tas man nav vajadzīgs. Pasaule ir brīnišķīga savā daudzveidībā, un man ir prieks par tās pilnību."

Diezgan gari gan, toties pilnīgi. Jūs šo domu varat kaut kā modernizēt galvenais, lai saglabātos tās jēga: jūs pats nemaināties, taču pieļaujat, ka citi cilvēki var neatbilst jūsu cerībām.

Piemēram, jūs pats visādā ziņā paliekat godīgs, tomēr neieslīgstat pārdzīvojumos, ja jūs kāds piekrāpis (vai tikai taisās piekrāpt). Jūs saprotat: pasaule ir daudzveidīga un nav iespējams, ka tajā būtu tikai godīgi ļaudis vien. Nezin kādēļ tajā jābūt arī negodīgiem cilvēkiem piemēram, kādam taču ir jāsagrauj jūsu idealizācija attiecībā uz godīgumu!

Šādā veidā savās domās jums jāatsakās no pārdzīvojumiem nemitīgi, vismaz divus trīs mēnešus. Ja to darīsit no sirds un pēc jebkuriem pārdzīvojumiem, negatīvās emocijas var izzust no jūsu dzīves uz visiem laikiem.

Pārkāpiet savu idealizāciju. Nākamais paņēmiens, kas palīdz atteikties no idealizācijas, ir šāds ne tikai pieļaut to, ka citi cilvēki neievēro jūsu ideālus, bet arī pašam izdarīt ko tādu, ko agrāk uzskatījāt par nepieļaujamu. Tas, protams, ir grūti, bet, ja ņemsit talkā gribu un apzināti pārkāpsit pats savus ideālus, tad idealizācija jau ļoti drīz vairs nepapildinās jūsu "trauku" ar jauniem pārdzīvojumiem.

Kas konkrēti jāizdara? Tas, par ko jūs nosodījāt citus cilvēkus un ko uzskatījāt par nepieļaujamu.

Piemēram, jūs idealizējat sabiedrības viedokli un ļoti baidāties izdarīt ko tādu, par ko cilvēki varētu jūs nosodīt. Lai atteiktos no idealizācijas, jums ar patiku jāizdara kaut kas tāds, kas noteikti izraisīs valodas. Turklāt jāizdara, nevis iekšēji drebinoties un pašam sevi nosodot, bet gan viegli, ar baudu. Piemēram, jāapģērbjas nepiemēroti apstākļiem, jāizsaka savas personiskās domas, kas ir pretējas citu domām, jāatļaujas kāda ekstravaganta rīcība un tamlīdzīgi. Protams, cilvēki jūs nosodīs vai arī gluži vienkārši aprunās. Nu un tad, lai jau runā! "Ļaudīm muti neaizbāzīsi" tāda ir tautas gudrība. Par kaut ko taču viņiem jārunā, sagādājiet viņiem to prieku! Jūs gadiem ilgi savu dzīvi centāties veidot tā, lai viņi neko nevarētu pārjums pateikt, un šāda dzīve jums jau ir "līdz kaklam". Bet nu jūs gribat dzīvot nevis viņiem, bet sev pašam par prieku!

Vislabāk būtu jauno dzīvi sākt diezgan krasi, uzreiz izvirzoties uzmanības centrā. Viens, divi, trīs spilgti izlēcieni un ļaudis pieņems jūsu jauno veidolu, tas ir, beigs runāt par jums un sāks meklēt citus tematus. Bet, ja arī nebeigs, jūs pieļausit to, ka viņi ir nepilnīgi. Pasaule ir daudzveidīga, un tajā ir vieta arī tenkām un baumām. Jūs to saprotat un nepārdzīvojat, ja arī pats kļūstat par šo tenku objektu. Un, jo spilgtāks būs jūsu izlēciens, jo muļķīgāki jums šķitīs agrākie pārdzīvojumi: vai gan bija vērts tā pārdzīvot par niekiem!

Ja esat patoloģiski godīgs un negodīgus cilvēkus nosodījāt, tad pamēģiniet pāris reižu ar baudu sameloties. Vai pat nozodziet savam paziņam kādu nieka lietiņu (pildspalvu, saspraudi utt.). Bet tikai viegli, ar prieku, bez pašnosodījuma (vai arī kā iznāk, tikai lai vēlāk nebūtu pašpārmetumu)! Pēc tam jums vairs nevajadzēs to darīt jūs taču esat godīgs cilvēks un tāds arī paliksit. Tomēr jums vairs nebūs pamata nosodīt negodīgos pats taču reiz izdarījāt kaut ko tamlīdzīgu.

Ceram, ka saprotat mēs neaicinām radikāli mainīt savu vērtību sistēmu un pārvērsties no godīga cilvēka par meli un zagli, nebūt ne! Mēs tikai iesakām jums pāris reižu pamēģināt izdarīt to, ko uzskatāt par nepieļaujamu. Tad jums būs daudz vieglāk pieļaut to, ka citi cilvēki var domāt un rīkoties citādi nekā jūs.

Minēsim piemēru tam, kā šis paņēmiens tika izmantots nolūkā atteikties no idealizācijas. Uz konsultāciju atnāca sieviete, kura idealizēja savu skaistumu un sabiedrības viedokli. Idealizācija izpaudās tādējādi, ka viņa nevarēja iziet no dzīvokļa (pat ar atkritumu spaini līdz kāpņu laukumā esošajam atkritumu vadam), pirms tam stundu vai divas nepavadījusi pie spoguļa, lai savestu kārtībā savu tērpu un frizūru. Šāda piespiedu uzmanība attiecībā uz savu izskatu sagādāja viņai ne mazums raižu un pārdzīvojumu.

Mēs ieteicām šai sievietei apģērbties pēc iespējas vienkāršāk, sajaukt matus, nosmērēt seju ar sodrējiem un tādā izskatā aiziet uz veikalu. Pirmā viņas reakcija bija: "Tas nav iespējams, es nomiršu aiz pārdzīvojumiem!" Taču pēc tam viņa nomierinājās un ar gribasspēku piespieda sevi šo procedūru veikt (protams, bez jebkādas baudas). Izrādījās, ka neviens viņai pat nebija pievērsis uzmanību, bet tieši no tā viņa tik ļoti baidījās! Toties pēc tam iznest atkritumu spaini vai aiziet uz veikalu šai sievietei bija daudz vieglāk, jo nevajadzēja lieki tērēt laiku, lai savestu sevi kārtībā.

Protams, ne visas idealizācijas var sagraut tik viegli un ātri, attiecībā uz dažām piemērotu rīcību ir pat grūti izvēlēties (piemēram, ja ir dzīvības idealizācija, ko izraisījuši pārdzīvojumi miruša radinieka dēļ, nepavisam nav skaidrs, ko tādu varētu izdarīt pats taču nemirsi!). Tomēr, ja zināt, ka konkrēta rīcība jums kategoriski nav pieņemama un jūs par to briesmīgi nosodāt citus cilvēkus, tad pamēģiniet pats izdarīt kaut ko nepieļaujamu! Protams, mēs nerunājam par tādu rīcību, kuras rezultātā var iestāties krimināla vai citāda nopietna atbildība. Piemēram, nedaudz parājieties ja ir attiecību idealizācija. Nosebojiet svarīgu tikšanos ja atbildības sajūta ir pārlieku liela. Nopērciet sev kādu ļoti dārgu nieciņu ja idealizējat naudu. Izdariet acīmredzamu muļķību saprātīguma idealizācijas gadījumā un tā tālāk. Un redzēsit, ka jūsu pārdzīvojumi vairs nebūs tik skaudri. Proti, jūsu "trauks" daudz lēnāk pildīsies pārdzīvojumu sakarā.

Ja jebkāda tamlīdzīga rīcība jums ir absolūti neiespējama, varam ieteikt vēl vienu paņēmienu savu pārdzīvojumu pārkodēšanu ar afirmācijas palīdzību. Par šo paņēmienu pastāstīsim nākamajā nodaļā. Bet pagaidām izdarīsim kopsavilkumu.

KOPSAVILKUMS

1. Atbrīvoties no sev nozīmīgām idejām cilvēkam ir gandrīz neiespējami tas prasa ļoti lielus pūliņus.

2.  Tomēr ir iespējams apzināti atbrīvoties no negatīviem pārdzīvojumiem, ja jums nozīmīgas idejas kāds sagrauj. Tādējādi attiecīgā ideja vairs nav idealizācija, bet kļūst par vienu no tām cilvēka parastajām vērtībām, kuras nav jālabo ar "audzināšanas" procesu palīdzību.

3.  Atteikšanās no idealizācijas nebūt nenozīmē, ka jums jārīkojas tāpat, kā rīkojas cilvēki, kurus nosodāt. Jūs joprojām rīkojaties atbilstoši savai vērtību sistēmai, taču jums vairs nerodas lieli pārdzīvojumi, ja citi turas pie gluži citādas vērtību sistēmas.

4.  Vēl viens paņēmiens, kā atteikties no idealizācijas, ir šāds: apzināti sagraut sev pārlieku nozīmīgu vērtību tad jums vairs nebūs pamata nosodīt citus cilvēkus par viņu rīcību.

3. nodaļa AFIRMĀCIJA: ATTĪRĀMIES NO KĻŪDAINAS PĀRLIECĪBAS

Šajā nodaļā mēs vēlētos sīkāk pastāstīt par labi pazīstamu pašprogrammēšanas tehniku, ar kuras palīdzību ir iespējams no savas apziņas izstumt tur ieperinājušās kļūdainās pārliecības un aizstāt tās ar pozitīviem un lietderīgiem apgalvojumiem. Šos pozitīvos apgalvojumus, kuri nomaina negatīvās programmas, sauc par afirmācijām.

Divi afirmāciju izmantošanas mērķi. Šādas tehnikas pēdējā laikā ir ļoti izplatītas. Tās tiek izmantotas galvenokārt divu mērķu sasniegšanai.

Pirmkārt lai atbrīvotos no kļūdainajām pārliecībām, kuras noved pie ķermeņa slimībām. Šajā virzienā ļoti veiksmīgi darbojas tādi vispāratzīti speciālisti kā Luīze Heja [20] un Vladimirs Zikarencevs [21]. Viņi izstrādājuši pat speciālas slimību un kļūdaino pārliecību savstarpējās atbilstības tabulas. Pēc šīm tabulām jūs varat noskaidrot, kāda mentālā nostādne izraisījusi attiecīgā orgāna slimību. Pēc tam izraugāties pozitīvu apgalvojumu (afirmāciju) un, bieži to atkārtodams, izstumjat no savas apziņas kļūdaino pārliecību. Un reizē ar kļūdaino pārliecību padzenat arī slimību.

Otrs populārākais afirmāciju izmantošanas mērķis ir sevis ieprogrammēšana uz panākumiem biznesā. Mūsdienās izdotas daudzas rokasgrāmatas par to, kā kļūt veiksmīgam, un visas tās caurstrāvo viena un tā pati doma: panākumus gūst tikai tas, kurš tic pats sev un savai veiksmei [22, 23]. Bet šī ticība panākama pavisam vienkārši: jūs izraugāties mērķi un pastāvīgi daudzināt vēlamo, līdz nonākat tādā stāvoklī, ka esat pilnīgi pārliecināts mērķis gandrīz jau sasniegts vai tiks sasniegts. Un arī tālāk viss ir vienkārši: ja jūsu "traukā" nav pārlieku daudz grēku, mērķis tiks sasniegts, turklāt tikpat nenovēršami, cik nenovēršama ir gadalaiku mija. Apmēram tādas pašas nepieciešamo notikumu veidošanas tehnikas piedāvājam arī mēs šīs grāmatas septītajā daļā.

Afirmācija kā kļūdaino pārliecību labošanas līdzeklis. Mēs arī iesakām izmantot afirmācijas to kļūdaino pārliecību izlabošanai, kuras tā vai citādi iemājojušas jūsu mentālajā ķermenī un kļuvušas par iemeslu nepatīkamajai, bet "audzinošajai" apkārtējās pasaules ietekmei. Afirmāciju formulēšanā ir iespējamas divas "diezgan atšķirīgas pieejas.

Pirmā pieeja mainīt pašam sevi tā, lai vajadzīgie mērķi kļūtu viegli sasniedzami. Šajā gadījumā jūs vispirms formulējat savu negatīvo programmu, ietverot to vienā teikumā, piemēram: "Es nekad negūšu panākumus!", "Es neesmu pietiekami izglītots un nekad nedabūšu interesantu darbu!", "Es esmu neglīta un nekad neapprecēšos!" un tā tālāk.

Bet pēc tam formulējat šai negatīvajai programmai nozīmes ziņā pilnīgi pretēju apgalvojumu: "Es viegli un ātri gūstu panākumus sev interesantā darbības jomā!", "Mana izglītība ir pilnīgi pietiekama, lai es atrastu sev interesantu darbu!", "Es esmu brīnišķīga un interesanta, un daudzi vīrieši uzskatīs par godu mani bildināt!"

Kā redzat, šādi formulēta afirmācija ļauj pilnīgi mainīt attieksmi pret sevi, mainīt pašam sevi tā, ka agrākās šaubas un problēmas jūs vairs nekādā veidā neskar. Pareizi šo afirmāciju izmantojot, jūs no bikla un mūžīgu šaubu mākta neveiksminieka kļūsit par pašpārliecinātu un enerģisku cilvēku. Otrajā iepriekš minētajā gadījumā beidziet pārdzīvot par savu izglītību un ķerieties pie tā, uz ko jūsu dvēsele tiecas, ir taču ļoti daudz ievērojamu cilvēku, kas pat skolu nav beiguši un tomēr dzīvē guvuši lielus panākumus. Bet tādai sievietei, kura pati sevi uzskata par neatvairāmu, vīrieši vienmēr pievērsīs uzmanību, lai arī kādi būtu viņas reālie ārējie dotumi. Un tā tālāk.

Kā strādāt ar afirmācijām un panākt tik lieliskus rezultātus, pastāstīsim nedaudz vēlāk.

Otrā pieeja mainīt nevis sevi pašu, bet savu attieksmi pret īstenību. Dažkārt mēdz būt tā, ka pārdzīvojumu cēloni neizdodas mainīt ne ar kādām afirmācijām, jo tas ir daļa no objektīvās īstenības. Piemēram, jums kopš dzimšanas ir pārāk liels deguns vai sēžamvieta, jūs esat pārāk garš vai pārāk resns. Ne ar augumu, ne degunu, ne citām sava organisma īpatnībām neko izdarīt nav iespējams (varbūt vienīgi plastiskā operācija te var ko līdzēt, taču tā jums nav pa kabatai), un tas ir pastāvīgs jūsu negatīvo pārdzīvojumu cēlonis.

Arī šādā gadījumā var izmantot afirmācijas, tikai šoreiz tām jāpalīdz mainīt jūsu attieksmi pret īstenību, padarīt šo īstenību jums pievilcīgu un tīkamu.

Te nu būs grūti sev iestāstīt, ka "mans deguns ir maziņš un ļoti skaists", jo afirmācija deguna lielumu neietekmēs un tas, ko jūs ik dienu redzēsit spogulī, šo apgalvojumu apgāzīs. Tāpēc labāk afirmāciju formulējiet tā, lai sava deguna veidojumā atklātu ko neparastu, piemēram: "Mans īpatnējais deguns liecina par to, ka esmu izcils, neikdienišķs cilvēks. Tādu cilvēku pasaulē nemaz nav tik daudz. Es neesmu tāds kā visi un ar to lepojos."

Attiecībā uz otro iepriekš minēto piemēru afirmācija varētu būt šāda: "Mana figūra akcentē manu seksualitāti un piesaista man tādu vīriešu uzmanību, kuri prot novērtēt īstu sievieti." Vispār ir jāsāk lepoties ar to, par ko agrāk kaunējāties, jo "tas" norāda, ka jums piemīt kādas sevišķas īpašības, kuru citiem cilvēkiem trūkst. Un galu galā izrādīsies, ka dzīve ir brīnišķīga un visi agrākie pārdzīvojumi bija vienkārši smieklīgi.

Kāda veida afirmācija jums vajadzīga izvēlieties pats! Kāda veida afirmāciju konkrētajā gadījumā izmantot tas jāizlemj jums. Galvenais ir saprast, ko īsti gribat: mainīties pats vai mainīt tikai savu attieksmi pret kādu reālu faktu. Piemēram, jūs esat nedaudz slinka un šī īpatnība, kaut arī jūsu dzīvi īpaši netraucē, tomēr pastāvīgi provocē uz pašnosodījumu un līdz ar to izraisa "karmas trauka" piepildīšanos.

Tātad atbilstoši savai izvēlei jūs varat formulēt pirmā veida afirmāciju: "Esmu enerģiska un lietišķa sieviete, ikviens manas dzīves mirklis ir piesātināts ar darbu, es ļoti aktīvi cenšos sasniegt savus mērķus, un tas man labi izdodas." Rezultātā jūs no paslinkas un mierīgas (bet ar sevi neapmierinātas) sievietes pārvērtīsities par savdabīgu "elektromobili", kam ne brīdi nav miera un kas visu laiku aizņemts ar kaut kādām savām darīšanām.

Ja izvēlaties citādu pieeju, formulējiet otra veida afirmāciju: "Lai arī ko es darītu, vienmēr un visu paspēju laikā. Ikviena mana problēma atrisinās pati no sevis, bez manas aktīvas līdzdalības. Es priecājos par dzīvi, un dzīve savukārt iepriecina mani, sniegdama tik daudz atpūtas iespēju, cik vien man vajag!" Rezultātā jūs savu dzīvesveidu nemaināt, taču sevi par slinkumu vairs nenosodāt jo esat pateicīga Dzīvei, ka tā pati atrisina visas jūsu problēmas un neprasa no jums pārlieku rosību. Varbūt jūs nesasniegsit to, ko var sasniegt superlietišķa sieviete, bet tāpēc jau jūsu dzīve nebūs sliktāka.

Kā redzat, divas dažādas pieejas vienai un tai pašai situācijai un attiecīgi divas gluži dažādas afirmācijas. Taču rezultāts abos gadījumos vienāds jūs tiekat vaļā no saviem negatīvajiem pārdzīvojumiem un sākat priecāties par dzīvi. Tātad jūsu "trauks" vairs tik strauji nepildās un Dzīve savus "audzināšanas" procesus atceļ.

Taču, lai šo brīnišķīgo instrumentu liktu lietā, ir jāzina savas negatīvās programmas, kuras pēc tam vajadzēs pārprogrammēt.

Afirmāciju formulēšanas noteikumi. Bet, pirms sākam sevi pārprogrammēt, ir jātiek skaidrībā par afirmāciju formulēšanas noteikumiem. Šie noteikumi nav sarežģīti, taču, ja tiek ievēroti, minētā pašprogrammēšanas instrumenta efektivitāte krasi paaugstinās. Tātad mūsu ieteikumi ir šādi:

1.  Afirmācija nedrīkst būt pārāk gara. Tā formulējama vienā vai divos teikumos, kas sastāv no jums saprotamiem un patīkamiem vārdiem.

2.   Afirmācija jāformulē tādā veidā, lai tā pēc nozīmes būtu pilnīgi pretēja negatīvajai programmai, no kuras gribat atbrīvoties, un lai tā atbilstu jūsu izvēlei jautājumā tieši kā jūs sevi pārprogrammēsit.

3.  Izraudzītie pozitīvie apgalvojumi nedrīkst ietvert noliegumu, jo tie taču izsaka to, ko jūs gribat, nevis to, ko negribat. Reizēm gan no šīs prasības var arī atkāpties.

4. Afirmācijā vienmēr jābūt runai par jums, proti, vienmēr izmantojiet vietniekvārdus "es", "man", "mani" un tā tālāk. Ja afirmācija formu lēta vispārīgās frāzēs ("Šī pasaule ir brīnišķīga un visiem cilvēkiem dod to, ko viņiem gribas."), tai var nebūt nekāda sakara ar jums un maz ticams, ka tā palīdzēs atrisināt jūsu problēmu.

5. Afirmācijai jābūt "jūsējai", proti, tai jābūt jums tīkamai un tās atkārtošanai jāizraisa jūsu dvēselē gaišas jūtas. Mehāniska pat vispareizākās, tomēr jums-iīesaprotamas vai nepatīkamas frāzes atkārtošana nedos nekādu rezultātu.

Ja izmantosit šos ieteikumus darbā ar savām negatīvajām programmām, tad drīz vien no tām vairs nepaliks ne miņas. Tātad pie darba.

Izslēdzam kopš bērnības iesakņojušās negatīvās programmas. Vispirms jāpastrādā ar tām negatīvajām programmām, kuras savu bērnu apziņā ieliek vecāki. Atcerieties savu bērnību. Ko vecāki jums teica, kad gribēja saukt jūs pie kārtības vai iegrožot jūsu nevaldāmo temperamentu? Vai viņu leksikā nebija apmēram šādu izteicienu: "Stulbenis! Nepraša! Neko tu nevari! Tev neko nevar uzticēt! Vienmēr tu visu sabojā! Kurā tu tāds esi atsities?!" (Labs jautājums, kuru apdomāt vecākiem dažkārt tiešām būtu lietderīgi.)

Ja šādi izteicieni bija, tad attiecīgās programmas izskaušanai no zemapziņas afirmācija jums var pat loti noderēt. īpaši tad, ja vēl varat atsaukt atmiņā, kā tieši vecāki jūs bērnībā apsaukāja. Tas nozīmē, ka šie aizvainojumi un pārdzīvojumi vēl joprojām dzīvo jūsu zemapziņā un ietekmē pašreizējo dzīvi. Bērns tā taču ir atvērta sistēma. īpaši viņš uzticas saviem vistuvākajiem cilvēkiem vecākiem. Tāpēc itin viss, ko vecāki saviem bērniem saka, bieži vien

bez jebkādas kritikas un aiztures nonāk un tūdaļ pat fiksējas bērna zemapziņā. Un bieži vien atstāj neapzinātu ietekmi uz visu viņa turpmāko dzīvi. Uzreiz pateiksim, ka nemaz negribam apvainot vecākus. Mēs ļoti labi saprotam, ka tēvam un mātei nervi nav no dzelzs un arī bērni paši ar savu uzvedību viņus dažkārt gluži vienkārši izprovocē uz skarbiem vārdiem.

Parasti šādas, no bērnības līdzpaņemtās negatīvās programmas izpaužas tādējādi, ka cilvēkam ir problēmas ar lēmumu pieņemšanu (savas pilnības idealizācija es nedrīkstu kļūdīties, citādi mani rās). Bet jūs taču esat pieaudzis un gluži prātīgs cilvēks, spējat reāli novērtēt situāciju un nesvārstoties pieņemt apzinātu lēmumu. Tomēr jums pašam iekšā ieperinājusies neapzināta ideja, ka jebkuras kļūmes dēļ jūs atkal var nosaukt par stulbeni, un tāpēc jūs visiem spēkiem cenšaties kļūdas nepieļaut. Jūs neļaujat sev kļūdīties, tāpēc saskaņā ar karmisko "audzināšanu" jūsu pieņemtie lēmumi parasti tiešām izrādās nepareizi un jūs par tiem pārdzīvojat.

Tādēļ vecāku iedvestā "mentālā indeve", kas saistīta ar jūsu spējām vai nepilnībām, ir no savas apziņas jāizskauž. Šai nolūkā iesakām izmantot šādu vingrinājumu.

Vingrinājums "IZDZĒŠAM BĒRNĪBAS GADU PĀRDZĪVOJUMUS"

Paņemiet tīru papīra lapu. Ar vertikālu līniju sadaliet to uz pusēm. Lapas kreisajā pusē augšā uzrakstiet: "Ko par mani runāja Manas iesaukas. Mani trūkumi", bet labajā pusē "Pozitīvi apgalvojumi".

Tagad atsauciet atmiņā, kādas iesaukas vai negatīvus apgalvojumus jūsu bērnībā lietoja tēvs

un māte, cenzdamies iegrožot jūsu enerģiju un padarīt jūs par paklausīgu un disciplinētu bērnu (varbūt viņi vēl tagad runā ar jums tādā pašā garā un īpašu problēmu ar atcerēšanos jums nebūs). Runa ir par apmēram šādiem izteicieniem: "Nemākulis!", "Kā bez rokām!", "Nejēga!", "Neliete!", "Tu neko nevari!", "Paskaties pati uz sevi!", "Ne cepts, ne-vārīts!" un citiem tamlīdzīgiem domugraudiem.

Ierakstiet visus šos izteicienus citu zem cita kreisajā pusē. Iespējams, ka uzreiz pat nevarēsit atcerēties visas iesaukas un aizvainojošos vārdus, ko esat dzirdējis no saviem vecākiem. Tas nekas. Ja atmiņā pamazām uzpeldēs aizvien jaunas epizodes, varēsit šo stabiņu papildināt.

Pēc tam labajā pusē uzrakstiet pozitīvos apgalvojumus, pēc savas nozīmes pretējus kreisajā pusē ierakstītajiem negatīvajiem izteicieniem. Katram kreisajā pusē fiksētajam izteicienam jāatrod gluži pretējs pozitīvs apgalvojums afirmācija.

Piemēram, pretī ierakstam "Nemākulis!" rakstiet apmēram tā: "Esmu prasmīgs un talantīgs cilvēks, es viegli panāku visu, ko gribu!" Pretī izteicienam "Kā bez rokām!" rakstiet: "Man lieliski padodas jebkurš darbs!", pretī vārdam "Neliete!" "Es esmu brīnišķīgs cilvēks, citi cilvēki mani mīl un man uzticas!", pretī frāzei "Ne cepts, ne vārīts!" "Esmu enerģisks cilvēks, savas dzīves saimnieks, es vienmēr sasniedzu paša nospraustos mērķus!" un tā tālāk.

Pozitīvo apgalvojumu formulējumi var būt jebkādi. Svarīgi ir tikai tas, lai tie neietvertu priedēkli "ne" un pēc nozīmes būtu pretēji negatīvajiem apgalvojumiem, ko pauduši jūsu vecāki vai citi cilvēki, kurus jūs bērnībā uzskatījāt par autoritātēm (skolotāji, radinieki, draugi utt.).

Ko darīt ar afirmāciju. Kad šis darbiņš paveikts, jums kādu laiku jāpastrādā ar labajā pusē ierakstītajiem pozitīvajiem apgalvojumiem. Šā darba gala rezultātam jābūt tādam iekšējam stāvoklim, ka jūs esat cieši pārliecināts: labajā pusē fiksētie pozitīvie apgalvojumi ir jūsu dzīves sastāvdaļa, un tieši uz tiem pamatota jūsu rīcība. Šādu stāvokli panākt nav īpaši viegli, tomēr tas ir iespējams.

Var būt vairāki varianti, kā strādāt ar pozitīvajiem apgalvojumiem.

Pirmais visus labajā pusē fiksētos pozitīvos apgalvojumus pārrakstiet ar roku ne mazāk kā 300 reizes. Ar šo pārrakstīšanu varat nodarboties ne biežāk kā 10 reizes dienā. Tātad šim darbam būs nepieciešams apmēram mēnesis.

Otrais variants iemācīties šos pozitīvos apgalvojumus no galvas (vai, pārrakstītus uz mazas lapiņas, nēsāt sev līdzi) un domās tos atkārtot kā mantru vai lūgšanu. Kopējais šai atkārtošanai nepieciešamais laiks trīs līdz piecas stundas.

Turklāt uzrakstiet (vai izprintējiet) šos pozitīvos apgalvojumus uz papīra un piestipriniet savā darba vietā pie sienas lai tie jums pastāvīgi būtu redzami.

Tādējādi jums izdosies izskaust no savas zemapziņas negatīvās programmas, ko jūsu tālajā bērnībā jums iedvesuši vecāki vai citi cilvēki. Un tās vairs nevarēs negatīvi ietekmēt jūsu dzīvi.

Autoritāšu iedvestās negatīvās programmas.

Negatīvu programmu var iegūt ne tikai bērnībā, bet arī gluži apzinīgā vecumā no jebkurām personām, ja vien to viedoklim, jūsuprāt, ir vismaz kaut kāda nozīme. Piemēram, ja cilvēks, kuru jūs cienāt, kritiski raksturo jūs, jūsu spējas vai arī izsaka visai neiepriecinošu prognozi attiecībā uz jūsu nākotni.

Mums zināmi diezgan daudzi gadījumi, kad slaveni ārsti, gaišreģi, astrologi un jebkuri citi speciālisti faktiski "ieliek" savu paeientu zemapziņā negatīvas programmas, apmēram šādas: "redzu, ka jūs ar savu sievu (vīru) izšķirsities", "dzīves līnija uz jūsu plaukstas ir īsa, tātad jums atlicis dzīvot vairs tikai neilgu laiku", "jūsu dzimtā visi mirst ar vēzi (nodzeras, šķiras, ir vientuļi, paliek bez bērniem vai bez naudas utt.)", "šajā biznesā jūs panākumus negūsit" un tamlīdzīgas. Jo lielāka autoritāte jūsu acīs ir cilvēks, kas šo viedokli izsaka, jo dziļāk šis viedoklis iespiežas zemapziņā un faktiski sāk noteikt jūsu dzīvi (saskaņā ar karmiskās "audzināšanas" piekto paņēmienu).

Visļaunāk ir tad, ja cilvēks attiecīgo programmu jau aizmirsis (vai izstūmis no savas apziņas), taču dzīvē faktiski vadās tieši pēc tās. Sī programma tādā vai citādā veidā jāizvelk no viņa zemapziņas un jāpārprogrammē. To var izdarīt dažādi.

Piemēram, var konkrēto situāciju atdzīvināt savā atmiņā, cik vien iespējams, spilgti un mainīt tās gaitu, respektīvi, pieņemt, ka attiecīgais cilvēks teicis pavisam citus vārdus. Tādējādi jūs varēsit izslēgt šā cilvēka iedvesto negatīvo programmu un aizstāt to ar pozitīvu programmu, kura jūsu dzīvi nekādā ziņā neindēs. Taču jums tas viss jāstādās priekšā spilgti, tēlaini, piesātināti, ne mazāk kā 20 reizes.

Ja jums ar vizualizāciju ir problēmas, situācijas labošanai varat izmantot afirmāciju. Izpildiet šādu vingrinājumu.

Vingrinājums "IZSLĒDZAM NEGATĪVO PROGRAMMU"

Paņemiet tīru papīra lapu. Atcerieties, kāda tad īsti bija tā frāze, kuru pateica cilvēks, ko jūs cienījāt, un kura jums saindējusi dzīvi (piemēram: "Jūsu dzimtā visas sievietes ir vientuļas.").

Formulējiet citu frāzi, kas pēc satura ir tieši pretēja minētajai (piemēram: "Mūsu dzimtā jebkurai sievietei var būt pilnvērtīga ģimene un daudz bērnu.").

Uzrakstiet šo frāzi uz papīra. Pārrakstiet ne mazāk kā 300 reizes.

Iegaumējiet to un pie sevis atkārtojiet kopumā ne mazāk kā piecas stundas.

Tādējādi jūs varēsit izskaust no savas zemapziņas negatīvo programmu, kuru tur neuzmanības dēļ (vai pat apzināti) ierakstījis cilvēks, kas jūsu acīs bija autoritāte, un aizstāt to ar pozitīvu programmu, kas jūsu dzīvi padarīs pilnvērtīgāku un komfortablu.

Vēl viens negatīvu programmu avots ir jūsu paša negatīvā dzīves pieredze.

Dzīves pieredzē sakņotās negatīvās programmas. Šādas programmas daudziem cilvēkiem rodas pēc tam, kad viņi bijuši iesaistīti notikumos, kas izraisījuši lielus emocionālos pārdzīvojumus, lielākoties negatīvus.

Piemēram, automobiļa "Volga" (vai jebkādas citas firmas mašīnas) tehnisku traucējumu dēļ esat piedzīvojis smagu autoavāriju. Pēc atveseļošanās jūs droši vien uz šīs firmas automobiļiem skatīsities ar aizdomām un, ja vien būs iespējams, izvairīsities no braukšanas ar tiem.

Cits variants jūs no savām kārtējām neveiksmēm esat izdarījis zināmus secinājumus ("Man nekad neveicas!", "Man lemts būt nabadzīgam!"), un nu šī programma neatkarīgi no jūsu gribas un pūliņiem nosaka jūsu dzīves notikumus.

Vēl viens variants iesaistīšanās kaut kādos ļoti nepatīkamos notikumos. Piemēram, jūs ne visai likumīgā ceļā tikāt pie lielas naudas, bet par to uzzināja bandīti un sāka jums uzmākties. Beidzot jums nācās visu naudu atdot un pašam ilgi slapstīties, lai atkal nenonāktu viņu nagos. Galu galā jūsu zemapziņā var stabili iesakņoties apmēram šāda programma: "Liela nauda tas ir bīstami."

Pēc šā notikuma pagājuši daudzi gadi, tas jau ir piemirsies, un jūs atkal mēģināt tikt pie peļņas. Jūs ļoti nopūlaties, tomēr izvērst savu biznesu nekādi nevarat. Zināmu līmeni tas sasniedzis, taču par spīti visiem pūliņiem jums neizdodas tam tikt pāri un savu darbību paplašināt. Un šāda situācija turpinās jau vairākus gadus. Jūs nekādi nevarat saprast, kur īsti ir problēma. It kā būtu gan pieredze, gan sakari, gan labs uzņēmums, tikai tas neattīstās. Un nekādi pūliņi nevainagojas ar panākumiem.

Šīs situācijas cēlonis meklējams tieši jūsu pagātnē. Varbūt jūsu kādreizējās bailes, kas bija saistītas ar lielu naudu, tagad, jums pašam to nemaz neapzinoties, kontrolē situāciju. Jūsu zemapziņa baidās no lielas naudas, jo tā var būt saistīta ar dzīvības apdraudējumu. Un zemapziņa sargā jūsu dzīvi, neļaujot tajā ienākt lielai naudai.

Tā notiek diezgan bieži. Lūk, piemēri.

Uzņēmējs, kuram pieder kiosks tirgū, nekādi nevar paplašināt savu biznesu, lai gan nekādu acīmredzamu šķēršļu tam nav. Taču ir atmiņas par agrāko pieredzi, kad viņš paņēma lielu kredītu, līdz ar to viņam radās nopietnas problēmas un beidzot nācās mainīt dzīvesvietu.

Jauns, enerģisks valsts uzņēmuma direktors (krīzes administrators) nekādi nevar paplašināt ražošanu un noorganizēt produkcijas realizāciju par naudu (nevis bārtera veidā). Viņa pagātnes pieredze ir saistīta ar tik sekmīgu komercstruktūras vadību, ka pēc tam, kad tika nopelnīta liela nauda, nācās ilgstoši un vienlaikus cīnīties gan ar nodokļu inspekciju, gan nodokļu policiju, gan reketu. Galu galā viņš zaudēja visu naudu, bet ieguva stabilu programmu, atbilstoši kurai tagad baidās saņemt lielu naudu.

Kā cīnīties ar šādu programmu? Tieši tāpat kā iepriekšējos gadījumos. Vispirms ir jāaktualizē sava negatīvā pieredze un tad jāmēģina formulēt, kāda programma varēja rasties šīs pieredzes rezultātā. Respektīvi, noformulēt to kā frāzi, kas sastāv no trim līdz pieciem vārdiem. Pēc tam jānoformulē satura ziņā pretējs apgalvojums un domās tas jāatkārto kopumā trīs līdz piecas stundas ilgi. Galu galā negatīvā programma būs izskausta un vairs neietekmēs jūsu dzīvi.

Aplūkosim piemērus tam, kādas varētu būt negatīvās programmas un kādas to izskaušanai paredzētās afirmācijas. Turklāt negatīvās programmas noformulētas jau kā iekšējas programmas, tas ir, kā rezultāts, ko dod analoģiski citu cilvēku apgalvojumi vai personiskā pieredze. Tiek minētas tiklab pirmā, kā ari otrā tipa pozitīvās afirmācijas, un attiecīgais tips norādīts ar ciparu pēc teikuma.

■   Es neesmu sabiedrisks cilvēks, man ir grūti iepazīties.

n Es esmu atklāts un sabiedrisks cilvēks. Citi cilvēki vienmēr tiecas pie manis, un man vienmēr ir par ko ap-viņiem runāt. (1)

■   Es slikti pazīstu cilvēkus.

□   Ar mani kontaktu meklē tikai labi cilvēki. Viņi ir noskaņoti man labvēlīgi un vēl man tikai labu. (1)

■   Prieks ir jānopelna.

□   Prieks tā ir manas dzīves sastāvdaļa, un es to izjūtu vienmēr un visur! (1)

■   Es nevienam neesmu vajadzīgs!

□  Man vienmēr būs kas vērtīgs, ko darīt, cilvēki tiecas pie manis, un es viegli atrisinu viņu problēmas. (1)

■   Es sava rakstura dēļ nekad neapprecēšos!

n Es pati pēc rakstura esmu neparasta, tāpēc mana ģimenes dzīve būs interesanta un notikumiem bagāta! (2)

■   Es nevienam nevaru neko atteikt! (Nevaru pateikt "nē".)

□   Man vispār nav nekādu tiesību cilvēkiem kaut ko liegt! Katrs pelnījis to, kas viņam ir. Es neiejaucos Augstāko spēku darīšanās un pieļauju, ka ikviens saņem tādu mācību, kādu Dzīve viņam dod. (1)

■   Man jāatbild par visu, kas manā dzīvē noticis!

n Par visu jau sen ir atbildēts, es dzīvoju viegli un ar prieku baudu to, ko Dzīve man sniedz! (2)

■   Esmu bezatbildīgs cilvēks, neko nevaru izdarīt līdz galam.

d Es vienmēr pareizi paredzu, ar ko viss beigsies, un tāpēc labāk nekā citi zinu, kad vajag apstāties un nogaidīt. (2)

■      Man jāizdara viss, turklāt laikā!

□   Man nevienam nav jāatskaitās! Es dzīvoju ar prieku un daru tikai to, kas man padodas viegli un ātri! (1)

■     Kas es par sievieti!

□   Es sevī saskatu Sievieti un ļauju tai uzplaukt! (1)

■   Nevaru pieļaut, ka cilvēki domā par mani ko sliktu!

□   Katrs pelnījis tādu dzīvi, kāda viņam ir. Es nejaucos citu cilvēku dzīvē un neuztiepju viņiem savas domas par sevi. Es ļauju, lai viņi par mani domā, ko vien vēlas!

Tabulā esam devuši savus afirmāciju variantus, kas palīdz tikt vaļā no negatīvajām programmām. Jūs varat paši sev formulēt arī citādas afirmācijas, tikai tām jābūt jums tuvām, saprotamām un jāizraisa patīkamas sajūtas ķermenī.

Cīņā ar idealizācijām izmantosim afirmācijas. Ja pievērsīsit uzmanību pēdējā tabulā ietvertajai negatīvajai problēmai, tad ievērosit, ka tā nepārprotami liecina par savas pilnības idealizāciju.

Lai jūs tiktu vaļā no šis idealizācijas, piedāvājam attiecīgu afirmāciju. Daudzkārtēja šīs afirmācijas atkārtošana izslēgs pārdzīvojumus savas paša (nepilnības dēļ, respektīvi, ļaus cilvēkam izvairīties no "audzināšanas" procesa.

Tieši tāpat var strādāt arī ar pārējām idealizācijām. Turklāt, aprakstot idealizācijas grāmatas pirmajā daļā, mēs ar piemērierrrparādījām, kādas var būt šīm pārlieku nozīmīgajām idejām raksturīgās negatīvās domas. Gluži vienkārši attiecībā uz katru negatīvu pārdzīvojumu ir jāatrod atbilde pozitīva apgalvojuma formā un kādu laiku jāpastrādā ar to. Tad kādreizējā idealizācija kļūs tikai par ideju un jūs pēc tās varēsit vadīties, bet varēsit arī neņemt to vērā. Taču nekādā ziņā jums nebūs jāpārdzīvo, ja šo ideju sagraus citi cilvēki vai arī jūs pats to izdarīsit.

Minēsim afirmāciju piemērus attiecībā uz dažām idealizācijām no tā idealizāciju klāsta, kas tika aplūkots pirmajā grāmatas daļā.

Varas idealizācija:

■    Es šajā situācijā esmu saimnieks, jūs visi esat manās rokās, un tāpēc jums no manis ir jābaidās un mani jāciena!

□ Es priecājos par cilvēkiem un patiesi cenšos viņiem palīdzēt, izmantojot visas savas iespējas!

h Cilvēki ir tik nožēlojami, viņi trīc un dreb manā priekšā un vispār nav manas uzmanības vērti!

n Es palīdzu visiem cilvēkiem, un tas man sagādā patiesu prieku!

■    Tikai es esmu cienīgs jūs vadīt, bet jūs nevarat saprast tik vienkāršu patiesību!

□    Es pieļauju, ka cilvēkiem var būt jebkāds viedoklis, pat kļūdains!

Naudas idealizācija:

■    Man nekad nepietiek naudas!

□    Es lieliski protu rīkoties ar savu naudu, man tās vienmēr ir diezgan un ar katru dienu kļūst aizvien vairāk un vairāk!

■    Man lemts dzīvot bez naudas, nekas man nevar līdzēt!

n Es pats esmu savas dzīves saimnieks un viegli iegūšu tik daudz naudas, cik man vajadzēs!

■    Kāpēc gan man dzīvē tik ļoti neveicas, visi mani pūliņi kaut cik uzlabot savu materiālo stāvokli lemti neveiksmei!

□   Es esmu savas dzīves saimnieks! Visi mani pūliņi vainagojas ar lieliskiem rezultātiem! Man ir tik daudz naudas, cik es vēlos!

■    Nauda mūsu valstī tiek sadalīta nepareizi, pie tās tiek vienīgi blēži un afēristi, šeit beidzot ir jāieved kārtība!

□   Neņemos spriest par to, cik pareizi iekārtota šī pasaule, es ļauju tai pastāvēt, un pasaule pret mani ir laba! Es saņemu visu, kas man patiešām ir vajadzīgs!

■    Kā gan cilvēki var tik daudz domāt par naudu!

□    Katram cilvēkam šajā dzīvē ir savi mērķi un uzdevumi, un es pieļauju, ka cilvēki izvēlas to, kas viņiem vajadzīgs!

Uzticēšanās un uzticības idealizācija:

■    Es šiem cilvēkiem tik ļoti uzticējos, bet viņi mani neģēlīgi piekrāpa un iegāza!

□   Neņemos nosodīt citus cilvēkus par viņu rīcību viņi rīkojas atbilstoši savām idejām. Es pieņemu cilvēkus tādus, kādi viņi ir!

■    Es šim cilvēkam esmu uzticīga, un viņam ir jāpaliek uzticīgam man!

□    Par savu uzticību es neko neprasu pretī. Es dāvāju savu uzticību šim cilvēkam! Tā ir manas dzīves norma, un es par to priecājos, un man ir vienalga, kā rīkojas citi.

■    Šajā dzīvē vairs nav nekā svēta, viss sagrauts un atdots apgānīšanai!

□   Dzīve mainās, un tai nebūt nav jāatbilst manām idejām vai cerībām. Es pieņemu dzīvi tādu, kāda tā īstenībā ir!

Visām pārējām idealizācijām atbilstošo aflrmāciju piemēri doti 2. pielikumā. Iesakām tos izmantot vienmēr, kad esat konstatējis savu kārtējo idealizāciju.

Provizorisku kopsavilkumu izdarot, var secināt, ka aflrmāciju mērķis ir izskaust no mūsu mentāla kļūdainās pārliecības un piesātināt to ar pozitīvām domām. Tas viss jau būtu labi, taču darbam ar afirmācijām ir dažas īpatnības, kuras jāņem vērā.

Afirmāciju izmantošanas īpatnības. Aflrmāciju izmantošanas efektivitāte ir atkarīga no vairākiem faktoriem. Jūsu nemierpilnais un nekontrolējamais prāts daudzu gadu laikā ir pamatīgi piepildījis jūsu galvu ar visdažādākajām idealizācijām un kļūdainām pārliecībām. Tātad, lai tās ātrāk izskaustu, jums, cik vien iespējams, intensīvi un enerģiski jāpiesātina sevi ar pozitīvām domām.

Pozitīvo domu kopumam jābūt ne mazākam par jūsu mentālu piepildījušo negatīvo pārliecību kopumu. Un, tā kā jūsu rīcībā nav daudzu gadu, ko veltīt kļūdaino pārliecību izskaušanai,pārprogrammēšanas procesam jābūt ļoti intensīvam.

Tas viegli panākams grupveida nodarbībās, ja ir labs vadītājs, kurš rada augsti enerģētisku kolektīvas eiforijas un uzbudinājuma stāvokli. Divi trīs semināri un jūsu galvā līdz šim dominējušā pašnosodījuma vietā iemājos pārliecība par sevi un pozitīvas programmas.

Ja jūs ar šīm metodikām nodarbojaties patstāvīgi, ar grāmatu palīdzību, tad rezultāti nebūs tik ātri sasniedzami. Ja jūsu galvu vai pušu plēš dažādas problēmas un šaubas, tad izraisīt sevī jūsmīgu ekstāzi ir ļoti grūti.

Tieši tāpēc tiem, kurus visvairāk māc šaubas, mēs iesakām afirmācijas ne tikai atkārtot domās, bet arī pārrakstīt. Pārrakstīšanas laikā informācija mūsu zemapziņā ieplūst pa kaut kādiem citiem kanāliem un tiek labāk apgūta. Proti, afirmācijas strādā un izspiež no jūsu zemapziņas kļūdainās pārliecības.

Vairākkārtēja un ilgstoša afirmācijas atkārtošana arī dod noturīgu rezultātu jūs sāksit ticēt tajā ietvertajai idejai. Un, jo enerģiskāk un emocionālāk afirmāciju atkārtosit, jo lielāks būs tās izraisītais efekts.

Pārklāsim traipu ar baltu krāsu. Mēģinot atrast tēlainu analoģiju afirmācijas darbībai, varētu minēt šādu salīdzinājumu.

Iedomājieties, ka jūsu kļūdainā pārliecība ir traips uz baltas papīra lapas. Šis traips jums traucē dzīvot, jo izraisa dažādus negatīvus pārdzīvojumus. Lai jūs varētu veiksmīgi funkcionēt, no šā traipa kaut kādā veidā ir jāatbrīvojas. Šeit iespējami varianti.

Var, piemēram, paņemt šķēres un daļu no lapas izgriezt kopā ar traipu. Tad papīra lapa būs tīra, taču ar caurumu no jūsu atmiņas būs izkritis kāds notikums (vai daudzi notikumi)*, kas šo traipu radīja. Apmēram šādu rezultātu dod hipnezes tehnikas. Proti, kamēr pacients ir dziļa hipnotiska miega stāvoklī, viņam tiek dota komanda uz visiem laikiem aizmirst kādu cilvēku un visus ar šo cilvēku saistītos dzīves notikumus. Pēc tam pacients atgriežas pie normālas apziņas, taču par attiecīgo negatīvo notikumu vairs neko neatceras. Viņa atmiņā attiecībā uz šo notikumu ir speciāli radīts "caurums". Diemžēl (bet varbūt laimīgā kārtā) ne visi cilvēki pakļaujas hipnozei, tāpēc šādas tehnikas tiek izmantotas samērā reti.

Ja kļūdainas pārliecības izskaušanai mēs izmantojam afirmāciju, tad precīzāka būs šāda analoģija. Afirmācija tas ir pozitīvs, respektīvi, jums vajadzīgais apgalvojums. To varētu salīdzināt ar baltu krāsu, kas pārklāj traipu. Ja tā visu traipu klās biezā slānī, tad traips vairs nebūs redzams tas būs izzudis un lapa atkal būs tīra. Tātad arī mūsu dzīvē vairs nebūs konkrētas kļūdainas pārliecības radītu problēmu.

Jo biezākā slānī tiks klāta krāsa, jo drošāk mēs būsim aizsargāti pret savu kļūdaino pārliecību izpausmēm. Ja krāsas slānis būs plāns, traips var būt redzams tam cauri un atkal bojāt mums dzīvi. Tieši tādēļ afirmācijas ir jāatkārto pietiekami ilgi un maksimāli emocionāli. Afirmācijām veltītais laiks un tajās ieguldītā enerģētika ir proporcionāla krāsas slānim, kas pārklāj traipu.

Ceram, ka šis salīdzinājums jums palīdzēs labāk izprast afirmāciju darbības mehānismu.

Taču mums beidzot jāpāriet pie šīs nodaļas kopsavilkuma.

KOPSAVILKUMS

1.   Cilvēka mentālajā ķermenī var būt fiksētas negatīvas programmas, kas graujoši ietekmē viņa dzīvi.

2. Negatīvo programmu pamatā var būt vārdi, ko cilvēka bērnībā par viņu teikuši vecāki un citi tuvinieki, cilvēki, kuri viņa acīs bija autoritātes, kā arī paša šā cilvēka gūtā negatīvā pieredze.

3.  Lai šīs negatīvās programmas izskaustu, ir jānoformulē satura ziņā tām pretēji apgalvojumi un tie ļoti bieži un ilgstoši jāatkārto.

4.  Pozitīvo apgalvojumu biežās atkārtošanas rezultātā agrākās negatīvās programmas tiks izskaustas un aizstātas ar jaunām, pozitīvām programmām. Līdz ar to cilvēka dzīve mainīsies uz labo pusi.

4. nodaļa "NOTIKUMU EZĪTIS". STRĀDĀJAM, APSTEIDZOT NOTIKUMUS

Nupat jau aplūkojām vienu efektīvu paņēmienu, kā iespējams noslēgt "karmaa'trauka" ventiļus, proti, afirmāciju. Taču afirmācija nebūt nav vienīgais paņēmiens, kas cilvēkam palīdz tikt ārā no pārdzīvojumu pasaules. Ir vēl viens ļoti efektīvs paņēmiens, kā mainīt savu viedokli par situāciju, kad šķiet dzīve ir briesmīga un ļaunāk vairs nevar būt. Šo paņēmienu sauc par notikumu ezīti, un tā pamatā ir pavisam vienkārša ideja.

Saprotiet jūs dzīvojat paradīzē. Ja dzīve jūs nemitīgi traumē un liekas ļaunāk vairs nevar būt, mēs iesakām jums saprast un pieņemt acīmredzamu patiesību: jums jāatzīst, ka jebkuru mirkli jūs dzīvojat paradīzē! Jebkuru savas dzīves mirkli, lai arī cik briesmīgs tas jums liktos!

Jūs taču piekritīsit, ka šādu attieksmi pret dzīvi panākt nebūt nav viegli. Jūs jau sen un sekmīgi "audzina". Kāda gan te paradīze, sliktāk vispār vairs nevar būt!

Bet vai tiešām nevar būt sliktāk? Droši vien jūs par to nemaz neesat padomājis. Un kālab gan to darīt, ja itin visas metodikas (arī mūsu proponētā notikumu veidošanas metodika) aicina domāt tikai par labo? Tad nu mēs arī cenšamies domāt par labo, taču dzīve kļūst aizvien sliktāka.

Kāpēc kļūst sliktāka, tas ir skaidrs. Mēs neesam apmierināti ar dzīvi, mūsu "karmas trauks" pildās, un dzīve attiecībā uz mums veic aizvien stingrākus "audzināšanas" pasākumus. Vēršam jūsu uzmanību uz to, ka tādējādi tiek īstenots nevis sods vai atriebība, bet gan kārtējo reizi tiek labotas jūsu kļūdainās pārliecības.

Tā kā mēs sapņojam par labāku dzīvi un esam hroniski neapmierināti ar savu pašreizējo stāvokli, situācija droši vien turpmāk kļūs aizvien ļaunāka. Tāpēc mēs jums iesakām nevis slēpt galvu smiltīs, kā to dara strausi, bet gan drosmīgi ielūkoties savā potenciālajā ne visai gaišajā nākotnē, kad viss droši vien būs vēl sliktāk nekā tagad.

Kādā ziņā sliktāk tas atkarīgs vienīgi no tā, ar kuru dzīves pusi jūs neesat apmierināts. Ja neesat apmierināts ar savu personisko vai ģimenes dzīvi, situācija pasliktināsies tieši šajā aspektā. Ja tajā pašā laikā darbs jums nav sevišķi nozīmīgs, tad attiecībā uz to viss būs kārtībā un jūs varbūt tīri labi pelnīsit. Un otrādi.

Ko tad lai dara, kā lai izvairās no situācijas turpmākas pasliktināšanās, ja savas galvenās idealizācijas esat jau konstatējis? Kā no tām atteikties? Tās taču ir tik tuvas un pierastas!

Ļoti vienkārši ir jāsaprot, ka tieši pašlaik jūs dzīvojat paradīzē. Tāpēc ka tad, ja to neatzīsit, agri vai vēlu sāksies elle. Un tad jums klāsies daudz sliktāk nekā tagad. Jēdzieni "paradīze" un "elle", protams, ir nosacīti. Kāda paradīze gan var būt komunālajā dzīvoklī, kur kaimiņi skandalējas! Vai vēl ko ļaunāku vispār var iedomāties? Izrādās, var gan, turklāt pavisam viegli. Piemēram, jūsu komunālais dzīvoklis nodeg kopā ar visām jūsu mantām, bet tuvu radinieku, kuru rīcībā būtu dzīvojamā platība, jums šeit nav, un varas iestādes jaunu mājokli jums nepiešķir. Nonācis neapkurināmā barakā, kur labierīcības atrodas pagalmā, jūs savu dzīvi atsevišķajā komunālā dzīvokļa istabā atcerēsities ar sirsnību un maigumu, ķildīgos kaimiņus nemaz neņemot vērā. Turklāt arī tas vēl nebūt nav pats sliktākais. Jūs vismaz esat sveiks un vesels un varat meklēt izeju no šīs situācijas. Bet, ja kaut kad esat ko dzirdējis par salām, kur spiesti dzīvot lēnai nāvei nolemtie spitālīgie, tad salīdzinājumā ar viņu dzīvi jūsu dzīve uz ielas jums šķitīs gluži vai pasakaina. Tieši tā dzīve var jums pierādīt, ka jūsu pašreizējie uzskati ir kļūdaini. Komunālais dzīvoklis salīdzinājumā ar dzīvi uz ielas ir īsta paradīze, un jums tas godīgi jāatzīst.

Protams, ļoti pieticīga paradīze salīdzinājumā ar piepilsētas savrupmāju. Bet neviens jau jums neliedz kļūt par tādas savrupmājas īpašnieku, protams, ja vien jebkurā mirklī atzīsit, ka šobrīd dzīvojat tādā paradīzē, kādu ar savām domām un darbiem esat pelnījis. Nenosodiet Dzīvi un nekrājiet negatīvus pārdzīvojumus, labāk tai palūdziet savrupmāju (vai vismaz dzīvokli). Šajā pasaulē visa ir gana, un, ja jūs līksmi un pareizi palūgsit, tad noteikti dabūsit to, ko lūdzat. Turpretī tad, ja krāsit pārdzīvojumus, jūsu dzīve pasliktināsies aizvien vairāk.

Tātad tieši atzīšana, ka jūs ik mirkli dzīvojat paradīzē, var nodrošināt to, ka visi jūsu "karmas trauka" ventiļi ir ciet un jūsu mentālais ķermenis attīrās. Taču, kā liecina pieredze, šo ideju īstenot dzīvē nemaz nav tik viegli, pat ja jūs saprotat savas idealizācijas.

Labi, ja būtu kāds gluži reāls paņēmiens, kas palīdzētu ātri atbrīvoties no pārdzīvojumiem, piemēram, stāvēšana uz vienas kājas vai sevis attīrīšana ar sveces liesmu. Šīs darbības ir saprotamas un viegli izpildāmas, bet diemžēl nav derīgas mūsu kļūdaino pārliecību labošanai. Kāpēc? Tāpēc ka kļūdainās pārliecības rada mūsu mentālais ķermenis. Un mentālo ķermeni nevar pārveidot, stāvot uz vienas kājas, tas atrodas pārāk tālu no mūsu fiziskā ķermeņa un šādā veidā uz to iedarboties mēs nevaram.

Kļūdaino pārliecību labošanas instrumenti.

Tātad ir jāatrod kādi instrumenti, kas darbojas tajā līmenī, kādam atbilst mūsu attieksme pret dzīvi, mūsu pārliecības. Vai šāds, jau gatavs instruments ir? Protams, ir. Cilvēce daudz ko ir izdomājusi. Piemēram, mūsu jau aplūkoto sevis programmēšanu ar dažādu afirmāciju palīdzību. Taču skaidrs, ka šis paņēmiens nebūt nav vienīgais. Tāpēc mēs gribētu piedāvāt vēl vienu, tīri mentālu darba paņēmienu, kas izmantojams, strādājot ar savām kļūdainajām pārliecībām.

Negaidīsim sliktu nākotni. Tas ir ļoti vienkāršs paņēmiens, un tā pamatā ir doma: negaidīsim, kad dzīve sāks mūs "audzināt" ar visiem tās rīcībā esošajiem līdzekļiem. Apsteigsim notikumus paši pieļausim savā dzīvē to, ko tā attiecībā uz mums var likt lietā kā "audzināšanas" līdzekļus, tikai pieļausim to nevis^ realitātē, bet domās. Kā to izdarīt? Ļoti vienkārši! Šim nolūkam kalpo vingrinājums, kuru esam nosaukuši par notikumu ezīti.

Ar konkrēta piemēra palīdzību paskatīsimies, kā tas darbojas. Pieņemsim, ka esat "ieciklējies" uz kādu jums ļoti nozīmīgu ideju un nepieļaujat, ka dzīvē viss varētu būt citādi. Piemēram, domās jūs savu tēvu stādāties priekšā kā iejūtīgu, delikātu, labi audzinātu cilvēku. Varbūt kādreiz viņš tāds arī bija. Jūs savā dzīvē viņu citādu nemaz nepieņemat (cilvēku savstarpējo attiecību idealizācija). Tāpēc tagad (jau krietni lielā vecumā) tēvs var jums parādīt savas negatīvās rakstura īpašības, tādas kā rupjība un tieksme uz skandalēšanos. Un, jo vairāk jūs viņa uzvedību nosodīsit, jo sliktāks viņš kļūs tieši pret jums. Viņa attiecības ar citiem cilvēkiem var būt gan sliktas, gan labas. Taču attiecībā uz jums viņa "sliktuma" līmenis aizvien tikai celsies, kamēr jūs pats nemainīsit savu attieksmi pret viņu. To izdarīt nemaz nav grūti.

Jūs uzskatāt, ka jūsu-tēvs ir pats sliktākais pasaulē? Ja apdomāsities, droši vien atzīsit, ka tā nu gan nav. Lai cik slikts būtu konkrētais cilvēks, vienmēr var atrast kādu vēl sliktāku. Tāpēc, lai jūsu tēvs nekļūtu vēl sliktāks Jums domās viņš jāielaiž savā dzīvē vēl sliktāks. Jau iepriekš jāielaiž, pirms viņš patiesi kļuvis vēl sliktāks. Tādā gadījumā tas, ko viņš jums demonstrē īstenībā, šķitīs tikai vāja atblāzma no tā, ko varētu jums nodemonstrēt. Proti, viņš varētu kļūt vēl sliktāks, tomēr nekļūst vis. Viņš kliedz un rīko skandālus? Piesienas par niekiem? Bet viņš taču jūs nesit un galu galā nenosit. Dzīvokli nepārdod, jaunas piedzīvotājas mājā neved, ugunsgrēku neizraisa, mantas nezog un tā tālāk. Lūk, cik cēlsirdīgs! Bet jūs viņu nosodījāt! Taču viņš katrā ziņā kļūs sliktāks, ja savu attieksmi pret viņu nemainīsit. Proti, šodien jūs ar viņu kopā atrodaties paradīzē, bet pēc kāda laika varat nonākt ellē.

Tieši šāda loģika var jūs samierināt ar jebkuru situāciju, lai cik slikta tā pirmajā acu uzmetienā liktos.

Un tieši šis princips ir mūsu piedāvātā paņēmiena pamatā.

Vingrinājums "NOTIKUMU EZĪTIS"

Radiet tādus apstākļus, lai 15 20 minūtes jūs neviens un nekas netraucē.

Ieņemiet ērtu stāvokli, aizveriet acis, atslābiniet ķermeņa muskuļus, apturiet domu skrējienu.

Iztēlojieties savu dzīvi vairāku notikumu attīstības variantu veidā. Piemēram, no viena punkta izejošu adatiņu komplekta veidā. Iznāks kaut kas līdzīgs kamolā saritinātam "notikumu ezītim", kas attēlots 1. zīmējumā.

No visiem iespējamās notikumu attīstības variantiem jūs gribētu redzēt īstenojamies tikai vienu, kas jūs apmierina (viena adata). Īstenībā, lai sagrautu jūsu idealizācijas, dzīve jums secīgi piedāvā veselu sēriju aizvien sliktāku notikumu attīstības variantu (otrā un tai sekojošās adatas).

Iedomājieties, kā veidosies jūsu dzīve, ja "audzināšanas" procesi turpināsies, tas ir, ja īstenosies šie aizvien sliktākie notikumu attīstības varianti (nākamās "notikumu ezīša" adatas).

Domās 10 15 minūšu laikā izdzīvojiet katru notikumu pasliktināšanās variantu. Iztēlojieties, ko jūs darīsit, kā veidosies jūsu attiecības ar cilvēkiem un pasauli, kādas domas jūs pārņems.

Katra varianta beigās domās pasakiet: "Kungs, ja tev tīk manu dzīvi padarīt tādu, es to pieņemšu bez kurnēšanas un aizvainojuma. Acīmredzot ir kas tāds, par ko man jāsaņem šī mācība. Ja tā man vajadzīga, es ar pateicību to pieņemšu. Taču, ja iespējams, es tomēr lūdzu Tevi izdarīt tā, lai… (un norādiet savu pirmo un vēlamāko notikumu attīstības variantu)."

Tādā pašā veidā domās izdzīvojiet vēl vairākus aizvien sliktākos notikumu attīstības variantus "audzinošās" iedarbības pastiprināšanās secībā (pārējās "notikumu ezīša" adatas). Katra

varianta beigās aplieciniet, ka jūs to pieņemsit bez niknuma un nosodījuma kā mācību, tomēr lūdzat, lai tā ietu jums secen.

Beigās vēlreiz domās aplieciniet, ka jūs pašreizējo situāciju nenosodāt, bet uztverat to kā mācību, kuru esat ar savām domām vai darbiem pelnījis. Jūs par to esat pateicīgs, pieņemat šo situāciju kā ļoti labtrlin lūdzat, ja iespējams, to vēl uzlabot jums vēlamajā veidā.

Kopējais vingrinājuma izpildes laiks ir 30 50 minūtes.

Izpildot šo vingrinājumu, jūs izvairīsities no negatīvas nākotnes "pasūtīšanas", jo katra varianta beigās lūdzat, lai tas ietu jums secen. Un vienlaikus apliecināt Augstākajiem spēkiem, ka jūs visu notiekošo uztverat nevis kā sodu, bet gan kā mācību par kaut kādām savās domās vai uzvedībā pieļautajām kļūdām. Attiecībā uz piemēru, kas saistīts ar gados veco tēvu, var uzskatīt, ka pirmā un jums vēlamā "notikumu ezīša" adata ir mierīgas un rāmas savstarpējās attiecības. Otrā adata varētu būt reālā situācija, kad tēvs sevi parāda kā rupju un strīdīgu cilvēku.

Trešā adata varētu būt situācija, kad tēvs saslimst un jums nākas viņu kopt. Turklāt viņa raksturs nebūt nekļūs labāks pat slimības laikā. Ceturtā adata viņš sāk dzert un ved mājās savus pudeles

brāļus. Piektā adata viņš atvedis mājās vairākas sievietes. Sestā adata viņš jau ņirgājas pat par saviem mazbērniem. Septītā viņa dēļ izcēlies ugunsgrēks. Astotā viņš nes ārā no mājas un pārdod mantas. Devītā un tā tālāk.

Šādu adatu var būt daudz, un tās visas ir jāizdzīvo, neapvainojoties uz dzīvi. Jāizdzīvo nevis īstenībā (par laimi), bet domās. Proti, ir jāiztēlojas, kā veidosies jūsu dzīve, ja lietā tiks likta trešā un tai sekojošās adatas. Jāiztēlojas šī dzīve pilnībā, ar visiem savstarpējo attiecību variantiem, naudas, laika, dzīvojamās platības dalīšanu un tā tālāk. Un vienlaikus domās jāpasaka: "Kungs! Ja tā ir tava griba, es šādu dzīvi pieņemšu nekurnēdams. Taču, ja vien tas iespējams, tad lai mans tēvs izbeidz lamāties un nenes no mājas ārā naudu."

Tieši tāda izdzīvošana domās jums ļaus apsteigt dzīves "audzinošo" iedarbību un pierādīt tai, ka jūs zināt visas iespējamās sankcijas un esat gatavs tās pieņemt. Un ka pašreizējo situāciju uztverat kā loti labu, tikai jūsu neapmierinātības dēļ tā varētu krietni pasliktināties. Taču jūs pats jau esat no šīs neapmierinātības atteicies, tā ka dzīvei vairs nav nepieciešams piemērot jums šos vissliktākos variantus. Ja viss ir labi, tad turpmāk var būt tikai vēl labāk.

Vēršam jūsu uzmanību uz to, ka paņēmiens "notikumu ezītis" nav paredzēts tālab, lai mainītu citus cilvēkus (jūsu tēvam nebūt nav jāmainās, kaut ari jūs šo vingrinājumu izpildījāt, domādams par viņu). Šis paņēmiens palīdz mainīt jūsu paša attieksmi pret situāciju, kura iepriekš jums šķita visbriesmīgākā. Un tagad jūs saprotat, ka līdz patiesi briesmīgai situācijai vēl ir ļoti tālu, bet pašreizējā ir gluži vienkārši paradīze salīdzinājumā ar to, kāda tā varētu būt.

Daži cilvēki šo paņēmienu jau sen ir intuitīvi atraduši un izmanto. Piemēram, bērns, vēlu atgriezdamies mājās, savā prātā izdzīvo visas bailes attiecībā uz to, kā vecāki viņu var sodīt. Ja viņš jau iepriekš ir apsvēris un pārdzīvojis visus iespējamā soda variantus, visticamāk, ka nekādu īpašu sodu viņš nesanems.

v >

Sāda attieksme pret dzīvi, kad cilvēki dzīvo, taču savu dzīvi neuztver kā vienīgo iespējamo, ir sastopama diezgan bieži.

Dzīvojiet šodien, pat ja šodiena nav tāda, kā gribētos. Piemēram, vientuļa jauna sieviete karsti ilgojas pēc ģimenes un bērniem, bet nedz ģimenes, nedz bērnu kā nav, tā nav (ģimenes dzīves idealizācija). Vīrieši gan gadās, taču tie visi domā tikai par seksu un neviens nedomā par laulību. Savukārt sieviete gaida tieši šo notikumu, un pašreizējā dzīve viņai šķiet tikai nepatīkama aizkavēšanās ceļā uz nākotnē gaidāmo laimīgo ģimenes dzīvi.

Proti, viņa gan dzīvo, tomēr šo dzīvi nepieņem. Viņai šodiena tā nav nekāda dzīve. Dzīve sāksies rīt, kad būs piepildījies viņas sapnis. Viņai šodiena ir elle, turpretī paradīze būs rīt. Bet, ja esat pareizi apguvis iepriekšējo materiālu, tad droši vien jau saprotat arī rīt nekādas paradīzes nebūs. Tāpēc ka īstenībā paradīze ir šodien, kamēr viņa vēl ir jauna (kaut vai salīdzinoši jauna) un bagāta ar dažādām idejām un vēlmēm. Tomēr sieviete pašreizējo dzīvi nepieņem, nav ar to apmierināta, tāpēc Augstākie spēki iniciēs "audzināšanas" procesu, lai sagrautu viņas ideju par to, ka bez ģimenes dzīvot nav iespējams. Šīs sievietes "karmas trauks", dabiski, pildās ar neapmierinātību. Un, kad "trauka" līmenis pacelsies augstāk par normu, situācija krasi pasliktināsies. Iespēja izveidot ģimeni un dzemdēt bērnus tiks nobloķēta ar vecumu, slimībām, sakropļojumiem un tamlīdzīgiem ne visai patīkamiem līdzekļiem ("notikumu ezīša" adatas). Tāpēc jāiemācās pieņemt pašreizējo dzīvi un priecāties par to, pat ja tā nav tāda, kā gribētos! Šādā gadījumā kļūst iespējama jebkura notikumu attīstība, arī jūsu vēlmju piepildīšanās. Pretēja gadījumā nekas labs nav gaidāms.

Šādus apsvērumus mēs iesakām izmantot, lai sagrautu jebkuras idealizācijas un no tām izrietošo neapmierinātību ar dzīvi. Gaidot no dzīves kaut ko sliktāku, vienmēr var un vajag priecāties par to, kas ir.

Vēl viens piemērs, kas parāda, kā šis paņēmiens izmantojams, lai mainītu savu attieksmi pret pašreizējo situāciju.

Natālija, jauna sieviete ar augstāko izglītību, strādā labi atalgotā darbā par pārdevēju menedžeri mobilo telefonu tirdzniecības salonā. Darbs viņai patīk, tomēr ir viena problēma. Firmas direktors, kura birojs atrodas šajā pašā veikalā, nekad nesasveicinās ar darbiniekiem. Un šā iemesla dēļ Natālijai, kura augusi inteliģentā ģimenē un pieradusi pie normālām un cieņpilnām cilvēku savstarpējām attiecībām, ir milzīgi pārdzīvojumi. Turklāt viena darba gada laikā viņas iekšējo pretenziju pret direktoru sakrājies tik daudz, ka tas sāk ietekmēt tirdzniecības rezultātus: kuram pircējam gan gribēsies uzrunāt pārdevēju, no kuras burtiski plūst negatīvās enerģijas viļņi, pat ja sejā sastindzis profesionāls smaids! Vēl mazliet un Natālija var palikt bez darba.

Situācijas diagnostika. Acīmredzot Natālija idealizē cilvēku savstarpējās attiecības. Atbilstoši viņas ideālam direktora un darbinieku savstarpējām attiecībām ir jābūt mierīgām un cieņpilnām. Reālajā dzīvē direktors viņas cerībām neatbilst viņš nesasveicinās ar saviem padotajiem. Turklāt Natāliju, kā jau tas parasti idealizācijas gadījumā mēdz būt, absolūti neinteresēiemesli, kuru dēļ direktors uzvedas tieši tā. Iespējams, viņa ģimenē nekad nav bijis pieņemts sasveicināties. Vēl ļaunāk varbūt viņa ģimenē bijis tā, ka radinieki satiekoties vienmēr apveltījuši cits citu ar necenzētiem izteicieniem (vai pat kāvušies arī tā mēdz būt), tomēr viņš nevar atļauties tādā pašā veidā izturēties pret saviem darbiniekiem. Pagaidām.

Mēģināsim šai situācijai piemērot paņēmienu "notikumu ezītis". Kas turpmāk var notikt ar Natāliju, ja viņa turpinās krāt pārdzīvojumus? Visticamāk,

viņas darba rezultāti vēl vairāk kritīsies un direk»

tors būs spiests ar viņu runāt nebūt ne tādā lietišķā tonī, kādā līdz šim sarunājies ar darbiniekiem. Viņa lietotie literārās valodas normām neatbilstošie Natālijas darba vērtējumi droši vien liks viņai kārtējo reizi iesvilties dusmās, un viņa no šā darba aizies. Kas viņu gaida nākamajā darbavietā? To nemaz nav grūti paredzēt, ņemot vērā Natālijai piemītošo ar attiecībām saistīto idealizāciju un viņas "karmas trauka" piepildījuma līmeni. Nākotne ir viegli prognozējama, aplūkojot dažādās "notikumu ezīša" adatas. Acīmredzot Natālijas nākamajam priekšniekam attiecību idealizācijas sagraušanas labad būs jādara tieši tas, ko pašreizējais vadītājs nevar atļauties, konkrēti:

• viņš var gluži vienkārši, runājot ar darbiniekiem, lietot visrupjākos lamuvārdus;

• viņš var pazemot darbinieku pašcieņu, sūtīdams viņus pēc cigaretēm, pieprasīdams pasniegt viņam kafiju utt.;

• viņš var piespiest darbinieces uz intīmu tuvību;

• viņš var vispār neizmaksāt algu, pārmezdams saviem padotajiem slinkumu, stulbumu utt., nemaz neraugoties uz reālajiem darba rezultātiem, utt.

Ne ar ko tamlīdzīgu Natālijai pašlaik nav jāsaskaras, jo faktiski viņa dzīvo paradīzē. Taču elle ir tepat blakām pastāv ļoti liela varbūtība, ka nākamais priekšnieks viņai piemītošo attiecību idealizāciju sāks graut pēc pilnas programmas. Ja Natālija neies strādāt pie šāda priekšnieka, tad visas pārējās iespējas atrast darbu viņai tiks gluži vienkārši nobloķētas un līdz ar to tiks sagrautas arī visas viņas idejas par personisko neatkarību un labklājību.

Vai tiešām ir jāgaida, līdz Dzīve to visu praktiski pierādīs? Diezin vai. Daudz labāk būtu visus gaidāmos "audzināšanas" procesus pārdzīvot nevis īstenībā, bet domās. Tieši tāda arī ir paņēmiena "notikumu ezītis" jēga. Tā rezultātā var beidzot saprast, ka pašreizējais direktors nav nekāds monstrs, kā tas šķiet Natālijai. Viņš varbūt ir ne visai labi audzināts, tomēr nebūt nav vissliktākais no direktoriem. Droši vien vajadzētu viņu mazliet pažēlot (nabadziņš, bērnībā nav saņēmis normālu audzināšanu), just viņam līdzi un noteikti piedot. Bet nekādā ziņā neuzkrāt pārdzīvojumus viņa sliktās uzvedības dēļ. Tad jūsu paradīze nekad nepārvērtīsies ellē.

Tādējādi ar paņēmiena "notikumu ezītis" palīdzību ir iespējams pārskatīt savu attieksmi pret konkrēto problēmu un atteikties no negatīvajiem pārdzīvojumiem, lai gan agrāk tas šķita neiespējami.

Nepārvērtiet savu dzīvi par "notikumu ezīti". Tomēr uzreiz gribam aizrādīt, ka "notikumu ezītis" tas ir vienreizējs paņēmiens, kā pārvērtēt situāciju, kura jums šobrīd šķiet visbriesmīgākā. Jūs pastrādājat ar šo paņēmienu un saprotat, ka dzīve tomēr nav tik briesmīga, kā jums likās. Visdrīzāk tā ir pat gluži laba, lai gan varētu kļūt daudz sliktāka. Jūs to esat sapratis un nu varat priecāties par dzīvi.

Tikai nevajag savu dzīvi pārvērst par nemitīgiem pārdzīvojumiem sakarā ar to, ko Dzīve vispār var ar jums izdarīt, kādas "šausmu filmas" tā var jums parādīt! "Notikumu ezītis" ir vienreizējam, 20 50 minūtes ilgam, taču ne ilgākam darbam paredzēts paņēmiens. Ja spējāt ar tā palīdzību devalvēt savu problēmu lieliski! Nespējāt tad meklējiet citus paņēmienus un ceļus, kā tikt vaļā no pārdzīvojumiem. Nedrīkst bez mitas pārdzīvot savas bailes: tādējādi jūs gluži vienkārši "pasūtīsit" sev to, ko tik ilgi un izjusti pārdzīvojāt. Kā un kāpēc tas notiek, par to pastāstīsim nākamajās šīs grāmatas daļās.

Tieciet vaļā no bailēm. Daudzus cilvēkus pastāvīgi nomoka bailes: kas būs nākotnē, kā veidosies mana dzīve, vai tikai ar maniem tuviniekiem neatgadīsies kas ļauns un tā tālāk. Bailēm ir daudz sakņu jeb cēloņu.

Ļoti bieži bailes liecina par to, ka sāk izpausties apkārtējās pasaules kontrolēšanas idealizācija. Iekšējā loģika šajā gadījumā ir vienkārša: "Pasaule nav droša, es tai neuzticos un tāpēc jebkurā mirklī gribu zināt, kas notiek ar maniem tuviniekiem, kā turpmāk veidosies mana dzīve un tā tālāk. Gribu visu kontrolēt!"

Vienu no paņēmieniem, kā ar šo idealizāciju iespējams cīnīties, mēs jau aplūkojām. Tās ir afirmācijas. Jūs formulējat sev apmēram šādu afirmāciju: "Es uzticos pasaulei. Pasaule ir droša, un es uzticu tai gādāt par mani (par maniem tuviniekiem)! Nākotne ir droša un brīnišķīga, es to gaidu mierīgi un ar prieku." Šāda vai tamlīdzīga afirmācija vairākkārt klusi jāatkārto, it īpaši tad, kad bailes draud kārtējo reizi jūs pārņemt un likt jums pārdzīvot. Nedēļu vai divas nedēļas kontrolējiet pats sevi, savu nemierīgo un pasaulīgo prātu un bailes nojums atkāpsies uz visiem laikiem.

Papildus afirmācijām var izmantot paņēmienu "notikumu ezītis", jo bailes tas nozīmē, ka jūtaties nedrošs nezināmās nākotnes priekšā un pieļaujat, ka nākotnē ar jums pašu vai jums tuvajiem cilvēkiem (bērniem, radiniekiem, paziņām) var notikt kaut kas ļauns. Nākotne jums nav zināma, un jūs to nemaz negribat zināt, tomēr uztraucaties un tādējādi pildāt pats savu "karmas trauku".

Kas tad jādara, lai tiktu vaļā no bailēm? Gluži vienkārši jāuzzina, tieši kāda jūsu nākotne var būt\ Proti, šī nākotne ir jāizfiltrē caur "notikumu ezīti".

Vai jūs ļoti pārdzīvojat, ja jūsu bērns kavējas un laikā nepārnāk mājās? Vai jūs pārņem bailes, ka ar viņu varētu notikt kas ļauns? Tādā gadījumā skaidri iztēlojieties, kas tad patiesībā ar viņu var notikt! Tas ir pavisam vienkārši. Bērnu var piekaut, aplaupīt, nolaupīt, viņš var saslimt un tā tālāk. Tieši no tā taču jūs baidāties un tieši šādas domas gaiņājat prom! Turpretī mēs iesakām, gluži otrādi, katru iespējamo situāciju izskatīt sīkāk.

Iedomājieties, ko darīsit, ja attiecīgais notikums tiešām būs kļuvis par faktu. Jūs taču nesēdēsit, rokas klēpī salicis, bet skriesit saukt ārstus, policiju, paziņas un tā tālāk. Tātad pēc iespējas detalizētāk iztēlojieties visas savas iespējamās darbības šai sakarā, un jās sapratīsit, ka dzīve tik un tā turpināsies, ja arī šis notikums patiesi atgadīsies. Iedzīvojieties (domās) šajā situācijā, prognozējiet-savu uzvedību un rīcību, bet pēc tam domās atsauciet savu ar šo notikumu saistīto "pasūtījumu", kā mēs to jau ieteicām darīt.

Šādā veidā pārskatiet visus iespējamos jūsu baiļu īstenošanās variantus, un tad nākotne vairs nebūs jums nezināma. Jūs jau visu esat pārdzīvojis, un vairs nav nekā tāda, kas jums nebūtu zināms. Bet, ja jau nav nekā nezināma, tad nav arī nekāda pamata bailēm. Jūs esat gatavs jebkuram notikumu attīstības variantam un zināt, ko darīsit tādā vai citādā gadījumā. Jūs esat gatavs pieņemt dzīvi ikvienā tās izpausmē! Jūs esat mierīgs, un dzīvei nav iemesla pakļaut jūs "audzināšanas" procesiem.

Ja visu iepriekš teikto būsit izdarījis, tad vairs nenervozēsit un gluži mierīgi vienosities ar bērnu, ka turpmāk viņš nāks mājās laikā vai arī atradīs iespēju jūs kaut kā informēt par savu varbūtējo aizkavēšanos. Ja runāsit ar viņu mierīgi un savu pozīciju pamatosit, bērnam nebūs iemesla graut jūsu idealizācijas.

Un atkal jāatgādina tas pats: pilnībā pārdzīvot savas bailes tas ir vienreizējs process, stundu vai divas stundas ilgs darbs. Nepārvērtiet savu dzīvi par nebeidzamu "šausmu filmu" tas ir vislabākais veids, kā piepildīt savu "karmas trauku" (ar visām no tā izrietošajām sekām).

Tieši tāpat var izturēties pret bailēm, kas saistītas ar darbu, ģimenes dzīvi, to, vai būs bērni, un tā tālāk.

Jums vairs nav nezināmas nākotnes un tātad nav arī pamata baidīties.

Vai nekļūs ļaunāk? Paredzot nenovēršamos jautājumus, uzreiz pateiksim, ka piedāvātais vingrinājums nav negatīvas nākotnes pasūtīšana. Nav tāpēc, ka ikviena domās pārdzīvotā nākotnes varianta beigās jūs katrā ziņā sakāt: "Kungs, ja tas notiks, es pieņemšu to bez kurnēšanas un dusmām. Taču, ja iespējams, tad lai tomēr notiek tā, kā es vēlos (un tālāk tiek minēts jums vēlamais notikumu attīstības variants)."

Tādējādi jūs liekat Augstākajiem spēkiem saprast, ka konkrētais negatīvais notikumu attīstības variants jums nav vajadzīgs. Jūs esat tam gatavs, bet jums tas nav vajadzīgs. Toties ir vajadzīgs cits, tas, kurš pagaidām nekādi neizdodas. Proti, jūs savu mērķi pārceļat no prasību kategorijas lūgumu kategorijā un līdz ar to pierādāt, ka spējat iegrožot savu lepnību. Bet tādus cilvēkus Augstākie spēki mīl un tādiem cilvēkiem palīdz. Protams, ja viņi Augstākajiem spēkiem ko lūdz.

Nezinām, vai mums izdevās jūs pārliecināt par šā vingrinājuma efektivitāti. Pamēģiniet. Ja tas jūs apmierina lieliski. Ja ne, pameklējiet ko citu. Bet tagad pāriesim pie kārtējā kopsavilkuma.

KOPSAVILKUMS

1.  Lai novērstu savu neapmierinātību ar dzīvi, ir jāatzīst, ka ik mirkli jūs dzīvojat paradīzē.

2.  Lai izvairītos no situācijas pasliktināšanās jūsu idealizāciju graušanas procesā, varat strādāt,

apsteidzot notikumus. Šai nolūkā mēģiniet domās izdzīvot sava pašreizējā stāvokļa iespējamās pasliktināšanās variantus. Un tad domās paziņojiet, ka esat gatavs konkrēto situāciju pieņemt bez neapmierinātības un nosodījuma. Taču, ja iespējams, jūs tomēr lūdzat pašreizējo situāciju uzlabot.

3. Vingrinājumu, kuralaikā jūs domās izdzīvojat vissliktākos notikumus, sauc par notikumu ezīti. Katra adata apzīmē kādu situāciju, kura daļēji jau ir īstenojusies, bet daļēji vēl tikai var īstenoties atkarībā no jūsu "karmas trauka" piepildījuma.

4.  Nepārvērtiet visu savu dzīvi par "notikumu ezīti", jo tas ir vienreizējs, tikai atsevišķos gadījumos lietojams paņēmiens, lai pārvērtētu savu attieksmi pret kārtējo situāciju.

5 . nodaļa NOST AR NEGATĪVĀM EMOCIJĀM!

Šajā nodaļā gribam pastāstīt par paņēmieniem, kurus var izmantot nākamā smalkā ķermeņa emociju ķermeņa attīrīšanai. Tieši šajā ķermenī glabājas visi mūsu aizvainojumi, nosodījumi, atmiņas par greizsirdības vai dusmu lēkmēm un visiem pārējiem priecīgiem (un ne visai priecīgiem) pārdzīvojumiem. Ja emocijas bija labas, atmiņas par tām padara mūsu dzīvi patīkamāku. Un ar šādām atmiņām mēs, protams, necīnīsimies.

Cita lieta negatīvas emocijas. Gandrīz katrs cilvēks kopš bērnības ir izjutis ļoti daudz šādu pārdzīvojumu. Iespējams, ka arī tagad tie mācas jums virsū. Par to, kā šādi pārdzīvojumi rodas, mēs esam stāstījuši ne reizi vien. Mūsu prāts būvē ideālas pasaules modeļus, bet reālā pasaule vienmēr no tiem atšķiras. Pamanot šo atšķirību, var ar to samierināties un nepievērst tai nekādu uzmanību. Var mēģināt pārtaisīt pasauli pēc savas saprašanas (ja izdodas). Var arī nedarīt neko, bet gluži vienkārši ļauties milzum daudziem negatīvajiem pārdzīvojumiem kāpēc gan viss ir tik nepareizi un nelabi.

Emocijas glabājas domformu veidā. Katrs mūsu pārdzīvojums ir saistīts ar noteiktu domu kopumu. Rezultātā ikviena spēcīga negatīvā emocija veido sev atbilstošu domformu (enerģijas un informācijas sabiezējumu), kas netīri pelēka vai brūna traipa veidā glabājas mūsu emociju ķermenī. Jo stiprāks aizvainojums vai nosodījums, jo lielāka un blīvāka ir attiecīgā domforma.

Tādējādi neviens mūsu pārdzīvojums diemžēl nekur neizgaist. Visi pārdzīvojumi paliek mūsu emociju ķermenī un kļūst par mūsu nekontrolējamā prāta kārtējā pārdzīvojumu uzliesmojuma iniciatoriem. Tāpēc, tiklīdz kaut kur ieraugāt cilvēku, kurš kaut mazliet atgādina jūsu pāridarītāju, atmiņa tūdaļ pat pakalpīgi piegādā attiecīgo domformu un jūsu vitālo spēku pārstrādes mehānisms uzsāk kārtējo ciklu. Jūs atceraties visus pāridarījumus, vēlreiz tos pārdzīvojat un līdz ar to pastiprināt jau esošo pret šo cilvēku vērstā aizvainojuma domformu. Tā kļūst vēl blīvāka un masīvāka. Nav grūti saprast, ka vienlaikus ceļas arī jūsu "karmas trauka" līmenis.

Visus aizvainojumus nēsājam sev līdzi. Tādējādi, sasniedzis aptuveni četrdesmit gadu vecumu, jūs varbūt nēsājat sev līdzi milzum daudz lielu negatīvu domformu, un katra no tām ir saistīta ar konkrētu cilvēku tēvu, māti, bērniem, vīru (vai sievu), vēl kādu citu cilvēku, ar kuru dzīvē esat saskāries un saistībā ar kuru jums radušies negatīvi pārdzīvojumi.

Ar laiku pārdzīvojumi zaudē savu asumu, aizvainojums un nosodījums arī it kā pāriet. Vismaz mēs tā domājam, jo attiecīgie-notikumi un ar tiem saistītie pārdzīvojumi ir izkrituši no mūsu atmiņas. Diemžēl patiesībā tā nemaz nav. Bērnībā izjustie negatīvie pārdzīvojumi gan var izkrist no mūsu atmiņas, taču no emociju ķermeņa tie diemžēl neizzudīs, ja netiks veiktas speciālas procedūras.

Pareizāk sakot, arī negatīvā domforma gan pamazītiņām uzsūcas, tomēr tas notiek ļoti lēni. It īpaši, ja domforma veidojusies daudzu gadu gaitā, kad esat juties aizvainots vai kādu cilvēku nosodījis. Daudzu gadu laikā šāda negatīva domforma ir kļuvusi liela un blīva, un, kaut arī jūsu pāridarītājs jau ir aizmirsts, tā netiek izdzēsta. Un nav izdzēšama arī tad, ja jūs apzināti esat piedevis saviem pāridarītājiem. Ar acumirklīgu piedošanu tiek aizvērts attiecīgais "karmas trauka" ventilis, taču "trauka" līmenis gandrīz nemaz nekrītas.

Tā kā aizvainojums vai nosodījums glabājas jūsu smalkajā ķermenī, jūsu karmiskajam "audzinātājam", izmantojot idealizāciju sagraušanas ceturto paņēmienu, ir jānostāda jūs tādā situācijā, kādā atradās cilvēks, kuru jūs savulaik nosodījāt.

Mēs jau minējām piemēru par ģimenes dzīves idealizāciju. Cilvēks bērnībā un jaunībā nosoda vecākus par viņu neharmoniskajām savstarpējām attiecībām. Tātad viņa emociju ķermenī veidojas liela pret vecākiem vērsta aizvainojuma un nosodījuma domforma.

Kad bērns jau ir pieaudzis, viņš var vecākiem apzināti piedot un mainīt savu attieksmi pret viņiem (it īpaši ja vecāki ir šķīrušies vai viens no viņiem miris). Taču pret vecākiem vērstā aizvainojuma vai nosodījuma domforma tāpēc vien nekur nepazūd. Tā gluži vienkārši pavirzās mazliet tālāk no "vārdu miksera", taču jūs to joprojām nēsājat sev līdzi. Un jūsu karmiskais "audzinātājs" to zina. Bet, ja jau zina, tad viņam attiecībā uz jums jāveic "audzināšanas" pasākumi -jārada jums tāda pati situācija, kāda bija jūsu vecākiem un jūs tik ļoti kaitināja. Piemēram, jums būs tādi bērni, ka jūs nemitīgi uz viņiem kliegsit un viņus rāsit, lai gan pats bērnībā šādas izturēšanās dēļ esat ļoti cietis. Agrāk jūs nosodījāt savus vecākus par šādu izturēšanos pret bērniem, bet tagad pats esat spiests rīkoties tieši tāpat. Un, kamēr jūs pilnībā nepiedosit saviem vecākiem, situācija neuzlabosies.

Dzēšam negatīvās domformas. Tātad, lai izvairītos no "audzināšanas" procesiem, kaut kādā veidā ir jāizdzēš jūsu emociju ķermenī esošā domforma. Kas to var izdarīt vislabāk? Protams, jūs pats (jo gan galva, gan visas pārējās problemātiskās daļas pieder jums). Tikai šādai tīrīšanai jums ir vajadzīgs kaut kāds īpašs instruments. Parasta suka vai skrāpis te diezin vai derēs. Ir vajadzīgs kas tāds, kas var mijiedarboties ar jūsu emociju ķermeņa smalko matēriju. Šādi instrumenti ir labi zināmi, un par vienu no tiem gribam jums pastāstīt.

Ar ko tiek dzēstas negatīvās domformas. Vispār negatīvo pārdzīvojumu dzēšanai ir izdomāti daudzi instrumenti. Gan sakrālā grēku nožēlošana. Gan holodinamika speciālisti ar īpašu procedūru palīdzību noskaidro visasāko negatīvo pārdzīvojumu un aizstāj to ar pozitīvu emociju. Gan dianētika īpašas procedūras gaitā jūs atceraties un vairākkārt pārstāstāt visus savus negatīvos pārdzīvojumus, un rezultātā tie zaudē savu spēku. Gan garīgi emocionālās dziedināšanas metode speciālists konstatē jūsu emocionālās problēmas un kopā ar jums tās pārprogrammē. Gan Ti«mra Sadecka proponētā grēku nožēlošanas programma-jūs speciālista vadībā vēršaties pie Augstākajiem spēkiem un lūdzat piedošanu par 97 iespējamiem grēkiem. Gan rebefings noteiktā režīmā, tas ir, saindējies ar skābekli, jūs atkal pārdzīvojat savas negatīvās emocijas un tādējādi izvadāt tās no sevis ārā.

Droši vien ir vēl daudz citu brīnišķīgu metožu, kas palīdz attīrīties no pagātnē gūtajām negatīvajām emocijām. Cita lieta ir tā, ka šīs metodes galvenokārt darbojas attiecībā uz vienu visstiprāko un vislielākajā mērā jūsu dzīvi saindējušo emociju (aizvainojums uz mīļoto, kas jūs pameta, vai uz vīru, kas aizgāja pie citas, u.tml.). Taču karmiskā "audzināšana" var attiekties uz visām jūsu uzkrātajām negatīvajām domformām. Arī uz tādu domformu, kuru jau sen esat aizmirsis. Lai gan, protams, ja tiks izdzēsta kaut vai viena, bet pati lielākā domforma, "trauka" līmenis uzreiz kritīsies. Tieši tāpēc jebkura iepriekš minētā metodika dod jūtamu un ātru efektu. Tomēr visbiežāk ne sevišķi ilgstošu, tāpēc ka šīs metodikas nav vērstas uz jūsu "karmas trauka" ventiļu aizvēršanu.

Emociju ķermeni tīrām totāli. Mēs iesakām jums totāli iztīrīt emociju ķermeni. Proti, atbrīvoties no jebkurām negatīvajām domformām, kas kādreiz radušās (vai tikai varēja rasties) attiecībās ar citiem cilvēkiem. Tā kā dzīves gaitā esat saskāries ar ļoti daudziem cilvēkiem, emociju ķermenis jātīra attiecībā uz katru no šiem cilvēkiem.

Ja gadu jums jau ir visai daudz un īpaši delikāts neesat bijis, jūs varat nēsāt sev līdzi simtiem negatīvu domformu tik, cik bija cilvēku, saistībā ar kuriem jums radušies negatīvi pārdzīvojumi. Vai spējat iedomāties, kāds izskatās jūsu emociju ķermenis? Viens vienīgs netīri pelēks negatīvu pārdzīvojumu kamols. Lai to attīrītu, būs krietni jāpapūlas. Un

ekstrasenss tantina ar svecītēm un šamanu bu-

? j

ramvārdiem jums šajā ziņā diez vai spēs palīdzēt. Nu, izdzēsīs vienu vai divas domformas, taču pārējās turpinās gandēt jūsu dzīvi un dos barību jūsu "vārdu mikserim".

Atcerieties visus savus paziņas. Tāpēc mēs iesakām jums sastādīt visu to cilvēku sarakstu, ar kuriem esat saskāries bērnudārzā, skolā, institūtā, darbā, ģimenes lokā un ar kuriem jums bijušas emocionāli saspīlētas attiecības. Sarakstā iekļaujiet visus, ko vien spējat atcerēties. Neaizmirstiet iekļaut arī pats sevi, ja kaut kad un kaut kāda iemesla dēļ esat sevi nosodījis.

Protams, pirmajiem sarakstā jābūt tiem cilvēkiem, kuri jums izraisījuši visasākās negatīvās emocijas. Pēc tam visiem pārējiem. Emociju ķermeni nāksies tīrīt attiecībā uz katru cilvēku atsevišķi. Tas nebūt nav vienkārši divus trīs mēnešus vajadzēs nopietni pastrādāt.

Ātra tīrīšana nav iespējama. Ja mēģināsit piedot visiem saviem bijušajiem ienaidniekiem reizē un pat sajutīsit pret viņiem labestību un mīlestību, diez vai tūdaļ tiksit atpestīts no karmiskās "audzināšanas". Mīlestība pret bijušajiem ienaidniekiem nozīmē tikai to, ka esat aizvēris ventiļus, pa kuriem jūsu grēki ieplūda "pārdzīvojumu krātuvē". Tātad jūsu "trauka" līmenis vairs neceļas. Tomēr tas nebūt nenozīmē, ka šis līmenis uzreiz sāks kristies. Ar laiku jā, bet ne jau uzreiz.

Tāpēc var rasties tāda situācija, ka jūs jau visus mīlat, bet pārmaiņas uz labu gan nav manāmas, varbūt pat gluži otrādi nepatikšanas turpinās. Ļoti bēdīga situācija, vai ne? Ko darīt, ja esat nonācis šādā stāvoklī?

Ja atceraties, "karmas trauka" izvadcauruļu struktūrā ietilpa caurule ar nosaukumu "apzināta rīcība". Acīmredzot, lai ātri attīrītu jūsu "trauku", ir jāizmanto šīs caurules izvadspēja. Proti, ir apzināti jārīkojas> lai attīrītu savu "trauku". Šai ziņā parasta žēlsirdība un labdarība var noderēt, tomēr tas nebūs nekāds ātrais ceļš. Lai šī caurule ātrāk izvadītu jūsu grēkus, ir jāizpilda īpaši vingrinājumi.

Viens no šādiem vingrinājumiem, ko mēs iesakām izmantot "karmas trauka" tīrīšanai, saucas piedošanas meditācija.

Tas ir diezgan pazīstams vingrinājums, kuru tādā vai citādā variantā praktizē dažādas garīgās skolas. Šis vingrinājums palīdzēs ne tikai attīrīties no pārdzīvojumiem, bet vienlaikus ari apturēt jūsu "vārdu mikseri". Tā pamatā ir princips, ka nekontrolējamās domas ir izskaužamas un aizstājamas ar citām, pozitīvām doi|žām.

Vingrinājumu varat izpildīt jebkurā laikā, kad jūsu galva nav aizņemta ar darbu vai kontrolēto domāšanu. Piemēram, kad ejat pa ielu, braucat autobusā,

sēžat sanāksmē, stāvat rindā un tā tālāk Proti, tieši tad, kad spraigas garigās darbības nav, jūsu griba ir atslābināta un "vārdu mikseris" tiecas darboties ar pilnu jaudu.

Vingrinājums "PIEDOŠANAS MEDITĀCIJA"

Izraugieties cilvēku, attiecībā uz kuru dzēsīsit savu negatīvo pārdzīvojumu domformu. Piemēram, tas varētu būt jūsu tēvs.

Sāciet domās daudzreiz atkārtot frāzi: "Ar mīlestību un pateicību es piedodu savam tēvam un pieņemu viņu tādu, kādu to radījis Dievs (vai: pieņemu to tādu, kāds viņš ir). Es lūdzu, lai tēvs man piedod manas negatīvās domas, emocijas un rīcību attiecībā uz viņu."

Šī formula ir visefektīvākā tad, kad jādzēš negatīvās emocijas attiecībā uz dzīviem cilvēkiem, ar kuriem jūs periodiski satiekaties un šādos gadījumos allaž izjūtat diskomfortu.

Ja nezināt, kur attiecīgais cilvēks pašlaik atrodas, formula var būt mazliet īsāka: "Ar mīlestību un pateicību es piedodu (cilvēka vārds). Es lūdzu, lai (cilvēka vārds) man piedod manas negatīvās domas, emocijas un rīcību attiecībā uz viņu."

Ja droši zināt, ka attiecīgais cilvēks jau ir miris, bet jums varbūt palikuši kaut kādi ar viņu saistīti pārdzīvojumi, meditācijā izmantojamā frāze varētu būt apmēram šāda: "Ar mīlestību un pateicību es piedodu (cilvēka vārds) un atbrīvoju viņu. Es lūdzu, lai (cilvēka vārds) man piedod manas negatīvās domas, emocijas un rīcību attiecībā uz viņu."

Izraudzītais meditācijas teksts domās jāatkārto pietiekami ilgi, parasti vairākas stundas. Vai arī tik ilgi, līdz krūtīs sajutīsit siltumu, kas radies sirds apvidū. Tomēr šī siltuma sajūta pati par sevi nav meditācijas mērķis, tā var arī neparādīties pat tad, ja tīrīšana ir ilga un efektīva. Vai rasties jau piecas minūtes pēc darba uzsākšanas šajā gadījumā siltums liecina tikai par to, ka jums ir bagāta iztēle. Meditācijai tik un tā jāatvēl ilgs laiks.

Kopējais attiecībā uz vienu cilvēku veiktās meditācijas laiks var svārstīties no vienas stundas līdz piecām stundām. Tas summējas no epizodiskām, 10 30 minūšu ilgām meditācijām, kas tiek praktizētas jebkurā brīvajā brīdī (kad galva nav noslogota).

Atgriezeniskā formula. Kad esat atbrīvojies no to pārdzīvojumu domformas, kuri attiecās uz tēvu, sāciet domās atkārtot šādu frāzi: "Ar mīlestību un pateicību mans tēvs man piedod." Tādējādi jūs savā emociju ķermenī izdzēsīsit to negatīvo domformu, kuru jums "piekāris" tēvs, savukārt izjuzdams negatīvus pārdzīvojumus saistībā ar jums (droši vien arī jūs reizēm viņu sarūgtinājāt un viņš uz jums apvainojās vai dusmojās).

Šī frāze jāatkārto tik ilgi, līdz krūtīs atkal sajutīsit siltumu, vai arī tik ilgi, līdz, aizvēris acis, ieraudzīsit tēva veidolu. Ja viņa negatīvās domformas izdzēšanas procedūra ir veiksmīgi pabeigta, tēvs var pagriezties ar seju pret jums (uz jūsu domu ekrāna), pasmaidīt vai pat pamāt ar roku. Tas liecina par to, ka jūsu emociju ķermenis ir attīrīts nojums "piekarinātajiem" tēva aizvainojumiem un citām negatīvajām emocijām.

Tomēr nejau visiem cilvēkiem rodas šādas vīzijas vai sajūtas, tāpēc, ja jums to nav, nevajag pārdzīvot. Meditācijas mērķis ir tiktāl mainīt jūsu attieksmi pret konkrēto cilvēku, ka nekāda viņa rīcība vairs nevarēs jums izraisīt negatīvus pārdzīvojumus. Proti, tās viņa darbības un vārdi, kas agrāk jums izraisīja negatīvus pārdzīvojumus, tagad jūs vairs nekādā ziņā nesatrauks un jums beidzot radīsies iespēja rīkoties tā, kā gribat.

Tā nav afirmācija. Vēršam jūsu uzmanību uz to, ka šī tehnika nav afirmācija un tās mērķis nav aizstāt vienu apgalvojumu ar citu. Šī tehnika tikai palīdz attīrīt jūsu emociju ķermeni no uzkrātajiem negatīvajiem pārdzīvojumiem.

Tā darbojas analoģiski lielai vīlei, ar kuru jūs pilnīgi un galīgi nolīdzināt savu pārdzīvojumu grumbuli. Pēc tīrīšanas bijušā grumbuļa vietā vairs nav palicis nekas viss tukšs un tīrs. Tikai nesteidzieties šo tukšumu atkal piepildīt ar jauniem pārdzīvojumiem kaut vai īsu laiku izbaudiet iekšēja miera un visaptverošas piedošanas stāvokli! Tas taču ir diezgan komfortabls stāvoklis jums pret pasauli nav nekādu pretenziju, un arī pasaulei attiecībā uz jums nav padomā nekā slikta.

Nav pieļaujama mehāniska frāžu atkārtošana un uzmanības izkliedēšana. Aplūkotā tehnika ir īsta meditācija, tā prasa pilnīgu koncentrāciju un iedziļināšanos minēto frāžu atkārtošanas procesā. Nekādā gadījumā nav pieļaujama tīri mehāniska frāžii daudzināšana, kad galvas vienā pusē atkārtojas frāze par piedošanu, bet otrā gluži mierīgi darbojas "vārdu mikseris". Šādai mehāniskai atkārtošanai nebūs nekāda rezultāta. Tāpat nav ieteicams piedošanas meditāciju apvienot ar kādām īpašām kustībām, domās iztēlotām ainām vai kaut ko tamlīdzīgu. Jebkuras šādas "piedevas" prasīs apzinātus pūliņus un līdz ar to meditācija var pārvērsties par tīri mehānisku frāžu atkārtošanu. Rezultāts var līdzināties nullei. Meditācija prasa pilnīgu koncentrēšanos un iedziļināšanos!

Lai pastiprinātu meditācijas efektu, var mēģināt atsaukt atmiņā ainas no pagātnes, kad jums bija konflikts ar cilvēku, attiecībā uz kuru meditējat. Šīs atmiņas mazliet satricinās jūsu emocionālo plānu un piedošana var nākt ātrāk.

Dažkārt meditācijas sākumstadijās ir iespējamas tīri fizioloģiskas parādības, piemēram, elpas trūkums, spazmas, asaras, klepus vai galvassāpes. Šie simptomi liecina par to, ka esat uztaustījis vislielāko domformu un sācis to dzēst. Bet domformai tas nepatīk! Tāpēc arī tā, izraisīdama nepatīkamas sajūtas, traucē jūsu darbu. Nepadodieties! Pārvariet sevi kaut vai piecas minūtes, un tad jau viss būs labi. Sāpes un citas nepatīkamās sajūtas pāries, toties meditācijas efekts būs milzīgs! Jau tūdaļ pat izjutīsit atvieglojumu, un pasaule jums atmirdzēs gluži jaunās krāsās.

Meditējiet attiecībā uz visiem jums zināmajiem cilvēkiem. Mēs aplūkojām piedošanas meditāciju vienīgi attiecībā uz tēvu. Kā saprotat, tas ir tikai pirmais solis jūsu emociju ķermeņa pilnīgai attīrīšanai no negatīvajiem pārdzīvojumiem. Tālāk šī pati meditācija ir jāveic attiecībā uz citiem jums tuvajiem cilvēkiem, piemēram, māti, brāļiem vai māsām, vīru vai sievu (lai arī cik jums viņu būtu bijis), attiecībā uz visiem, ar ko esat konfliktējis.

Tad pameditējiet attiecībā uz visiem radiniekiem, kuri kaut kādā veidā ir iejaukušies jūsu dzīvē (attiecībā uz katru atsevišķi). Attiecībā uz paziņām, kurus esat sastapis darbā vai saistībā ar vaļasprieku. Attiecībā uz mīļotajiem, no kuriem esat šķīries. Attiecībā uz sevi pašu. Meditācijas frāze joprojām ir tā pati: "Ar mīlestību un pateicību es piedodu pati (pats) sev un pieņemu sevi tādu, kādu mani radījis Dievs. Lūdzu piedošanu pats sev par savām negatīvajām domām un emocijām attiecībā uz sevi pašu."

Cilvēkiem tas ir raksturīgi nosodīt sevi vai justies aizvainotiem pašiem uz sevi (kāpēc gan es esmu tik neveiksmīgs, neglīts, kautrīgs, dumjš utt.). Bet sevis nosodīšana ir tāds pats grēks kā citu cilvēku nosodīšana. Tāpēc katrā ziņā ir jāpiedod sev, mīļotajam (vai mīļotajai).

Pēc tam būtu vēlams tādā pašā veidā pameditēt attiecībā uz dzīvi. Droši vien jūs dažkārt apvainojaties uz dzīvi piemēram, par to, ka tā jums atņēmusi mīļoto vai radinieku, ka jums viss ir tik slikti un tā tālāk. Frāze meditācijai attiecībā uz dzīvi ir šāda: "Ar mīlestību un pateicību es piedodu dzīvei un pieņemu to tādu, kāda tā ir. Ar mīlestību un pateicību dzīve piedod man manas negatīvās domas, emocijas un rīcību attiecībā uz to."

Cik ilgi meditēt. Kopējais piedošanas meditācijai nepieciešamais laiks ir atkarīgs no tā, cik daudz aizvainojumu uz dzīvi savā mūžā esat uzkrājis. Meditācija attiecībā uz cilvēkiem, ar kuriem jums bijis visvairāk asu konfliktu, kopumā prasīs vairākas stundas. Attiecībā uz veciem paziņām vai radiniekiem, kurus atceraties tikai ar grūtībām, kopējais katram veltītais meditācijas laiks varētu būt 10 30 minūtes.

Parēķiniet, cik daudz laika jums vajadzēs šā uzdevuma izpildei. Piemēram, lai pilnībā attīrītos no visiem aizvainojumiem, cilvēkam, kuram ir vairāk nekā četrdesmit gadu, vajadzēs strādāt ar sevi vismaz mēnesi katru brīvu brīdi, ne mazāk kā stundu diennaktī. Kopējam meditācijas laikam jābūt ne mazākam par 15 stundām (vidēji vienas meditācijai veltītas stundas laikā "karinas trauks" attīrās par vienu procentu).

Šīs rindas lasot, var rasties jautājums: kāpēc gan piedošanas meditācija tik ilgi jāatkārto? Jūs taču jau esat aizmirsis savu aizvainojumu pret vieniem cilvēkiem, otriem esat piedevis un trešo problēmām pat jūtat līdzi! Jūsu mentāls ir tīrs. Par ko gan jūs vēl vajadzētu audzināt?

Grēki netīrs traips uz papīra? Lai atbildētu uz šo jautājumu, mēģināsim izmantot vienkāršu salīdzinājumu. Iedomājieties, ka jūsu negatīvā domforma ir netīrs traips uz papīra lapas. Jo lielāka un blīvāka domforma, jo lielāks traips uz papīra.

Jūsu uzdevums ir papīru notīrīt, taču šim nolūkam jums ir tikai maza dzēšamgumija. Līdz ar katru dzēšamgumijas kustību tiek notīrīts tikai mazs notraipītās virsmas laukumiņš. Lai attīrītu visu lapu, jums jāizdara ļoti daudz tīrošu kustību. Jo lielāks traips, jo vairāk kustību jums būs jāizdara.

Tieši tādēļ mēs iesakām domās daudzreiz atkārtot piedošanas meditāciju. Katrs atkārtojums izdzēš tikai mazu jūsu domformas daļiņu, tāpēc pilnīgas attīrīšanas labad meditācija jāatkārto ļoti daudzas reizes. Bet savas iepriekšējās pārliecības maldīguma apzināšanās un piedošana visiem saviem nedraugiem ir spēcīga un efektīva rīcība, kas ļauj nodzēst visvairāk izblīdušo jūsu negatīvās domformas daļu. Lielāko gan, tomēr tikai daļu.

Tādēļ pēc tam, kad mentāls ir attīrīts un jūs jau pieņemat visas šīs pasaules izpausmes, neatstājiet novārtā savus agrākos aizvainojumus un sašutumu. Ar visu to pastrādājiet atsevišķi, tad jūsu "uzraugam" nenāksies attiecībā uz jums veikt "audzināšanas" pasākumus.

Meditācijas efektivitāte. Lai gan attīrīties no uzkrātajiem pārdzīvojumiem var ļoti daudzos un dažādos veidos, mēs iesakām izmantot tieši piedošanas meditāciju. Kādēļ? Vairāku faktoru dēļ.

Pirmkārt, lai praktizētu to, nav nepieciešamas vizualizācijas spējas, kuras ir vajadzīgas, izmantojot tā saukto violeto liesmu un tamlīdzīgus vizuālus tēlus. Ne jau katrs cilvēks spēj piepildīt sevi ar violeto uguni vai radīt citādu nepieciešamo domtēlu.

Otrkārt, izmantojot šo tehniku, atšķirībā, piemēram, no dianētikas vai holodinamikas, nav jāpiesaista kvalificēti speciālisti psihoterapeiti. Meditācija tiek veikta vienatnē, un nevienam nav jāstāsta par saviem kādreizējiem grēkiem.

Treškārt, šī tehnika neprasa, lai jūs vērstos pie ekstrasensiem, kuri nolasīs jūsu pagātni un pastāstīs par jūsu agrākajiem pārdzīvojumiem (kā to prasa garīgi emocionālās dziedināšanas metode). Jūs attīrāties totāli, un, ja mūsu ieteikumi vairāk vai mazāk konsekventi tiks ievēroti, visi jūsu pārdzīvojumi nenovēršami nonāks tīrīšanas zonā un tiks izdzēsti.

Ceturtkārt, šīs tehnikas praktizēšana neprasa īpašu vietu, laiku un sevis piespiešanu salīdzinājumā ar, piemēram, rebefingu. Attīrīšanos var veikt vienmēr un visur, arī tā sauktajās ražošanas sapulcēs, braucot sabiedriskā transporta līdzeklī un tā tālāk.

Bet kāda ir tīrīšanas efektivitāte? Daži mūsu sekotāji, nedaudz papūlējušies, divu nedēļu laikā "izlēja" no sava "karmas trauka" 15 procentus. Droši vien varētu vēl vairāk, taču tad jau draud briesmas, ka galva var pārkarst ūn, kā mēdz sacīt, "jumts aizbraukt". Un jūs nevis panāksit pozitīvu efektu, bet riskēsit ar to, ka varbūt nāksies meklēt psihiatra palīdzību. Diez vai par to jūs sapņojat. Tā ka steidzieties bez steigas.

Turklāt jūs varat meditācijas formulu nedaudz pilnveidot atbilstoši saviem uzskatiem. Tomēr mēs kategoriski neiesākām rūpes par savu negatīvo pārdzīvojumu izdzēšanu uzkraut Dievam (piemēram: "Ar mīlestību un pateicību es lūdzu Dievu attīrīt mani no uzkrātajiem pārdzīvojumiem."). Šādi priekšlikumi ir dzirdēti, taču mēs tiem nepiekrītam. Paši grēkojāt, paši arī attīrieties. Dievam gan laikam ir pietiekami daudz citu rūpju.

Reizēm meditācija jau pēc 15 30 minūšu ilga darba dod pilnīgi pārsteidzošus rezultātus. Piemēram, mēs zinām ne mazums gadījumu, kad mūsu semināra dalībnieks sācis "tīrīties" attiecībā uz kādu radinieku, ar kuru jau divus trīs gadus kaut kāda sena konflikta dēļ vispār nav sarunājies, un pēkšņi šis radinieks pats viņam piezvana un ierosina tikties. Vai arī vīrs gluži negaidīti atnes sievai puķes, lai gan jau gadiem ilgi pirms sieva sāka meditēt to nebija darījis. Un tā tālāk. Gaidīt, ka cilvēki, attiecībā uz kuriem jūs dzēsīsit savus pārdzīvojumus, kaut kādā veidā sāks mainīties, gan nevajag. Taču esiet gatavs tam, ka šādas pārmaiņas var notikt.

Meditācijas izmantošanas ierobežojumi. Vienīgais šīs metodes ierobežojums tā strādā tikai ar tiem pārdzīvojumiem, kurus esam uzkrājuši šajā dzīvē. Tas arī saprotams, jo meditācijas mērķis taču ir attīrīt smalko, emociju ķermeni, kurš dzimst un mirst reizē ar mūsu fizisko ķermeni. Meditācija nestrādā ar problēmām, kuras esam atnesuši sev līdzi no iepriekšējām dzīvēm (karmiskās problēmas, karmiskie mezgli utt.). Ar tās palīdzību savu "trauku" var attīrīt (ja tas jums kaut kādu iemeslu dēļ vispār vajadzīgs) tikai par 10 15 procentiem. Tāda ir mums zināmā pieredze. Bet tālāk jau jāizmanto nedaudz agrāk aprakstītās tehnikas, kas paredzētas darbam ar karmisko ķermeni.

Bet vai ātrāk nevar? Nereti rodas jautājums: vai tad nekādi nav iespējams savu emociju ķermeni no uzkrātajiem grēkiem attīrīt ātrāk? Nejau katrs cilvēks būs ar mieru 10-20 stundas meditēt, kaut arī viņam izdevīgā laikā.

Atbilde uz šo jautājumu ir acīmredzama: protams, ka iespējams. Ir jāiziet tā pati piedošanas procedūra, tikai jāiziet nevis savā prātā, bet gan pavisam reāli. Proti, ir jāpieiet klāt katram savam bijušajam nedraugam un jālūdz viņam piedošana par ikvienu savu rīcību, domu vai emociju. Turklāt tie nedrīkst būt tikai formāli izrunāti vārdi (kādi bieži tiek teikti "piedošanas svētdienā"). Nē, piedošana jālūdz no visas sirds, emocionāli, ar nožēlas un atvieglojuma asarām. Vienas šādas procedūras laikā jūsu "trauks" var patukšoties par 5-7 procentiem.

Tomēr jāatzīst, ka vairumam cilvēku tas faktiski ir neiespējami. Tāpēc arī mēs piedāvājam garāko, toties ļoti efektīvo ceļu-patstāvīgi domās veicamu meditāciju.

Tādas ir mūsu emociju ķermeņa attīrīšanai piedāvātās tehnikas izmantošanas īpatnības. Bet nu pāriesim pie kārtējā kopsavilkuma.

KOPSAVILKUMS

1. Visi dzīvē izjustie negatīvie pārdzīvojumi nogulsnējas mūsu emociju ķermenī tumšas krāsas domformu (domu-un emociju sabiezējumu) veidā.

2.  Negatīvās domformas nav izdzēšamas vienā mirklī, mainot savu attieksmi pret pasauli un piedodot saviem nedraugiem.

3.   Lai emociju ķermeņa attīrīšanu paātrinātu, tiek piedāvāta piedošanas meditācija, kuras laikā, daudzreiz atkārtojot noteiktu formulu, negatīvā domforma tiek dzēsta.

4.  Piedošanas meditācija ir jāveic attiecībā uz katru cilvēku, ar kuru jums dzīvē bijusi kāda saskarsme, arī attiecībā uz visiem radiniekiem, sevi pašu un dzīvi.

6 . nodaļa ĒTERISKAIS ĶERMENIS FIZISKĀS VESELĪBAS PAMATS

Mūsu grāmatas mērķis, kā atceraties, ir palīdzēt atbrīvoties no negatīvajiem pārdzīvojumiem, kuru dēļ "karmas trauks" piepildās. Bet "trauks" piepildās mūsu kļūdaino pārliecību un to izraisīto negatīvo emociju rezultātā.

Kā redzam, šajā shēmā nemaz nepiedalās mūsu fiziskais un ēteriskais ķermenis. Tiem arī, protams, ir sava nozīme "audzināšanas" procesā, taču tikai kā izpildinstrumentiem. Teiksim, ja ilgstošu negatīvu pārdzīvojumu rezultātā jums izveidojušās lielas un blīvas domformas, tās ar saviem izaugumiem burtiski laužas iekšā ēteriskajā ķermenī un izkropļo ēteriskās enerģijas plūsmas. Šādi ēterisko plūsmu traucējumi ar laiku sāk izraisīt jau mūsu fiziskā ķermeņa slimības. Viennozīmīga atgriezeniskā saite -

no fiziskā un ēteriskā ķermeņa uz smalkākiem ker-

j j i

meņiem it kā nav novērota.

Tādēļ "karmas trauka" tīrīšanā ēteriskais ķermenis mums nav nekāds palīgs. Un fiziskais ķermenis tāpat. Šos ķermeņus var ārstēt, apgādāt ar papildu enerģiju, attīrīt no ārējiem "piekarinājumiem". Taču ar "karmas trauku" tam visam ir tikai netiešs sakars.

Tas nebūt nenozīmē, ka par šiem ķermeņiem mums nebūtu ko teikt. Par fizisko ķermeni parunāsim vēlāk, bet par ēteriskā ķermeņa tīrīšanas paņēmieniem dažus vārdus pateiksim tūlīt.

Trīs slimību avoti. Iepriekš mēs jau esam izklāstījuši zināmu uzskatu sistēmu par iespējamiem slimību rašanās cēloņiem. Saskaņā ar šo sistēmu cilvēkam var būt ķermeņa, dvēseles un gara slimības.

Ķermeņa slimības rodas tāpēc, ka cilvēks nepareizi apietas ar savu ķermeni. Šai sakarā var runāt par pārslodzēm, temperatūras režīma pārkāpumiem, nepareizu ēšanas, darba un atpūtas režīmu un tā tālāk. Tātad slimība rodas kā traucējumi vienlaikus abos ķermeņos fiziskajā un ēteriskajā. Līdz ar to saprotams, ka pat vislielākajā mērā garīgs cilvēks, ja viņš nemaz nerūpējas par savu ķermeni, var slimot ilgi un smagi. Un nav grūti uzminēt, ka šīs slimības nebūt nav saistītas ar kļūdainu pārliecību. Izņemot kļūdainu attieksmi pret sava ķermeņa veselību.

Dvēseles slimības rodas cilvēku savstarpējās energoinformatīvās apmaiņas rezultātā. Šī apmaiņa notiek vairākos līmeņos mentālajā, emocionālajā un ēteriskajā (šāda apmaiņa fizisko ķermeņu līmenī tiek dēvēta par kautiņu).

Šeit mēs neaplūkosim energoinformatīvā uzbrukuma un aizsardzības-tehnoloģijas to pietiekami detalizēti dara citi autori.^.

Mēs tikai konstatējam, ka šī apmaiņa arī ir gan netieši, tomēr saistīta ar "karmas trauku". Ja, pieņemsim, jūsu "trauks" ir gandrīz tukšs, nekāda ārēja iedarbība, visticamāk, jūs neskars. Turpretī, ja "trauks" ir piepildīts līdz pusei vai vēl vairāk, jūsu mentālajā (vai emociju) ķermenī ir milzum daudz domformu, pie kurām var "pielipināties" ārēja iedarbība (dažādās ticības sistēmās tā tiek dēvēta dažādi piekarinājumi, klišejas, ļaunā acs, noskaušana utt.). Šie "piekarinājumi" jātīra katrs atsevišķi neatkarīgi no jūsu kļūdainajām pārliecībām un no tā, cik pilns ir "karmas trauks". Taču par to mēs jau runājām.

Tikai gara slimības ir tieši saistītas ar "karmas trauka" piepildījuma līmeni. Respektīvi, tās rodas tieši tad, kad "trauks" pildās un mums tiek piemērota "audzinoša" iedarbība, kas izpaužas kā slimība.

Tāpēc, ja radusies gara slimība, var apgalvot, ka ēteriskā ķermeņa izkropļojumi ir emociju ķermenī esošo lielo negatīvo domformu sekas.

Tātad dziednieks, iedarbodamies tikai uz ēterisko ķermeni, var veselību uzlabot vienīgi uz īsu laiku. Ja cilvēks nestrādā pie tā, lai mainītu savu attieksmi pret dzīvi un attīrītu savu emociju ķermeni, negatīvā domforma nekur nepazūd un turpina kropļot ēterisko ķermeni. Tas nozīmē, ka ēteriskā ķermeņa izkropļojumi un fiziskā ķermeņa slimība agri vai vēlu atgriezīsies. Tieši tāpēc mēs neiesākām ārstēt karmiskās slimības, ja netiek mainīta cilvēka attieksme pret dzīvi.

Toties, ja esam savu mentālu un emociju ķermeni attīrījuši, nekas mums nevar traucēt ātrāk atgūt veselību. Te noderēs jebkurš paņēmiens. Var līdzēt gan ārēja iedarbība uz mūsu veselības (ēterisko) ķermeni, gan cilvēka patstāvīgs darbs ar savu enerģētiku.

Arēja iedarbība uz ēterisko ķermeni un tās veidi. Uz ārējo iedarbību mēs attiecinām dažādu dziednieku sniegto palīdzību, citu cilvēku līdzjūtību un īpašu tehnisko ierīču izmantošanu. Katru no šīm pozīcijām aplūkosim mazliet sīkāk.

Absolūti lielākā daļa dziednieku strādā ēteriskā ķermeņa līmenī, proti, ārstēšana notiek, piespiedu kārtā atjaunojot ēteriskās plūsmas. Dažādas iedarbības rezultātā dziednieki novērš ēteriskā ķermeņa

j »

enerģijas plūsmu izkropļojumus un padara šo ķermeni biezāku. Līdz ar to mūsu veselība uzlabojas, dažkārt gan tikai uz laiku. Ar ēteriskā plāna enerģijām strādā visi ekstrasensi, bioenergoterapeiti un reiki speciālisti.

Nākamais mūsu ēteriskā ķermeņa enerģijas papildināšanas avots ir citu cilvēku līdzjūtība. Jebkura līdzjūtība vai līdzpārdzīvojums ir savdabīgs donora devums, taču enerģētisks devums. Mēs jūtam līdzi slimiem, vārgiem, likteņa triecienus saņēmušiem vai sava pašu "vārdu miksera" nekontrolētas darbības novājinātiem (depresijā kritušiem) cilvēkiem. Tādējādi mēs viņiem atdodam daļu savu dzīvības spēku, tas ir, ēteriskā plāna enerģiju. Tas nemaz nav slikti, bet tikai tikmēr, kamēr mums pašiem ir šim nolūkam pietiekami laba veselība un pietiekami daudz dzīvības spēku. Turpretī tad, ja savu spēku ir pamaz, pārlieka līdzjūtība var kļūt par jūsu paša slimību cēloni.

Līdzpārdzīvojums ir raksturīgs daudziem cilvēku mijiedarbības aspektiem. Piemēram, labs ārsts vai psihologs jūt līdzi pacientam un līdz ar to atdod viņam daļu savu paša dzīvības spēku. Tāpēc sirsnīgi ārsti slimo biežāk nekā tie,Joiru attieksme pret pacientiem ir vēsa un formāla.

Vēl viens piemērs skola, kur skolotājs var vai nu gluži vienkārši nodot savas zināšanas skolniekiem, vai arī "ielikt tajās dvēseli", tas ir, pievienot zināšanām arī daļu sava dzīvības spēka. Cita lieta, ka skolotāju uzklausa liela grupa visumā veselu jauniešu, kuri šādam skolotājam dzīvības spēkus atdod atpakaļ, dāvājot viņam savu cieņu un mīlestību. Ārstam gan parasti nemēdz būt tik liela pilnībā veselu donoru bara.

Analoģisku mijiedarbību var novērot gandrīz jebkurā cilvēku darbības sfērā. Pietiekami profesionāli lūdzot (un saņemot) dažādu cilvēku līdzjūtību, ir iespējams būtiski uzlabot savu veselību (vai vismaz pašsajūtu). Vispār daudzi cilvēki jau arī to dara, turklāt visai veiksmīgi.

Vēl viens ēteriskā plāna enerģijas iegūšanas avots ir speciālu tehnisko līdzekļu izmantošana. Taču par to mēs sīki pastāstīsim nākamajā šīs grāmatas nodaļā.

Patstāvīga iedarbība uz ēterisko ķermeni un tās veidi. Līdztekus ārējai iedarbībai ir arī daudz paņēmienu, kā patstāvīgi uzlabot sava ēteriskā ķermeņa stāvokli, proti, attīrīt to no dažādām kaitīgām ietekmēm un uzlabot savu veselību.

Lielākā daļa šo paņēmienu jums ir labi zināma. Tā ir visparastākā norūdīšanās, piemēram, pēc Porfirija Ivanova sistēmas. Vai kontrastduša. Vai jebkura cita uz fizisko ķermeni vērstas iedarbības tehnika, kuras rezultātā tiek panākts spēcīgs emocionāls uzliesmojums tāds, ka "elpa aizraujas". Šāds varens pozitīvu emociju uzvirmojums sniedz mūsu ķermenim enerģijas un, dabiski, arī veselības papilddevu.

Vēl viena labi pazīstama tehnika ir intensīvā elpošana. Piemēram, hatha joga. Par vienu šādu paņēmienu "elpošanas trijstūri" mēs pastāstīsim mazliet vēlāk.

Ne mazāk efektīvs uzreiz divu ķermeņu ēteriskā un emocionālā tīrīšanas paņēmiens ir intensīvās elpošanas sistēma ar nosaukumu "rebefmgs" vai tās modifikācijas (vivation, holotropā elpošana).

Vēl viena spēcīga enerģētiskās uzlādēšanās sistēma ir speciālā Austrumu vingrošana, arī viens no tās paveidiem -cigun. Ja iespējams, apmeklējiet attiecīgas nodarbības šīs tehnikas var dot brīnišķīgus rezultātus.

Taču hatha joga vai cigun tās ir veselas dzīves sistēmas, kuras apgūt un izmantot iespējams vienīgi tad, ja ir liela vēlēšanās, brīvs laiks, nauda un skolotāji. Nejau katram tas viss ir pieejams.

Meditācija "čakru elpošana". Tiem, kuriem nav iespējas apmeklēt speciālas nodarbības, mēs varētu ieteikt īpašu elpošanas meditāciju no Šri Radžniša (Ošo) skolas meditāciju grupas. Tā saucas "čakru elpošana". Šīs meditācijas magnetofona ieraksti parasti atrodami veikalos, kur tiek tirgotas ezoteriskas un okultas preces.

Tas ir triju intensīvu elpošanas ciklu ieraksts, katrs cikls ilgst 15 minūtes. Jūs dzirdēsit, ka cilvēks skaļi elpo speciālas ritmiskas mūzikas pavadībā. Jūsu uzdevums ir nostāties ērtā pozā, aizvērt acis un caur muti dziļi elpot vienā taktī ar cilvēku, kas vada meditāciju. Elpošana būs domās jāvirza pa mugurkaulu augšup uz katru čakru pēc kārtas, sākot ar pirmo čakru (asteskauls) u» beidzot ar pēdējo (pakausis). Par čakru struktūru un izvietojumu cilvēka ķermenī mēs jau stāstījām otrajā daļā.

Protams, elpošanas laikā gaiss ieplūdīs jūsu plaušās un izplūdīs ārā. Taču jums jāiedomājas, ka ieelpas laikā gaisa plūsma ietiecas pašā uz mugurkaula esošās čakras centrā. Uz katru čakru ieelpotais gaiss jāvirza tikai divas minūtes, tātad septiņu čakru "elpināšanai" vajadzēs 14 minūtes, pēc tam vienas minūtes laikā ir jāizelpina visas čakras pēc kārtas no augšas uz leju. Pēc minūti ilga pārtraukuma elpošanas cikls tiek atkārtots. Un tā trīs reizes pēc kārtas.

Šī meditācija, protams, prasa zināmu piepūli. Taču tā ir ļoti enerģētiska un viegli novērš jūsu organismā jebkuru pirmsslimības stāvokli (kad skaidri sajūtat slimības tuvošanos). Šī pati meditācija palīdzēs jums viegli likvidēt negatīvus energoinformatīvos "piekarinājumus", tādus kā nelaipns skatiens vai nelabvēlīgas emocijas (dusmas, skaudība utt.), ko tautā dēvē par ļauno aci.

Tādi īsumā ir mūsu ieteikumi darbam ar ēterisko ķermeni, lai attīrītu to no izkropļojumiem un dažāda veida "piekarinājumiem". Un nu ir laiks izdarīt kārtējo kopsavilkumu.

KOPSAVILKUMS

1.  Karmiskās "audzināšanas" procesā cilvēka ēteriskais ķermenis ir izpildinstruments, uz kuru iedarbojas par to smalkāki ķermeņi.

2. Karmiskas slimības gadījumā tas vien, ka ēteriskais ķermenis tiek attīrīts un izlīdzināts, ja tajā pašā laikā cilvēka attieksme pret pasauli paliek nemainīga un negatīvās domformas netiek dzēstas, var dot tikai īslaicīgu efektu.

3. Ēterisko ķermeni var attīrīt gan ar ārējas iedarbības palīdzību, gan patstāvīgi.

4. Pie ārējās iedarbības pieder dažādu dziednieku sniegtā palīdzība, citu cilvēku līdzjūtība un tehnisko ierīču izmantošana.

5.  Patstāvīgi ēterisko ķermeni var tīrīt ar norūdīšanās procedūrām, Austrumu enerģētisko vingrošanu vai intensīvu elpošanu.

7 . nodaļa KĀ PALĪDZĒS ZINĀTNE

Šajā nodaļā mēs gribētu pastāstīt par dažām tehniskajām ierīcēm, ko modernā zinātne piedāvā slimību ārstēšanai un aizsardzībai no negatīvas ārējās smalko matēriju iedarbības.

Nav noslēpums, ka pēdējos gados daudzi zinātnieki (arī pārliecināti materiālisti) pūlas atrast tīri racionālu izskaidrojumu Neizpaustajā pasaulē notiekošajām parādībām, tam, kas mums šobrīd šķiet brīnums un Dieva gribas izpausme.

Tā ir interesanta, saprātīgos mērogos arī derīga, taču diezgan bīstama lieta. Daudzi zinātnieki, kuri Neizpaustās pasaules izpētē bija pavirzījušies jau krietni tālu uz priekšu, tika pirms laika atsaukti no mūsu pasaules. Taču tas, tāpat kā jebkurš cits bīstams darbs, nebūt nespēj atturēt entuziastus.

Līdz šim izstrādātas vairākas pilnīgi pamatotas teorijas, kas Neizpaustās pasaules parādības skaidro ar attiecīgo autoru atklātajām jaunajām mikrodaļiņām vai laukiem. Šeit jāpiemin, piemēram, torsionu lauku teorija, mikroleptonu teorija un citas analoģiskas izstrādnes.

Protams, kā jau visi ar iemīļoto darbu aizrāvušies cilvēki, arī šo teoriju autori savas izstrādnes idealizē. Proti, apgalvo, ka viņu teorijas izskaidrojot itin visas Neizpaustās pasaules parādības.

Mūsuprāt, tas ir parasts pārspīlējums. Šo teoriju autoru atklātās mikrodaļiņas visdrīzāk ir Smalkās pasaules ēteriskā slāņa pirmdaļiņas. Kaut kas līdzīgs elektroniem un protoniem mūsu fiziskās pasaules pirmdaļiņām. Kam taisnība to rādīs nākotne.

Taču, ja jau ir teorija, mēs gaidām, kad tā dos praktisku rezultātu. Proti, ne tikai daudziem gluži nesaprotamus matemātiskus Smalkās pasaules aprakstus, bet arī pilnīgi reālas ierīces, kas spēs ietekmēt mūsu

smalkos ķermeņus. Vai vismaz ēterisko ķermeni. ? » i

Konkrēti mums ir zināmi divi virzieni, atbilstoši kuriem tiek izstrādātas cilvēka smalkos ķermeņus ietekmējošas ierīces. īsumā aplūkosim katru no tiem.

Ļoti augstu svārstību ģeneratori. Pirmām kārtām tie ir tehniski aparāti, ļoti augstu frekvenču enerģijas elektroniskie ģeneratori, kuru radītās svārstības spēj iekļūt mūsu ēteriskā ķermeņa frekvenču diapazonā. Kā atceraties, ēteriskais ķermenis ir visblīvākais no mūsu smalkajiem ķermeņiem.

Patlaban jau ir ne mazums šādu aparātu. Piemēram, populārie galēji augstu frekvenču ģeneratori. Vai terapijā izmantojamie milimetru diapazona viļņu aparāti.

Parasti tie šķiet pēc ārējā izskata gluži tradicionāli aparāti. Tiem ir enerģijas avots, sarežģīta elektroniskā uzbūve un speciāli izstarotāji, ar kuru palīdzību ārsts iedarbojas uz pacienta ķermeni. Iedarbību var vērst uz mūsu ķermeņa orgāniem vai uz akupunktūras punktiem. Katram gadījumam tiek izstrādāta atsevišķa aparāta izmantošanas tehnoloģija, lai panāktu visefektīvāko iedarbību.

Piemēram, aparāts "MINITAG" izstaro elektromagnētiskās svārstības 30 līdz 325 GHz diapazonā (šī informācija domāta tiem, kuri orientējas elektronikā). Turklāt šajās elektromagnētiskajās svārstībās tiek ievadīta fizioloģiski nozīmīga informācija (modulācija).

Zinātniekiem ir izdevies noteikt to frekvenču diapazonu, kuras izstaro vesela mūsu organisma šūna. Un aparāts tieši ar šīm frekvencēm iedarbojas uz noteiktiem cilvēka organisma punktiem. Tādējādi mūsu organisma šūnās piespiedu kārtā tiek izraisītas veselam organismam raksturīgas svārstības. Bet, ja jau šūnas ir veselas, tad ari organismam kopumā nav jāslimo. (Taisnības labad jāteic, ka baznīcas "svētajam ūdenim" parasti ir tāds pats frekvenču diapazons un tāda pati signāla forma. Iespējams, tieši tāpēc tam ari piemīt atveseļojoša iedarbība.)

Nav grūti saprast, ka šajās ierīcēs ārstēšanai tiek izmantotas parastas elektromagnētiskās svārstības, tikai ļoti augstās frekvencēs. Un tomēr šajā gadījumā notiek netieša iedarbība tieši uz informāciju par mūsu ķermeņa šūnu veselības stāvokli. Tas ir, uz ēterisko plānu. Un tāpēc šāda pieeja ārstēšanai tiek dēvēta par informatīvo medicīnu šajā gadījumā ārstnieciski iedarbojas nevis pašas svārstības, bet gan tajās ievadītā informācija par mūsu ķermeņa šūnu veselīgo stāvokli.

Individuālās aizsardzības ierīces. Otrs jauno teoriju izmantošanas virziens arī ir saistīts ar ierīču izstrādāšanu, taču šai gadījumā runa ir par tādām individuālai lietošanai paredzētām ierīcēm, kurām nav ārēju enerģijas avotu.

Parasti tās ir nelielas plāksnītes, kurās, izmantojot augstas tehnoloģijas, ir iestrādātas pēc īpašām formulām aprēķinātas noteiktas ģeometriskās figūras piemēram, spirāles, piramīdas un sarežģītākas topogrāfiskās struktūras.

Sīs ierīces pašas neko neizstaro. Tās sāk darboties tad, kad cilvēks nonāk viņa veselībai kaitīgu smalkās matērijas lauku ietekmē. Šādus laukus izstaro itin visi elektrotehniskie aparāti televizori, datori, radiotelefoni, raidītāji, mikroviļņu krāsnis un tā tālāk. Patogēni izstarojumi nāk arī no Zemes Zemes garozas lūzuma zonās, lielu inženierbūvju un metro būvju vietās, masu apbedījumu vietās un citur. Visbeidzot, pie patogēnajām enerģijām pieskaitāmas arī enerģijas, ar kurām cilvēki apmainās kontaktēšanās procesā it īpaši tad, ja kontaktēšanās notiek augstos toņos un skaļi tiek pateikts viss, ko kurš par kuru domā.

Šeit ir runa par smalkās matērijas patogēno izstarojumu, nevis par elektromagnētiskajiem izstarojumiem, kurus ar zināmiem aparātiem var izmērīt un no kuriem var arī aizsargāties (piemēram, ar ekranēšanas palīdzību).

Šādi izstarojumi ir, taču pašlaik mūsu rīcībā esošie aparāti tos neuztver. Toties tos redz cilvēki, kuriem ir atbilstoša redze, tie, kuri prot saskatīt cilvēka auru. Auru tagad ir iespējams nofotografēt ar īpaša fotoaparāta aurokameras palīdzību.

Individuālās aizsardzības līdzekļi uztver patogēnos izstarojumus un pārveido tos mūsu ķermeņa veselībai labvēlīgā starojumā. Tātad tie pozitīvi ietekmē mūsu smalkās matērijas apvalkus (ēterisko un pat emocionālo).

Tā kā tādas ierīces, kas spētu tieši novērtēt mūsu smalko ķermeņu stāvokli, vēl nav radītas, izstrādāto ierīču iedarbības efektivitāti vērtē vai nu pēc netiešiem izmērāmiem rādītājiem, tādiem kā temperatūra, asinsspiediens, asins sastāvs un tamlīdzīgi, vai arī pamatojoties uz to cilvēku liecībām, kuri redz auru, vai arī pēc auras fotogrāfijām. Par laimi, attiecīgi fotoaparāti ir radīti un ikviens, kas vēlas, var savu auru nofotografēt.

Uz auras fotogrāfijām skaidri redzams, ka individuālās aizsardzības ierīču (piemēram, KIT-4 vai BRIZ) izmantošanas rezultātā krasi uzlabojas auras krāsa šīs ierīces piespiedu kārtā pozitīvi ietekmē mūsu smalkās matērijas apvalkus, iepludinot tajos gaišzilos, dzeltenos un zilos toņus un attīrot tos no tumšajiem pelēkajiem un brūnajiem toņiem, kas raksturīgi negatīvām emocijām.

No grēkiem ir jāattīrās pašam. Gaišo krāsu pieplūdums aurā nebūt nenozīmē, ka ierīce var attīrīt mūsu emociju ķermeni no tajā uzkrātajām negatīvajām domformām. Neviens šo darbu mūsu vietā neizdarīs! Tomēr ierīce var pozitīvi ietekmēt mūsu psihoemocionālo stāvokli un aizsargāt mūs no apkārtējās vides patogēnās iedarbības vai citu cilvēku negatīvajām emocijām.

Cik ilgi šādas ierīces būs vajadzīgas, tas pagaidām nav zināms. Varbūt tās mums nākotnē kļūs par tādiem pašiem "kruķiem", par kādiem kļuvis apģērbs, automobiļi un telefoni, aizstājot mūsu dabiskās spējas. Cerēsim, ka ne. Taču atteikties izmantot noderīgas ierīces, pamatojoties tikai uz tīri ideoloģiskiem apsvērumiem, tā zināmā mērā būtu savu spēju un dzīvesveida idealizācija. Lielajās pilsētās mēs taču dzīvojam mākslīgi radītā, nebūt ne mūsu organismam draudzīgā vidē. Nemaz nebūtu slikti palīdzēt savam organismam tikt galā ar kaitīgajiem izstarojumiem, un individuālās aizsardzības ierīces tieši to arī dara.

Ja Augstākie spēki ir ļāvuši šādas ierīces izstrādāt, tad laikam gan uzskata, ka cilvēce drīkst tās izmantot. Tāpēc arī mēs negrausim Augstāko spēku cerības.

Vēl jaudīgākas ierīces. Patlaban ir izstrādātas jau daudzas šādas individuālās aizsardzības ierīces. Dažas no tām iedarbojas viena vai divu metru rādiusā, citas ir vēl jaudīgākas ar 15 līdz 20 metrus lielu iedarbības rādiusu. Pēc formas tās parasti atgādina dēli vai paplāti (BRIZ-7), uz kuras ieteicams izvietot un 30 50 minūtes ilgi paturēt pārtikas produktus, dzērienus, krēmus un citas organiskās vielas.

Gluži reāli fiziskie un ķīmiskie mērījumi parāda, ka šajās vielās brīnumainā kārtā samazinās kancerogēnu, nitrātu, nitrītu, dažādu ķimikāliju, krāsvielu un citu cilvēka organismam kaitīgu piedevu daudzums. Kur tās pazūd, ir grūti izskaidrot, taču, kā saka, fakts paliek fakts. To apliecina arī daudzie pilnīgi oficiālu institūciju dotie atzinumi.

Sīs grāmatas autors jau gadu izmanto gan individuālās aizsardzības ierīci, gan arī visai lielu informatīvās enerģijas ģeneratoru (dēli) un cer tos izmantot arī turpmāk.

Bet pagaidām izdarīsim kārtējo kopsavilkumu.

KOPSAVILKUMS

1.  Mūsdienu zinātne aktīvi strādā, lai radītu tādas tehniskās ierīces, kuras iedarbosies uz cilvēka smalkajiem ķermeņiem.

2.  Viens no šo pētījumu rezultātu izmantošanas virzieniem ir tādu aparātu izstrāde, kuri iedarbojas uz cilvēka šūnām, piespiedu kārtā izraisot tajās veselām šūnām raksturīgu frekvenču svārstības.

3.  Otrs virziens ir tādu smalkās matērijas enerģiju (ēteriskā un emocionālā plāna enerģiju) ģeneratoru radīšana, kuri cilvēku aizsargā no ārējās patogēnās iedarbības.

8. nodaļa FIZISKAIS ĶERMENIS NEAIZMIRSTIET ATTĪRĪT ARĪ TO!

Runājot par tīrīšanas procedūrām, būtu vēlams neaizmirst pašu reālāko ķermeni fizisko ķermeni. Tas ir mūsu dvēseles mājoklis, līdzeklis tās ieceru īstenošanai un saskarsmei ar citiem cilvēkiem. Tāpēc, lai arī cik cēlas būtu mūsu dvēseles tieksmes, nav labi atstāt novārtā fizisko ķermeni. Jo par ķermeni jārūpējas tas jābaro, jādzirdina, jātur siltumā, regulāri jāizvingrina un jāuztur tīrs. Citādi tas atteiksies darboties un visas mūsu cēlās (vai arī ne tik cēlās) tieksmes paliks tikai tukši sapņi, jo slims ķermenis mums neļaus darīt to, ko mums gribētos.

Fiziskais ķermenis pats par sevi ir svarīga sastāvdaļa tajā sarežģītajā veidojumā, ko sauc par cilvēku. Un tieši ar šā ķermeņa starpniecību smalko matēriju apvalki var graujoši ietekmēt mūsu plānus un rīcību atbilstoši karmiskā "audzināšanas" procesa prasībām.

Vai ir saikne starp veselu ķermeni un veselu dvēseli? Ja jau mūsu fiziskais ķermenis ir tik svarīgs, rodas jautājums: vai ar tā palīdzību var ietekmēt sava "karmas trauka" piepildīšanos? Citiem vārdiem sakot, ja ķermenis ir vesels, vai katrā ziņā būs vesela arī dvēsele?

Ja atceramies "karmas trauka" shēmu, varam droši atbildēt nē. Mēs zinām, ka pilnīgi vesels ķermenis tiek dots ne jau katram cilvēkam. Pareizāk sakot, tiek dots tikai nedaudziem. Droši vien tas ir viens no to spēju veidiem, kuras cilvēka dvēsele saņem savā kārtējā reinkarnācijā. Praktiski tā var būt spēja gūt panākumus sportā vai lidot kosmosā (par kosmonautu taču var kļūt tikai pavisam vesels cilvēks). Jo kā gan citādi lai izskaidro to, ka viens cilvēks kopš dzimšanas labi dzied, otrs labi rēķina, bet trešais ātri skrien. Protams, sportā bez liela un saspringta darba gūt uzvaras nav iespējams. Taču bez Dabas dotajām spējām nekādus augstos rezultātus arī nav iespējams sasniegt.

Tāpēc uzskatīsim, ka laba veselība ir viena no spējām, kas cilvēkam tiek dotas, viņam piedzimstot. Un cilvēka uzdevums šajā dzīvē ir neidealizēt šo savu talantu, tāpēc ka no spējīgajiem tiek prasīts vairāk nekā no nespējīgajiem. Un arī atpakaļ viņus var atsaukt pirms laika, kamēr "karmas trauks" vēl nav pārāk pilns un viņi pa garīgās attīstības kāpnēm nav noripojuši tālu lejup. Taču par to mēs jau stāstījām.

Fiziskā ķermeņa tīrīšanas paņēmieni. Tagad mēs gribētu pateikt dažus vārdus par fiziskā ķermeņa tīrīšanas paņēmieniem. Šis lauks gan krustām šķērsām pārrakņāts, tāpēc varam tikai mēģināt kaut kā klasificēt to, ko daudzi autori jau izpētījuši.

Tātad kā cilvēki tīra savu ķermeni, ja rodas problēmas (slimības)? Kā saprotat, paņēmienu var būt daudz.

Ārstēšanās ar zālēm. Slimības gadījumā tradicionālais paņēmiens ir ārstniecisku preparātu lietošana. Proti, tiek ievadīti papildu preparāti, kuriem jāreaģē uz organismā esošajām vielām un viss jāsaved kārtībā.

Ārēji tas atgādina situāciju, kad kāda tvertne (mūsu ķermenis) ir pārpārēm pilna ar visādu draņķību (nepareizas ēšanas, dzeršanas un vispār nepareiza dzīvesveida sekas), kas dažviet sākusi rūgt (vai pūt).

Un, lūk, mēs nevis iztīrām šo tvertni, bet pievienojam tās saturam vēl kaut kādas zāles, kas attiecīgajā vietā rūgšanas procesu aptur. Uz laiku, protams. Tad pūšanas process sākas_citā vietā, mēs atkal tur pieberam speciālu pulverīti un process atkal uz laiku apstājas. Un tā visu mūžu uz tabletītēm vien turamies.

Tieši tā, ne visai pievilcīgi, var iztēloties tradicionālo ārstēšanās paņēmienu, ko lieto cilvēki, kuri par savu veselību nerūpējas.

Racionāls uzturs. Ja cilvēks ir apzinājies neregulāras un nekvalitatīvas ēšanas, dzeršanas un nepareiza dzīvesveida kaitīgumu, viņš, piepildot sava ķermeņa tvertni ar ārējām vielām (ēdienu, dzērienu), sāk ievērot kaut kādus noteikumus. Piemēram, pievēršas veģetārismam, noteiktai barībai vai kādai citai uztura sistēmai. Der itin viss, kas kaut cik uzlabo mūsu iekšējo orgānu darbību. Tā vēl nav tīrīšana, tā ir tikai mūsu organisma satura sakārtošana atbilstoši tā dabiskajām prasībām. Šādā gadījumā mūsu organisms, protams, piesārņojas, tomēr daudz mazākā mērā nekā nekārtīga (tas ir, parasta) dzīvesveida gadījumā, kad vispār netiek ievērota nekāda sistēma.

Attīrīšanas procedūras. Lai mūsu ķermenis justos patiešām labi, tas periodiski jāattīra no dažādiem sārņiem un nogulsnējumiem.

Šai nolūkā izmanto plaši pazīstamo badošanos un speciālas attīrīšanās procedūras. Pilns šo procedūru uzskaitījums atrodams G. Malahova un daudzu citu autoru grāmatās.

Šīs procedūras dod lielisku rezultātu, taču prasa diezgan lielus pūliņus. Slinkums un aktīvi funkcionējošais "vārdu mikseris", kas visu laiku sēj šaubas par attiecīgo procedūru efektivitāti, daudziem cilvēkiem traucē tās izmantot. Viņi meklē vieglākus ceļus un, dabiski, tos atrod. Piemēram, speciālās pārtikas piedevas, kas paredzētas organisma attīrīšanai no sārņiem. Ir izgudrots milzum daudz šādu piedevu gan ārvalstīs, gan pašu mājās. Ja naudas to iegādei pietiek, nenāk par ļaunu tās ieēst (vai iedzert?).

Tas viss ir labi zināms, un jebkurš tīrīšanas paņēmiens var pozitīvi ietekmēt jūsu veselību (kaut vai uz neilgu laiku, ja slimības cēlonis sakņojas smalkajos ķermeņos).

Kā veselība ietekmē "karmas trauku"? Bet

tagad atgriezīsimies pie jau izvirzītā jautājuma: vai cīņa par savu veselību var ietekmēt "karmas trauka" piepildīšanos?

Ja, cīnīdamies par veselību, jūs visu laiku pārdzīvojat par katru pūtīti vai sāpīti, tad jums ir atvērts ventilis "fiziskā ķermeņa, veselības idealizācija". Skaidrs, ka par veselību vajag rūpēties, taču nemitīgi pārdzīvojumi to var tikai pasliktināt.

Ja esat sācis cīnīties par savu veselību, tad dzīvot un rīkoties tāpat kā agrāk jūs vairs nevarat. Jūsu attieksme pret pasauli gan varbūt var palikt tā pati, taču rīkoties kā agrāk diezin vai varēsit. Veselība neļaus. Tā ka būsit spiests mainīt savu uzvedību tā, lai veicinātu kādu "karmas trauka" ventiļu aizvēršanos. Bet, ja slimība saasināsies un nokļūsit slimnīcā, tad jums būs daudz brīva laika, lai padomātu par dzīves jēgu. Uzturēšanās dažās slimnīcās (it īpaši onkoloģiskajās) ļoti labvēlīgi ietekmē attieksmi pret dzīvi daudziem cilvēkiem. Ne visiem, bet daudziem gan.

Var konstatēt, ka veselība pati par sevi visai maz saistīta ar karmiskajām mijiedarbībām. Toties cīņa par zudušo veselību var ļoti labvēlīgi ietekmēt attieksmi pret dzīvi. Mēs gan negribētu jums novēlēt šo prieku izbaudīt. Taču,"ja tomēr tā notiek, nelaidiet izdevību garām. Līdztekus ķermeņa tīrīšanai neaizmirstiet iztīrīt arī savas domas un emocijas. Laika jums būs diezgan.

Ko vēl varētu iztīrīt? Tātad esam aplūkojuši piecu mūsu ķermeņu, tostarp četru smalko un viena fiziskā (kam ir divi fiziskie ķermeņi, tas var tīrīt abus) tīrīšanas paņēmienus un rezultātus. Vai ar šiem paņēmieniem pietiks, lai dzīve kļūtu komfortabla un

mērķi īstenotos?

j

Mūsuprāt, jā. Karmiskā, mentālā un emocionālā ķermeņa tīrīšana ļauj "karmas trauka" līmeni pazemināt līdz 40 50 procentiem. Tas ir pietiekami komfortabls līmenis, proti, jums vēl ir ar materiālo pasauli saistītas vēlmes un karmiskā "audzināšana" faktiski nenotiek. Pareizāk sakot, tā, protams, notiek, taču jūs ļoti ātri reaģējat uz "audzināšanas" pasākumiem un tos attiecībā uz jums atkārtot nav nepieciešams. Dzīve ir cirks, un jūs gandrīz visu laiku skatāties izrādi, vienīgi retumis iesaistoties aktīvā dzīves procesā tikai tāpēc, lai dabūtu sev vēlamo.

Ciktāl tīrīsim? Vai "karmas traukam" jābūt vēl tīrākam? Ja atceraties, šo jautājumu mēs jau aplūkojām. Praktizējošam dziedniekam vai reliģiskajam darbiniekam jā, bet visiem pārējiem cilvēkiem, kuri vēlas ari turpmāk dzīvot mūsu materiālajā pasaulē, diezin vai.

Tāpēc ar to arī beigsim nodaļu par ķermeņu tīrīšanu. Mūsu lasītāji, lai iekšēji attīrītos, var izmantot jebkuras viņiem zināmās metodes un paņēmienus. Šobrīd ir loti daudz dažādu tehniku un dala

> j

no tām visai efektīvas.

Strādājiet paši. Vienīgais noteikums, kuru mēs tomēr iesakām ievērot, izvēloties savu smalko ķermeņu tīrīšanas paņēmienu, ir šāds jāstrādā pašam. Nekādas ierīces, nekādas tabletes un nekāda šamaņu vai burvju ārējā iedarbība, lai cik lielu naudu tas viss maksātu, neaizstās jūsu patstāvīgo darbu. Šamaņi vai burvji var palīdzēt (pa cauruli "ārējā iedarbība"), bet tikai uz laiku. Kļūdaino pārliecību ventiļus aizvērt viņi nespēs. Šie ventiļi ir galvā.

Vēlam, lai jums izdodas pilnībā atbrīvoties no karmiskās "audzināšanas"!

Ar to arī beidzam savas visai miglainās pārdomas par veselību. Un pārejam pie kārtējā kopsavilkuma.

KOPSAVILKUMS

1.  Dabas dotu labu veselību var uzskatīt par vienu no talantiem, kas cilvēkam tiek doti piedzimstot.

2.  Fiziskā ķermeņa tīrīšana tieši neietekmē "kar-

> >

mas trauka" līmeni. Taču apstākļi, kas cilvēku noved pie nepieciešamības tīrīt savu organismu, var labvēlīgi ietekmēt viņa attieksmi pret dzīvi.

9. nodaļa ATTĪRĪJĀMIES… KO DARĪT TĀLĀK?

V

Sajā nodaļā gribam aplūkot jautājumu, kas varbūt satrauks dažus mūsu-sekotājus. īpaši tos, kuri sāks iepriekš minētās attīrīšanās tehnikas aktīvi izmantot un vairs nespēs laikus apstāties.

Laikus apstāties ko tas nozīmē? Mēs jau minējām, ka neiesākām "karmas trauka" līmeni pazemināt par daudz. Cilvēkiem, kuri dzīvo parastu dzīvi, iesakām apstāties pie 40 50 procentu līmeņa. Ārstiem, dziedniekiem un citiem "cilvēkzinību" speciālistiem attīrīties līdz 30 procentiem. Ne mazāk.

Tāpēc ka tad, ja jūs visas savas emocijas attīrīsit līdz pat 15 procentiem, itin nekas apkārtnotiekošais jūs vairs nemaz nesatrauks. Kurš šādā stāvoklī jutīsies labi? Nav grūti saprast. Labi jutīsies intelektuāļi, tas ir, cilvēki, kas saistīti ar zinātnisku vai pētniecisku (mentālu) darbību. Viņiem visi cilvēciskie pārdzīvojumi šķiet tikai apgrūtinoši traucēkļi ceļā uz pasaules izzināšanu. Ja pārdzīvojumu nebūs, nekas viņus netraucēs nodarboties ar to, kas viņiem ) > »

vislabāk patīk, proti, apgūt un pārstrādāt zināšanas.

Varbūt ir vēl arī kādu citu kategoriju cilvēki, kuri šādā stāvoklī tāpat jutīsies labi. Tomēr šis kontingents ir ļoti ierobežots. Visi pārējie, "normālie" cilvēki, kas raduši dzīvot drīzāk ar jūtām nekā ar galvu, droši vien jutīsies iekšēji iztukšoti. Viņi neredzēs dzīvei jēgu. Emociju nav, taču nav arī pastāvīgas mentālās slodzes. Dzīve ir pliekana un garlaicīga.

Vienalga, ir nauda vai nav naudas. Vienalga, vai mūs mīl vai nemīl. Vienalga, ir darbs vai nav darba. Un tā tālāk. Tieši pēc šāda stāvokļa tiecas daudzi cilvēki, kas nodarbojas ar Austrumu garīgajām praksēm.

Iespējams, ka šis stāvoklis ir brīnišķīgs un dažiem cilvēkiem ļoti iepatiksies. Taču tas krasi atšķiras no parastās, pārdzīvojumiem pilnās pasaules, kurā mīt vairums cilvēku. Ne visi ir gatavi šo stāvokli pieņemt. Dzīve tad kļūst itin kā tukša un skumīga.

Kas par daudz, tas par skādi. Tieši tāpēc mēs neiesākām pārlieku aizrauties ar tīrīšanu. Mūsu proponētā piedošanas meditācija ir ļoti spēcīgs instruments. Tātad nepietiekami uzmanīgas lietošanas gadījumā var radīt nevēlamas sekas.

Kā var laikus apstāties? Tas ir ļoti vienkārši. Jūs kādu laiku attīrāties, līdz rodas iekšēja viegluma sajūta, eiforija, jūs it kā esat attālinājies no visām tām problēmām, kas agrāk tā satrauca. Tad pārtraucat attīrīšanos un nedēļu vai divas vērojat savu stāvokli, kā arī to, kas notiek jūsu dzīvē. Ja viss ir lieliski, pārtrauciet attīrīšanos. "Kam labi klājas, tam labums vairs nav jāmeklē" tāda ir tautas gudrība.

Ja pašnovērojumi liecina, ka dzīve joprojām nav komfortabla un kaut kas rada jums pārdzīvojumus, atsāciet tīrīšanos, līdz sajūtat iekšēju komfortu. Pēc tam atkal novērojiet pats sevi, izdariet secinājumus un pieņemiet lēmumu par turpmāko rīcību.

Tādējādi kritērijs, kas liek pārtraukt attīrīšanos, ir nevis kaut kāds nosacīts, procentos izteikts "trauka" piepildījuma līmenis, bet gan jūsu paša iekšējā komforta un eiforijas stāvoklis. Tālāk attīrīties nevajag. Citādi zudīs pat eiforija un viss kļūs vienaldzīgs.

Pagrēkojiet tikai ar baudu! Ja nu nejauši esat nonācis šajā svētlaimē, ko tādā gadījumā lai dara? Visvienkāršākais ceļš ir šāds atļauties atdzīvināt dažas idealizācijas un ar baudu pārdzīvot to, kas ar tām saistīts. Mazlietiņ pabārties ar radiniekiem vai kaimiņiem, nosodīt valdību vai priekšnieku, izlamāties pašmāju servisa sakarā un tā tālāk. Un pēc tam neattīrīties.

Tā pavisam vienkārši jūs atkal sevi piepildīsit ar "dzīvinošajām" emocijām, un dzīve atkal sāks raustīt jūs aiz zināmām stīgām.

Bet atkal sākt krāt negatīvus pārdzīvojumus, turklāt tad, kad jau esat no tiem ticis vaļā, vai tas ir labi? Laikam gan ne visai. Tāpēc mēs iesakām sevi piepildīt ar pozitīvām emocijām. Galu galā vai tad tās būtu sliktākas par negatīvajām?

Priecāsimies! Tiesa, tas nemaz nav tik vienkārši. Lai lamātos vai kritizētu, nekādas īpašas spējas nav vajadzīgas. Bet, lūk, vienkārši tāpat, bez iemesla priecāties par dzīvi to nu gan mēs neprotam. Neesam mācīti. Baidīties, nīst, apvainoties un tā tālāk to varam, cik tik uziet. Bet priecāties gluži vienkārši tāpat? Tas taču ir vismaz aizdomīgi, ja ne vēl ļaunāk. Uzreiz prātā iešaujas doma: "Par ko viņš tā priecājas? Varbūt veiksmīgi kaut ko nozadzis? Vai varbūt ar galvu kaut kas nav kārtībā?" Vai kāda cita tamlīdzīga domiņa. Neesam raduši priecāties bez iemesla. Bet vajadzētu gan.

Tieši uz to mēs jūs aicinām. Ja jau negatīvu emociju nav, bet kaut kādus pārdzīvojumus gribas, ļaujieties pozitīvām emocijām. Priekam, pārsteigumam, svētlaimei, garīgam mieram, patīkamam satraukumam un citām gaišām jūtām. Radītājs šo brīnišķīgo pasauli izveidojis tieši tādēļ, lai mēs par dzīvi priecātos.

Aicināt priecāties par dzīvi tas jau ir viegli, bet kā lai to praktiski panāk? Mēģināsim šo to pateikt priekšā.

Pirmais ieteikums kļūstiet optimists. Visvienkāršākais (un vienlaikus vissarežģītākais) ceļš ir šāds mācīties itin visā, kas vien ar jums notiek, saskatīt tikai labo. Proti, uz visu skatīties no optimista viedokļa un redzēt vienīgi labo. Piemēram, vīrs jūs rāj un nedod jums naudu. Bet viņš taču gādā par to, lai jūs kļūtu taupīga, un grib jūs padarīt vēl pilnīgāku (dabiski, atbilstoši savai vērtību sistēmai)! Pasakiet viņam, gādīgajam, paldies vai nu skaļi, vai vismaz domās, un jutīsit sevī ieplūstam veselu vilni pozitīvu enerģiju. Kontrolieris autobusā jūs sodīja par braukšanu bez biļetes? Bet viņš taču rūpējas par to, lai budžetā ienāktu nauda un varētu izmaksāt pensionāriem pensijas un skolotājiem algu! Un, ja tomēr ielicis šo naudu savā kabatā, tad viņš, labais, taču gādā par savu ģimeni. Citi negādā, bet viņš lūk, kā cenšas!

V » '

Sāda vai apmēram šāda loģika, meklējot ikvienā ar jums saistītajā notikumā pozitīvus aspektus, palīdzēs jums sevi piesātināt tikai ar prieku un labsajūtu.

Tāds ir mūsu pirmais ieteikums sevis piepildīšanai ar pozitīvām emocijām. Pirmais, taču ne vienīgais. Tagad aplūkosim pavisam citādu pieeju.

Priecājieties par Radītāja darbiem. Atsauciet atmiņā, kam jūs vispirms pievēršat uzmanību. Ja tie ir cilvēki, tad galvenokārt viņu ārējam izskatam apģērbam, apaviem, frizūrai un tā tālāk. Ja cilvēki jūs neinteresē, tad jūs interesē materiālās pasaules priekšmeti: arhitektūra, ēku iekšējā apdare, mēbeles, interjers. Automobiļi, datori, mākslas darbi un tā tālāk. Kas to visu radījis? Cilvēki, nejau Radītājs. Tāpēc arī gandrīz nekas no tā visa mums neizraisa īpaši daudz pozitīva emociju. Vai arī izraisa pārejošas emocijas. Ja cilvēku-radītais patiesi ir ļoti labs (kaut arī ne ideāls; šobrīd, pieņemsim, tā ir jauna modeļa automašīna), rodas apmēram šādas domas: "Es arī tādu gribu! Kāpēc man tādas nav?" un tā tālāk. Arī nebūt ne labākie pārdzīvojumi. Vēl jo vairāk tāpēc, ka jau pēc neilga laika parādīsies vēl pilnīgāks cilvēka roku darbs un bijušais elks vairs izraisīs vienīgi pārsteigumu vai aizkaitinājumu. It īpaši, ja jums izdevies to iegūt savā īpašumā. Gandrīz visas cilvēku radītās vērtības dod mums prieku tikai pavisam neilgu laiku.

Tāpēc mēs aicinām jūs pievērst uzmanību tam, kas nav cilvēka pūliņu rezultāts.

Daba ir Radītāja gara darbs. Līdz ar to mūsu nākamais ieteikums ir šāds mēģiniet uzmanīgi aplūkot to, ko ir izveidojis Radītājs. Ko Viņš izveidojis? Viņa gara darbs ir bezgalīgi sarežģītais veidojums Daba. Vai mēs to pazīstam, vai saprotam? Izmantojam atbilstoši savām nožēlojamām iespējām jā gan. Postām jā. Vai mēs par to priecājamies? Reti. Vai pat nekad. Jo strādāt dārziņā pie vasarnīcas vai lasīt ogas mežā tas nenozīmē priecāties par Dabu. Tas nozīmē, ka mēs Dabu ekspluatējam vai pārveidojam atbilstoši savai saprašanai.

Mēs aicinām gluži vienkārši priecāties par tās nepārspējamo komplicētību, dziļumu un skaistumu.

Paņemiet pašu parastāko lapiņu, smildziņu, zariņu. Pamēģiniet bez jebkādas steigas apmēram desmit minūtes to uzmanīgi aplūkot. Nevis pētīt, bet gluži vienkārši aplūkot un priecāties par to, ko redzat. Cik tas viss sarežģīti un gudri izveidots! Kāds taču ir visu to izdomājis! Un izdomājis tieši jums par prieku! Kāds jau sen ir parūpējies par to, lai jums būtu pie kā piesiet skatienu, būtu par ko domāt.

Taču mēs slīdam šai bezgalīgi sarežģītajai pasaulei pa virsu un pat cenšamies to neievērot. Tomēr tagad, kad jūsu iekšējais nemiers ir rimis un trauksmainās ilgas pēc pasaulīgajām vērtībām pieklusušas, paskatieties uzmanīgi uz Dabas veidojumiem. Papriecājieties par to pilnību! Papriecājieties par to, ka jums dota iespēja dzīvot šajā bezgala sarežģītajā un brīnišķīgajā pasaulēl Ja mūsu nemierīgajam prātam dos iespēju īstenot visas savas idejas, tas taču mūs galīgi izolēs no Radītāja gara darbiem. Mēs ievāksimies mājā, kur būs veikts eiroremonts, bet nebūs dzīves. Mēs brauksim tikai ar mašīnu un centīsimies zemei pat nepieskarties (par staigāšanu basām kājām vispār nebūs ne runas). Mēs dzīvosim tikai greznos apartamentos, ēdīsim tikai mākslīgi izaudzētu barību, dzersim sintētiskus dzērienus un tā tālāk. Tas viss no ārpuses ir skaisti, bet iekšpusē beigts. Tajā visā nav dzīvības. Pareizāk sakot, dzīvība ir, taču tikai mākslīga, sintētiska dzīvība.

Lielpilsētu iemītnieku dzīve gandrīz jau kļuvusi tāda mākslīga. Piemēram, pilsētas dzīvoklī reti var atrast ko dabisku. Ja nu vienīgi ledusskapī to, kas paredzēts apēšanai. Un bieži ir tā jo augstāks labklājības līmenis, jo vairāk cilvēks norobežojas no dabas.

Bet mēs jūs aicinām apstāties savā skrējienā pa šo mākslīgo pasauli pēc mākslīgām vērtībām un pievērst uzmanību Radītāja darbiem. Ikviena zariņa vai smildziņas uzbūve ir tik komplicēta un saprātīga, ka var dot simt punktus priekšā jebkuram zinātnes un tehnikas progresa rezultātam.

Pacentieties to saprast un par to priecāties. Tas radīts jumsi Radīts tieši tāpēc, lai jūs priecātos par dzīvi! Tieši jums radīta šī bezgalīgi sarežģītā un brīnišķīgā pasaule. Un nevajag no tās slēpties. Centieties atgriezties tajā un priecāties par tās daili un dabiskumu.

Tieši tāpat varat vērot jebkuru koku, krūmiņu, strautiņu, izkusušā sniega peļķi, zvirbuli, skudru, sniegpārsliņu, mākonīti, saulrietu un izjust, ka tas viss domātsjums\ Papriecājieties par to, ka Radītājs bijis tik uzmanīgs tieši pret jums! Un jūs pārņems brīnišķīgas sajūtas un pārdzīvojumi.

Priecādamies par bezgala pilnīgajiem Dabas veidojumiem, neaizmirstiet domās pateikties Radītājam par jums dāvāto brīnumu. Izsakiet pateicību vienalga kādiem vārdiem, nekādas īpašas formulas vai lūgšanas nav vajadzīgas. Lai gan, ja gribas, noskaitiet lūgšanu. Šeit nevar būt nekādu ierobežojumu.

Protams, jūs varat priecāties arī par cilvēka roku darbu. Piemēram, par tapešu rakstu, savas lustras formu vai supermodernu tualetes podu. Vienīgā problēma tā, ka visi šie darinājumi salīdzinājumā ar jebkuru Dabas veidojumu ir pagalam primitīvi. Taču, ja jums tie patīk un jums to forma šķiet burvīga, tad priecājieties vesels, cik tik uziet. Un tāpat neaizmirstiet pateikties Radītājam par šo jums doto iespēju.

Attiecībā uz mākslas darbiem esiet uzmanīgs! Kas no visa tā, ko cilvēks radījis, var sagādāt vislielāko prieku un baudu? Protams, mākslas darbi. Gleznas, skulptūras un visi pārējie dekoratīvās, lietišķās un citu veidu mākslas izstrādājumi.

Cilvēki savā mākslīgajā pasaulē meklē kaut ko, par ko varētu priecāties. Pieprasījums rada piedāvājumu, un milzum daudz cilvēku piedāvā pašu radītos mākslas darbus citiem cilvēkiem, lai tiem būtu par ko priecāties. Un daudziem tas tik tiešām izdodas. Ir gleznotāji, tēlnieki un citi mākslas pārstāvji, kuru darbi guvuši plašu atzinību.

Taču viss nemaz nav tik vienkārši. Tā kā jebkuru mākslas darbu rada cilvēks, bet jebkuru cilvēku vada noteikti Smalkās pasaules spēki, viņa radītais mākslas darbs izstaro konkrēto Smalkās pasaules spēku interesēm atbilstošas enerģijas. Un šie spēki ne vienmēr ir gaiši. Tieši tāpēc pie dažām gleznām gribas pakavēties ilgāk, turpretī no citām pēc iespējas ātrāk tikt prom. Sīkāk par to mēs pastāstīsim šīs grāmatas piektajā daļā.

Toties Daba Radītāja veidojums jebkurās savās izpausmēs izstaro vienīgi gaišas un priekpilnas enerģijas. Tieši ar tām arī piesātināsim sevi.

Tomēr, ja jums patīk gleznas vai citi mākslas darbi un jūs par tiem varat priecāties, tad priecājieties! Vēlreiz jāteic, ka nekādu ierobežojumu šeit nevar būt.

Tāds ir mūsu otrais ieteikums.

Iemīliet cilvēkus ja spējat. Mūsu nākamais ieteikums ir šāds: priecājieties par vēl vienu Radītāja darbu par Cilvēku. Tieši Cilvēku taču Radītājs izveidojis pēc sava tēla un līdzības.

Cilvēks tāpat ir bezgala sarežģīts objekts, un to pēta medicīna, psiholoģija, filozofija, ezoterika un citas zinātnes. Pēta un vēl ļoti ilgi pētīs. Jo cilvēks patiešām ir bezgala sarežģīta būtne. Par spīti visām šķietamajām nepilnībām.

Lai iemācītos priecāties par šo Radītāja veidojumu, mēģiniet paskatīties uz cilvēkiem it kā no malas. Piemēram, tā, kā cilvēkus varētu novērot citplanētietis. Vai muša. Vai cilvēks, kas visu mūžu dzīvojis vientulībā (kā Mauglis džungļos) un nekad nav redzējis citus cilvēkus.

Ieskatieties sastapto cilvēku sejās. Vienkārši skatieties, tikai nevērtējiet viņus pēc mākslīgi noteiktajiem skaistuma stereotipiem. Priecājieties par to, cik daudzveidīgi ir šie radījumi. Viens garš, otrsresns, trešais plikpauris un tā tālāk. Ikviens cilvēks kaut kādā ziņā atšķiras no otra cilvēka. Atrodiet 20 pazīmes, pēc kādām viņi atšķiras. Tikai nenovediet šos pētījumus tiktāl, ka sākas kārtējā analīze un "vārdu mikseris" darbojas pilnā sparā. Gluži vienkārši novērojiet ikvienu cilvēku un iegaumējiet viņa īpatnības.

Kļūstiet par japāni vai citplanētieti. Ja piederat pie eiropeīdās rases un nekad neesat dzīvojis Āzijā, jums var likties, ka visi japāņi vai ķīnieši izskatās gluži vienādi. Jūs nespēsit ātri saskatīt viņu atšķirības.

Bet tagad iedomājieties japāni, kurš nekad agrāk nav redzējis baltās rases cilvēkus. Viņam savukārt visi baltie cilvēki šķitīs pilnīgi vienādi, un viņš tikai ar lielām grūtībām spēs tos atšķirt. Tagad iedomājieties, ka jūs pats esat šis japānis. Pamēģiniet saprast, vai šie dīvainie baltie cilvēki vispār cits no cita atšķiras. Un, ja atšķiras, tad ar ko.

Iedomājieties, ka esat citplanētietis un nezināt vārdus "kāja", "roka", "galva", "rumpis", "ausis", "deguns" un tā tālāk. Aprakstiet katru no jauna sastapto cilvēku pēc viņam piemītošo pazīmju kopuma, neizmantojot iepriekšminētos vārdus. Tikai nesasprindzinieties! Pārvērtiet šo uzdevumu par joku, par izklaidi. Piemēram: "Es redzu dīvainu subjektu. Tas pārvietojas uz divām melnā audumā ievīstītām ekstremitātēm. Augšgalā viņam ir vēl divas tievākas ekstremitātes. Ar vienu no tām viņš periodiski iebāž gruzdošu kociņu sava ķermeņa augšdaļā esošajā atverē, un tad no tās laukā plūst dūmi. Vai tiešām tādējādi viņš uztur sevī uguni? Pa to pašu atveri viņš laiž ārā dažādas skanas. Vai tiešām vinā kurtuve

1 j >

savienota ar dinamiskajiem skaļruņiem? Bet tas taču ir neracionāli!" Un tā tālāk.

Šāds varētu būt cilvēka apraksts, raugoties no citplanētieša pozīcijām. Taču cilvēkus var raksturot arī no jebkurām citām pozīcijām. Piemēram, izmantojot mākslas, psiholoģijas, fizioloģijas, kultūras, literatūras terminoloģiju vai argo. Galvenais, lai šī nodarbe būtu labvēlīga un patīkama.

Papriecājieties par to, ka Radītājs izveidojis tik dīvainu, pilnīgu (un tajā pašā laikā nepilnīgu) būtni Cilvēku. Pacentieties šajā nodarbē rast prieku.

Nāksies godīgi atzīt, ka, vērojot cilvēkus, prieku rast ir daudz grūtāk nekā vērojot Dabu. Mīlestība pret visiem cilvēkiem ir dievišķo enerģiju augstākā pakāpe. Nejau katram tā sasniedzama. Tieši tāpēc mēs iesakām jums sākt ar visvienkāršāko atteikties no nosodīšanas un pieņemt pasauli un cilvēkus tādus, kādi tie ir. Un vairāk priecāties vismaz par sev vistuvākajiem cilvēkiem.

Bet tagad iedomājieties sevi Radītāja vietā. Jums ir tik grūti piespiest sevi priecāties pat tikai par diviem trim cilvēkiem. Taču no Radītāja gan mēs prasām, lai Viņš mīlētu mūs visus, visus cilvēkus, ar visām mūsu vainām, skandāliem, murgainajām idejām un tā tālāk. Mēs paļaujamies uz to, ka Radītājs piedos mums visiem un mīlēs mūs visus par spīti mūsu untumiem. Viņam gan laikam ir grūti. Tā ka pažēlosim Viņu un neapgrūtināsim vēl vairāk ar savām problēmām. Viņš taču cer, ka mēs priecāsimies par dzīvi, par Viņa radīto pasauli. Pacentīsimies nesagādāt Viņamjrtlšanos!

Sāciet ar mīlestību pret sevi. Ja nu ar mīlestību pret visiem cilvēkiem ir zināmas grūtības, sāciet ar mīlestību pret sevi. Jūs pats taču arī esat Radītāja veidojums. Priecādamies par savu pilnību, jūs izrādīsit Viņam pateicību par labi paveiktu darbu. Šeit noderēs vingrinājums uzrakstīt sev pašam adresētu slavasdziesmu.

Vingrinājums "ODA SEV PAŠAM"

Paņemiet papīra lapu. Nomierinieties, atslābinieties, ja nepieciešams, paskatieties spogulī (ja vairs neatceraties, kāds īsti esat).

Uzrakstiet sev odu. Nekautrējieties! Slavējiet sevi! Vēliet sev laimi, panākumus darbā un visās citās lietās, kā arī veselību un visu pārējo. Izklāsta forma ne visai gari teikumi, kas sastāv no 5-10 vārdiem un izsaka pabeigtu domu. Prozā vai dzejā tas nav no svara. Galvenais neapslāpējiet savu radošo dziņu.

Ja īpašu dotību uz dzejošanu jums nav, oda var skanēt apmēram šādi: "Es esmu brīnišķīgs cilvēks. Visi mani mīl un atbalsta. Es esmu gudrs, talantīgs, emocionāls (vai racionāls kā jums tīk). Es vienmēr spēju īstenot savus nodomus un sasniegt savu mērķi. Es esmu savas dzīves saimnieks, vienmēr pats pieņemu lēmumus un vienmēr esmu ar tiem apmierināts. Cilvēki mani mīl un man uzticas. Man ir lieliska veselība. Man pašam patīk savs augums, seja, mati, kājas (vai kaut kas cits). Man ir stipra sirds, tīras plaušas, stingri muskuļi. Es lepojos ar savu ķermeni un rūpējos par to."

Mēs šeit sniedzam tikai aptuvenu tekstu. Jums nevis tas jāpārraksta, bet jāsacer pašam sava personiskā oda, kas veltīta tieši jums un cildina tieši jūsu labās īpašības. Vai tās īpašības, kādas jūs sev vēlētos.

Kā piemērus sniegsim vairākas odas, ko sacerējuši mūsu semināru dalībnieki. Pirmo varētu izmantot, lai jau no paša rīta uzlādētu sevi ar pozitīvām emocijām.

Kakenīte tu mana baltā, pūkainā, pelēkām actiņām! Esi pamodusies ? Lokano muguriņu, gleznās rociņas, slaidās garās kājiņas izstaipīji ? Vaidziņi pa nakti piesārtuši, sejiņa staro. Skaistulīte tu mana! Deguntiņš, mazais snīpītis, elpo brīvi. Viss tev šodien būs brīnišķīgi, tu taču man esi tik gudra un skaista, un mīļa, un maiga! Kas cits gan vēl tevi mīl tik ļoti kā es? Labrīt, mana mīļā!

Ira Veselovska Cernovcos, Ukrainā

Mūsu žurnāls "Saprātīgā Pasaule" regulāri rīko lasītāju konkursus par labāko odu sev pašam. Mēs saņemam tik brīnišķīgus darbus, ka nolēmām tos izdot atsevišķā grāmatā odu krājumā. Šāds krājums ir lielisks līdzeklis sevis uzlādēšanai ar pozitīvām emocijām un palīdzēs uzlabot noskaņojumu jebkurā situācijā. Lūk, divas saistītā valodā rakstītas odas, kas ieņēma godalgotas vietas 2000. gada konkursā.

Es tagad!

Kā divas zaļas ērkšķogas mirdz acis, To skatā draiskas dzirkstis sprikst, Bet dvēsele kā bērnam līksma, Kaut gadu jau ir piecdesmit.

Lai kāda esmu, pati sevi mīlu, Un pateicībā Dievam sirds man kvēl, Ka vēl joprojām ļauts man dzīvot Un dziedāt šajā pasaulē.

Lai arī dzīvē viss ir bijis Gan kaites, šķiršanās, gan neveiksmes, Daudz rūgtu asaru ir lijis, Nu atkal jauna esmu es!

Prieks sejā grumbas izlīdzinās, Un, ritam austot, dziesma skan! Es tagad redzu tikai labo, Un pasaule ir mīļa man.

Nu visas rūpes, bažas, briesmas Es varu droši projām dzīt Un rāmu sirdi, kaislēm dziestot, Reiz vecumdienas sagaidīt.

Tik ļoti laimīga es esmu Ik jaunu dienu piedzīvot. Par katru savu soli, dvesmu, Kungs, bijīgi Tev pateicos.

Tatjana Davidova Piejūras novadā

Sev, Mīļotajam, par sevi, Lielisko!

Sev pašam, mīļajam, šīs vārsmas gribu veltīt. Aiz jūtu pārpilnības laužas ārā asaras. Es varu Saprātam un Sirdsapziņai svēti solīt Ko teikšu, viss būs taisnība, un netiks slēpts nekas! Tik taisnību pauž mana sirds un dvēsele, un acis! (Tās sen jau moka: raksti, raksti, raksti!) Es sāku… Acis nolaidiet…

Te, jūsu priekšā, stāvu es ne pozētājs, ne diletants, Bet domas gigants īsts talants! Es dzejnieks, dizainers un arhitekts, un komersants!

Nē, visu nepateikt trūks papīra un nogurs roka mana,

Un tā nebūt nav tukša runāšana!

Lai kādu darbu sāktu, visu daru priekšzīmīgi!

No sirds un godprātīgi, turklāt… nesavtīgi!

Ikviens mans veikums acīm, ausīm tīkams,

Un jums tas šķiet kā tīrais brīnums!

Es alkstu… stāties pretī tūkstoš šķēršļiem,

No pārslodzes man pleci nesagums!

Gods, slava, balvas nav mans mērķis,

Nē, cīņa, kalpošana ir mans pienākums

Un mana misija uz Zemes!

Ak sapņotājs! Ak liriķis!

Ak Piena ceļa gājējs!

Bet varbūt mazliet arī flibustieris?

Es cienu asas izjūtas un Smalkas Sfēras!

Es dzīvi dievinu un pasaulīgās baudas,

Un jokus, dzēlības …ja tikai tās nav ļaunas!

Joprojām katram uzticēties gatavs (lielais bērns!).

Klātneesošos pelt šis paradums gan man

nav raksturīgs, -

Kā asara šai ziņā esnjai tīrs!

Es esmu nelokāms, un katrs kompromiss

man pretīgs!

(Starp citu, dažkārt kļūstu greizsirdīgs un lecīgs…)

Kā bestija viltīgs,

Bet ne jau nu blēdis!

Te lāga zēns, te gluži neprognozējams…

Bet vispār par paraugu liekams!

Liels! Skaists! (Iekšēji…) Inteliģents! Slaids!

(Ne jau pēc šablona ražots pēc

specpasūtljuma pasaulē laists…)

Galants! Pieticīgs! (Teiksim tā…) Akurāts!

Nosvērts! Laipns un dvēselē … aristokrāts!

(Nu, vispār Super! Augsta klase!

Nudien, pēc stikla kupola jau prasās!

Un birku klāt, lai visi lasa:

"ETALONS. Neaiztikt."

Kā Narcisam man sevi slavēt neapniks!)

Turklāt…

Ne meitu ģēģeris, ne alkoholiķis, ne muļļa! Kā bilde vienmēr iznesīgs un glīts! Es šūt un mazgāt, cept un vārīt protu! Ne velti draugi mani sauc par profesorul Grozies, kā gribi, skaties, kā gribi, Mērī, kā gribi, un vērtē, kā gribi, Visādā ziņā Es esmu brīnišķīgs! Tad kā gan lai sevi nemīl?

Es mīlu! Un kā vēl! Jā, pats sevi dievinu Un esmu laimīgs! Četrdesmit astoņi gadi???

Jauneklis! Lai arī jau vectētiņš un sirmi man mati!

Iepazinis gan prieku, gan bēdas līdz galam,

Bet nesalauzts!

Jūtu!

Dzīvoju!

Un kā vēl!

Es esmu možs un svaigs! Un, kā vienmēr, vislielākais deficīts man ir laiks! Un nav žēl, pat ja tas, pēc kā tiecos, mēdz gaist! Gadu desmiti cits aiz cita prom raujas! Bet kā gan citādi dzīve taču tik strauja! Protams, ka viss jau nav aptverts un saprasts (mūžīgā steiga!).

Dažkārt ir rūgti… šķiet, visam jau beigas! Vājuma mirkļi… Balzams uz rētām! Dzīve bez tiem … ne graša nav vērta! Un mani nebaida Radikulīts, Podagra, Akmeņi nierēs Un prostatīts…

Nē, visu nepateikt trūks papīra un nogurs roka mana,

Un kam gan vajadzīga tukša runāšana? Vēl manī dzīva ir un asinis man silda, Un mani iedvesmo… Mūžīgā Mīlestība! Mīlestība pret sevi! Pret savu pārpilnību! Pret visiem maniem vienlīdz vērtīgajiem "Es"! Sī mīlestība vienīgā ar mani kopā ies līdz galam Un lieki neprātos!

Nekad tā mani neiegāzīs! Nenodos!

Es lāse Visuma Okeānā!

Es pats esmu Okeāns, pats esmu Visums!

Bet Mīlestība ir Dzīves un Jaunrades pamats!

No visa izrietošā mācība, visam jēga un sākums!

Nē, protams, es neesmu Dievs! Tomēr Es esmu

daļa no Dieva! "

Tad kā gan es varētu^sevi nievāt?!?

Vladimirs Berzins Sterļitamakā

Kā redzat, mūsu autori, protams, nav profesionāli dzejnieki, taču šis temats viņus iedvesmojis. Galvenais, sākt rakstīt vismaz pirmo rindiņu, ar gribasspēku pārvarēt barjeru, tas ir, neapmierinātību ar sevi, pašnosodījumu, pārlieku kautrību. Pēc tam jau būs vieglāk. Tāpēc uzrakstiet pats sev dažas odas! Izvēlieties, kura no tām jums vislabāk patīk. Glīti to pārrakstiet. Ja varat, ievietojiet gaumīgā rāmītī un pakariet (vai novietojiet) redzamā vietā. Katru rītu izlasiet šo odu vai nu skaļi, vai klusi. Jutīsit, kā pēc tam jums uzlabosies noskaņojums, paaugstināsies dzīves tonuss, kā pieplūdis dzīvības spēki un apkārtējā pasaule kļūs gaiša un priecīga.

Neaizmirstiet pateikties Radītājam par to, ka Viņš izveidojis tik brīnišķīgu pasauli! Dariet to jebkurā piemērotā (vai nepiemērotā) brīdī.

Un vēl viens vingrinājums, kuru ieteicams izpildīt katru rītu.

Vingrinājums "PASLAVĒJIET SEVI"

Katru rītu pēc tam, kad esat pabeigusi rītarosmi vai vismaz nedaudz izstaipījusi locekļus,

pieejiet pie spoguļa un, skatoties uz sevi, sakiet apmēram šādus vārdus: "Es esmu tik brīnišķīga, skaista, gudra, līksma, visādā ziņā patīkama! Pateicos Radītājam par to, ka viņš radījis tik brīnišķīgu būtni!"

Varat piebilst vēl dažas slavinošas, sev adresētas frāzes, piemēram, citātus no odas. Rezultātā jūsu noskaņojums uzlabosies un Radītājs sāks jums palīdzēt visos jūsu pasākumos. Jūs taču priecājaties par dzīvi un pateicaties Viņam par kvalitatīvu darbu. Kā gan Viņš varētu jums nepievērst uzmanību!

Mēs sniedzām tikai četrus ieteikumus par to, kā iespējams savu astrālo ķermeni piesātināt ar pozitīvām emocijām. Patiesībā cilvēce izstrādājusi milzum daudz šādu tehniku. Varat izmantot jebkuru no tām, kādas zināt. Lai tikai tā palīdz jums tikt pie mundruma, gaišas enerģijas un laba noskaņojuma.

Vai vajag gaidīt? Uzreiz rodas vēl viens jautājums. Vai katrā ziņā vispirms vajag attīrīties līdz pilnīgas nejūtības stāvoklim un tikai pēc tam sākt sevi piepildīt ar pozitīvām enerģijām? Vai nevar to darīt ātrāk?

Godīgi atbildam: var. Un pat vajag. Jūs mierīgi varat vienlaikus gan attīrīt savu emocionālo ķermeni, gan likt lietā uz negatīvo programmu dzēšanu vērstās afirmācijas, gan priecāties par dabu un cilvēkiem. Par pašslavināšanos, kas veicama no rīta, nemaz nav ko runāt. Šis vingrinājums ir obligāts neatkarīgi no "karmas trauka" piepildījuma līmeņa.

Ar to arī beidzam izklāstīt materiālu par tehnikām, kas palīdz uzlabot noskaņojumu, un pārejam pie kopsavilkuma.

KOPSAVILKUMS

1.  Reizēm pēc emociju ķermeņa pilnīgas attīrīšanas no uzkrātajiem pārdzīvojumiem var rasties sajūta, ka esat iekšēji iztukšots un dzīvot vairs nav nekādas jēgas.

2.  Lai dzīve atkal sāktu jūs priecēt, vajag sevi piepildīt ar pozitīvāraemocijām.

Lai rosinātu pozitīvas emocijas, ieteicams priecāties par Radītāja veidojumiem Dabu un Cilvēku, kā arī veikt vingrinājumus, kuru gaitā jūs izcelsit savas labās īpašības un izrādīsit pateicību Radītājam.

10. nodaļa KO DZĪVE MUMS VAR PIESPĒLĒT

Mēs esam detalizēti aplūkojuši karmiskās mijiedarbības vispārīgās teorijas pamatidejas, kas attiecas uz lielākās daļas cilvēku ikdienas dzīvi. Tās palīdz izprast, no kurienes mūsu dzīvē rodas daudzas problēmas, un, ja esam šo problēmu cēloņus izpratuši, tad esam jau padarījuši pusi no tā, kas jāpaveic, lai no tām pilnīgi atbrīvotos.

Bieži cilvēki vēršas pie mums ar lūgumu palīdzēt viņiem saprast, tieši kādas idealizācijas un kādi ar tām saistītie "audzināšanas" procesi viņus noveduši nepatīkamajā situācijā, kādā viņi patlaban atrodas. Cēloņsakarību diagnostika, kuru mēs veicam, balstoties uz saņemtajām vēstulēm, palīdz labāk saprast, ka tieši paši cilvēki, viņu pārlieku nozīmīgās idejas un iekšējās nostādnes ir pamatā visam tam, kas ar

viņiem šobrīd notiek. Un ka līdz ar šo nostādnu mai-

> »

ņu arī viņu dzīve var krasi mainīties uz labo pusi.

Sniegsim jums dažus šādu neklātienes konsultāciju piemērus, kas savulaik publicēti mūsu žurnāla "Saprātīgā Pasaule" rubrikā "Sarunas ar lasītājiem". Katrs piemērs sastāv no divām daļām lasītāja vēstules (vārdi un citi dati mainīti) un attiecīgās situācijas cēloņsakarību diagnostikas. Diagnostika veidota kā rakstveida atbilde konkrētajai personai.

Tātad paskatīsimies, kādus "audzināšanas" procesus Dzīve mēdz "piespēlēt" cilvēkiem, lai sagrautu viņu idealizācijas.

1. vēstule

Izlasīju abas Jūsu grāmatas un gluži vienkārši nespēju nerakstīt. Vai varu apgalvot, ka ticu ar domas spēku iespējams panākt ja arī ne gluži visu, ko gribas, tad tomēr ļoti daudz ko vai vismaz kaut ko? Atbildēšu tā es ticu liktenim. Nedomājiet, ka esmupesimiste. Cita lieta, ka varbūt pašas grēki man pagaidām neļauj īstenot vēlamo, lai kā es pēc tā tiektos un lai ko darītu.

Pirms divdesmit pieciem gadiem es vienā rāvienā sagriezu šķērsām visu savu dzīvi. Man bija viss dzīvoklis, brīvība, nu, itin viss, ko vien var vēlēties. Tikko biju šķīrusies no sava pirmā vīra un jutos tik brīva, tik pacilāta, ka ne aprakstīt. Taču es nevis baudīju savu atgūto brīvību un, no sakām vaļā tikusi, atpūtos, bet žigli vien pati uzmaucu sev kaklā jaunas sakas. Mana rīcība toreiz šokēja visus, mani pašu arī, tiesa, mazliet vēlāk nekā pārējos. Es pametu ar tik lielām pūlēm izkaroto dzīvokli, atkal ļāvu iespiest pasē zīmogu un aizbraucu pie jaunā vīra uz

Saratovas apgabalu. Tolaik man bija viena meita, tur piedzima vēl viena un divi dēli, dvīņi. Tikko nonākusi tur, es sapratu, kādu kļūdu esmu izdarījusi un ka bez Maskavas dzīvot nespēju. Nolēmu cīnīties, lai tiktu atpakaļ. Tobrīd šķita es varu visu, ko vien sagribas. Doma par to, ka varētu ciest neveiksmi, man nenāca ne prātā. Toties gaisa pilis -Jās gan es pratu būvēt!

Neviena, uz ko varētu paļauties, man nebija, un es, protams, darbojos pati. Vecāku man, varētu teikt, nav. Tēvs gāja bojā, kad man bija pieci gadi, māte mani atdeva bērnunamā. Dievs vienīgais man palīdzēja. Kad sapratu, ka man ar visu savu ģimeni (5 cilvēki) nekāda tiešā apmaiņa neizdosies, jo Maskavā un apgabalā dzīvokļus mainīja pēc principa 1:1, sāku meklēt variantus, kā īstenot apmaiņu no citām pilsētām, kur vien varēja dabūt dzīvokli. Tā, pamazām virzoties uz Maskavu, man nācās savu laiku padzīvot vairākās pilsētās. Mērķa sasniegšanas labad nežēloju neko. Taču galu galā nonācu tikai tur, kur atrodos vēl joprojām. Ja agrāk kāds man teiktu, ka, šurp atbraukusi, šeit arī iestrēgšu uz deviņiem gadiem, es neparko neticētu. Tomēr, ak vai, tieši tā tas ir.

1989. gadā mēs ieradāmies šajā purvu ieskautajā ciematiņā, un jau pēc mēneša es vīram teicu mainīsimies tālāk. Viņš, ar šo nemitīgo pārcelšanos nomocījies, mani izlamāja un citastarp paziņoja, ka mēs vēl kaut kur brauksim tikai pār viņa… Ceru, ka sapratāt. Lai gan esmu ļoti uzmanīga gan domās, gan vārdos, toreiz patiešām nedomāju, ka mūsu pārcelšanās aizkavēsies uz tik ilgu laiku. Tomēr vēl joprojām esam šeit. Kā es jūtos ? Man nav itin nekā. Pat darba nav. Kabata tik tukša, ka nevaru ne tikai iziet Jūsu kursus, uz ko, protams, sirds tiecas, bet vispār tikt kaut uz brītiņu prom no mājas. Kādreiz man bija viss, arī neskaitāmi pielūdzēji, un uz savu tagadējo vīru es nemaz neskatījos. Taču liktenis visu izkārtoja tā, ka nu esmu spiesta katru dienu skatīties tikai uz viņu laisku, apātisku cilvēku, kas nekam netic un vispār vairs maz ko var. Karma. Bet reiz taču bija daudzsološs jauns cilvēks ar augstāko izglītību, diezgan turīgu (tiem laikiem) vecāku dēls, turklāt vienīgais.

Te viņu ir apsēdušas visas iespējamās kaites, un tagad viņš daudz karstāk nekā savulaik es vēlas tikt no šejienes projām. Taču, lai ko mēs darītu, netiekam ne no vietas. Cenšamies pieķerties kaut vai pie kāda pavediena, esam gatavi darīt visu, kas vien iespējams. Tas ir, pārdot vai vienalga kādā veidā apmainīt dzīvokli. Bet nekādu variantu nav, neviens ar mums negrib mainīties. Šis dzīvoklis ir kā noburts: ja kāds te ienāk, tad bēgšus bēg prom.

Vēl vairāk esmu pārliecināta, ka te piestrādājis kāds tumšais spēks. Kad mēs še ievācāmies, ne kaķi, ne svēto ūdeni es neizmantoju, diena arī, kā tagad zinu, nebija no labākajām. Un ko tikai mēs vēlāk šajā dzīvoklī nepieredzējām! Ko tikai mums neleja, nebēra uz sliekšņa! Klaudzināja jebkurā diennakts stundā un applūdināja, ko tikai nedarīja! Mēs esam miermīlīgi, varbūt pat pārāk miermīlīgi cilvēki, nedzeram, dūmus arī neatzīstam, pret visiem izturamies labi, šķiet no kurienes gan mums varētu rasties ienaidnieki! Un tomēr mēs visu laiku kādam traucējām. Vēlāk uzzināju, kam. Izlasīju kādas dziednieces padomu, kas jādara, lai pie sliekšņa atnāktu tas, kas dara ļaunu. Es izdarīju, kā dziedniece mācīja, un nepagāja ne divas stundas, kad šī sieviete, krietni iedzērusi, jau stāvēja uz sliekšņa, bet, tā kā bija jau ļoti vēls (pulksten 23) un vīra nebija mājās, es viņu neielaidu. Savukārt vīrs tieši tovakar (es neijcu nejaušībām), braukdams mājās no darba, palaida garām savu pieturu un pārnāca vēlāk, kad viņa jau bija prom. Parasti viņš šajā laikā vienmēr ir mājās… Vairs nekad viņa nav nākusi. Es nekad neesmu ne ar vienu lamājusies, ne ar vienu saistījusies, vienīgais, ko darīju, lūdzu To Kungu, lai Viņš mūs aizstāv un lai nešķīsteņi aiziet, no kurienes nākuši. Neviens mani nepārliecinās, ka te nav iejaukti tumšie spēki. Es visu jau iepriekš jūtu, sapņos saņemu informāciju. Piemēram, ap 90. vai 91. gadu nosapņoju, ka ar jaunāko meitu notiks kas slikts. Es nakts vidū piecēlos, raudāju un lūdzos. Toreiz nevienam neko neteicu, lai gan droši vien vajadzēja, tagad beidzot es māku attīrīties no negatīvā. Un, lūk, 11. klasē, mēnesi pirms eksāmeniem meita pārdzīvoja nervu sabrukumu, no kura nav atlabusi līdz pat šim laikam. Tobrīd viņa gatavojās studēt svešvalodas, bet tagad bijusī teicamniece nekādi nespēj pabeigt pat visvienkāršākos kursus. Bijām pie gaišreģes, nezinu, vai tā vēl ir dzīva. Sākumā uz pieņemšanu aizbraucu viena pati, lai pārliecinātos, ka viņa nevar nodarīt meitai vēl lielāku ļaunumu. Redzēju, šī sieviete tikai vēlas būt gaišreģe… Bet meita tik ļoti ticēja, ka gaišreģe viņai palīdzēs! Un es nolēmu viņu aizvest varbūt meitas pašas ticība viņai palīdzēs. Man pret šo gaišreģi (tāpat kā pret visiem citiem cilvēkiem) nav nekādu pretenziju. Turklāt attiecībā uz cilvēkiem es nekad neesmu kļūdījusies, zināju un redzēju, ka neko ļaunu viņa nenodarīs. Nekādas manipulācijas gaišreģe arī neveica, tikai darbojās ar svecēm un lūgšanām.

Kopš tā laika es daudz ko savā raksturā un pasaules uzskatā esmu mēģinājusi mainīt, daudz ko sapratusi. Jūsu grāmatas iepazinu pēc tam, kad pati jau biju ar sevi strādājusi un šo to izzinājusi. Nevaru apgalvot, ka šīs grāmatas nekādā ziņā nav papildinājušas manu bagāžu, tomēr tās vairāk gan apstiprināja daudz ko no tā, ko jau zināju, tikai zemapziņā. Teiksim, ja es kaut ko gribu pirkt, bet pārdevējas nav, tas nozīmē, ka attiecīgā lieta man nemaz nav vajadzīga, un tā tālāk. Tomēr es droši zinu, ka mums ļoti vajag braukt no šejienes prom, nevienu no mums šeit it nekas netur. Bet kā lai to izdara?

Ļoti lūdzu neatsakiet, atrakstiet kaut vai dažas rindiņas, norādiet ko esmu darījusi nepareizi ? Vai daru nepareizi. Kādi grēki, kāda karma man neļauj sasniegt mērķi? No savas pieredzes zinu, ka tikai tas, ko kādam daru nesavtīgi, bez maksas, nes augļus. Un vienmēr nesavtīgi palīdzu cilvēkiem. Palīdziet arī Jūs man, Tas Kungs Jums atlīdzinās. Un mana pateicība Jums tiks raidīta uz debesīm. Lūdzu Jūs!

P.S. Tagad, ja atļausit, par grāmatām. Man nav ne mazāko šaubu, ka viss ir tā, kā Jūs rakstāt, ka tas viss iedarbojas. Cita lieta, tas ir, attiecībā uz mani, uzskatu, ka ap mums ir bloks, kas traucē apmainīt vai pārdot dzīvokli. Zinu, arī šo bloku var sagraut, tāpēc jau rakstu Jums. Mans dzīvesveids ir gandrīz vai askētisks, nevienam neesmu darījusi ļaunu un lūdzu par saviem neklātienes ienaidniekiem, var teikt es nekad ne ar vienu nestrīdos. Nepazīstu nedz aizvainojumu, nedz skaudību. Es izdaru reālus "pasūtījumus", vīru un bērnus pieņemu kā tādus, kas man debesu lemti, mājās visiem ir pilnīga brīvība. Esmu taču Ūdensvīrs.

Augstāko spēku turu godā. Tā priekšā noliecu galvu. Arī iztēle man ir precīza un spilgta. Tad jau, varētu domāt, visas kārtis rokā! Pasūti tik un saņem! Bet nē, nekas neiznāk. Varbūt te ir kāds sakars ar pilno trauku, kas paņemts līdzi no iepriekšējās dzīves. Pieņemsim, ka šajā dzīvē es nekam neesmu pieķērusies. Bet iepriekšējā? Pēc grāmatā sniegtajām ziņām ir grūti saprast, ko man tagad darīt. Ja nu egregori palīdzētu uzrakstīt jaunu grāmatu, bet nu jau ar detalizētu astroloģisko izvērsumu, norādot ne tikai Zodiaka zīmi, bet arī visas planētas un likteņa mezglus, tāpat melno vai balto mēnesi? Tās jau būtu konkrētākas ziņas. Un tad būtu skaidrs, kas un kāpēc, un, galvenais, ko darīt. Un vēl es taču ģimenē neesmu viena. Tas nozīmē, ka mani pasūtījumi, kas attiecas uz pieciem pieaugušiem ģimenes locekļiem, nav visai efektīvi. Turklāt mana ģimene vispār nekam netic, nu, Dievam varbūt vēl mazdrusciņ, bet ezoteriskajām mācībām itin nemaz. Šai ziņā vīrs ir visniknākais skeptiķis. Pat tad, kad slieksnis bija apbērts ar sāli, apliets ar samazgām un citādu draņkību, viņš sacīja: "Tā taču dara tikai sabiedrības padibenes, debiliki, nešķīsteņi." Jā, es piekrītu, tā tas ir, bet viņi taču ir tikai kaut kāda spēka vadīti izpildītāji. Viņš smaida. Es saku: "Labi, ja jau tu esi tik gudrs, organizē mūsu pārcelšanos. Mēs taču uz šejieni atbraucām, domādami maiņas ceļā tikt līdz mērķim, kāpēc tad iestrēgām uz deviņiem gadiem?!" Vedu viņu uz baznīcu izpirkt reiz strīda karstumā pateiktos vārdus un cieši piesacīju izlūgties piedošanu ne tikai par sevi un ģimeni, bet arī par vecākiem, priekštečiem un daudzām iepriekšējām dzīvēm un paaudzēm. Mana ticība nevis pamazām dziest, bet iekvēlojas vēl spēcīgāk. Dzīvē esmu bijusi gan spēlmanis, gan skatītājs, gan mehānisms, kas atbilstoši Jūsu teiktajam parasti ir pasīvs, bet vēl nekad neesmu dzīvojusi tā, lai varētu teikt: "Dzīve ir tas, ko es gribu." Un es taču nepieļauju nevienu negatīvu domu, protu šādas domas apturēt un aizstāt ar vēlamajām. Gribu apgūt šo dzīves formu, tāpēc mani tik ļoti interesē Jūsu darbs un Jūsu garabērns. Jūsu izklāsta stils man ir ļoti tuvs, saprotams, skaidrs un intriģējošs, bet, galvenais, visu caurauž milzīga mīlestība pret cilvēkiem, pret katru atsevišķu cilvēku. Liela labvēlība. Viss ir lieliski izskaidrots, lasīt tīrā bauda! Paldies Jums un pateicos arī Jūsu egregoriem! Jūsu grāmatas var lasīt un pārlasīt, un katrreiz jūti, ka esi ieguvis ko jaunu. Es bieži saņemu informāciju no "nekurienes", un vienmēr izrādās, ka tā ir patiesa. īpaši, kad vēršos pie Augstākajiem spēkiem ar lūgumu pēc padoma (cilvēkiem es gandrīz nekad nelūdzu padomu, ja nu vienīgi sīkumos piemēram, kādu ēdienu pagatavot utt.), es saņemu informāciju dažādu zīmju veidā. Par to

esmu lasījusi arī Jūsu grāmatās. Nupat bija tieši tā. Šonakt, pirmajā mēness dienā, mani kaut kas pamodināja, tagad rakstu Jums, bet vēstuli nosūtīšu jau otrajā mēness dienā. Pamodos un saņēmu šādu informāciju: "Tu neproti lūgt un nelūgsi radiniekiem naudu, ko maksāt par kursiem. Kur tad to ņemsi, kad būs jāatdod parāds ? Ar pasūtījumiem tev patlaban nemaz neveicas. Vērsies taču tieši pie Aleksandra S.l" To arī daru. Citastarp Jūs sakāt, ka tad, ja raksta mēnesim atbilstošu skaitli, droši varot vinnēt. Mēs ar vīru spēlējam jau gadiem ilgi, katru nedēļu, reizēm pat krietni patērējot algu, bet lielu laimestu neesam ieguvuši ne reizi. Ļoti ceru uz Jūsu palīdzību. Lai Tas Kungs Jūs svētī!

Situācijas diagnostika. Cienījamā L.! Šķiet, ka ir tā kamēr Jūs bez mitas cīnījāties ar Dzīvi par pašas nosprausto mērķu sasniegšanu, Jūsu "trauks" ir pārlieku piepildījies, un beidzot iestājies periods, kad visi Jums nozīmīgie mērķi tiek bloķēti. Šie mērķi ir acīmredzami pārdot mantu un pārcelties uz citu vietu, kur meitai būtu nodrošināta pienācīga izglītība un vīrs varētu atgūt pašpaļāvību. Tik tiešām gluži cienījami un vairumam cilvēku labi saprotami mērķi. Taču Jūs, uz tiem tiekdamās, esat pielikusi tik lielus pūliņus, tik enerģiski centusies pārvarēt visus šķēršļus un līdz ar to savā "karmas traukā" uzkrājusi tik daudz pārdzīvojumu, ka šie mērķi tieši Jums ir kļuvuši nesasniedzami. Diemžēl tieši pēc šādas loģikas tiek organizēti karmiskās "audzināšanas" procesi. Mums viegli padodas tas, kam mēs īpašu nozīmi nepiešķiram. Toties tas, bez kā mēs nevaram iedomāties savu dzīvi, tiek nobloķēts.

Ceru, ka Jūs jau pati savās interesēs esat secinājusi, tieši kādas Jums nozīmīgās idejas pašreizējā situācijā tiek sagrautas. Kādas idealizācijas tad Jūs līdz šai situācijai ir novedušas?

Manuprāt, Jūs ļoti lielā mērā idealizējat mērķi par katru cenu pārcelties uz Maskavu. Šis mērķis ir viegli sasniedzams tiem, kuri pieļauj, ka varētu to arī nesasniegt. Taču ar Jums ir citādi. Jūs šo mērķi ielikāt savas dzīves pamatos un piešķīrāt tam pārlieku nozīmi. Jūs pat domās nepieļāvāt, ka šis mērķis varētu palikt nesasniegts\ Jūs taču bijāt tik ļoti enerģiska un pašpārliecināta (tā jau ir savu spēju idealizācija)\

Rezultātā Augstākie spēki bija spiesti pierādīt, ka Jūsu mērķis ir nenozīmīgs un Jūs varat mierīgi dzīvot tālāk arī tad, ja tas netiek sasniegts. Un izrādījās, ka Augstākajiem spēkiem ir taisnība, kaut arī Jūs to neatzīstat! Jūs taču savā ciematā dzīvojat jau deviņus gadus. Bez komforta, mokoties ar konfliktiem un slimībām, bet dzīvojat! Nevis Maskavā. Dzīvojat, taču šo dzīvi nepieņemat. Tā ari ir Jūsu galvenā problēma. Domās Jūs dzīvojat Maskavā un savu reālo dzīvi noliedzat. Jūs to nepieņemat, tāpēc arī tā pavēršas pret Jums nejau ar savu labāko pusi. Jūs esat reliģioza un mākat turēt sevi rokās, tomēr sirdī droši vien nosodāt cilvēkus, kuriem trūkst garīguma, kuri Dievam netic. Tāpēc pie Jums pievelkas, nē, nejau dzērāji un zagļi, bet burvji un citi nebūt ne labdabīgi spēki. Tie tāpat lieku reizi Jums pierāda, ka dzīve ir jāpieņem visā tās daudzveidībā. Ja kāds ir burvis, tas nozīmē tāds ir viņa liktenis, viņa izvēle, un viņš pats par to atbildēs. Sodīt viņu tā nav mūsu darīšana. Sevi pasargāt tas gan nebūtu par ļaunu.

Tātad, nepieņemdama savu reālo dzīvi, Jūs esat uzkrājusi neapmierinātību ar to. Jūsu "karmas trauks" ir piepildīts apmēram par 85 87 procentiem. Tas gan vēl nav nāvīgs, taču jau ir tāds līmenis, ka mērķu sasniegšana tiek pilnīgi nobloķēta. Tieši tāpēc Jūs ar savu dzīvokli neko nevarat izdarīt.

Kad otrreiz izgājāt pie vīra, Jūsu "trauks" bija piepildīts apmēram par §5 procentiem, un tas Jums vēl ļāva realizēt veselu virkni maiņas darījumu. "Traukam" piepildoties, situācija aizvien vairāk pasliktinājās (atcerieties "notikumu ezīti"), līdz beidzot noveda Jūs galīgā strupceļā. Kamēr Jūs neatteiksities no mērķa idealizācijas un neattīrīsities no sava aizvainojuma uz Dzīvi, situāciju uzlabot nav iespējams.

Ko Jums var ieteikt? Atzīstieties, ka Dzīve tomēr ir par Jums stiprāka, ka tā Jūs ir uzveikusi un, ja tai labpatiks, Jūs bez jebkādiem pārdzīvojumiem paliksit dzīvot turpat, kur jau esat nodzīvojusi deviņus gadus. Cik tad vairs atlicis? Ja ļausit sev atzīt iepriekšteikto un centīsities no sirds pieņemt pašreizējo dzīvi kā vienīgo iespējamo, turklāt atradīsit tajā reālas priekšrocības (svaigs gaiss, tuvība ar dabu utt.), situācija varbūt mainīsies. Taču tas nebūs tik drīz. Un nemaz nemēģiniet iekšēji kaulēties: sak, Kungs, es atzīstu esmu zaudējusi, bet Tu dod man iespēju pārcelties uz Maskavu. Šāda iekšēja kaulēšanās netiek pieņemta. Līdzēt var vienīgi tas, ka Jūs pilnīgi atzīstat savu sakāvi un uztverat pašreizējo situāciju salīdzinājumā ar pārējām iespējamām kā optimālu, tāpēc ka tālāk viss var kļūt tikai vēl sliktāk.

Es īsti neizprotu Jūsu vēlmi par katru cenu pārcelties uz Maskavu, jo šobrīd visi, kam vien tāda iespēja ir, cenšas no tās tikt prom. Diezin vai šī neizskaidrojamā tieksme varētu sakņoties iepriekšējās inkarnācijās. Visticamāk, ka šī programma (faktiski mentālā "indeve") Jums radusies paziņu ietekmē pēc tam, kad Jūs aizbraucāt no Maskavas. Viņi droši vien Jūsu rīcību nosodīja un nesaprata un tādējādi arī Jums iedvesa ideju, ka esat izdarījusi kļūdu. Tad Jūs ar sev raksturīgo enerģiju ņēmāties labot kļūdu, kuras nemaz nebija. Un tam ziedojāt gandrīz visu dzīvi.

Mērķa idealizācija atklājas arī Jūsu attieksmē pret loteriju. Ja cilvēkam laimests ir ļoti svarīgs, viņš sev neļauj zaudēt. Tieši tāpēc tiek iedarbināti "audzināšanas" procesi un laimests ir izslēgts. Vienas un tās pašas ķēdes dažādi posmi.

Arī Jūsu meitas problēmu cēlonis ir ļoti līdzīgs. Droši vien Jūs ar vīru savā prātā jau bijāt izplānojuši meitas turpmāko dzīvi, kura aizvedīs viņu tālu prom no jūsu ienīstā ciematiņa, uz Maskavu, svešvalodu fakultāti. Droši vien arī meitai pašai šis mērķis kļuva ļoti nozīmīgs. Tāpēc ieslēdzās karmiskās "audzināšanas" procesi un viņas spējas tika nobloķētas. Un tā tas arī paliks, kamēr mērķis Jums būs ļoti nozīmīgs un Jūs nosodīsit savu pašreizējo dzīvi.

Attiecībā uz vīru situācija tāpat ir pietiekami skaidra. Jūs, kā jau ļoti enerģiska un pašpārliecināta sieviete, ģimenē uzņēmāties līdera lomu un neļāvāt vīram būt par saimnieku pašam savā mājā. Rezultāts ir tāds, ka viņā visas līderim raksturīgās īpašības, ieskaitot spēju patstāvīgi pieņemt lēmumus, ir galīgi nomāktas un viņš no "daudzsološa" jaunekļa pārvērties par gļēvu un apātisku cilvēku. Labi vēl, ka nav nodzēries.

Tāda ir mūsu diagnostika attiecībā uz aprakstītās situācijas cēloņiem. Faktiski Jūs ir "iegāzis" viens ventilis mērķa idealizācija. Jūs gan idealizējat arī savas spējas šo mērķi sasniegt. Ja spēsit no šīm idealizācijām atteikties un savu "trauku" attīrīt kaut vai līdz 60 procentiem, Jūsu dzīve arī bez kārtējās pārcelšanās kļūs komfortablāka. Savukārt, kad tas būs panākts, arī pārcelšanās Jums vairs nebūs nekāda problēma.

2. vēstule

Esiet sveicināts, cienījamais Aleksandr! Nespēju apslēpt savu sajūsmu par izlasītajām grāmatām! Liels paldies Jums (varbūt pat par manas dzīvības glābšanu). Man klājas ļoti grūti, un viss ir ļoti sarežģīti, acīmredzot dzīve mani audzina pēc pilnas programmas. Tagad cenšos kļūt labāka, bet man jau ir 41 gads, slima (ar epilepsiju) meita un tikai mazītiņa istabiņa (12 m2 ) kopmītnē. Šī istabiņa ir mans glābiņš. Pie tās tiku, pateicoties grāmatai "Kā ar domas spēka palīdzību veidot savas dzīves notikumus", kad biju burtiski izmesta uz ielas.

Mans pirmais vīrs bija neglābjams alkoholiķis, pēc diviem kopā nodzīvotiem gadiem mēs izšķīrāmies, un vēlāk viņš no dzeršanas nomira. Cilvēks, kuru jaunībā mīlēju, noticēja baumām par mani (lai gan tajās nebija ne drusciņas patiesības) un pēc tam, kad es apprecējos, nodzērās. Mans otrais vīrs bija nedzērājs un nepīpētājs, taču maksāja bijušajai sievai alimentus. Viņam nekad nebija naudas, un es viņu nemīlēju, naudas trūkuma dēļ mums bieži bija skandāli. Viņš bija egoists, zināja tikai vienu vietniekvārdu "Es".

1999. gadā man nomira māte, palika brālis un māsa 14 un 17 gadus veci. Viņu dēļ es pametu vīru, pusotru gadu kopā ar meitu dzīvoju Novgorodā, lai iekārtotu viņus darbā un kaut kā palīdzētu nostāties uz pareizā ceļa. Taču viņiem gribējās brīvību, viņi centās mani dabūt laukā no mājas, noveda līdz sirdslēkmei un pat ātro palīdzību neizsauca. Tomēr darbā es viņus iekārtoju un tad atgriezos Sverdlovskā, pie vīra. Viņš taču katrā vēstulē mani aicināja. Viņam tur, protams, bija sievietes, turpretī man doma par seksu nenāca ne prātā. Viņš jau bija izlaidies un pēc pusgada sāka mani dzīt ārā no mājas. Es ilgi pretojos, uz viņa avantūrām nereaģēju, bet viņš kļuva gluži kā zvērs. Es toreiz biju slima, man bija augsta temperatūra, bet viņš mani izdzina uz ielas, ledainā vējā, neļāva pat pārģērbties pēc darba. Pats sāka kliegt kaut es nosprāgtu, re, lūpas jau esot zilas, vēl tikai drusku vajagot pagaidīt un tad beidzot viņš varēšot dancot uz mana kapa.

Mēs ar meitu aizbraucām uz Novgorodu, itin neko nepaņemot līdzi. Dzīvojām pie brāļa, bet viņam bija sava ģimene. Man nācās meklēt vīrieti ar dzīvokli. Pēc sludinājuma atradu: atraitnis, divi bērni, meitai 18 gadu, dēlam 13 gadu, turklāt dēls invalīds kopš bērnības, cerebrālā paralīze, nestaigā, rokas nedarbojas, viss ķermenis raustās konvulsijās. No savas nelaimes bēgdama, tiku pie sveša cilvēka nelaimes. Viņš nopriecājās, ka es pārņemu visu saimniecību, visas rūpes, un sāka dzert (izrādījās, ka viņš ir hronisks alkoholiķis). Es viņu nepametu, atbalstīju, sapratu. Tad pēkšņi viņam tika konstatēts sifiliss. Es nebiju inficējusies tikai laimīgas nejaušības dēļ visu laiku biju izmisīgi lūgusies, lai Dievs mani pasargā no inficēšanās. Mans civilvīrs turpināja dzert, darbā viņam visu piedeva, žēloja, un viņš to izmantoja. Es pierunāju viņu ārstēties. Nu, tad arī ārstēja sākumā sifilisu, pēc tam alkoholismu. Bet viņš zaga naudu no manas algas uņjuisu nodzēra.

Pēc ārstēšanās kursa viņš sāka strādāt, bet viņa māsa sāka viņu kūdīt, lai mani pametot man taču esot vajadzīgs tikai pieraksts. Arī uz mani kliedza, ka mans pienākums esot bijis visu dzīvokli no jauna apmēbelēt. Tad viņš man dažas reizes atnesa algu. Viņa meita taisījās precēties. Sarīkojām pieklājīgas kāzas, kafejnīcā, divas dienas svinējām. Pēc tam pusgadu visi dzīvojām no manas algas, jo viņam uzņēmumā algas izmaksa tika aizturēta. Bet māsa visu laiku kliedza, kāpēc mēs neiegādājamies mēbeles. Un reiz viņš, mājās pārnācis, pateica: "Es satiku savu bijušo mīļoto un esmu nolēmis turpmāk dzīvot kopā ar viņu, tā ka atbrīvo dzīvokli, tava klātbūtne šeit nav vajadzīga." Es domāju, ka to nepārdzīvošu, ka mana sirds lūzīs. Viņš taču tik labi izturējās pret mani! Zvērēja, ka mani mīlot, ka es viņam esot dārgāka par paša bērniem!

Darbā klauvējos pie priekšnieku durvīm, lūdzu, lai piešķir man istabu kopmītnē. Rezultāta nekāda. Es jau staigāju gluži kā piedzērusies. Lai gan vispār ne dzeru, ne pīpēju, ne…

Labi, ko nu. Reiz, tādā stāvoklī būdama, gāju, liekas, uz veikalu, kaut kā pagāju durvīm garām un burtiski uzskrēju virsū galdiņam, uz kura bija izliktas grāmatas. Nolaidu acis un ieraudzīju grāmatu "Kā veidot savas dzīves notikumus". Tas laikam bija mans egregors, kas gluži vienkārši, gandrīz vai balsī man pateica, ka šī grāmata ir jānopērk. Kaut arī naudas man bija maz, es to nopirku un izlasīju. Un, tā kā man bija tikai viena vēlēšanās atrast vismaz kaut kādu mājokli, es gluži nejauši tiku uz pieņemšanu pie gubernatora. Viņš sazinājās ar manu uzņēmumu, un beidzot man tika piešķirta istaba bez grīdas, bez loga un durvīm. Taču es par to pašu biju priecīga un Augstākajiem spēkiem pateicīga.

Man nebija naudas, tomēr loti īsā laikā, protams, ar egregora palīdzību es istabiņu izremontēju, nopirku visas nepieciešamās mēbeles un pat dažus apģērba gabalus sev un meitai.

Es tikai nezinu, kas vēl būtu jāmaina, lai meita izveseļotos, un vairs nespēju uzticēties nevienam vīrietim. Vēl joprojām mīlu to, kurš mani tik ļoti pievīla. Tiklīdz viņš atveda mājās citu sievieti, viņam arī visa nauda tika izmaksāta. Kamēr dzīvoja ar mani, naudas nebija. Tomēr es spēju apģērbt un apaut visu viņa ģimeni. Divarpus gadus dzīvoju, risinādama viņa problēmas, toties savējās padarīju tikai vēl ļaunākas. Tagad es arī šim cilvēkam varu rast attaisnojumu un ļaunu vairs nevēlu. Protams, pēc tam, kad izlasīju Jūsu grāmatas. Un, iedomājieties tikai, viņš atnāca un lūdza man piedošanu, kaut gan es viņam domās jau biju piedevusi. Viņš teica kājas pašas esot atnesušas pie manis. Lūk, kādi brīnumi!

Es arī darbā visiem iesaku izlasīt šīs grāmatas un, ja kāds vēlas, aizdodu savējās, lai gan man ir ļoti grūti izlaist no rokām jebkuru Jūsu grāmatu. Es tās lasu katru dienu. Tās ir daļa no

manas dzīves. Ir grūti, tomēr es cenšos pret pasauli un visu, kas tajā ir, vairs neizturēties kā pret savu īpašumu. Praktizēju piedošanas meditāciju. Cenšos kaut mazliet patukšot karmas trauku. Acīmredzot tas man jau ir pilns līdz malām. Man ir daudz labdabīgu audzēju. Esmu pārcietusi divas operācijas man izņēma nierakmeņus un izgrieza hdtspūsli, kurā bija liels akmens. Kamēr vēl nebiju izlasījusi Jūsu grāmatas, man bieži pietūka balss saites un balss jau bija tikpat kā zudusi.

Pateicoties grāmatās gūtajām mācībām, tas viss ir gandrīz pavisam pārgājis. Tagad mans sargeņģelis man palīdz darbā un pat manu veselību uzlabo. Bet kā lai es viņu lūdzu uzlabot meitas veselību ? Domāju, ka šāda problēma satrauc daudzas mātes.

Situācijas diagnostika. Labdien, Jeļena! Jūsu vēstulē stāstīts par visai sarežģītas dzīves notikumiem, kas liecina par nopietniem "audzināšanas" procesiem, kuru mērķis ir sagraut Jums pārlieku nozīmīgās idejas. Kādas Jūsu idealizācijas tad Augstākajiem spēkiem tik nežēlīgā veidā bija jāsagrauj?

Visticamāk, ka viena no galvenajām Jūsu problēmām ir tieksme kontrolēt apkārtējo pasauli, cilvēkus, savu pašas likteni (lai gan šai ziņā Jums nav īpaši veicies). Droši vien tāpēc apkārtējā īstenība bieži vien "pret Jums saceļas" un sagrauj Jūsu pārliecību par to, ka šajā dzīvē spējat nokārtot visu.

Piemēram, Jūsu brālis un māsa nemaz neslēpa, ka negrib samierināties ar Jūsu klātbūtni un iejaukšanos. Šķiet, Jūs pārāk aktīvi par viņiem rūpējāties. Divi no trim Jūsu vīriem bija alkoholiķi arī tas bieži vien liecina, ka cilvēka griba ir nomākta. Toties Jūsu otrais vīrs no Jums atbrīvojās pavisam tiešā veidā.

Diemžēl neko nezinām par Jūsu bērnību, par Jūsu vecāku savstarpējām attiecībām, un līdz ar to ir grūti saprast, kāpēc Jūsu ģimenes dzīve visas trīs reizes izrādījusies neveiksmīga. Varbūt Jūs esat idealizējusi ģimenes attiecības vai arī nosodījusi savus vecākus par viņu savstarpējām attiecībām.

Liekas, Jums ir diezgan problemātiski uzturēt attiecības ar citiem cilvēkiem. Jūs cerat no viņiem saņemt pateicību par visu labo, ko esat viņiem darījusi, taču, to nesagaidījusi, sākat viņus nosodīt par šādu bezjūtību un nepateicību. Bet tā ir Jūsu ideja, ka cilvēkiem par viņiem sniegto palīdzību jābūt pateicīgiem! Cilvēki ir dažādi. Taču Jums šī ideja ir svarīga, tāpēc Jums dzīvē jāsatiekas ar egoistiskiem un nepateicīgiem cilvēkiem.

Rezultātā Jums ir sakrājies ļoti liels aizvainojums uz cilvēkiem. Lai gan, kā Jums jau bija jāsaprot, mēs savā dzīvē nedrīkstam pieļaut aizvainojuma rašanos. No tiem negatīvajiem pārdzīvojumiem, kurus Jūs līdz šim esat uzkrājusi, ir jāattīrās, piemēram, ar piedošanas meditācijas palīdzību. Jums jāpiedod gan dzīvei, gan sev pašai, gan arī cilvēkiem, no kuriem Jūs par saviem labajiem darbiem pretī saņēmāt vienīgi nepateicību.

Šķiet, Jums ir vēl viens grēku uzkrāšanās iemesls dziļš aizvainojums uz likteni un savu dzīvi par to, ka tā veidojas pavisam citādi, nekā Jums gribētos (par to liecina audzēji).

Acīmredzot jaunībā Jums, tāpat kā visiem citiem cilvēkiem, bija savi sapņi un plāni. Taču dzīvē notika citādi. Jūs to nepieņēmāt, jo uzskatījāt, ka tas nav taisnīgi. Ja atcerēsities "notikumu ezīti", tad sapratīsit, ka šāda attieksme pret dzīvi situāciju var padarīt vienīgi vēl ļaunāku.

Laikam gan pirmām kārtām Jums vajadzētu piedot tieši savam liktenim. Šai nolūkā piedošanas meditācija jāveic tik ilgi, līdz spēsit pieņemt itin visu tieši tādu, kāds tas īstenībā ir, pieņemt visu, kas ar Jums notiek, gan lābo, gan slikto, līdz beidzot sāksit dzīvot šajā, pašreizējā,-reālajā pasaulē, nevis kaut kādā iedomātā nākotnē. Dzīve tā ir šodiena, lai arī kāda tā būtu. Vai tad dzīve sāksies tikai tad, kad piepildīsies Jūsu sapņi? Tie taču var nekad tā arī nepiepildīties. Ko tad? Iznāks, ka dzīves vispār nav bijis? Bet varbūt, gaidīdama gaišo nākotni, Jūs to palaidāt garām?

Visu, kas ar mums notiek, mēs paši tā vai citādi esam pelnījuši. Protams, nav viegli pieņemt savu dzīvi tad, ja Jūs galīgi nomāc problēmas. Taču pamēģiniet uz tām paskatīties no malas, it kā ar citu cilvēku acīm. Vai šie cilvēki pret Jūsu problēmām izturēsies tāpat kā Jūs? Varbūt viņi spēs Jūsu dzīvē saskatīt arī prieka un veiksmes elementus un konstatēs, ka tā nemaz nav tik slikta. Vai tad dažreiz nemēdz būt vēl sliktāk?

Tāpat ļoti grūti pateikt ko konkrētu par situāciju, kas saistīta ar Jūsu meitu. Viens ir skaidrs: pagātnē viņa izdarījusi ko tādu, par ko šajā dzīvē lemts ciest. Tas attiecas uz tā saukto nobriedušo karmu un pagaidām netiek aplūkots mūsu metodikas ietvaros.

Bet kāpēc tāda meita ienākusi tieši Jūsu dzīvē lūk, tas gan ir jautājums. Skaidrs, ka tā nav nejaušība. Acīmredzot aiz visa tā stāv kaut kas tāds, ko Jūs pati esat izdarījusi nezināmā pagātnē (karaliskie parādi). Vai arī gluži reālas idealizācijas, kuras izlolojāt jau šajā dzīvē.

Pamēģiniet izanalizēt, ko īsti Jūs bērnībā un jaunībā domājāt par savu iespējamo ģimeni, par vīru un bērniem, kā stādījāties priekšā savu ģimenes dzīvi un sevi pašu tajā, kas un kāpēc jums toreiz šķita svarīgi. Iespējams, tieši tā Jums izdosies rast atbildi.

Pašreizējā situācijā, kamēr Jūs meitas veselību kardināli ietekmēt nevarat, jāmēģina ar to samierināties un jāpieņem tas, ko Radītājs devis. Viņam nezin kāpēc vajag, lai Jūsu meita būtu tieši tāda, kāda viņa ir. Šis stāvoklis jāpieņem kā objektīva realitāte un nav jāskumst par to, ka varētu vai vajadzētu būt citādi.

Mēs nesakām, ka Jums nevajadzētu nodarboties ar meitas ārstēšanu un domāt par viņas izveseļošanos. Noteikti gan sevi, gan arī viņu vajag programmēt uz izveseļošanos, taču šo mērķi nedrīkst idealizēt. Ja meitas veselības uzlabošana jums kļūs par to, bez kā vairs nespējat dzīvot (mērķa idealizācija, turklāt tipiska), tad, visticamāk, viņas veselība neuzlabosies. Lai cik tas būtu bēdīgi. Ir jāiemācās ticēt, ka būs labāk, un tajā pašā laikā dzīvot ar to, kas ir. Un nebēdāties, ja viss paliek pa vecam. Kad mūsu lūgumi un pūliņi vainagosies ar vēlamo rezultātu to zināt mums nav lemts. Ir bijuši daudzi gadījumi, kad epilepsija rimusies vai pat pavisam atkāpusies, īpaši tad, ja smadzeņu audos nav notikušas lielas organiskas pārmaiņas.

Jūsu pašas veselības problēmas arī ir saistītas ar "karmas trauka" līmeni. Kā jau teicām, Jums atvērti šādi ventiļi: apkārtējās pasaules kontrolēšana un aizvainojums uz savu likteni (dzīvi).

Ļoti priecājamies, ka Jums izdevies spert pirmos soļus, lai sevi iekšēji mainītu, panāktu labestību un attīrīšanos. Jūs jau pati pēc savas pieredzes esat pārliecinājusies ja cilvēks kaut ko ļoti vēlas, bet savu mērķi neidealizē, viņa vēlēšanās var piepildīties.

Jo vairāk Jūs attīrīsities, piemēram, saskaņā ar mūsu metodiku, jo vairāk atbrīvosies Jūsu iekšējie spēki un līdz ar to Jums radīsies lielākas iespējas sasniegt sev vajadzīgos mērķus. Vēlam, lai Jums veicas un lai Jūs neatlaidīgi turpināt iet jau uzsākto ceļu.

j

3. vēstule

Cienījamais Aleksandr! Es rūpīgi studēju Jūsu grāmatas, esmu tikusi jau līdz trešajai. Pašlaik lasu konkrētos dažādu cilvēku dzīves notikumu aprakstus. Iegūto informāciju analizēju un tādējādi diagnosticēju pati savu dzīvi.

Manam "uzraugam" darba nekad nav trūcis, es taču tikai tagad, pateicoties Lazarevam, Luīzei Hejai un nu arī Jums, sāku pamazām saprast cēloņus visam tam, kas ar mani dzīvē notiek.

Domāju, ka mans piemērs varētu Jūs ieinteresēt, tādēļ nolēmu Jums pastāstīt par savu dzīvi.

Mani vecāki dzīvoja slikti. Tēvs dzēra, rīkoja skandālus, sita māti. Es jau kopš dzimšanas biju slimīgs bērns. Māte mani ļoti žēloja, bet lutināt gan nevarēja, jo tolaik dzīvojām ļoti trūcīgi. Ģimenē bija četri bērni trīs brāļi un es. Kad vecāki skandalējās, es jau kopš 8-10 gadu vecuma vienmēr aizstāvēju māti, skrēju pie kaimiņiem pēc palīdzības vai arī situ tēvam ar visu, kas vien gadījās pa rokai. Kad man bija 13 vai 14 gadu, mēs ar tēvu galīgi sastrīdējāmies un līdz pat viņa nāvei faktiski nemaz nekontaktējāmies. Viņš nomira no vēža, kad man bija 17 gadu.

Sešpadsmit gadu vecumā, kad mācījos tehnikumā, es bezcerīgi iemīlējos. Ciešanas ilga veselus trīs gadus (līdz tehnikuma absolvēšanai). Tolaik aizrautīgi vācu informāciju par Indiju, man patika indiešu filmas, sapņos redzēju sevi kopā ar indieti bagātu un skaistu…

Tiesa, par precēšanos gan jaunībā nekad nesapņoju, pēc kāzu kleitas neilgojos…

Kad man jau bija 20 gadu, aizrāvos ar kādu jaunu cilvēku kravas mašīnas šoferi. Viņš bija atsūtīts komandējumā uz ciemu, kur es dzīvoju. Vairākus mēnešus mēs lieliski sapratāmies, taču pēc tam mans draugs paskaidroja, ka viiiam gan griboties būt ar mani kopā, tomēr viņam jau esot sieva un bērns un vairs viņš pie manis nebraukšot.

Sapņi par Indiju un indiešu princi mani aizveda līdz Maskavas universitātei (studēju gan Filoloģijas fakultātes slāvistikas nodaļā, jo Austrumu fakultātē iestāties neizdevās). Tur, universitātē, es arī satiku savu "princi". Viņš bija aspirants, kubietis. Visu laiku, kamēr mācījās Padomju Savienībā, mēs dzīvojām kopā, taču laulība nebija iespējama, jo viņš jau bija precēts. Tad es nolēmu laist pasaulē viņa bērnu. Tagad manam dēlam jau ir 12 gadu.

Pēc studijām izdarīju ne mazums muļķību. Sākumā saskaņā ar sadali strādāju par skolotāju ciematā netālu no Maskavas. Pēc tam iekārtojos par audzinātāju kopmītnē, jo izrādījās darbs skolā nebūt nav mans aicinājums.

Kopmītnē strādājot, man radās domstarpības ar profesionāli tehniskās skolas vadību, un mani, tā sakot, izēda. Man pat piemetās nātrene uz nervu pamata, Pēc atveseļošanās devos tālāk uz

Novgorodas apgabalu. Tur mani iekārtoja atpūtas bāzē par veļas pārzini. Un atkal konflikts ar direktrisi. Iemesls ari tas pats ciņa par taisnību.

Jaunajā darbavietā (kur tāpat biju audzinātāja kopmītnē) sākumā atkal iesaistījos cīņā pret netaisnību, taču laikus apdomājos, tāpēc man tur izdevās nostrādāt gadus četrus.

93.  gadā atbilstoši j&unā laika garam aizrāvos ar izdevniecības "Ceļš uz sevi" publicēto literatūru. Sāku tirgot šāda satura grāmatas. Tad ari pēkšņi izjutu skaudru vēlēšanos atgriezties dzimtenē, lai gan iepriekš visiem spēkiem tam biju pretojusies.

Pa ceļam uz mājām mazliet aizkavējos Maskavā, kur papildināju savas zināšanas: izgāju atmiņas attīstīšanas kursus, tiku iniciēta inti (reiki analogs) enerģijas izzināšanas semināros, apguvu mantru transcendentālās meditācijas veikšanai pēc Mahāriši sistēmas.

Atgriezusies mājās, konstatēju, ka faktiski esmu nonākusi izolācijā draugu nav, nav ar ko kontaktēties. Taču to es uztvēru pavisam mierīgi.

94.  gadā, brāļa pierunāta, sāku nodarboties ar tirdzniecību. Sākumā pārdevām grāmatas, pēc tam skolas preces. Jo tālāk, jo vairāk. Mūsu veikals strauji paplašinājās.

Šeit būtu jāpiemin visai interesants gadījums.

Lai uzsāktu darbību, bija vajadzīga mašīna. Mums tās nebija.

Šai laikā māsīca, ar kuru es agrāk nemaz nebiju redzējusies, izteica vēlēšanos ar mani satikties. Viņa bija daudz vecāka par mani. Es gan vienmēr biju zinājusi, ka tāda māsīca man ir, taču šī radniecība nekādi netika uzturēta.

94. gada pavasarī māsīca atnāca pie mums ciemos, un mēs patīkami pavadījām laiku. Sarunā māsīca pieminēja mašīnu, kas pēc vīra nāves palikusi viņas rīcībā.

Tovakar man iešāvās prātā ideja iesaistīt mūsu uzņēmumā šo māsīcu ar visu viņas mašīnu.

Māsīca šo priekšlikumu nenoraidīja, mašīnu mums atdeva, taču pati strādāt vairs nevarēja, jo viņai bija vēzis. Vasaras nogalē viņa nomira.

Mēs ar brāli līdz tam laikam, kad mantinieki pieprasīja mašīnu atdot, jau bijām nopirkuši paši savējo.

Tālāk mums viss veicās lieliski. Mēs strauji attīstījāmies. Arī kolektīvs paplašinājās. Es saviem darbiniekiem ļoti uzticējos, centos viņus atbalstīt, saudzēt, rūpējos par viņiem. Bet kādudien viņi visi kopā no mums aizgāja, paņemot līdzi daļu dokumentu, un uzsāka paši savu uzņēmējdarbību.

Mūsu veikals tomēr vēl pastāvēja, mēs pieņēmām jaunus darbiniekus. Es centos strādāt tāpat kā agrāk uzticējos darbiniekiem un biju pret viņiem atklāta. Tomēr rezultāts bija bēdīgs. Šoreiz aizgāja divi darbinieki, bez jebkāda daudzmaz izskaidrojama iemesla piesavinādamies tā saucamos melnos dokumentus, kuri tika nodoti nodokļu inspekcijai.

Pirmajos darbības gados mēs savus ienākumus neskaitījām, gluži vienkārši dzīvojām, attīstījāmies. Es atļāvos parakstīties uz daudziem laikrakstiem un žurnāliem, apmeklēju biznesa jautājumiem veltītus seminārus. Vispār mēs nekādā ziņā sevi neierobežojām. Taču 97. gadā darījumus kārtot kļuva aizvien grūtāk un grūtāk.

Kaut kur esmu lasījusi, ka uzņēmējdarbībā tieši pirmajos trijos gados notiekot vislielākā atsijāšanās. Mēs gan pirmos trīs gadus strādājām diezgan veiksmīgi. Turpretī 98. gadā vairs tikai ar mokām vilkām dzīvību skaitījām katru kapeiku, taupījām, kur vien varējām, samazinājām štatus.

Lūdzu mani atvainot par juceklīgo izklāstu, rakstu bez sagatavošanās, uzreiz galīgajā variantā.

Prātā nāk vēl viens fakts. 91. gadā es atradu maigu, rūpīgu, mīlošu draugu. Dažus mēnešus bijām laimīgi, viņš par manu dēlu gādāja kā par savu paša bērnu. Es biju gatava dzemdēt vēl vienu bērnu, no viņa, un nespēju iedomāties, kā varēšu iztikt bez šā cilvēka, kamēr viņš ceļos. Viņš aizbrauca. Kā vēlāk noskaidrojās, nevis devās ceļojumā, bet gan emigrēja uz Savienotajām Valstīm… Un man nācās turpmāk dzīvot vienai.

Par vīriešiem nedomāju gandrīz nemaz, pie vientulības esmu pieradusi, turklāt es jau sen nojautu, ka vira man nebūs.

Tajā pašā 91. gadā, kad tik briesmīgi baidījos palikt viena, bez mīļotā cilvēka, man sāka sāpēt mugura. Kopš tā laika sāpes progresē krustu lejasdaļā. Mēdz būt saasinājumi, tad neizturami sāp ari kreisā kāja līdz pat pēdai. Diagnozi neviens nenosaka, ārstēšanās kursu neparaksta. Iesaka tikai vispārnostiprinošu sanatorijas vai kūrorta tipa režīmu.

Ar dēlu man viss ir kārtībā. Pagaidām esam tuvi un draudzīgi, viņš man uzticas. Es zinu, ka manas jūtas pret viņu nav visaptveroša mīlestība. Zinu, ka man ir ar viņa audzināšanu

saistīti pienākumi. Manuprāt, tieši šai ziņā man idealizāciju nav (gribētos, lai tas būtu tiesa). Savu dēlu es mīlu, bet šī mīlestība ir atturīga un rāma.

Materiālajā ziņā mēs dzīvojam ļoti pieticīgi, mūsu bizness, īpaši pašlaik, nekādu grezno dzīvi nenodrošina. Es gan vienmēr esmu bijusi pārliecināta, ka tirdzniecībai mazā ciematiņā (6000 cilvēku) ir zināmas robežas, tāpēc par bagātu cilvēku šeit kļūt nav iespējams. Zināju arī to, ka pēc dabas neesmu nekāda komersante un man nav cerību savu uzņēmējdarbību paplašināt līdz nez kādiem fantastiskiem mērogiem. Tāpēc arī mani sapņi par privātmāju pagaidām nav piepildījušies.

Situācijas diagnostika. Sveicināta, Natālija! Jūsu vēstule ir diezgan interesanta un dod pamatu izdarīt zināmus secinājumus. Mēģināsim tos izklāstīt.

Pēc vēstules var spriest, ka Jūs interesējaties par ezoteriku, tāpēc droši varam apgalvot, ka atrodaties uz mūsu aprakstīto garīgās attīstības kāpņu pakāpiena "meklētāji". Kaut arī darbojaties tirdzniecības jomā. Mūsu metodikā pietiekami detalizēti izanalizēts jautājums par to, kāpēc meklētājiem bieži mēdz būt problēmas ar naudu. Ja visas šai sakarā paustās domas ietvertu vienā teikumā, tas skanētu šādi: "Cik daudz naudas galvā, tikpat arī kabatā." Proti, cik daudz Jūs par naudu domājat, tik daudz Jums tās ari reālajā dzīvē ir, tātad visai maz.

Tagad par Jūsu ģimenes dzīvi. Ļoti ticams, ka galvenais iemesls, kura dēļ Jums nav īpašas vēlēšanās apprecēties, ir bērnībā gūtā negatīvā pieredze, kas pamatojas uz Jūsu vecāku savstarpējām attiecībām.

Tā kā Jūs labi izturējāties pret savu māti, aktīvi un emocionāli jutāt viņai līdzi konfliktos ar tēvu, Jūsu zemapziņā droši vien iesakņojusies programma, kuras jēga ir šāda: laulība sievietei var nodarīt lielu ļaunumu un izvērsties par īstu nelaimi. Iespējams, ka tieši tāpēc Jūs jaunībā nesapņojāt par precībām un arī tagad ērtāk jūtaties neprecētas sievietes statusā ("Par vīriešiem nedgmāju gandrīz nemaz, pie vientulības esmu pieradusi…").

Šā paša iemesla dēļ Jūsu iespējas apprecēties tika bloķētas: te mīlestība ir "bezcerīga", te, izrādās, izredzētais jau ir veiksmīgi apprecējies, te liktenis viņu no Jums šķir. Faktiski Jūs pati zemapziņā nemaz negribat apprecēties, jo baidāties piedzīvot savas mātes likteni. Acīmredzot esat izstrādājusi sev pašai ļoti svarīgu normālas ģimenes modeli un baidāties, ka tas neīstenosies. Tipiska ģimenes dzīves idealizācija.

Iespējams, ka esat idealizējusi arī sava potenciālā dzīvesbiedra tēlu.

Varbūt pati nemaz neuzskatāt, ka Jums šai ziņā būtu kādas īpašas problēmas, taču īstenībā Jūs bērnībā dziļi nosodījāt savu tēvu un šo aizvainojumu vēl joprojām nēsājat sevī. Tas ietekmē Jūsu attiecības ar Jums tuviem vīriešiem. Būtībā Jūs, atteikdamās ar tēvu kontaktēties, esat viņu no savas dzīves izstūmusi. Ļoti iespējams, tieši tādēļ Jūs pašlaik savā dzīvē neielaižat nevienu vīrieti. Bet par šādu attieksmi, pat gluži neapzinātu, pienākas "audzināšanas" process. Atbilstoši tam dzīve var Jūs savest kopā ar vīriešiem, kuri liks atraisīties Jūsu jūtām, taču laulība šajos gadījumos būs dažādu iemeslu dēļ neiespējama. Tāpēc Jums atkal var rasties lieki pārdzīvojumi.

Mēs Jums iesakām praktizēt piedošanas meditāciju, pirmām kārtām attiecībā uz tēvu. Vēl jo vairāk tāpēc, ka, iespējams, Jums ar viņu sameties karaliskais mezgls tēvs taču aizgāja no šīs dzīves, Jūsu piedošanu nesaņēmis. Lai Jūs viņu atbrīvotu pavisam un arī nākamajā dzīvē Jums vairs nenāktos sastapties ar viņu tikpat neērtos apstākļos, mēs Jums iesakām pilnīgi piedot tēvam itin visus ar viņu saistītos pārdzīvojumus. Te noderēs mūsu piedāvātā piedošanas meditācijas tehnika.

Šķiet, ka vēl viena no Jūsu galvenajām problēmām ir cilvēku savstarpējo attiecību idealizācija. Tā, dabiski, noved pie visai bēdīgiem rezultātiem. Bērnībā Jūs iejaucāties vecāku konfliktos, centāties savus vecākus ietekmēt, jo viņi taču pārkāpa cilvēku savstarpējo attiecību normas. Vēlāk šī pati Jūsu nosliece izpaudās darba attiecībās un kļuva par iemeslu konfliktiem un darba zaudēšanai. Jūs to apzīmējat kā cīņu par taisnību. Tātad Jūs pati uzņēmāties tiesības noteikt, kas ir un kas nav taisnīgi. Jāteic, ka cīņa par saviem ideāliem un ar to saistītie daudzie pārdzīvojumi ir vēl vienas idealizācijas apkārtējās pasaules kontrolēšanas izpausme.

Patiesībā cilvēkiem bieži vien minēto lemttiesību nemaz nav, jo viņi redz tikai vienu dzīves pusi, nevar aptvert visu apkārtējā pasaulē notiekošo mijiedarbību un visa notiekošā cēloņus un sekas. Līdz ar to

>

cilvēks sāk "sliktos" priekšniekus nosodīt un mēģināt pārtaisīt atbilstoši saviem ideāliem. Šīs pārtaisīšanas rezultāts parasti ir bēdīgs. Acīmredzot kādā brīdī Jūs to sapratāt, centāties visu notiekošo pieņemt tādu, kāds tas ir, un panācāt arī pirmo pozitīvo rezultātu toreiz Jums izdevās ilgāku laiku pastrādāt vienā darbavietā. Cilvēka uzdevums bieži vien ir šāds iemācīties iekļauties apkārtējā pasaulē, neiet pret "dzīves straumi" un neradīt sev negatīvus pārdzīvojumus.

Tas nebūt nenozīmē, ka cilvēkam nevarētu būt pašam savas idejas par to, kādai vajadzētu būt apkārtējai pasaulei, un ka viņš nedrīkstētu par šīm idejām cīnīties. Tas viss ir pieļaujams, tomēr tikai tad, ja nav par iemeslu daudziem emocionāliem pārdzīvojumiem. Tālab jāpieļauj, ka arī citiem cilvēkiem ir savas idejas par to, kā vajag dzīvot. Un nedrīkst viņus par to nosodīt.

Vēlāk, kad pati bijāt kļuvusi par vadītāju, lielas problēmas Jums radīja godīguma, krietnuma un uzticības idealizācija vēl viena cilvēku savstarpējo attiecību idealizācijas izpausmes forma. Jūs, apkārtējos cilvēkus kontrolēdama ("centos viņus atbalstīt, saudzēt, rūpējos par viņiem"), nu jau no vadītājas pozīcijām visas savas cerības saistījāt ar savstarpēju uzticēšanos un atklātību. Šajā gadījumā Jūs pamatojāties uz sev pašai ļoti nozīmīgu ideju, proti: ja Jūs cilvēkiem uzticaties, tad arī viņiem pret Jums jāizturas godīgi un krietni, nevis kā citādi. Praksē šī Jums tik nozīmīgā ideja tika divreiz sagrauta tieši tā, kā to paredz karaliskās "audzināšanas" likums. Šeit atkal savu lomu nospēlēja cilvēku savstarpējo attiecību idealizācija, kā arī Jūsu lepnība.

Patiesībā reālajā dzīvē cilvēki ir brīvi un var rīkoties atbilstoši savām vēlmēm neatkarīgi no tā, kā pret viņiem izturaties Jūs. Toties Jums domās jābūt gatavai jebkuram notikumu attīstības variantam, lai nebūtu lieku pārdzīvojumu tad, ja kas notiek citādi, nekā bijāt cerējusi. Tad šajā sakarā nebūs nekādas vajadzības Jūs "audzināt" un situācija kolektīvā var stabilizēties.

Savstarpējo attiecību idealizācija lielākā vai mazākā mērā piemīt ikvienam cilvēkam. Jums šī idealizācija izpaužas tādējādi, ka cerat no cilvēkiem saņemt pateicību par kaut kādiem saviem pūliņiem. Pateicību nesagaidījusi, sākat uztraukties un, iespējams, dažkārt šos cilvēkus nosodāt. Tā arī ir viena no cilvēku savstarpējo attiecību idealizācijas izpausmes formām. Itin viss, ko Jūs darāt, jādara, necerot ne uz kādu pateicību un necenšoties sevi pacelt pāri citiem kaut kādu savu labo īpašību vai darbu dēļ. Priecājieties par to, ka darāt labu, un negaidiet, ka cilvēki būs Jums pateicīgi, tā taču bija tikai Jūsu pašas izvēle, neviens Jums nelika citiem palīdzēt.

Labi, ka Jums nav problēmu ar dēlu. Šai ziņā Jums jābūt sevišķi uzmanīgai, lai neizjauktu līdzsvaru, jo attiecībās ar tuviem cilvēkiem to saglabāt ir īpaši grūti. Tieši vistuvākos cilvēkus Dzīve bieži vien izmanto par "audzināšanas" procesu īstenošanas instrumentu.

Varbūt Jūs ir ietekmējis pozitīvais modelis, atbilstoši kuram Jūsu māte izturējās pret saviem bērniem. Tomēr tik ilgi, kamēr nebūsit līdz galam piedevusi savam tēvam un atteikusies no cilvēku savstarpējo attiecību idealizācijas, Jums vēl var rasties zināmas problēmas arī ar dēlu. Domāju, ka ir svarīgi necensties viņu pārlieku kontrolēt, negaidīt no viņa pateicību un nepārspīlēt savu audzinātājas lomu. Pat tas, ka visaptverošas mīlestības nav, vēl nebūt nenozīmē, ka attiecības katrā ziņā būs tikai harmoniskas.

Tagad par notikumu īstenošanos.

Gadījumā ar mašīnu, šķiet, Jūsu vēlēšanās bija pietiekami spēcīga, tāpēc tā arī piepildījās, turklāt citiem cilvēkiem radot minimālus materiālos tēriņus: jūs dabūjāt mašīnu lietošanā uz laiku. Iespējams, tā Jums bija it kā balva, ko saņēmāt no Augstākajiem spēkiem par to, ka vairs tik briesmīgi necīnījāties par taisnību, lielāku vērību veltījāt savai garīgajai attīstībai, turklāt neatteicāties iesaistīties uzņēmējdarbībā.

Kopš tā laika vēl dažādi notikumi izraisīja Jums negatīvus pārdzīvojumus, un rezultātā "karmas trauka" līmenis ir paaugstinājies. Par to liecina arī nesen radušās veselības problēmas. Kad līmenis sasniedzis zināmu robežu, savas vēlēšanās piepildīt jau ir ļoti grūti, bet vēl pēc zināma laika faktiski pat neiespējami. Acīmredzot viens no Jūsu uzņēmējdarbības sašaurināšanās un finansiālo problēmu rašanās cēloņiem ir tas, ka Jūsu "karmas trauka" līmenis bija paaugstinājies un Jums vispār nav skaidri izteiktas vēlēšanās pelnīt naudu. Tāpēc pagaidām runāt par sava mērķa sasniegšanu (privātmājas iegādi) ir pāragri. Lai tik ievērojams notikums varētu īstenoties, Jūsu "karmas trauks" nedrīkst būt piepildīts vairāk par 60 65 procentiem, nedrīkst būt nekādu iekšēju ierobežojumu un jāizstaro pietiekami daudz ar šo mērķi saistītas vēlēšanās enerģijas. Tikai tad, ja pastāv šādi priekšnoteikumi, var efektīvi izmantot notikumu veidošanas metodiku tiklab mūsējo, kā arī jebkuru citu.

Iekšēji ierobežojumi vai negatīvas programmas var ietekmēt ikvienu dzīves jomu. Šķiet, vēlēdamās pati savās acīs rast attaisnojumu darījumu lejupslīdei, Jūs veidojat (vai sevī nostiprināt) negatīvu programmu, proti, ka "pēc dabas" neesat "nekāda komersante" un nevarat cerēt uz savas uzņēmējdarbības neierobežotu paplašināšanos. Šī programma var darboties līdztekus objektīviem apstākļiem un ierobežot Jūsu ienākumus.

Tādi ir galvenie secinājumi, ko izdarījām no Jūsu dzīvesstāsta.

Nobeigumā varētu uzskaitīt galvenos ventiļus, pa kuriem Jūsu "karmas trauks" piepildās. Tie ir šādi: apkārtējās pasaules kontrolēšana; cilvēku savstarpējo attiecību idealizācija; godīguma un krietnuma idealizācija; lepnība; cilvēku nosodīšana (aizvainojumi). Papildus jāmin arī negatīvās programmas saistībā ar apprecēšanos un saistībā ar biznesu.

Lai savu stāvokli uzlabotu, Jums šīs idealizācijas jāapzinās un neatlaidīgi no tām jāatbrīvojas, to vietā izstrādājot pozitīvāku pieeju.

4. vēstule

Godājamais Aleksandr! Pavisam nesen izlasīju Jūsu grāmatu "Kā rīkoties, kad viss nav tā, kā gribētos". Tajā atradu ļoti daudz sev noderīga, taču, lai kā cenšos Jūsu padomus ievērot, tik un tā nekas neizdodas. īpaši tas sakāms par manām attiecībām ar pretējā dzimuma cilvēkiem (personiskajām attiecībām).

Esmu divdesmit gadus veca, visparastākais cilvēks, psihisku noviržu man nav, nevaru sūdzēties arī par to, ka mana dzīve būtu slikta. Nē, dzīvoju pietiekami pārticīgi, mācos institūtā, 3. kursā, no malas raugoties, šķiet, esmu ļoti interesanta, erudīta, sabiedriska, jautra un labsirdīga meitene. Tiesa, garastāvokļa svārstības gan mēdz būt, taču tikai tāpēc, ka man trūkst pašpārliecinātības un esmu diezgan paškritiska. Ļoti daudzi cilvēki man pievērš uzmanību. Tomēr personisko dzīvi nokārtot nezin kāpēc neizdodas. Nevaru arī teikt, ka es būtu pārlieku prasīga, egoistiska vai agresīva, drīzāk gan otrādi.

Sākumā visi cilvēki ļoti labprāt ar mani kontaktējas, meklē iespēju mani satikt. Taču jau pēc īsa laiciņa viņi bez jebkāda daudzmaz saprotama iemesla gluži vienkārši pazūd, lai gan pēdējoreiz ar mani šķīrušies ļoti labvēlīgā garā. Jau daudzus gadus cenšos rast atbildi uz jautājumu: "Kāpēc tā notiek?" Meklēju vainu pati sevī ko īsti daru nepareizi, taču neko nevaru atrast. Un neviens cits arī man nevar neko konkrētu pateikt.

Ar vecākiem man ir diezgan tuvas attiecības, mēs par šo tematu daudzkārt esam runājuši, taču arī viņi man nevar palīdzēt, jo nezina kā.

Saprotu, ka noteiktus secinājumus izdarīt Jums ir grūti, tomēr varbūt spēsit man kaut kā palīdzēt. Pati esmu pavisam apjukusi un nonākusi strupceļā.

Agrāk uzskatīju jaunie cilvēki (ar kuriem man gadījies satikties) gluži vienkārši nav man piemēroti, un man nemaz nav jānožēlo, ka nekas nav iznācis, taču drīz vien sapratu, ka kļūda slēpjas manī, jo viss taču vienmēr notiek pēc viena un tā paša scenārija.

Puiši ir dažādi, taču rīkojas visi vienādi. Sākumā viņi mani burtiski pielūdz, ir ārkārtīgi uzmanīgi un gādīgi es tādos brīžos vienmēr jūtos kā pasaules karaliene; tad paiet zināms laiks, varbūt nedēļu līdz mēnesi ilgs, un mūsu attiecības krasi izbeidzas, lai gan nav absolūti nekādu iemeslu, kuru dēļ būtu jāšķiras, nav ne strīdu, ne domstarpību. Viss ir brīnišķīgi, viņš apsola atbraukt vai piezvanīt, bet… nezin kur pazūd uz visiem laikiem.

Es mēģinu kontaktu atjaunot ar vienu zvanu, tikai ar vienu. Gluži vienkārši piezvanu, it kā nekas nebūtu noticis, pajautāju, kā klājas. Viņš ļoti labprāt ar mani papļāpā, painteresējas, vai viss ir kārtībā, un ar to arī mūsu draudzība beidzas. Un tieši tāpat notiek ar visiem.

Es pat justos labāk, ja kāds man skaidri un gaiši pateiktu, ka vairs negrib ar mani satikties, taču tā nekad nenotiek, bet es pēc tam mēnešiem nerodu mieru, cenšos atrast iemeslu un saprast, kur slēpjas mana kļūda.

Godājamais Aleksandr! Ļoti lūdzu, palīdziet man ar padomu. Es lieliski saprotu, ka Jūs saņemat simtiem vēstuļu un nevarat manis dēļ tērēt savu laiku. Tomēr, ja vien kaut mazākā iespēja ir, palīdziet man, lūdzu. Nezinu, kā turpmāk dzīvot, baidos palikt viena. Mani māc pastāvīga depresija.

Cilvēki tiecas pie manis vairāk nekā pie jebkuras citas un apgalvo, ka ne ar vienu citu kopā nav jutušies tik labi kā ar mani, un pēkšņi, jau pēc dažām tikšanās reizēm, viss ir pagalam. Un es mokos, rakņājos pati sevī, kļūstu pārlieku nervoza, izgāžu savu neapmierinātību uz vecākiem.

Varbūt vispār nav vērts tam pievērst uzmanību? Taču esmu jau pārāk nogurusi no vientulības.

Pēc rakstura esmu tāda, ka varu mīlēt tikai vienu cilvēku, absolūti nespēju pretoties laipnībai. Reizēm man šķiet, ka ilgojos nevis pēc cilvēka, kurš man ir zudis, bet gan pēc viņa labvēlības un sirsnīgās attieksmes pret mani. Es kļūstu emocionāli atkarīga no šā cilvēka. Ja viņš ir blakus, man vairs neviens cits nav vajadzīgs, pareizāk sakot man ir vajadzīgs šā puiša sniegtais atbalsts, viņa gādība, labvēlīgā attieksme pret mani. Šo sajātu es bieži vien jaucu ar mīlestību.

Es pati lieliski apzinos šo savu emocionālo atkarību, taču tikt no tās vaļā gluži vienkārši nespēju. Droši vien esmu loti vājš cilvēks, kaut arī no malas tā nemaz neizskatās.

Un vēl. Kamēr viss ir labi, es attiecībām nemaz nepiešķiru sevišķu nozīmi rīkojos tā, kā Jūsu grāmatā ieteikts. Man liekas: kamēr viņš ir blakus, man viss irjjienalga un pat tad, ja viņš vairs negribēs būt ar mani kopā, man arī tas būs absolūti vienalga. Ar savu uzvedību es gan to nekādi neizrādu.

Tomēr, tiklīdz šīs attiecības pārtrūkst, es loti pārdzīvoju.

P. S. Man daudz labāk patīk, ka tieku uzskatīta par raganu, nevis par labu cilvēku. Šāda īpatnība droši vien piemīt vāja rakstura cilvēkiem. Pamāciet, kā es varētu kļūt stiprāka!

Situācijas diagnostika. Labdien, Juļa! Pēc Jūsu vēstules skaidri var redzēt, kāda patlaban ir galvenā problēma Jūsu dzīvē. Liekas, esat pamatīgi iedziļinājusies savās attiecībās ar jaunajiem cilvēkiem. Pirmām kārtām šajā ziņā kaut kā jācenšas tikt vaļā no pārdzīvojumiem. Pamēģināsim kopā noskaidrot šo pārdzīvojumu cēloņus.

Kas tad varēja būt par pamatu tam, ka Jūsu dzīvē šī problēma radusies? Jūs jau pati pareizi uzminējāt, ka galvenais cēlonis saistīts nevis ar ārējiem apstākļiem, bet gan ar Jums pašu. Un tā tas ir vienmēr, kaut arī tiek pausti dažādi viedokļi, proti, ka problēmas radot apkārtējā realitāte, kāda cilvēka "ļaunā acs" vai citas tamlīdzīgas nelaimes. Ja cilvēkam ir problēma, tās sākotnējie cēloņi visbiežāk meklējami viņam pārlieku nozīmīgajās pārliecībās un idejās.

Tāpat arī Jūsu gadījumā skaidri redzams, ka cēlonis nav nedz pārāk šaurais paziņu loks, nedz Jūsu ārējais izskats vai sociālais stāvoklis un pat ne Jūsu kontaktēšanās maniere, jo šajā ziņā Jums, šķiet, nekādu defektu nav. Cēlonis slēpjas daudz dziļāk.

Šajā gadījumā cēlonis ir Jūsu idealizāciju komplekts. Mēģināsim aptuveni noteikt, kādas tad ir Jūsu galvenās idealizācijas. Kā droši vien jau zināt, idealizācija no vienkāršas vēlēšanās atšķiras ar to, ka Jūs apzināti vai neapzināti tiecaties pēc sava ideāla, sava ideālā modeļa un nespējat pat iedomāties, kur nu vēl pieļaut, ka īstenībā viss var būt pilnīgi citādi. Tiklīdz izrādās, ka ir citādi, Jums rodas negatīvi pārdzīvojumi. Lai tiktu vaļā no problēmām un pārdzīvojumiem, ir jākonstatē un jāsagrauj savas idealizācijas (jāaizver "karmas trauka" ventiļi).

Acīmredzot Jūs ļoti idealizējat cilvēku savstarpējo saskarsmi, šajā gadījumā ar pretējā dzimuma personu. Proti, Jums šķiet, ka svarīgāk par visu ir panākt, lai būtu šāda saskarsme un, dabiski, arī pats tās objekts. Šī idealizācija tad arī ir Jūsu problēmas galvenais cēlonis. Jūs nespējat savu dzīvi iedomāties bez šādām emocionālām attiecībām, neļaujat sev no tām atteikties, tāpēc ka baidāties no vientulības. Jēdziens "vientulība" gan ir diezgan relatīvs mēs visi taču dzīvojam starp cilvēkiem, turklāt bieži vien tuviem un mīlošiem.

Vēl no vēstules var secināt, ka Jūs interesē nevis konkrēts jaunietis, bet gan tas, ka Jums šāds pielūdzējs ir un kā viņu tieši šādā statusā noturēt pie sevis. Tā kā Jūs savā "karmas traukā" vēl neesat paspējusi uzkrāt sevišķi daudz grēku un tā līmenis pagaidām ir diezgan zems, Jūsu vēlēšanās mēdz piepildīties. Respektīvi, Jūs gribat, lai Jums būtu pielūdzēji, kuri pret Jums izturētos ar pietāti, un Jums arī regulāri uzrodas tieši tādi pielūdzēji. Nekāda noslēpuma te nav Jūs saņemat tieši to un tik daudz, ko un cik daudz vēlaties. Lūk, kāpēc tad, kad Jums šāds pielūdzējs ir, domās itin viegli varat no viņa atteikties Jums taču vajadzīgs nevis tieši viņš, bet tikai fakts, ka Jūsu dzīvē vispār šādas attiecības un šāds cilvēks ir-,Kāpēc Jums pēc šķiršanās rodas pārdzīvojumi? Jūs zaudējat nejau konkrētu cilvēku, bet sev nepieciešamo idealizēto attieksmi pret Jums.

Iespējams, ka šie puiši paši nemaz nesaprot, kāpēc zināmu laiku par Jums tā jūsmo, bet pēc tam zaudē interesi (labi, ja viņiem to nepārmetat). Patiesībā viņi gluži vienkārši ir spiesti vispirms izpildīt Jūsu karsto vēlēšanos būt par "karalieni", bet pēc tam sagraut Jūsu idealizāciju, Jūsu pieķeršanos šīm attiecībām.

Jūs rakstāt, ka pati to lieliski apzināties, taču pagaidām šai ziņā neko nespējat mainīt. Kā te var sev palīdzēt?

Jums jāiedomājas, ka dažus gadus dzīvojat bez izteiktas intereses par kontaktēšanos ar pretējo dzimumu. Un ka Jums dzīvē var būt ari citas, ne mazāk svarīgas un būtiskas intereses: mācības, iemīļotais darbs, aizraušanās, sports, jaunrade, kontaktēšanās ar draudzenēm, radiniekiem un tā tālāk. Jums pašai sevi jāpārliecina, ka pasaulē ir vēl daudz kas cits, kas var saistīt Jūsu uzmanību un piepildīt Jūsu dzīvi, dažbrīd pat izvirzīties pirmajā vietā. Turklāt tas ir nevis vienkārši jāiedomājas, bet gan jāpieņem, jāpiemēro sev. Nevajag no savas dzīves izslēgt dažādas iespējas un dažādus likteņa variantus. Ar to jānodarbojas tik ilgi, līdz Jūs spēsit mierīgi uztvert faktu, ka meitenes dzīve var būt arī tāda, kurā dažādu iemeslu dēļ pielūdzējiem nav vietas. Varat domās izspēlēt attiecīgas situācijas progresējošas pasliktināšanās secībā.

Piemēram, vispirms iedomājieties, ka nu Jūsu dzīvē ienāk tikai tādi jauni cilvēki, kuri pret Jums izturas vienkāršāk, bez īpašas jūsmas. Tad mēģiniet iedomāties tādu situāciju, ka šie jaunie cilvēki Jūsu dzīvē nemaz tik bieži neienāk, ka pa ilgiem laikiem gadījies tikai viens, tas pats ne sevišķi izskatīgs, turklāt nemaz tik ļoti par Jums nejūsmo. Abās minētajās situācijās Jūs nedrīkstat apvainoties uz dzīvi. Pēc tam iedomājieties, ka vispār nekādi jauni vīrieši par Jums neinteresējas un pie Jūsu horizonta neparādās. Arī šādā gadījumā nedrīkstat ieslīgt ciešanās, bet uz šo nenoteikti garo laika periodu Jums jāatrod (jāizdomā) sev interesantas nodarbības. Visbeidzot iedomājieties tādu variantu, ka, gaidīdama kārtējo pielūdzēju, esat aizrāvusies ar citiem mērķiem un nemaz nepamanījāt, ka aizskrējusi gadi, ka pati jau esat kļuvusi veca un reālu izredžu vismaz nenoteiktā nākotnē sev atrast partneri vairs nav, taču tas Jūs īpaši neuztrauc.

Šim vingrinājumam mūsu teorijā dots nosaukums "notikumu ezītis". Iekšēju problēmu gadījumos tas ir ļoti noderīgs, jo palīdz uz konkrēto problēmu un vispār uz dzīvi paskatīties daudz plašāk. Vingrinājums jāizpilda bez steigas, koncentrējoties, tāpat kā meditācija pilnīgā mierā un atslābinātībā, katram notikumu attīstības variantam atvēlot pietiekami ilgu laiku. Turklāt nav pieļaujamas nekādas negatīvas emocijas: ne bailes par to, ka notikumi varētu attīstīties tieši šādā veidā, ne bailes no vientulības, ne citi negatīvi pārdzīvojumi. Tie visi taču ir tikai Jūsu domu priekšstati. Īstenībā Jūs labi zināt, ko vēlaties (bet vai patiesi vēlaties, par to parunāsim mazliet vēlāk).

Šā vingrinājuma rezultātam jābūt tādam, ka Jūs atgriežaties reālajā situācijā, bet nu jau priecājaties par visu to, kas Jums patlaban ir. Jums taču ir jaunība, veselība, laba ģimene, vesela buķete visdažādāko iespēju un nākotnes perspektīvu. Un, jo vairāk prieka Jūs tajā visā smelsities, jo vieglāk būs dzīvot un pieņemt visu apkārt notiekošo. Līdz ar to varēsit vieglāk atbrīvoties no savas problēmas un iegūt sev vēlamo.

Kādas idealizācijas Jums vēl varētu būt?

Acīmredzot esat uzaugusi jaukā ģimenē, kurā valda labas attiecības tiklab starp vecākiem, kā arī starp viņiem un Jums. Un, lai gan savā vēstulē par to nemaz nerakstāt, rodas iespaids, ka šai ziņā Jums nekādu problēmu nav. Tomēr, pamatojoties uz vecāku pozitīvo paraugu un vēlēšanos savā dzīvē panākt to pašu, bieži vien mēdz veidoties ģimenes dzīves idealizācija un potenciālo vīra un sievas savstarpējo attiecību modelis. Šī idealizācija tad arī var traucēt vēlamo modeli īstenot, jo Jūsu "modelētie" jaunie cilvēki ir pārāk labi un nākotnē nespētu Jums nodrošināt pilnvērtīgu "audzināšanas" procesu.

Var būt arī tā, ka Jūs idealizējat mērķi apprecēties (izveidot ģimeni), turklāt jau laikus (nenokavēt) un katrā ziņā ar savu pielūdzēju. Lai gan Jūs šo mērķi nepieminat, jaunas meitenes par to bieži mēdz sapņot. Taču ir zināms, ka tieši mērķa idealizācija nereti kļūst par šķērsli tā sasniegšanai. Ir jāprot "atlaist situāciju", respektīvi, jāprot domās atteikties no sava galamērķa saskaņā ar "notikumu ezīti".

Taču var būt arī tā, ka Jūs nemaz neapzināties savu tieksmi apprecēties vai vēl par to nedomājat.

Kamēr Jūs pēc šīs metodikas strādāsit ar sevi, noteikti pievērsīsit uzmanību diviem priekšnoteikumiem: Jums nav nekādu tiesību nosodīt nedz pašai sevi, nedz savu likteni. Jums taču ir visi ārējie dotumi, apstākļi un iespējas, lai Jūsu dzīve būtu laimīga, Jūs varat pastrādāt ar sevi, ar savu problēmu un to novērst. Turpretī tad, ja apvainosities uz likteni, savu dzīvi vai sevi pašu (nodarbosities ar paškritiku, kā Jūs rakstāt) vai vēl ļaunāk sakarā ar to ieslīgsit depresijā, Jūsu "karmas trauks" pakāpeniski pildīsies. Tādā gadījumā pēc zināma laika Jūsu vēlmju piepildīšanās kļūs aizvien problemātiskāka, sāksies nopietni "audzināšanas" procesi un Jūs nokļūsit savā "notikumu ezītī" nevis domās, bet īstenībā. Lai tā nenotiktu, kādu laiciņu nāksies pastrādāt ar aizvainojumiem, kas Jums sakrājušies pret likteni, sevi pašu un varbūt kādiem konkrētiem cilvēkiem. Kā šā nepieciešamā darba veikšanas paņēmiens Jums tiek piedāvāta jau pazīstamā piedošanas meditācija.

Papildus visam iepriekšteiktajam Jums jātiek skaidrībā par to, ko tad patiesībā vēlaties. Kāds tad īsti ir Jūsu galamērķis kaut vai šajā vienā dzīves aspektā (attiecības ar pretējā dzimuma personām)? Nenāktu par ļaunu noskaidrot arī citus savus dzīves mērķus un uzdevumus.

Proti, Jums jāzina visa Jums vēlamo notikumu attīstības gaita līdz pat laimīgajam galarezultātam, nevis savi sapņi jāaprauj, tiklīdz sasniegts kāds starprezultāts. Piemēram, brīdī, kad Jums ir uzticīgs, pastāvīgs un laika pārbaudi izturējis pielūdzējs. Pretējā gadījumā, ja arī šāds pielūdzējs Jums būs, pēc kāda laika Jūs pati vairs nezināsit, ko ar viņu tālāk darīt, vai arī viņš Jums gluži vienkārši apniks.

Acīmredzot ir jāprot iztēloties tādu cilvēku, kurš būtu pieņemams ne tikai ar savu attieksmi pret Jums, bet arī ar savām personiskajām īpašībām (Jūs pati taču neizturaties pret visiem vienādi). Tāpēc būtu vēlams domās modelēt variantu, kā turpmāk attīstīsies Jūsu attiecības ar šo cilvēku, iespējamā laulība, ja tāda Jūsu plānos ietilpst, kā arī ilga kopdzīve tieši tādā attiecību stilā, kāds Jūs apmierina. Šeit tāpat nekas nav jāidealizē, bet gluži vienkārši jāiedomājas tas, ko Jūs gribat. Tad varēsit saskaņā ar mūsu metodiku to visu sev sagādāt, iespējams, pakāpeniski. Un tad jau arī parādīsies kāds cilvēks, turklāt tieši tas, kurš Jums ir vajadzīgs. Vēlam Jums veiksmi šajā ceļā.

5. vēstule

Godājamais Aleksandr Svijaš! Vēršos pie Jums savās lielajās bēdās, varbūt spēsit man palīdzēt, atbildēsit uz man nesaprotamajiem jautājumiem. Pirms diviem mēnešiem avārijā gāja bojā mans dēls Dima (15 gadi), pēc mēneša vīra draugs man iedeva divas Jūsu grāmatas "Kā rīkoties…" un "Kā tīrīt…". Ja būtu tās izlasījusi agrāk… Ļoti daudz kas no grāmatās aprakstītā varētu man derēt, tikai… kā izturēties pret dēla nāvi? Vai tā "kā ir, tā ir, ko tur lai dara"? Bet tas nav iespējams. Te taču nav runa par mantu, par naudu, par visu pārējo. Es ļoti uztraucos, varbūt tādēļ rakstu nesakarīgi. Ļoti gribētos zināt kādā Smalkās pasaules stāvā pašlaik ir mans dēls? Viņš piedzima 1984. gada 10. maijā Novgorodas apgabalā lauku apvidū. Vecākiem augstākā izglītība. Vīrs visu laiku bija galvenais agronoms, es sākumā strādāju par drošības tehnikas inženieri, pēc tam grāmatvedībā, tagad esmu Krājbankas darbiniece. Ģimene nekad nav cietusi trūkumu, liekas naudas gan nebija, bet visam nepieciešamajam tās vienmēr pietika.

Dima mācījās labi, bez trijniekiem, bija ļoti gudrs un apķērīgs bērns. Piecpadsmit gadu vecumā jau pilnvērtīgi palīdzēja tēvam remontēt mūsu mašīnas veco zaporožecu un jauno tauriju; prata mašīnu vadīt, lai gan vienam pašam mēs viņam braukt neļāvām. Datorspēles bez pūlēm varēja izspēlēt no sākuma līdz galam, kopš piektās klases nodarbojās ar svarcelšanu, nedzēra, nesmēķēja, palīdzēja visos mājas darbos. Lauki ir lauki, darba daudz. Bija ļoti sabiedrisks, vienlīdz viegli atrada kopīgu valodu gan ar mazajiem kaimiņu bērniem, gan klasesbiedriem, gan vecākiem puišiem. Es pat pārdzīvoju, ka dēlam ne reizi nav gadījies sakauties, nez kā ies vēlāk.

Dimam gribējās noskaidrot motocikla uzbūvi, iemācīties to vadīt, un viņš sāka braukāt pie klasesbiedra, kuram motocikls bija. Dēls palīdzēja to remontēt. Klasesbiedra vecāki atļāva zēniem ar motociklu aizbraukt līdz pļavai, kur pļāva sienu, bet viņi nolēma izmest līkumu līdz ciema tuvumā esošajam svētavotam. Brauca pa lauku ceļu, priekšā ass pagrieziens. Saskaņā ar to, kas rakstīts grāmatā, proti, ka neviena avārija nav nejauša, iznāk tā mana dēla un viņa klasesbiedra "uzraugi" ir vienojušies ar kravas mašīnas šofera "uzraugu " par tikšanos tieši šajā pagriezienā un par tieši tādu avārijas iznākumu. Blakusvāģi sēdēja klasesbiedra brālis, tas palika sveiks un vesels neviena lūzuma, ne sasituma. Savus bērnus (mums ir arī divas meitas, jaunākas par Dimu) mēs nekad neesam situši, ja nu vienīgi kādreiz iepļaukājuši, pa visiem gadiem vīrs tikai divas reizes, iereibis būdams, sarīkoja skandālu, un arī uz šiem gadījumiem varētu paskatīties dažādi. Dimam bija sava istaba, burtiski pirms liktenīgās dieng&mēs viņam nopirkām magnetofonu ar spēcīgām skandām, tieši tādu, pēc kāda viņš sen ilgojās. Dēls bija loti apmierināts.

Mani visu laiku nomoka jautājums: kuru tad īsti "uzraugs" sodīja mūs ar vīru par mūsu pieķeršanos šīs pasaules lietām vai tieši dēlu?

Pie stūres bija dēla klasesbiedrs, viņš arī gāja bojā. Mēs ar vīru šajā ciemā esam ienācēji, vīru šurp atsūtīja pēc lauksaimniecības institūta beigšanas, es atbraucu viņam līdzi. Agrāk dzīvoju pilsētā, šad tad braucu uz rajona centru ciemos pie vecmāmiņas un vienā tādā reizē, vēl skolas gados, arī iepazinos ar savu nākamo vīru. Mēs apprecējāmies, kad abi jau bijām beiguši institūtu. Sākumā ļoti negribēju dzīvot laukos, bet bija jānostrādā trīs obligātie gadi, tad piedzima bērni, vīru iesauca armijā. Tā arī mēs palikām šajā ciemā, pamazām biju pieradusi. Kad mums jau bija trīs bērni, mūs burtiski vilka uz rajona centru. Pārvaldes priekšnieks pats pie mums atbrauca, centās mani pierunāt, lai panāku, ka vīrs nāk uz pārvaldi par nodaļas priekšnieku, man arī piedāvāja darbu, dzīvokli solīja. Taču mēs to visu uztvērām kaut kā atturīgi, droši vien baidījāmies. Vīram arī ne visai gribējās šo darbu, viņš ir labs speciālists ražošanas jomā, bet pārvaldē justos kā no laivas izmests. Tagad es nožēloju. Varbūt, ja mēs toreiz būtu pārcēlušies, dēls paliktu dzīvs, vai arī tam nav nekādas nozīmes ? Tik un tā viņš aizietu bojā, tikai citā vietā? Sirdssāpes nav izturamas. Kāpēc gan iet bojā bērni ? Vai tas ir "sods" par pieaugušo grēkiem?

Varbūt neesmu aprakstījusi visu, kas ir būtisks. Attiecībā uz dēlu neko neesmu piefantazējusi. Klasesbiedri un citu klašu bērni vēl joprojām liek ziedus uz viņa kapa. Mana dēla un viņa klasesbiedra nāve bija traģēdija, kas skāra visus. Bēres bija briesmīgas. Dima bija tik skaists, brašs zēns… Lūdzu, īsumā atbildiet man uz dažiem jautājumiem. Kādā stāvā, vismaz aptuveni spriežot, tagad ir mans dēls ? Vai varbūt viņš gāja bojā tāpēc, ka mums bija jāsaņem sods par savu mīlestību pret viņu, vai arī katrs cilvēks iet bojā tad, kad viņa "karmas trauks" ir simtprocentīgi pilns? Ja dēla "trauks" bija pilns, kāpēc tad viņš ne ar ko neslimoja? Viss taču sākas ar slimībām. Vai arī es neesmu pareizi sapratusi?

Man ir 39 gadi, vēl palikušas divas meitiņas un tagad ir gluži vienkārši bail dzīvot. Sešpadsmit gadu laikā, kamēr šai ciemā dzīvojam, es ne ar vienu neesmu strīdējusies, darbā pret cilvēkiem izturos iejūtīgi, nevienam neesmu darījusi pāri ne ar vārdiem, ne darbiem. Vīrs arī ir cienījams cilvēks. Droši vien tādēļ bēru sakarā mums tik ļoti centās palīdzēt visi organizācijas, kaimiņi, radi. Taču tagad mani nomoka šāda doma tātad mēs esam dzīvojuši nepareizi, tātad viss iepriekšteiktais ir sodāms un nevienam nav bijis vajadzīgs.

Gadu pirms dēla nāves vīrs aizgāja no padomju saimniecības, dzīvoja mājās, bet tad

viņam kā ļoti labam speciālistam piedāvāja darbu kāda fermera saimniecībā 30 kilometru attālumā no mūsu ciema. Tikt darbā pie šā fermera ir ļoti grūti, viņš vienmēr laikā izmaksā algu, un saimniecība zel un plaukst. Vīram jaunais darbs iepatikās. Taču tagad viņš bēdājas, ka dēla nāves brīdī nav bijis mājās, vaino pats sevi par to, ka pieņēmis jauno darbu. Dažkārt man šķiet: vēl tikai mazliet un es sajukšu prātā no bēdām, no domām. Pati jau esmu noteikusi, kādām idejām biju pārlieku pieķērusies, tas viss ir viegli labojams, proti, biju apvainojusies uz tēvu, jo viņš dzēra, uz vīru arī par dzeršanu. Vispār jau kopš bērnības nevarēju ciest dzērājus, ļoti pārdzīvoju šai sakarā un sapņoju mans dēls nu gan nedzers! Tagad tas viss šķiet tīrie nieki, dēlu es ļoti mīlēju, bet nu vairs nekas nav labojams. Vai tiešām viņš aizgāja bojā tikai tādēļ, lai es saņemtu sodu ? Kā lai ar šo apziņu dzīvoju tālāk ? Un, ja viņa "trauks" tiešām bija pilns par visiem 100 procentiem, tad taču tagad viņš atrodas pirmajā stāvā, tas ir, ellē?

Palīdziet man, lūdzu, neviens cits vairs man nevarēs līdzēt.

Situācijas diagnostika. Labdien, Ludmila! Izsaku Jums līdzjūtību sakarā ar situāciju, kurā esat nonākusi (es pats esmu tēvs un šādā situācijā negribētu nokļūt).

Bet, ja ievērojāt, es nerakstu, ka jūtu līdzi Jūsu bēdām, jo jēdziens "bēdas" nozīmē, ka Jūs nosodāt dzīvi, uzskatāt to par nepareizu. Jūs nepieņemat dzīvi tādu, kāda tā ir, jo skaidri zināt, ka vispirms jāmirst vecākiem un tikai pēc tam bērniem, nevis otrādi. Diemžēl šī ideja ir tikpat kļūdaina kā visas pārējās.

Iespējams, ka tik smags "audzināšanas" process Jums gadījies tieši tādēļ, ka nekādu citu idealizāciju Jums nebija un visumā Jūsu dzīvi varēja atzīt par laimīgu. Kāpēc Augstākie spēki pieņēma tādu lēmumu nezinu. Taču tas ir fakts un kā tāds jāpieņem. Ja Jūs notikušo pārdzīvojat un šai sakarā apkraujat sevi ar vainas sajūtu (kāpēc nebiju blakām, kāpēc neizglābu bērnu?), tas nozīmē, ka uzkrājat jaunus grēkus, kuri plūst iekšā pa ventili "apkārtējās pasaules kontrolēšana". Šķiet, Jūs ar vīru neesat apguvuši mācību, kuru Dzīve jums deva, un aizvien dziļāk slīgstat pārdzīvojumu pasaulē.

Tagad par Jūsu dēlu. Mūsu teorija nebūt nepretendē uz to, ka spētu izskaidrot itin visu, kas pasaulē notiek, arī visus nāves gadījumus tā nevar izskaidrot. Jūsu dēls nekādā ziņā nav uzkrājis 95 procentus, tāpēc no šīs pasaules aizgāja nevis tādēļ, ka viņa "trauks" būtu bijis pilns, bet cita iemesla dēļ. Nāves brīdī viņa "traukā" nevarēja būt vairāk par 50 procentiem. Augstākie spēki nezin kāpēc nolēma viņu paņemt prom no mūsu pasaules (iespējams, jūsu laimīgajā ģimenē viņš nevarētu saņemt savai dvēselei nepieciešamās mācības, tādēļ tie viņu no šejienes atsauca). Taču cilvēka dvēsele ir nemirstīga, un tāpēc viņš drīz vien atkal ienāks mūsu pasaulē. Tikai, visticamāk, citā ģimenē. Te neko tieši noteikt nav iespējams.

Tā kā Jūsu dēla "trauks" bija piepildīts tikai līdz pusei, Smalkajā pasaulē viņš nonācis aptuveni septītajā stāvā, tas ir ļoti labs līmenis. Un no tā viņš mūsu pasaulē atgriezīsies ļoti labos apstākļos.

Tāpēc es Jums ieteiktu iznākt no pārdzīvojumu pasaules un nomierināties, lai arī cik nežēlīgi šie vārdi skan. Visi Jūsu pārdzīvojumi liecina, ka neesat apmierināta ar to, kā šī pasaule iekārtota un kā Augstākie spēki to pārvalda. Un tas, neapšaubāmi, ir grēks. Tā ka izvēlieties.

Ceru, ka mani vārdi Jums neizraisīs pārāk lielu protestu.

6. vēstule

Cienījamais Aleksandr Svijaš! Mani sauc par Liliju, un man ir 18 gadu. Šogad saslimu ar cukura diabētu, esmu kļuvusi atkarīga no insulīna. Visi mani plāni sabrukuši, dzīvei vairs nav nekādas jēgas. Palīdziet man. Es izlasīju Jūsu grāmatas un pasūtīju žurnālu "Saprātīgā Pasaule", tomēr pati sev palīdzēt nespēju.

Es studēju divās augstskolās. Mana māte ir ļoti valdonīga sieviete, mēs ar viņu bieži strīdamies. Ģimenē regulāri notiek skandāli. Ari personiskajā dzīvē nekā laba nav. Visi draugi ir nodevēji. Es visu laiku rēķinos ar sitienu no aizmugures. Mīļotais cilvēks pret mani izturas bez īpašas cieņas, tomēr es viņu mīlu. Nespēju aizmirst bijušo, jūtos vainīga par savu agrāko rlclbu. Lūdzu, palīdziet man!

Situācijas diagnostika. lilija, labdien! Jūsu vēstule ir ļoti īsa un nekādu plašo informāciju nesniedz, tomēr mēģināsim uz to atbildēt.

Ja tik agrā jaunībā parādās tādas slimības kā cukura diabēts, tas parasti liecina, ka cilvēkam ir nopietnas problēmas un tās ir jāatrisina jo ātrāk, jo labāk.

Jūsu vēstule, lai gan ļoti īsa, tomēr dod pamatu secināt, ka Jums ir idealizācijas attiecībā uz:

• neatkarību;

• cilvēku savstarpējām attiecībām;

• karjeru, nākotni;

• nospraustajiem mērķiem un plāniem;

•  apkārtējās pasaules kontrolēšanu;

• dzīvi, likteni.

Jūsu "karmas trauka" piepildījuma līmenis ir diezgan augsts apmēram 60 procenti (tik agrā jaunībā tas ir ļoti daudz). Pēc mūsu versijas, insulējamo diabētu Jūs neesat atnesusi līdzi no iepriekšējās dzīves. Šķiet, tas ir signāls, kas aicina Jūs "pārorientēties" savā dzīves ceļā.

Izskatīsim šo domu pamatīgāk. Jūs rakstāt pēc tam, kad saslimāt ar diabētu, dzīve zaudējusi jēgu.

Pēc Pasaules veselības organizācijas datiem, uz mūsu zemeslodes ar diabētu slimo vairāk nekā 120 miljoni cilvēku un par spīti šai slimībai daudzi no viņiem nodzīvo garu, laimīgu un absolūti pilnvērtīgu mūžu. Gluži vienkārši ir jāievēro injekciju režīms un noteikta diēta. "Diabēts ir nevis slimība, bet dzīvesveids, " viņi saka.

Obligāts un vitāli svarīgs ir tikai injekciju režīms. Precīzi izpildot mediķu norādījumus, cukura saturu asinīs vienmēr var uzturēt vajadzīgajā līmenī. Tikai pārlieku liela cukura satura gadījumā var iestāties tās smagās sekas, kuru dēļ agrāk diabētu uzskatīja par nāvīgu kaiti. Tagad cilvēki ar šo slimību var laimīgi nodzīvot 50 gadus vai vēl ilgāk, viņiem ir veseli bērni un mazbērni, tikai jāievēro nepieciešamais režīms. Kā redzat, desmitiem miljonu cilvēku ar visu savu dzīvi noraida Jūsu apgalvojumu, proti, ka tādas slimības gadījumā "dzīvei vairs nav nekādas jēgas". Gluži vienkārši slimība ir ierobežojusi Jūsu neatkarību un izjaukusi dažus Jūsu plānus.

Jums bija pārlieku lielas pretenzijas pret dzīvi, tādēļ tagad noteikti zināmi ierobežojumi. Ja atradīsit sevī spēku tos pieņemt, apmēram tā: "Jā, tagad mana dzīve ir tāda, ka nāksies ievērot noteiktu režīmu, un es ar prieku to darīšu, jo vēlos dzīvot pilnvērtīgi!", -Jums, iespējams, kļūs vieglāk. Un varbūt vēlāk slimība sāks pamazām atkāpties. Gadījumi, kad cilvēki izārstējušies smagām slimībām, nemaz nav tik reti. Ja turpretī pastāvīgi skumsit pēc agrākās brīvības un apraudāsit dzīves jēgas zudumu, Jūsu veselība diezin vai uzlabosies. Depresija vēl nevienam nav palīdzējusi izveseļoties.

Tā kā Jūs idealizējat cilvēku savstarpējās attiecības, Jums blakus esošie cilvēki gluži vienkārši ir spiesti rīkoties slikti. Viņiem taču jāsagrauj jums tik nozīmīgās idejas! Savukārt Jūs viņu rīcību kvalificējat kā nodevību. Tomēr tas ir tikai Jūsu vērtējums, kas pierāda, ka Jūsu izlolotais cilvēku savstarpējo attiecību modelis varbūt nemaz nav tas pareizākais.

Ja VISI Jūsu draugi kļūst par nodevējiem, varbūt pienācis laiks pārskatīt savus pasaules uzskatus? Varbūt Jūs esat izdomājusi, kā viņiem jādzīvo un jāuzvedas? Kāpēc neļaujat viņiem rīkoties tā, kā viņi paši uzskata par vajadzīgu? Varbūt Jūs esat Dievs Tas Kungs vai arī pats gudrākais cilvēks pasaulē?

Jums jātiek skaidrībā par to, ko Jūsu draugi gaidīja no Jums, ko viņi no Jums nesaņēma un kāpēc no Jums novērsās. Kādus Jūs gribētu redzēt viņus, un kādu viņu rīcību nespējat pieņemt? Cilvēki, kuriem ir nosliece kontrolēt apkārtējo pasauli, bieži vien paliek vientuļi.

Vai tad Jūs pati ar prieku pakļaujaties savu tuvinieku spiedienam? Cilvēks, kas audzis ģimenē, kuras pastāvīgs atribūts bijusi vecāko ģimenes locekļu vara, bieži vien arī pats cenšas kontrolēt citus. Tas ir visai parasts uzvedības modelis, kas tiek kopēts no pieaugušajiem. Ja esat lasījusi mūsu grāmatas, Jums jāsaprot, ka valdonīgiem vecākiem viņu "audzināšanas" labad bieži vien gadās ļoti patstāvīgi un neatkarīgi bērni. Galu galā neizbēgami rodas pretēju interešu sadursmes un konflikti.

Spriežot pēc vēstules, Jūs izrādāt pietiekami nopietnu pretestību jebkuriem vecāku mēģinājumiem Jūs ietekmēt līdz ar to "ģimenē regulāri notiek skandāli". Tā ir tipiska pazīme, kas liecina par savas neatkarības idealizāciju.

Dažas ziņas norāda, ka saslimšanu ar diabētu var veicināt akūta stresa situācija vai ilgstošs stress. Pēc īsās vēstules mēs gluži objektīvi nevaram saprast, par kādu Jūsu vainu un kādu "agrāko rīcību" ir runa. Taču to gan varam teikt, ka tieši biežie strīdi un skandāli ir galvenais faktors, kas rada pietiekami spēcīgu un ilgstošu stresu, kurš savukārt novājina cilvēka nervu sistēmu un imūnsistēmu.

Diezgan bieži ar diabētu mēdz saslimt autoritāru vecāku bērni. Saslimstot šie bērni it kā pieprasa, lai vecāki maina savu attieksmi pret viņiem: "Tava izturēšanās mani sarūgtina, tu tā nedrīksti rīkoties, man taču ir nepieciešams prieks un saudzība!" Varbūt vecāki tik valdonīgi ir tikai tāpēc, ka pārlieku rūpējas un gādā par saviem tuvākajiem, un šī valdonība liecina vienīgi par viņu iekšējo nedrošību un bažām ka tik nenotiktu kas slikts. Vai neesat mēģinājusi uz saviem vecākiem paraudzīties no šā aspekta?

Ko saņem bērns pēc saslimšanas ar diabētu? Papildu kontroli, turklāt visai stingru. Tā sagrauj viņa ideju par personisko neatkarību! Jūsu ideja par savu totālo neatkarību no visiem ir pavisam viegli sagraujama piespiežot Jūs stingri ievērot diētu un injekciju laiku!

Varat, cik tik uziet, vainot savus vecākus par visu, ko viņi ir vai nav darījuši. Šiem apvainojumiem nekādu īpašu seku nebūs, tikai Jūsu pašas "karmas trauks" pildīsies un līdz,ar to Jūsu dzīve kļūs vēl sarežģītāka.

Mēģiniet pastrādāt pēc mūsu metodikas pieņemt dzīvi tādu, kāda tā ir, un priecāties par to, ka esat jauna, varat pārvietoties, domāt, klausīties, sajust pasauli! Ja visu laiku domāsit tāpat kā patlaban (…ja es būtu vesela, tad gan varētu pa īstam priecāties…), situācija tikai vēl vairāk pasliktināsies. Tādējādi Jums tiks pierādīts, ka Jūsu pašreizējais stāvoklis ir pat visai labs.

Jūs dzīvojat negatīvu pārdzīvojumu pasaulē ja māte ir valdonīga sieviete, tad Jums ar viņu nekāda sirsnīga saruna nevar iznākt, iespējams vienīgi skandāls. Vai varat ar simtprocentīgu pārliecību apgalvot, ka visos jūsu skandālos tiešām vainīga bija māte?

Mūsuprāt, Jums nekavējoties jāsāk tīrīt pašai savu "karmas trauku", jāatsauc savas pretenzijas pret citiem cilvēkiem, jāpiedod viņiem un arī sev pašai. Obligāti! Ja gribat, lai Jūsu dzīve ir pietiekami komfortabla un veselība apmierinoša, ir jāmaina savs pasaules uzskats. Kā to izdarīt, sīki aprakstīts mūsu grāmatās.

Jums ir jāizvēlas vai nu tie paši uzskati un centieni īstenot tos pašus mērķus, vai laba veselība. Lai gan varat ari nemainīties un pati uz savas ādas pārliecināties par to, pie kā novedīs turpmāka savu kļūdaino pārliecību lološana. Labāk tomēr mainīties, ņemot talkā "notikumu ezīti", un nepieļaut situācijas reālu pasliktināšanos.

Cilvēkiem var būt savi priekšstati par to, kādai vajadzētu būt viņu dzīvei. Taču ir svarīgi šos savus priekšstatus par dzīvi samērot ar mūs vadošo Augstāko spēku prasībām. Ja šajā ziņā ir pretrunas, cilvēks sāk saņemt visai jūtamus signālus par to, ka viņa pasaules uzskats nav pareizs. Atbilstoši mūsu terminoloģijai šī signalizēšana ir karmiskās "audzināšanas" process. Nevis sods, bet tieši audzināšana, kas turpināsies tik ilgi, kamēr mēs neizlabosim savus uzskatus par dzīvi.

Jūsu dzīve ir Jūsu pašas rokās, Jūs to varat mainīt uz labo pusi! Ceram, ka atzīsit mūsu ieteikumus par sev pieņemamiem.

7. vēstule

Sveicināti, Aleksandr! Pati dzīve mani mudina rakstīt Jums šo vēstuli.

Situācija, kurā patlaban atrodos, rada man aizvien lielākas bažas, un neviļus rodas doma, ka ar katru dienu vairāk tuvojos galīgam strupceļam. Man ir divas Jūsu grāmatas "Kā tīrīt savu "karinas trauku"" un "Kā ar domas spēku veidot savas dzīves notikumus".

Sekojot šo grāmatu loģikai, man izdevās uz kādu laiku nomierināties. Taču izrādījās, ka šis miers ir tikai maska, ko pats sev biju uzzīmējis.

Mana reālā dzīve vēl joprojām ir problemātiska un visu laiku aizvien vairāk pasliktinās. Tas atgādina kariešu, kas pagaidām vēl nav redzams, bet jau grauž zobu no iekšpuses. Un nupat jau pienācis tāds brīdis, ka gribas darīt tam galu reizi un uz visiem laikiem. Trīspadsmit gadu laikā

neesmu atradis nevienu cilvēku, kas man būtu reāli palīdzējis. Katrā pilsētā taču ir cilvēki, kuri sevi reklamē kā glābējus jebkurās ģimenes vai dzīves situācijās. Esmu pie šādiem cilvēkiem vērsies, kaut arī viņu pakalpojumi ir dārgi. Taču atbildi, kas man varētu palīdzēt, tā arī neesmu saņēmis. Turklāt jāpiebilst, ka es šiem cilvēkiem pilnībā uzticējos un tiešānueerēju uz viņu palīdzību. Daudzu gadu laikā man sakrājies tik daudz neveiksmju, ka neviļus rodas jautājums: "Vai vispār vērts meklēt palīdzību, un vai šie cilvēki, kuri runā par Dievu, tik tiešām ir garīgi un pie pilna prāta?"

Tagad ļaujiet nedaudz pastāstīt par sevi. Mans vārds ir Aleksejs. Man ir 33 gadi. Esmu dzimis 1966. gada 12. jūlijā. Zodiaka zīme Vēzis. Ugunīgā Zirga gads.

Ģimenē biju trešais bērns. Brālis un māsa ir vecāki par mani.

1967. gadā mani vecāki atgriezās Ukrainā, kur arī turpmāk ritēja mana dzīve, skolas un darba (gan visai īslaicīga) gadi. Manu bērnību un jaunību apēnoja fakts, ka nedz vecāki, nedz arī brālis un māsa man nepievērsa nekādu uzmanību un nemaz par mani nerūpējās. Jau tad sāku saprast, ka šajā dzīvē man nāksies būt vientuļam. Tā kā nekāda uzmanība man netika veltīta, arī mana izglītība nav īpaši spoža.

Taču laikam pats Dievs man deva māksliniekam nepieciešamās prasmes un palīdzēja apgūt glezniecību. Piecpadsmit gadu vecumā sāku gleznot. Glezniecība mani tā aizrāva, ka šim savam iemīļotajam darbam varēju veltīt 10 -15 stundas diennaktī, man nebija nekādas vēlēšanās kaut kur iziet, biju pilnīgi pārņemts. Arī tam neviens nepiešķīra nekādu nozīmi. Sabiedrībā, pie kuras piederēja mani vecāki, hroniskās finanšu krīzes dēļ neredzēju un nedzirdēju neko citu kā vienus vienīgus skandālus. No tā visa biju gatavs bēgt kaut līdz pasaules malai. Mans vienīgais prieks bija saistīts ar vecmāmiņu. Dažkārt gāju viņai līdzi uz baznīcu un stundām tur kavējos, tas mani kaut kādā veidā nomierināja.

Pēc astoņgadīgās skolas ar izcilību beidzu tehnisko skolu.

Tāpat kā visi jaunieši, gaidīju iesaukumu armijā. Iznāca tā, ka dienēju robežapsardzības spēkos un ar teicamām sekmēm beidzu kinologu skolu. Divi gadi aizskrēja gluži nemanot, un pēkšņi mani pārņēma atmiņas par vecāku nožēlojamo materiālo stāvokli. Tāpēc nolēmu apgūt citu profesiju, kas man palīdzētu beidzot tikt vaļā no pastāvīgā naudas trūkuma. Sāku meklēt šim mērķim atbilstošu darbavietu.

1987. gada janvārī saņēmu vēsti no Rīgas. Mani aicināja darbā uz traleru flotes Rīgas bāzi. Man šī ziņa šķita brīnišķīga (atkārtoju tikai man, jo neviens cits šajā priekā ar mani nedalījās). Pienāca ilgi gaidītais mirklis, kad devos ceļā. Sev līdzi uz Rīgu paņēmu noslēpumainu jautājumu: kāpēc manai māsai ir cits, nevis mūsu ģimenes uzvārds ? Uz šo jautājumu man neviens negribēja atbildēt, un es arī pats par to īpaši neinteresējos līdz zināmam savas turpmākās dzīves brīdim.

1987. gada martā biju noformējis visus nepieciešamos dokumentus un devos savā pirmajā, piecus mēnešus ilgajā reisā. Kad bija pagājušas tikai trīs dienas pēc iziešanas no Rīgas ostas, naktī kuģis kaut kam uzdūrās un dabūja milzīgu, četrus metrus garu caurumu. Kāds iespaids gan varēja rasties ? Pirmoreiz dodos jūrā un avārija notiek tieši tur, kur esmu es! Kuģim nācās atgriezties Kaļiņingradā uz remontu, pēc tam atkal devāmies jūrā.

Burtiski pēc nedēļas zvejas zonā, atkal naktī, uz galvenā klāja izcēlās ugunsgrēks. Nu jau frāze, ka jūra tā esot romantika, man šķita visai muļķīga. Trešais ugunsgrēks, kas pēc trim mēnešiem izcēlās mašīnu nodalījumā, mani gluži vienkārši vairs nespēja izbrīnīt. Uztraucos vienīgi par to, ka nekāda peļņa nav gaidāma tik daudz līdzekļu iztērēts remontam. Tā arī bija. Pirmais reiss un finanšu ziņā pilnīga neveiksme. Ar šo brīdi tad arī sākās visas problemātiskās epizodes manā dzīvē. Nākamais reiss gan peļņas ziņā atkal bija neveiksmīgs, toties tikām cauri bez ugunsgrēkiem un sūcēm.

1988. gadā kārtējā reisa laikā iepazinos ar savu nākamo sievu Olgu. Pēc reisa atlidojām uz Rīgu, un tad Olga mani iepazīstināja ar savu draudzeni Zoju. Uzreiz sajutu, ka draudzenes attieksme pret mani ir ļoti vēsa, taču savas kautrības dēļ nevienam par to neieminējos. Lai gan jutu, ka no viņas puses uz mani plūst kaut kādas neizskaidrojamas netīksmes vilnis.

Toties vēlāk šī mana sajūta patiesi apstiprinājās. Tolaik Olga dzīvoja Harkovā, vienistabas dzīvoklī kopā ar māti. Protams, bija pēdējais laiks man ar viņu iepazīties. Mēs atbraucām uz Harkovu, es iepazinos ar Olgas māti. Pēc dažām nedēļām Olga pārnāca mājās ļoti noraizējusies un paziņoja, ka pēc trim stundām no Rīgas ielidošot viņas draudzene Zoja kopā ar kādu puisi, kuru gribot Olgai parādīt. Turklāt Zoja ļoti labi zināja, ka šai laikā pie Olgas esmu es un mēs gatavojamies precēties.

Fakts, ka notiek rupja iejaukšanās manā dzīvē, bija acīmredzams, un es aizbraucu pie vecākiem. Arī tur mani negaidīja nekāds mierinājums un lietpratīgs vecāku padoms jau nu nepavisam ne. Pēc dažām nedēļām saņēmu telegrammu no Olgas. Viesi esot aizbraukuši, un viņa lūdzot mani atgriezties. Varbūt cits manā vietā tā nerīkotos, būtu dusmojies vai reaģējis citādi, taču es jutu, ka Olga nu gan nekādā ziņā nav vainīga par notikušo.

Mans atvaļinājums gāja uz beigām, vajadzēja atkal atgriezties Rīgā un doties kārtējā reisā. Olga palika Ukrainā, kur darba viņai nebija, un es jutu, ka esmu uzņēmies atbildību arī par viņas likteni. Taču turpmākie reisi finansiālajā ziņā tāpat nebija nekādi veiksmīgie.

Te atkal manā dzīvē sāka iejaukties jau minētā draudzene. Kamēr biju prom, Olga apmainīja savu Harkovas dzīvokli pret dzīvojamo platību Rīgā, komunālajā dzīvoklī. Šis fakts tika pasniegts kā Olgas dāvana man.

Patiesībā situācija bija briesmīga. Pirms dzīvokļa maiņas draudzene Olgai teica, ka istabas komunālajā dzīvoklī esot normālas, taču tie bija salti meli. Te nu es atkal sajutu, kādu lomu spēlēja draudzene. Turklāt togad pēc reisa uz Vāciju atgriezos bez kapeikas kabatā, tiku piekrāpts. Lai gan nekādu lielo algu nesaņēmu, tomēr biju nolēmis gada laikā sakrāt naudu un nopirkt automobili. Tajā reisā pirkumam bija jānotiek. Taču nez kāpēc sastapos ar tādiem pārdevējiem, kuri, iedevuši man viltotus dokumentus, kā pēc tam policijā noskaidrojās, un paņēmuši naudu, ielēca tajā pašā, it kā man pārdotajā mašīnā un gluži vienkārši aizbrauca prom. Dzīve kārtējo reizi mani sita. Ar visu savu ģimeni biju palicis bez naudas, turklāt briesmīgajās istabās, kuras burtiski kliedza pēc reņjanta. Dzīvespriecīgā izteiksme Zojas sejā nepārprotami pauda, ka šādā situācijā esam nonākuši tikai manas vainas dēļ, toties tam otrajam puisim gan viss sokoties lieliski.

Nekas cits neatlika kā parakstīt līgumu ar firmu, kura piedāvāja vienu gadu ilgu darbu Argentīnā uz Latvijas kuģa, kas sadarbošoties ar Argentīnas firmu.

Olga ar bērnu aizbrauca uz Ukrainu pie mātes, es devos reisā.

Šis darbs turpinājās līdz 1992. gadam, kad mūsu kuģis palika Buenosairesā, tas ir, Argentīnā, bez pārtikas produktiem, ūdens, elektrības un, galvenais, komandai netika izmaksāta alga. Tikai izdzīvošanas instinkts piespieda mani apgūt valodu un meklēt jelkādu darbu, kas dotu iespēju atgriezties mājās. Ne jau visiem dzīve veidojās vienādi. Izcietuši pārcilvēcisku slodzi un nonākuši ubaga stāvoklī, daži cilvēki izdarīja pašnāvību, citi nervu stresa dēļ iekļuva autokatastrofā, un lielākā daļa manu biedru, lai gan ne pie kā nebija vainīgi, bija spiesti šķirties no savām ģimenēm.

Pēc atgriešanās Rīgā izjutis Latvijas valsts politisko spiedienu sakarā ar to, ka nepratu valodu, atkal nolēmu savākt nepieciešamo summu un doties atpakaļ uz Argentīnu, tā sakot, peļņā. Ģimene taču kaut kā bija jāuztur! Un atkal atkārtojās tas pats jau pieredzētais variants ilgstoša uzturēšanās svešā zemē, šad tad gadījuma rakstura peļņa un atgriešanās mājās bez jebkādiem līdzekļiem.

Kopš šā brīža tukšā kabata, ģimenes skandāli un paša ieilgusī bezpalīdzība attiecībā uz bērnu un sievu sāka aizvien stiprāk graut manu morālo stāvokli. Nācās par sviestmaizi pārdot mūsu komunālās istabas Rīgā un pārcelties uz Ukrainu.

Taču arī šeit ekonomikas lejupslīdes un bezdarba dēļ nav saredzams ne mazākais gaismas stariņš. Mana divus gadus ilgā uzturēšanās nepazīstamā pilsētā nekādus pozitīvus rezultātus nedeva. Sievas un bērna skumjās sejas lika man spert izšķirošu soli. Atsakot sev pašam un savai ģimenei itin visu un sezonas laikā palīdzot piemājas dārziņu īpašniekiem saimniekot vai remontēt dārza mājiņas, man izdevās nopelnīt naudas summu, ar kuru pietika ceļam līdz Spānijai. Attiecībā uz mani šo lēmumu varētu izteikt vienā frāzē: "Atpakaļceļa nav."

Un, lūk, Spānijā man beidzot laimējās gan ar darbu, gan dzīvokli. Paliku Barselonā. Alkas pēc darba mani iedvesmoja ticēt, ka viss nostāsies savās vietās. Tomēr drīz vien atkal iestājās tumšā josla. Zaudējis darbu un būdams svešā valstī, bez jebkāda atbalsta, turklāt bezdarba apstākļos, gribot negribot biju spiests atcerēties bijušo: "Vai patiesi arī tagad viss beigsies tāpat kā agrāk ? Vai patiesi viss atkārtosies un es atkal atgriezīšos pie sasistas siles?" Šīs bailes mani vajā visu laiku.

Tagad atbildēšu uz jautājumu, kāpēc māsai ir citāds uzvārds nekā man. Es to uzzināju pēc atgriešanās no Argentīnas, pēc tā nelaimīgā reisa. Izrādās, māte pirms precēšanās ar manu tēvu jau bija precējusies ar citu cilvēku. Taču galvenais ir tas, ka viņas pirmā vīra māte, kad es vēl biju bērns, atnākusi uz mūsu māju un nolādējusi mūsu ģimeni. Man to^ņeviens nebija teicis ne vecāki, ne vecmāmiņa. Es to uzzināju, kad mana sievasmāte bija aiznesusi manu fotogrāfiju pie vienas vecenītes. Tā arī visu pastāstīja.

Pēc neilga laika nomira mana vecmāmiņa un es aizbraucu uz viņas bērēm. Un tur māsai un mātei uzdevu jautājumus, kas mani satrauca. Viņas atbildēja jā, pilnīgi pareizi, tieši tā pirms daudziem gadiem ir noticis. Tāda izrādījās patiesība, un tā mani satricināja līdz sirds dziļumiem. Tieši vecāku bezdarbība bija tā, kas man lika pārtraukt jebkurus kontaktus ar viņiem. Nu jau daudzus gadus par saviem radiniekiem neko nezinu. Manas ilgās ciešanas un vientulība no pašām sirds dzīlēm izvilka secinājumu: "Ābols tomēr var krist tālu no ābeles, ja neviens to nepieskata."

Vienīgais, ko vēl gribu piebilst, ir reāls un gluži svaigs fakts. Jūsu grāmatā minēti notikumu veidošanas metodikas principi un noteikumi. Devītais noteikums ir šāds: "Centieties par sev vēlamo notikumu nerunāt skali, turklāt apstiprinošā formā. " Reiz, runādams ar sievu pa telefonu, es pateicu, ka drīz man būs darbs. Un, protams, šobrīd man nekādu patīkamu jaunumu nav.

Ola jau sen nebija zvanījusi savai vecajai draudzenei uz Rīgu. Tomēr tieši pēc minētās

telefonsarunas viņa tai piezvanīja, lai apsveiktu dēla dzimšanas dienā. Draudzene, protams, painteresējās ari par mani (kā vēlāk uzzināju). Un tieši pēc tam man izjuka visi trīs iespējamie darba varianti, kas bija par 95 procentiem garantēti. Kas tad tas ir? Nejaušība vai citas personas darbības, vai mana paša pārsteidzīgā pļāpība? Tagad, lai ari pie kā es keros, itin viss bez jebkāda redzama iemesla slīd ārā no rokām.

Cienījamais Aleksandr! Atvainojos, ka man nācās rakstīt tik nepatīkamu vēstuli. No visas sirds vēlos saņemt Jūsu palīdzību, jo jūtu, ka tieši Jūs esat tas cilvēks, kas spēs mani saprast un man palīdzēt.

Situācijas diagnostika. Labdien, Alekseji Pirmajā mirklī pēc Jūsu vēstules izlasīšanas rodas iespaids, ka tik tiešām esat pakļauts kaut kādam lāstam, kas pastāvīgi kropļo Jūsu dzīvi.

Taču tā šķiet tikai pirmajā acumirklī. Patiesībā, protams^ nekāda lāsta attiecībā uz Jums un Jūsu ģimeni nav. Šis secinājums kļūs acīmredzams, ja salīdzināsit savu dzīvi ar to dzīvi, kāda izveidojusies daudziem tūkstošiem Jūsu vienaudžu, kuri vienlaikus ar Jums beidza profesionāli tehnisko skolu un dienēja armijā. Salīdzinājumā ar viņu dzīvi Jūsējā ir pasaka. Viņi dzīvo dažādās Ukrainas pilsētās un ciemos, toties Jūs esat redzējis pasauli! Pat lūgumu palīdzēt tikt skaidrībā par izveidojušos situāciju Jūs sūtāt nevis no kādas mazas un Dieva piemirstas Ukrainas sādžas, bet gan no tālās Barselonas pa internetu. Vai daudziem Jūsu vienaudžiem ir tāda iespēja?

Turklāt Jūs šajā dzīvē ienācāt ar spilgti izteiktu talantu uz zīmēšanu, tikai, dzīdamies pēc iespējami drīzākas finansiālās labklājības, pamētāt to novārtā. Vai tad daudzi cilvēki var palielīties ar spilgti izteiktu talantu? Tikai pavisam nedaudzi. Tā ka Jūs esat Augstāko spēku mīļais bērns un tie pret Jums, kā jau pret mīļoto, izturas sevišķi stingri.

Jums vispār neklājas sūdzēties par dzīvi, jo tā Jūs ir lutinājusi. Problēmas un ciešanas, kas pārpārēm pilda Jūsu "karmas trauku", liecina par parasto procesu -Jums pārlieku nozīfmgo ideju sagraušanu. Un šādu ideju Jums ir daudz. Aplūkosim tās tuvāk.

Jūs kopš bērnības nosodāt savus vecākus. Piemēram, Jūs rakstāt, ka bērnībā neesat redzējis neko citu kā "vienus vienīgus skandālus" un no tiem bijāt gatavs bēgt "kaut līdz pasaules malai". Vērojot vecāku savstarpējās attiecības un pamazām krādams pret viņiem vērstu nosodījumu, Jūs nolēmāt, ka Jūsu paša dzīvē gan nekā tamlīdzīga nebūs. Tā ir tipiska cilvēku savstarpējo attiecību idealizācija, un dzīvei nākas Jūs provocēt uz iesaistīšanos dažādos konfliktos, īpaši sakarā ar vienu un to pašu lietu, tas ir, naudu.

Jūsu vecāku skandāli taču pastāvīgi izcēlās naudas dēļ, un nabadzība indēja Jūsu ģimenes dzīvi. Jūs nolēmāt, ka Jūsu dzīve gan būs pavisam citāda. Jums vienmēr būs nauda, turklāt uzreiz un daudz. Tas norāda uz to, ka Jūs idealizējat savas spējas. Droši vien tieši tāpēc arī kļuvāt nevis par virpotāju vai gleznotāju, bet gan par tālbraucēju jūrnieku. Jums šķita, ka tas ir pats īsākais ceļš uz materiālo labklājību. Tagad nu redzat, cik kļūdaini bijuši Jūsu apsvērumi. Jums vienmēr likās, ka trūcība vispār ir nepieļaujama, jo trūcīga dzīve nav nekāda dzīve! Tomēr šī "nedzīve" turpinās, turklāt jau daudzus gadus. Dzīve pati grauj Jūsu ideju par to, ka dzīve ir tikai tad, kad ir daudz naudas. Bet Jūs taču jau gadiem ilgi dzīvojat bez naudas! Tā arī ir dzīve, tikai jūs neatzīstat tās realitāti. Jūs uzskatāt, ka tā nav dzīve. Mēs šādu nostāju saucam par naudas un materiālās labklājības idealizāciju.

Lai šī Jūsu idealizācija tiktu sagrauta, Augstākie spēki Jums lika strādāt uz kuģa, kurš itin drīz avarēja un kuru piemeklēja vēl neskaitāmas citas nepatikšanas (droši vien uz šā kuģa bija sapulcināti daudzi cilvēki ar līdzīgām idealizācijām). Šā paša iemesla dēļ vēlāk Jūs nonācāt tieši uz tā kuģa, kuru firma pameta Argentīnā, komandai neizmaksājot naudu. Un tā tālāk. Tagad Spānijā šā paša iemesla dēļ atkal zaudējāt darbu. Kamēr iekšēji neizbeigsit nosodīt dzīvi bez naudas savu vecāku dzīvi, savas ģimenes dzīvi, savu paša dzīvi, liela nauda jums būs nobloķēta. Ne ar kādiem lāstiem te nav nekāda sakara, tāds ir parastais naudas un savu spēju idealizācijas sagraušanas process. Tātad ceļš uz ātru un lielu peļņu Jums pagaidām ir slēgts. Neliela peļņa gan Jums tiek dota Jūs taču spējāt vienas vasaras laikā, būvējot dārza mājiņas, tikt pie vairākiem simtiem dolāru, ar ko pietika ceļam uz Spāniju. Šo naudu Jūs varējāt iztērēt ģimenes vajadzību apmierināšanai, bet daži simti Jums jau tā nav nekāda nauda, lai gan lielākajai daļai Jūsu līdzpilsoņu šķistu gluži labi ienākumi.

Turklāt liekas, ka Jums pašam nauda nemaz tik ļoti vajadzīga nav. Vai arī vajadzīga tikai tādēļ, lai visiem sievai, vecākiem, sievas draudzenei Zojai un pārējiem pierādītu, ka nebūt neesat neveiksminieks, ka spējat sasniegt ļoti daudz, turklāt īsā laikā! Zoja droši vien uzreiz sajuta, ka Jums ir pārāk lielas pretenzijas un Jūs esat loti jūtelīgs, un saprata, ka dzīvē diezin vai gūsit panākumus. Viņa centās no bēdīga likteņa paglābt savu draudzeni, tas ir, Jūsu sievu Olgu. Viņa parādīja tai puisi, kuram, atšķirībā no Jums, viss veicās labi. Taču laikam gan Jūsu sievai šajā dzīvē bija jāsaņem ļoti daudz mācību, un tāpēc viņa tik un tā izvēlējās Jūs.

Tā ka Jūsu aizvainojumam un pretenzijām pret Zoju nav nekāda pamata_Un, ja arī turpmāk centīsities pelnīt naudu tikai pašapliecināšanās dēļ, patiesībā pēc tās nemaz tik ļoti netiekdamies un īpaši tai nepieķerdamies (burtiski runājot, nebūsit skops), tā no Jums bēgs. Nauda ir diezgan smalka kategorija un prasa īpašu attieksmi pret sevi. Taču tas jau ir atsevišķs temats, i

Jūs rakstāt, ka kaunāties no sievas savas nabadzības dēļ. Īstenība Jums nepatīk, sapņos Jūs sevi redzat bagātu un veiksmīgu. Bet tas jau liecina par lepnību un atkal par savu spēju (pelnīt lielu naudu) idealizāciju.

Turklāt savu spēju idealizācija Jums izpaužas interesantā formā Jūs uzskatāt, ka avārijas vienmēr notiek un problēmas rodas tieši tur, kur esat Jūs. Jūs nesat nelaimi, Jums tā ir pieburta. Bet ko tad lai saka par citiem cilvēkiem, kuri vienās un tajās pašās nepatikšanās nonāk kopā ar Jums? Varbūt tieši viņiem šīs nelaimes ir pieburtas, bet Jūs gluži vienkārši pagadījāties blakus?

Jūsu lepnība (jūtelības formā) izpaudās, piemēram, tādējādi, ka Jūs atteicāties cīnīties par mīļoto meiteni, kad draudzene pie viņas atveda citu puisi. Jūs uzskatāt, ka visiem Jūs jāmīl, bet pats esat pārāk cēls, lai cīnītos par mīlestību.

Nav grūti uzminēt, ka citās sarežģītās situācijās mēdzat rīkoties tieši tāpat. Tiklīdz parādās pirmās grūtības, Jūs nevis cīnāties par saviem mērķiem, bet apvainojaties un ieraujaties sevī. Droši vien tieši šā iemesla dēļ zaudējāt arī pēdējo darbu.

Jūs meklējat vainīgos ārpus sevis. Vainīgi ir vecāki, radinieki, sievas draudzene, valsts finanšu un sociālā krīze un tā tālāk. Visi ir slikti, un visi traucē Jums dzīvot. Tā gluži vienkārši ir lepnība un neapmierinātība ar apkārtējo pasauli.

Jūs nosodījāt savus vecākus par to, ka viņi nepalīdzēja ar padomu tad, kad Jums bija problēmas ar Oļu. Bet vai tad pats esat radis lūgt vecākiem padomu un viņus uzklausīt? Diezin vai, atcerēsimies kaut vai faktu, ka vecāki neatbalstīja Jūsu lēmumu kļūt par jūrnieku un tas Jūs tikai saniknoja.

Jūs nosodījāt savus vecākus par viņu bezdarbību sakarā ar bijušās vīramātes lāstiem. Bet ko tad viņiem vajadzēja darīt? Visvieglāk ir savas problēmas norakstīt uz ģimenes lāsta un citu no paša neatkarīgu iemeslu rēķina. Vainīgi ir visi, izņemot Jūs.

Jūs nosodījāt savus vecākus, brāli un māsu par to, ka viņi Jums nepievērsa īpašu uzmanību un tāpēc Jūsu izglītība nav nekāda spožā. Bet ko tad viņi varēja darīt, ņemot vērā Jūsu tieksmi uz gleznošanu, kurai veltījāt 10-15 stundas diennaktī? Varbūt viņi ticēja, ka dienās būsit liels mākslinieks, un tāpēc arī netraucēja Jums darīt to, ko pats gribējāt. Nebūt ne katrs cilvēks var palielīties ar atmiņām, ka viņa radinieki pret viņu būtu tik labi izturējušies.

Tāds ir Jūsu idealizāciju komplekts, un tā rezultātā Jūsu "karmas trauks" šobrīd ir piepildījies apmēram līdz 80 procentiem. Ja līmenis ir tik augsts, dzīvot, protams, var, taču diezin vai var gūt panākumus. īpaši tad, ja tiek idealizēta nauda.

Kas tad Jums šajā situācijā jādara? Izeja ir tāda pati kā vienmēr. Ir jākonstatē savas idealizācijas, jāatsakās no tām un ar piedošanas meditācijas palīdzību jāattīra savs "karmas trauks". Turklāt pirmām kārtām iesaku atteikties no savu spēju idealizācijas, kas spilgti parādās Jūsu paziņojumā par to, ka no Spānijas atpakaļceļa nav, ja nav naudas. Kāpēc tad nav atpakaļceļa? Ar kojtad Spānija būtu sliktāka par Vāciju vai Argentīnu? Ko turienes taču Jūs atgriezāties bez naudas un nekas, dzīve iet savu gaitu tālāk. Arī no Spānijas lieliski varat atgriezties bez naudas un to sapelnīt Ukrainā Jūs taču to mākat.

Saskaņā ar "notikumu ezīti" tas ir tikai viens dzī-

>

ves attīstības variants, taču varianti var būt dažādi. Izanalizējiet savu dzīvi ar šo paņēmienu, un tad sapratīsit, ka dzīvojat paradīzē. Atsakieties no savas lepnības, no pārspīlētajām pretenzijām, jo īpaši pretenzijām uz savu izcilību, kā arī no idejas, ka esat visnelaimīgākais cilvēks pasaulē. Jūs esat tāds pats kā visi citi, tikai savā dzīves ceļā mazlietiņ nomaldījies. Tikai tad Jums būs vaļā visi ceļi uz jebkuru mērķi. Taču uzreiz brīdinu, ka šo ieteikumu izpildīt nemaz nav viegli. Ceru, ka mana vēstule Jums nešķiet pārlieku barga un neizraisa protestu. Vēlu veiksmi!

8. vēstule

Labdien, cienījamais Aleksandr Svijaš! Esmu Jums loti pateicīga par grāmatām. Es tās atradu nejauši, kad likās pamats zūd zem kājām, pilnīgas bezizejas situācijā, kad biju izmisusi, vīlusies, gandrīz vai gatava slīcināties. Pateicoties Jums, es atjēdzos, piespiedu sevi nomierināties un objektīvi paskatīties uz jebkuru dzīves situāciju. Taču tikt skaidrībā par visu

man vēl joprojām ir grūti. Ja iespējams, ļoti Jūs lūdzu palīdziet.

Mani sauc Larisa. Esmu dzimusi Kijevas priekšpilsētā strādnieka ģimenē. Māte bija pārdevēja, tēvs strādnieks. Pēc 15 gadu kopdzīves mani vecāki izšķīrās. Pirms tam bija žūpība, neuzticība, lamāšanās, kautiņi, lai gan nedzīvojām trūcīgi. Vecākiem bija meita ar psihiskām novirzēm (nodzīvoja 19 gadus) un dēls, kas nomira drīz pēc piedzimšanas. Es viņiem biju trešais bērns. Tiku lolota un aprūpēta līdz četru gadu vecumam, pēc tam diennakts bērnudārzs, vecāku šķiršanās, internāts. Tēva vairs nav starp dzīvajiem (nomira 70 gadu vecumā no astmas), māte apprecējās vēlreiz, bet arī viņas otrā laulība izrādījās neveiksmīga.

Es savus vecākus mīlu tādus, kādi viņi ir, gluži objektīvi visu saprotu, visi pāridarljumi jau sen piedoti. Internātskolā biju priekšzīmīga un centīga skolniece, mācījos labi. Septiņpadsmit gadu vecumā apprecējos un iestājos tehnikumā. Pēc pusgada tehnikumu pametu un sāku strādāt metro. Vīru ļoti mīlēju, taču viņš negribēja bērnus un bija man neuzticīgs, turklāt pats uzskatīja, ka tas ir normāli. Man tas bija liels satricinājums, biju sašutusi. Piedzima meita Irina. Četrus mēnešus gulēju slimnīcā strutojošs mastīts ar komplikācijām. Pārsējus nebija iespējams nomainīt bez narkozes. Virs meitu nemīlēja. Vīramāte un mana mamma uz maiņām aprūpēja mūs abas ar Iru. Kāda meitiņa bija mazotnē, nemaz neatceros, jo visam pāri klājās aizvainojums uz viru. Sapratu: viņš taču mani nemaz nemīlēja, viņam es biju tikai aizraušanās. Izšķīrāmies. Paliku viena ar meitu, strādāju un mācījos, dzīvojām ļoti taupīgi veselus 12 gadus. Brīvdienās vienmēr apdarīju mājas darbus, strādāju mammas sakņudārzā. Diemžēl maz laika varēju veltīt meitai. Vīramāte gan nedaudz palīdzēja. Meita slikti mācījās. Es kliedzu, dusmojos. Divpadsmit gadu vecumā Ira sāka bieži kavēt skolu, uzvedās briesmīgi, pasāka iet prom^ņo mājas, laiku pavadīja kaut kādās kompānijās. Esmu pa naktīm skraidījusi, viņu meklēdama. Ne ar pierunāšanu, ne sodiem nekas nebija panākams. Pati kļuvu galīgi slima: muguras sāpes, divpadsmitpirkstu zarnas čūla, briesmīgas migrēnas. Reiz, iedama mājup pēc darba, satiku savu bijušo klasesbiedru Sergeju. Trīsdesmit divu gadu vecumā viņš vēl nebija precējies. Sergejs pēc rakstura vienmēr bijis lēnīgs, paslinks, mērķtiecīgs, neatkarīgs, stūrgalvīgs, neiecietīgs pret iebildumiem, attiecībā uz mācībām talantīgs: skolu beidza ar zelta medaļu, augstskolu ar sarkano diplomu. Skolas gados man viņš patika (tāpēc ka bija mierīgs, nevienam pāri nedarīja). Reiz viņš man pa jokam deva kaut kādu iesauku (vairs neatceros kādu), bet man pēkšņi iešāvās galvā doma: "Kāpēc tu tā pret mani izturies, tik un tā taču būsi mans vīrs?!" Un lūk tagad, pēc 15 gadiem, viņš ir mans vīrs.

Dažus pirmos mēnešus Sergejs mani gandrīz vai dievināja. Pēc tam piedzima meita Oļesja, viņš visu savu mīlestību veltīja tai, bet es kļuvu par kalponi. Tai pašā gadā mēs ar tikko dzimušo meitiņu un vīru, burtiski izrāvuši Iru no apšaubāmajām kompānijām, pārcēlāmies uz laukiem, kur, cīnīdamies ar dažādām grūtībām, visi kopā dzīvojām trīs gadus. Pa šo laiku Sergejs vairākas reizes nomainīja darbavietu un nodibināja pats savu uzņēmumu, kas drīz vien izputēja. Tostarp mūsu ģimenes attiecības aizvien vairāk pasliktinājās, Ira atkal sāka skriet prom no mājas, un mēs tikai ar lielām pūlēm spējām viņu noturēt kaut kādos rāmjos. Laukos dzīve ir ļoti grūta, viss smagums gūlās uz mani. Serjoža gandrīz nemaz man nepalīdzēja, bet, gluži pretēji, tikai pazemoja, apvainoja, turklāt vēl sāka palaist rokas.

Pēc trim gadiem es dabūju darbu Kijevā un kopā ar Iru pārcēlos pie mammas. Katru piektdienu braucu uz laukiem pie Serjožas un Oļesjas ar pilnām somām, vedu viņiem produktus, apģērbu un visu ko citu. Sakopu māju, gatavoju ēdienu, strādāju sakņudārzā, mazgāju veļu un tad atkal devos atpakaļ uz pilsētu (līdz Kijevai 200 km). Tā tas turpinās līdz pat šim laikam (tagad gan braucu retāk, proti, tad, kad ir nauda). Piecu gadu laikā, strādādama vairākās darbavietās, esmu tikusi pie trīsistabu dzīvokļa Borispolē, to izremontējusi. Nopirku un atvedu mēbeles. Palīdzu Irai un mazdēlam. Oļesja divus gadus mācījās Kijevā licejā, pēc tam ģimnāzijā, taču tagad atkal dzīvo laukos, jo krasi pasliktinājās viņas veselība (katru dienu taču cēlās pīkst. 5, braukāja no Borispoles uz Kijevu un atpakaļ). Sergeja vecmāmiņa guļ uz nāves gultas. Viņš paņēma pie sevis uz laukiem savu māti (65 gadus vecu, slimu sievieti), vecmāmiņu (88gadus vecu, gulošu slimnieci) un meitu Oļesju. Es gan cenšos bērnu pavisam viņam neatdot. Mēs strīdamies. Viņš meitu gluži vienkārši ar varu aizved sev līdzi uz laukiem. Man neuzticas, ir greizsirdīgs, naidīgi noskaņots, visu laiku ciešu dažādus pazemojumus.

Sergejs nekur nestrādā, ir nervozs, šad tad parādās Borispolē. Visus finanšu izdevumus vienmēr pilnībā esmu segusi es.

Serjoža ar saviem automobiļiem jau divreiz iekļuvis avārijā. Visus ar to saistītos finansiālos zaudējumus ari sedzu es (aizņēmos, pārdevu mēbeles), un dīvainā kārtā vispār, kad vien man bija kaut kāda nauda, daļu no tās vienmēr atdevu vīram. Pašlaik nekāda papildu darba man nav. Turklāt esmu zaudējusi visus kontaktus ar paziņām darbavietās, kur agrāk varēju tīri labi piepelnīties. Sarāvu attiecības ari ar vīrieti, kurš bija man tuvs. Pašlaik strādāju valsts uzņēmumā, dzīvoju Borispolē, ja līdzekļi ļauj, braucu ciemos pie Iras un Oļesjas. Gribu savu tagadējo dzīvokli pārdot un nopirkt mazu dzīvoklīti Kijevā. Jau divus gadus pūlos to panākt, bet nezin kāpēc nekas neiznāk. Ko lai dara?

Mana alga ASV valūtas izteiksmē ir apmēram 45 dolāri. Dzīvoju ļoti pieticīgi. Būt kopā ar vīru, no vietias puses, gribu, no otras negribu. Viņš ir smaga rakstura cilvēks, ļoti despotisks, viņa klātbūtnē izjūtu bailes, apjukumu, diskomfortu, lai gan reizēm dažus īsus mirkļus (intīma noskaņa, labs garastāvoklis) mums kopā ir labi. Bērns jau arī viņu mīl.

Pirms mēneša Sergejs no kādas svešas vecenītes paņēma audzināšanā bāreni astoņus gadus vecu meiteni. Tā darīja pāri Oļesjai, tāpēc viņš to aizveda atpakaļ pie vecmāmiņas. Oļesju viņš dievina, bet Iru atgrūž. Nu jau esmu apzināti piedevusi gan savam pirmajam vīram, gan Sergejam, gan Irai. Cenšos nevienu nenosodīt, nenicināt, neapvainoties, visiem un vienmēr piedot.

Saprotu, ka tuvinieki man doti audzināšanas labad. Gribu pārvērtēt savu attieksmi pret cilvēkiem un notikumiem, ari pret sevi pašu. Kā izārstēties no migrēnas un radikulīta? Kā man turpmāk rīkoties? Vēlos panākt savstarpēju saprašanos, veselību, finansiālu pārticību. Kā pie tā visa lai tiek ? Darbā mani gribēja paaugstināt amatā, taču radās kaut kādi objektīvi šķēršļi. Priekšnieks pat atvainojās, ka solījis, bet nekas nav iznācis. Ko darīt?

Ļoti gaidu Jūsu atbildi padomu.

Situācijas diagnostika. Labdien, Larisa! Pateicamies par vēstuli un arī par to, ka jau iepriekš augstu novērtējat mūsu ieteikumus. Jūs pati izvēlēsities, kurus no tiem nemt un kurus nenemt vērā.

7 » j

Mūsu ieteikumi, kā parasti, nebūs saistīti ar konkrētu rīcību konkrētās dzīves situācijās. To, kā rīkoties, vienmēr izlemsit pati, un neviens cits to Jūsu vietā nedarīs. Mēs, parādīdami attiecīgos "karmas trauka" ventiļus, tikai izgaismojam cēloņus, kuru dēļ esat nonākusi pašreizējā situācijā. Turklāt iesakām neaprobežoties ar mēģinājumiem šos ventiļus "aizvērt", bet iet vēl tālāk ķerties pie sava "karmas trauka" attīrīšanas, pagaidām noliekot pie malas visu, kas tam traucē: savu slinkumu, laika trūkumu, nepatīkamās sajūtas, nedrošību un daudzos pienākumus.

Jūs rakstāt, ka nu jau esat gluži apzināti piedevusi daudziem saviem tuviniekiem. Tas tiešām ir nepieciešams, taču tikai pirmais solis ceļā uz mērķi pilnīgi un pa īstam piedot visiem tuvajiem un pazīstamajiem cilvēkiem. Tas nozīmē, ka tagad uz viņiem vairs neapvainojaties, ka, bijušo atcerēdamās, nevairojat savu jau uzkrāto aizvainojumu vai varbūt pat cenšaties sāpīgos notikumus vispār vairs neatcerēties.

Tomēr pagaidām nekādas īpašas pārmaiņas Jūsu dzīvē nav manāmas un tā vēl joprojām Jūs "moka", tāpēc droši var apgalvot, ka no saviem agrākajiem pārdzīvojumiem neesat attīrījusies, tie vēl nekur nav pazuduši. Tieši ar šiem pārdzīvojumiem tad arī metodiski un ilgstoši jāstrādā. Lai cik dīvaini tas skanētu, nāksies vien atgriezties pie tiem pašiem negatīvajiem pārdzīvojumiem, kurus daudzos savas grūtās dzīves gados esat uzkrājusi, un pilnīgi atbrīvoties no tiem.

Piedošanas meditācija attiecībā uz konkrētu cilvēku ļauj pakāpeniski panākt vēlamo rezultātu. Pat tad, ja patlaban uz šo cilvēku vairs nemaz neapvainojaties, meditācija maina Jūsu attieksmi pret viņu atpakaļejošā virzienā, soli pa solim. Turklāt neatkarīgi no tā, vai piedošanas meditācijas laikā Jūsu atmiņā uzpeld vai neuzpeld visas ar viņu saistītās Jūs traumējušās situācijas. Tomēr emocionāla iesaiste piedošanas procesā ir obligāta, ne jau velti mūsu tehnika tiek saukta par meditāciju. Lai piedošanas meditācija būtu efektīva, ar to jānodarbojas diezgan ilgi ar īsu brītiņu būs par maz, lai Jūs cilvēkiem spētu piedot un apzinātos, ka Jūsu pretenzijas pret viņiem ir nepamatotas. Labi zināms, ka šā darba kvalitāte un efektivitāte ir atkarīga arī no tā, vai meditācijas ilgums atbilst ar konkrēto cilvēku saistīto aizvainojošo situāciju daudzumam, savstarpējās kontaktēšanās laikposmam, pārdzīvojumu dziļumam. Mēs nemainām pagātnes situāciju. Mēs tikai izdzēšam emocionālās atmiņas par kādreizējiem pārdzīvojumiem un tādējādi mainām savu tagadējo dzīvi. Šā darba efektivitāti ir viegli pārbaudīt.

Vajag tikai domās atgriezties pie tām situācijām, kuras agrāk šķita nepieņemamas un neērtas. Ja atmiņu plūsma būs mierīga un vairs neradīs sāpes, neizraisīs nedz aizvainojumu, nedz arī kādas citas negatīvas emocijas, tas nozīmēs, ka darbs paveikts labi.

Jūsu attieksme pret cilvēkiem, kuru dēļ agrāk tik ļoti pārdzīvojāt, turpmāk būs mierīga un pat līdzjūtīga, jo Jūs sapratīsit viņu rīcības motīvus un cēloņus. Jebkuru ar šiem cilvēkiem saistīto situāciju turpmāk uztversit kā mācībstundu.

Bet tagad pāriesim tieši pie diagnostikas.

Aizvainojums uz vecākiem droši vien palicis pagātnē. Ilgajos internātā pavadītajos gados noteikti ne reizi vien viņus pieminējāt un Jūs sarūgtināja doma, ka vecāki taču būtu varējuši rast iespēju Jūs audzināt ģimenē un neatraut Jums savu sirsnību, gādību, mīlestību un maigumu. Ne jau velti tik agri pirmoreiz izgājāt pie vīra. Jūs taču gribējāt izrauties no internātam raksturīgās vides pēc iespējas ātrāk un tālāk uz savām pašas mājām, kur valdītu omulīga un silta, uzticības un mīlestības pilna atmosfēra. Un tieši šeit tika sagrauta Jūsu idealizācija attiecībā uz to, kādai vajadzētu būt Jūsu ģimenei un laulāto, kā arī vecāku un bērnu savstarpējām attiecībām. Pašas radītais ideālas ģimenes modelis Jums bija svarīgs. Pat ļoti svarīgs, jo tas, kas notika īstenībā, Jums kļuva par "satricinājumu" Jūs bijāt sašutusi par to, ka īstenība šim modelim neatbilst. Rezultātā attiecībā uz pirmo vīru Jums izveidojās vesels aizvainojumu komplekss sakarā ar viņa neuzticību, attieksmi pret Jums un meitu. Šos aizvainojumus gan esat aizmirsusi, taču neesat patiesi un līdz galam piedevusi.

Pēc tam situācija Jūs pakļāva trešā karmiskās "audzināšanas" paņēmiena ietekmei. Jūs apzināti vai neapzināti nosodījāt savus vecākus par to, ka viņi Jums bērnībā nepievērsa uzmanību, tāpēc bijāt spiesta tieši tāpat apieties ar saviem bērniem. Dzīve veidojās tā, ka arī Jūs nespējāt savai meitai veltīt pietiekami daudz laika un sākāt pati sevi par to nosodīt.

Jūsu meita savukārt kļuva par citas Jūsu idealizācijas, tas ir, izglītības idealizācijas, grāvēju. No vēstules var secināt, ka vētraini esat reaģējusi uz viņas sliktajām sekmēm mācībās, tāpēc ka Jums šis aspekts bija ļoti svarīgs. Jūs nosodījāt meitu par viņas attieksmi pret mācībām un viņas uzvedību, Jūs krājāt aizvainojumu. Meitas uzvedība tāpat Jums ir ļoti svarīga, droši vien idealizējat arī morāles normas.

Visu šo laiku Jūs sevī nēsājāt un vēl turpinājāt krāt aizvainojumu uz savu likteni par to, ka bijāt spiesta dzīvot internātā, par nelaimīgo laulību, par vieglprātīgo meitu un daudzām citām dzīves grūtībām.

Zināmā brīdī Jūsu negatīvie uzkrājumi (aizvainojums, nosodījums, neapmierinātība u.tml.) sasniedza kritisko robežu, tas ir, "karmas trauks" bija pārpildīts, un pret Jums tika vērsts piektais karmiskās "audzināšanas"paņēmiens slimība.

Jūsu otrā laulība, iespējams, ir karmisko saikņu noteikta. Pēc otrās meitas piedzimšanas Jūs mēģinājāt kompensēt savu neveiksmīgo pašizpausmi mātes lomā attiecībā uz pirmo bērnu. Pārcelšanās uz laukiem deva iespēju mainīt dzīves un darbības veidu. Droši vien šī pārmaiņa uz kādu laiku atviegloja dzīvi, turklāt, zināmai daļai pārdzīvojumu no "karmas trauka" izplūstot, radās arī spēku pieplūdums.

Taču sāka izpausties objektīvās lauku dzīves grūtības. Otrais vīrs Jūs "audzina" sakarā ar ģimenes attiecību idealizāciju (savstarpēja palīdzība, cieņa utt.). Un jums atkal sāk krāties aizvainojums uz likteni, uz vīru, un Jūs nosodāt viņa uzvedību.

Otrajā laulībā ar jūsu vīra piepalīdzību tiek pazemota arī Jūsu lepnība. Tas, ka viņš atļaujas palaist rokas, Jums neuzticas, izturas pret Jums naidīgi, cenšas Jums atņemt otro meitu, protams, diezgan stipri iegrožo Jūsu lepnību. Jūs esat neapmierināta ar sevi pašu un savu likteni un prasāt reālu atdevi no ārpuses, taču neko negribat mainīt pati sevī, negribat mainīt savi attieksmi pret sevi un citiem.

Vienīgais, kas šajā situācijā iepriecina, ir tas, ka Jums jau ilgstoši izdodas nodrošināt relatīvu materiālo labklājību gan sev, gan saviem tuviniekiem. Acīmredzot Jums ar naudu ir diezgan labas attiecības, tikai to tērējat vairāk citu nekā savā labā, tāpēc Jūsu "karmas trauks" nenovēršami pildīsies un līdz ar to situācija kļūs vēl ļaunāka.

Kā Jūs noteikti jau zināt, "karmas trauka" līmeņa paaugstināšanās ietekmē faktiski jebkuru cilvēka dzīves jomu un aspektu: personisko dzīvi, veselību, finanses, attiecības ar citiem cilvēkiem, iespējas, vispārējo veiksmi un vēl daudz ko citu. Tāpēc uz visiem daudzajiem Jūsu jautājumiem gribas sniegt tikai vienu atbildi: attīriet savu "karmas trauku" un Jūsu dzīve daudzējādā ziņā mainīsies, Jūs varēsit sasniegt, ko vēlaties, Jums pavērsies jaunas iespējas un uzlabosies veselība.

Nobeigumā iesakām mīlēt un cienīt sevi pašu ne mazāk par citiem. Radītāja priekšā taču visi ir vienādi: saule tāpat silda gan nelabojamu ļaundari, gan apskaidrību sasniegušu pravieti. Bieži vien, pārāk maz rūpēdamies par savām interesēm, savu atpūtu, mieru un labklājību, mēs paši radām iemeslu savam aizvainojumam uz likteni. Bet to taču veidojam mēs paši "ar savām rokām".

Vēlam Jums veiksmi turpmākajā dzīvē.

9. vēstule

Labdien, Svijaša kungs! Rakstu Jums no Igaunijas, mans vārds^ir Ludmila. Jau ilgu laiku meklēju savā ne visai laimīgajā dzīvē konkrētus cēloņus un sekas. Lai gan, ja paskatāmies apkārt, citiem klājas vēl sliktāk. Esmu apmeklējusi vairākas baznīcas, runājusies ar daudziem cilvēkiem, taču man nav izdevies atrast to, ko meklēju. Tiklīdz iepazinos ar Jūsu grāmatu, viss nostājās savā vietā. Piekrītu Jūsu teorijai par karmu. Tikai dzīvē diemžēl viss ir daudz sarežģītāk. Pati esmu sabiedrisks cilvēks un, kā secināju, vienmēr mēdzu ap sevi pulcināt "apvainotos un pazemotos" un tiem palīdzēt gan tīri praktiski, gan ar padomu. Un pēc tam saņemu pretī tādu negatīvu izrīcību un vārdu birumu, ka vairākus mēnešus pūlos saprast par ko? Galu galā nospriežu: pati vainīga, ko līdi ar savu labdarību! Pēc visa kā jau var atkopties, taču pats ļaunākais ir tas, ka zūd spēki un vēlēšanās no jauna celties…

Situācijas diagnostika. Labdien, Ludmila! Tā kā tieksme uz palīdzēšanu un labdarību Jums raksturīga jau kopš bērnības, ļoti ticama ir varbūtība, ka no iepriekšējās dzīves esat paņēmusi sev līdzi karmisku problēmu. Un šajā dzīvē Jūsu karmiskais uzdevums ir šāds iemācīties regulēt tieksmi palīdzēt saviem tuvākajiem (tāpat kā citiem cilvēkiem jāmācās apvaldīt savu pārlieko ātrsirdību, skarbumu, nežēlību utt.) un tādējādi neuzkrāt negatīvus pārdzīvojumus.

Tas nozīmē, ka, palīdzēdama saviem tuvākajiem, Jūs nedrīkstat ar negatīvām emocijām piesātināt pati sevi. Pagaidām Jums tas diez kā neizdodas, jo Jums ir spilgti izteikta cilvēku savstarpējo attiecību idealizācija. Proti, Jūs, gluži nesavtīgi palīdzēdama cilvēkiem, tomēr cerat (kaut vai dziļi dvēselē, bet cerat) no viņiem sagaidīt pateicību vai atzinību. Un, ja Jums ir ļoti svarīgi šo atzinību saņemt, tad citi cilvēki gluži vienkārši ir spiesti (saskaņā ar vispārējo likumu par idealizāciju sagraušanu) izturēties pret Jums nekaunīgi un Jūsu labos darbus atmaksāt ar neģēlībām. Tādējādi viņi neapzināti grauj Jums nozīmīgo ideju par to, kādām jābūt cilvēku savstarpējām attiecībām. Jūs nepieļaujat, ka uz žēlsirdību var atbildēt ar bezkaunību, savukārt viņi Jums pierāda, ka var gan. Un, kamēr Jūs neiemācīsities šādu cilvēku uzvedību pieņemt kā normālu un parastu, situācija nemainīsies. To iemācīties tiešām ir ļoti grūti, taču nav neiespējami. Mēs arī ar šādu situāciju esam saskārušies ne reizi vien.

Droši vien Jums ir arī citas idealizācijas, piemēram, garīguma vai savstarpējas uzticēšanās idealizācija, taču par to grūti spriest, jo vēstule ir ļoti īsa.

10. vēstule

Labdien, cienījamais Aleksandr! Jūs esat vienīgais cilvēks, kas var man palīdzēt. Jūsu grāmatas mani pārsteidza ar savu vienkāršību. Tajās atradu to, ko savā zemapziņā jau zināju, Jūs it kā tieši manām vajadzībām esat visus manus pieņēmumus un intuitīvos minējumus izkārtojis loģiski saprotamā sistēmā.

Mans vārds ir Ludmila, man ir 23 gadi, esmu filoloģe un neesmu tāda kā citi. AR MANI VISS

IR OTRĀDI! Jau sen to esmu ievērojusi. Visi manas dzīves notikumi attīstās pēc ačgārna scenārija. Ja kādam to saku, par mani smejas. Daži iesaka nemuļķoties, citi piedāvā Luīzes Hejas, Lazareva un tamlīdzīgas grāmatas. Mēģināju pati sevi "lauzt", dzīvoju tiešā saskaņā ar viņu padomiem, taču mana dzīve krasi pasliktinājās: es zaudēju darbu un nu jau pusotru gadu neredzu nekādas perspektīvas. "Saasinājās ginekoloģiska slimība, un operācija vairs nav atliekama, taču man nav ne naudas, ne kaut vismazākās cerības uz personisko dzīvi, turklāt sakarā ar šai slimībai raksturīgajām īpatnībām arī mans ārējais izskats visu laiku aizvien vairāk pasliktinās. Man ir tikai 23 gadi, bet "karmas trauks" jau piepildījies vismaz par 75 80 procentiem! Jūsu padomiem baidos sekot (ka tikai nekļūst vēl sliktāk), iepriekš ar Jums nekonsultēdamās.

Ļoti lūdzu, atbildiet uz manu vēstuli! Izglābiet vēl vienu konkrētu cilvēku! Lūdzu, uzrakstiet, kāpēc mēdz būt arī tādi cilvēki, kuru spilgta pārstāve esmu es. Vai kaut ko varētu labot? Kā? Un vai ir vērts? (Bet, no otras puses, pastāvīgi dzīvot ar negatīvām domām arī ir ļoti grūti uti varbūt pat bīstami.)

Situācijas diagnostika. Labdien, Ludmila! Jūsu vēstulē ir visai maz informācijas, galvenokārt tikai emocijas par tematu: nu, kāpēc es neesmu tāda kā visi?! Es esmu sliktāka par visiem, man viss ir ne tā kā citiem! Faktiski Jūs prasāt, lai arī es apstiprinu to, ka patiesi esat citāda nekā pārējie, un izskaidroju, kāpēc Jums viss ir citādi. Manuprāt, tieši šī Jūsu pārliecība, ka esat "ne tāda", ka Jums vienmēr viss notiek citādi nekā pārējiem cilvēkiem, arī ir Jūsu galvenā kļūdainā pārliecība. Tāpēc pat tad, ja sekojat L. Hejas vai Lazareva grāmatās dotajiem padomiem, pati zemapziņā jau esat samierinājusies ar to, ka nekas labs no tā neiznāks, jo Jūs taču esat citāda. Tāpat arī manus ieteikumus Jūs nesteidzaties izmantot, domājot ja jau esmu "citāda", kās labs gan no tā var iznākt? Ja arī turpmāk pie šīs pārliecības turēsities un to lolosit, Jums gluži vienkārši nāksies par to "samaksāt", dzīvē sastopot dažādas nepatikšanas. Visus savas dzīves notikumus taču veidojam mēs paši. Kā veidojam? Ar savām pārliecībām. Un Jūsu pārliecība ir šāda: "Man viss ir ne tā, kā vajag, tāpēc ka esmu neparasta" (faktiski šī pārliecība nozīmē, ka Jūs pati sevi uzskatāt par defektīvu, piedodiet, ka lietoju šo vārdu, taču, spriežot pēc Jūsu vēstules, tas pats no sevis uzprasās). Iznāk tā, ka visa apkārtējā dzīve saskan ar Jūsu pašnovērtējumu un Jūsu dziļo pārliecību tikai apstiprina.

Padomājiet par to, ka visu atbildību par savu pašas dzīvi esat uzticējusi tam nezināmajam spēkam, kura dēl it kā neesat tāda kā citi. Zināmā mērā tā ir »

ļoti ērta pozīcija (starp citu, bieži vien neapzināta). Padomājiet, vai tikai šī pozīcija Jums nav kādā ziņā izdevīga? Piemēram, tā ļauj Jums justies unikālai: es gan esmu neveiksminiece, tomēr neesmu tāda kā visi citi! Vai arī dod iespēju neapzināti tīksmināties ap savu nelaimi un pretendēt uz citu cilvēku līdzjūtību. Varat teikt: nu kā tad, es jau zināju, ka atkal nekas nesanāks, un vairs savas dzīves uzlabošanai nedarīt itin neko, saņemt citu cilvēku līdzjūtību, žēlot pati sevi un tā tālāk. Daudz ko Jūs varat. Padomājiet, kādas priekšrocības Jums dod "upura" pozīcija.

Tāpēc pirmais, kas Jums ir jādara, jāatzīst, ka pašas dziļākā pārliecība, proti, ka esat defektīva, ir kļūdaina un visas Jūsu nepatikšanas ir nevis šīs pārliecības cēlonis, bet sekas. Jūs pati sev visas šīs nepatikšanas pasūtāt tā izpaužas ceturtais karmiskās "audzināšanas" paņēmiens. Atzīstiet, ka šāds viedoklis attiecībā uzdevi ir maldi un ka īstenībā Jūs neesat ne labāka, ne arī_sliktāka par citiem. Jūs taču ilgu laiku sevi pārliecinājāt par to, ka esat ne tāda kā visi un ka Jums viss ir ne tā, kā vajag. Faktiski tā ir savas (ne)pilnības idealizācija un lepnība.

Jums klājas vissliktāk? No kā Jūs to secināt? Jūs taču jau pusotru gadu nestrādājat, tomēr badā nomirusi neesat tātad kāds Jūs uztur. Vai visi cilvēki šajā pasaulē par sevi var teikt to pašu? Jauni cilvēki uz Jums neskatās? Bet, ja visu Jūsu enerģētiku aprij pašas "vārdu mikseris", kas tad uz Jums skatīsies?! Enerģētikas ziņā Jūs esat caurums, un cilvēki instinktīvi turas no Jums tālāk. Jūs prasāt, lai citi cilvēki jūt Jums līdzi (mana dzīve ir visnelaimīgākā!), bet viņiem taču pašiem gribas dzīvot, nevis ziedot savu enerģiju Jums. Un veselība noteikti cietīs, ja visus vitālos spēkus Jums izsūc domas par savu briesmīgo dzīvi. Jūs barojat zemākos dēmonus, un tie nebūt nealkst Jūs laist ārā no saviem nagiem. Tieši šā iemesla dēļ arī situācija pasliktinājās, kad centāties savu domu gaitu mainīt uz pozitīvo pusi. Kas tad gribēs laist vaļā "barotāju"?! Situācija kļūst sliktāka, un Jūs atkal nonākat negatīvo pārdzīvojumu pasaulē. Bet varbūt Jūs agrāko darbu zaudējāt tādēļ, lai dabūtu jaunu, interesantāku? Varbūt vajadzēja tikai mazliet pagaidīt, papriecāties par dzīvi un viss nokārtotos pats no sevis? Taču Jūs atkal ieslīgāt pārdzīvojumos un līdz ar to neizturējāt pārbaudi attiecībā uz mērķa idealizāciju (es domāšu pozitīvi, bet lai dzīve man par to tūlīt dod kaut ko pretī).

Jūsu dzīve ir pašas rokās. Izskatiet to, ņemot talkā "notikumu ezīti", un pati it viegli sapratīsit, cik daudz nepatikšanu vēl varat piedzīvot, ja turpināsit savu "trauku" pildīt ar pārdzīvojumiem. Šodien vēl tūkstošiem cilvēku būtu ar mieru savu likteni mainīt pret Jūsējo, taču kas zina, kā būs rīt?

Nākamais uzdevums piedošanas meditācija attiecībā uz dzīvi, sevi pašu un citiem cilvēkiem. Un vēl totāla kontrole pār "vārdu mikseri". Situācija varbūt kādu laiku (mēnesi vai divus) paliktināsies, taču par to Jums nav jāuztraucas. Ja spēsit šo programmu izpildīt, Jūsu turpmākā dzīve būs mierīga un priecīga. Ja ne spriediet pēc "notikumu ezīša".

Un vēl. Jums uz galvas zvārgulīšus šķindina milzīga āksta cepure ar uzrakstu "Svētā mocekle". Tieši šādu, ne visai priecīgu lomu Jūs spēlējat dzīves cirkā. Varbūt ir vērts tomēr šo smago cepuri noņemt un pāriet uz tribīnēm, kur varēsit ar interesi vērot cirku no malas un saskatīt tajā tikai to, par ko Jums nāk smiekli. Un viss būs brīnišķīgi. Piedodiet, ja šī vēstule Jums dažviet šķiet pārāk asa vai vispār kaitinoša. Tā gluži vienkārši neatbalsta Jūsu pārliecību par dzīvi un Jums pašu.

Nekādi lāsti no iepriekšējām dzīvēm Jūs nevajā. Sirsnīgi vēlam panākumus.

11. vēstule

Labdien! Man ir jautājums, kas attiecas uz ventili "apkārtējās pasaules kontrolēšana".

Lieta tā, ka mans virs šajā ziņā ir "maniaks". Viņš cenšas man nopirkt absolūti visu, lai tikai es pati to nedarītu, un, ja es kaut ko nopērku pati, tad

apvainojas (pēc viņa domām, man viņam jāpasaka, kas vajadzīgs, un viņš to nopirks). Viņš grib zināt, kur jebkurā brīdī esmu. Viņš bija laimīgs, kad sēdēju mājās un nestrādāju, un lūdzu viņam kaut ko man atnest vai iedot naudu (turklāt man vajadzēja uzrakstīt, kas tieši un cik daudz man nepieciešams, šo nepieciešamību pamatot un pēc tam atnest čeku un atdot atlikumu).

Kad sāku strādāt, viņš mēģināja manu naudu ņemt savā ziņā, bet, kad tas vairs negāja cauri, sāka dienu no dienas daudzināt, ka viņš esot galvenais ģimenes apgādnieks, ka neviens nevarot viņam līdzināties, ka no visiem citiem neesot nekādas jēgas un bez viņa vispār nekas prātīgs nevarētu iznākt. Tas jau kļūst smieklīgi ja viņš ir mājās, tad var ienākt virtuvē pārbaudīt, vai esmu pareizi pielikusi zupai sāli vai nomizojusi kartupeļus. Sākumā centos visu pārvērst par joku un darīt tā, kā viņš grib, lai tikai izvairītos no konflikta. Toties tagad gluži vienkārši visu pametu un izeju ārā lai pats tiek galā, es taču tik un tā neko nevaru izdarīt labāk par viņu. Es pietiekami augstu vērtēju savu brīvību, un tāpēc vienmēr, kad neuzskatu par vajadzīgu viņam sniegt paskaidrojumus vai darīt tā, kā viņš saka, rīkojos pēc sava prāta. Ar varu viņš neko nevar panākt, tādēļ tagad cenšas mani sagūstīt "naudas tīklos". Viņš absolūti nopietni pieprasīja no manis garantijas, ka mēs dzīvosim kopā līdz pat vecumdienām.

Visi šie centieni mani kontrolēt noveduši jau tiktāl, ka man aizvien vairāk gribas tam visam pielikt punktu un šķirties, kaut arī šis cilvēks man ir dārgs. Viņš taču ir labs cilvēks un patiešām mani mīl. Katrs mans patstāvīgais solis liek viņam izdomāt aizvien jaunas metodes, kā "mani noturēt". Šis stāvoklis proti, es dzīvoju pilnīgi patstāvīgi, taču tēloju bezpalīdzīgu un padevīgu būtni, savukārt viņš ir gatavs ticēt jebkam, ko es saku, lai tikai izvairītos no īstenības, mūs abus ir nogurdinājis. Vismaz mani noteikti. Jūs rakstāt, ka jātiek skaidrībā par sevi. Bet, ja ar tuvu cilvēku ir šāda ķibele, vai tiešām nekas nav līdzams ?

Es cenšos viņa ilūzijas kliedēt, taču rezultāti ir pavisam negaidīti. Piemēram, es nopelnu naudu, nopērku sev kādu dārgu mantu, bet viņš gluži labticīgi sāk mani pārliecināt pat ja konkrēto mantu neesot nopircis viņš, tad ideju par šo pirkumu atbalstījis un naudu šim nolūkam gan devis tieši viņš, es to esot vienkārši "aizmirsusi" uti nu tīšām runājot niekus tikai tādēļ vien, lai viņu pakaitinātu. Jo vairāk es daru pati, jo vairāk viņš cenšas būt mājās tik reti, cik iespējams (vai nu dodas komandējumos, vai līdz vēlam vakaram sēž birojā), lai tikai būtu iemesls ticēt ja es vispār kaut ko daru, tad tikai tāpēc, ka viņa nav mājās. Tā domāt viņam ir ērtāk. Bet pēc tam prasa, lai ziņoju par paveikto, un baras, ja kaut kas ir "nepareizi". Īstenībā mājās itin visu daru un izlemju es. Šis apburtais loks mani ir nomocījis, bet, kad pasūdzos, ka man nākas vienai pašai vilkt visu "ģimenes vezumu", dzirdu tikai vienu atbildi: "Tu taču pati to gribēji." Vai tiešām no šīs divdomīgās spēles nav rodama nekāda daudzmaz pieņemama izeja ? Vai tiešām mums katrā ziņā jāšķiras?

Protams, saskaņā ar Jūsu teoriju šāda dzīve man nav dota nejaušības pēc. Varbūt Jūs varēsit atbildēt uz manu vēstuli.

Situācijas diagnostika. Esiet sveicināta, Galina! Jūsu aprakstītā situācija ir klasisks piemērs tam, kā liktenis saved kopā divus cilvēkus ar pavisam pretējiem uzskatiem par dzīvi, šajā gadījumā ģimenes dzīvi. Mūsu metodikā to sauc par pirmo karmiskās "audzināšanas" paņēmienu. No vienas puses, Jums tiešām var just līdzi, taču, no otras puses, -ja dzīvē tā ir noticis, tas nozīmē, ka problēmas cēlonis Jums jāmeklē pašai sevī.

Jūsu vīram tik tiešām ir atvērts ventilis "apkārtējās pasaules kontrolēšana", un viņš cenšas jūs pilnīgi pakļaut savai kontrolei. Turklāt viņam ir nostabilizējies savs ģimenes modelis, atbilstoši kuram vīrietis ir ģimenes galva, apgādnieks un ģimenes budžeta rīkotājs (nav izslēgts, ka tieši tāda situācija bijusi mājās, kur viņš uzaudzis), un viņš visiem spēkiem cīnās tieši par šādu ģimenes dzīves kārtību. Rezultātā viņam ir plaši atvēries vēl viens ventilis "ģimenes dzīves idealizācija". Vīrs nespēj Jūs piespiest ar viņu rēķināties tik lielā mērā, kā viņam to gribētos, tāpēc apvainojas un cenšas no sev neērtās ģimenes dzīves paglābties darbā. Nākamais tipiskais šādu attiecību attīstības posms ir dzeršana, ar kuras palīdzību vīri mēdz bēgt no sev nepatīkamās īstenības.

Turklāt Jūsu vīram piemīt cilvēku savstarpējo attiecību idealizācija. Tā viņam neļauj paklausību ģimenē panākt ar vienkāršo ļaužu vidū ierasto "vīrišķīgo" paņēmienu dūri un literārajai valodai neatbilstošiem izteicieniem (lai gan patlaban arī literatūrā var atrast visu ko).

Vispār attiecībā uz ģimenes dzīvi Jūsu vīram ir visnotaļ tipiskais vīriešu ideju komplekts. Starp citu, vairums sieviešu tieši par tādu vīru mēdz sapņot.

Tā kā visas iepriekš minētās idejas Jūsu vīram ir ļoti nozīmīgas, viņš dabūja sievu, kurai ir pilnīgi citādi uzskati par kopdzīvi.

Lai viņa ideja par savu virsvadību un savas teritorijas kontrolēšanu tiktu sagrauta, viņam bija jādabū sieva ar spilgti izteiktu neatkarības idealizāciju. Jūs neesat radusi pakļauties nevienam (arī ne mīļotajam cilvēkam) un pat piedalīties šajā spēlē nevēlaties. Kontrole jebkurā formā Jums ir nepieņemama tipiska neatkarības idealizācijas pazīme. Šo domu apstiprina šāda frāze Jūsu vēstulē: "īstenībā mājās itin visu daru un izlemju es."

Jums pašai nākamais atvērtais ventilis ir ģimenes idealizācija. Tikai Jūsu ideālais ģimenes modelis nebūt nav tas patriarhālais modelis, kas šķiet pareizs Jūsu vīram. Saskaņā ar Jūsu modeli sieva ir

s

vīram līdzvērtīga partnere vai pat ģimenes galva, pati pelna iztikas līdzekļus un patstāvīgi pieņem visus lēmumus. Droši vien šādas attiecības valdīja Jūsu vecāku ģimenē. Neviens cits ģimenes dzīves modelis Jums neliekas pievilcīgs.

Kāda ir izeja no šīs situācijas? Neviens no laulātajiem negrasās no savas pārliecības atteikties, jo tieši to uzskata par vienīgo pareizo. Ko šādā situācijā dos šķiršanās?

Visticamāk, ka Jūs centīsities izveidot jaunu ģimeni un tajā īstenot savu ideju par laulāto draugu vienlīdzību. Taču Jūs neesat apguvusi iepriekšējās laulības sniegtās mācības un tāpēc Jums gadīsies tikai tādi vīrieši, kuri priekšroku dod "austrumnieciskajam" laulības modelim tas nozīmē, ka sievietei vispār nav balsstiesību un viņa dara visu, ko vīrs liek. Ja šādus pretendentus "pasūtīsit tālāk", citādu gluži vienkārši nebūs. Jums var rasties iespaids, ka visi vīrieši ir morāli kropļi, kas savu sievu vēlas redzēt vienīgi virtuvē vai gultā. Un ne ar kādiem pūliņiem šo situāciju mainīt Jūs nespēsit. Ja neticat, pārbaudiet! Mēs šādus gadījumus esam pieredzējuši bieži.

Patiesībā tādējādi īstenosies "audzināšanas" procesi, kas vērsti uz Jūsu idealizāciju sagraušanu.

Vai tas nozīmē, ka nekāda laba izeja vispār nav iespējama? Nebūt ne. Taču lēmumu par to, vai arī turpmāk dzīvot kopā ar šo cilvēku vai labāk šķirties, varat pieņemt tikai pēc tam, kad sapratīsit, kāpēc viņš ienācis Jūsu dzīvē un kādas mācības viņš Jums sniedz. Un būsit piedevusi viņam visas tās nepatikšanas, ko viņš Jums neapzināti sagādājis. Vīru pārtaisīt jums tik un tā neizdosies, tāpēc nāksies vien samierināties ar faktu, ka viņš droši vien tāds arī paliks vēl daudzus gadus.

Kā piedot par uzkrātajiem pārdzīvojumiem, mēs jau stāstījām. Piedošanas meditācijai attiecībā uz vīru, sevi pašu un dzīvi kopumā Jums vajadzētu veltīt apmēram 30 stundas. Jums jāiemācās pret notiekošo izturēties tik bezkaislīgi, ka visu, ko vīrs saka, uztverat tikai kā balsi, kas skan no televizora, proti, kā kaut ko tādu, kas Jums neizraisa absolūti nekādas emocijas. Tas ir grūti, tomēr nav neiespējami.

Pēc tam (vai tajā pašā laikā) Jums jāņem pie dziesmas savas pašas idealizācijas un jāiemācās pieņemt pasauli tādu, kāda tā ir īstenībā, nevis tādu, kādai tai, pēc Jūsu priekšstatiem, vajadzētu būt.

Proti, ir jāatsakās no neatkarības idealizācijas un jāiemācās priecāties par to, ka mīļotais cilvēks par Jums rūpējas un Jums palīdz, baidīdamies, ka kaut ko izdarīsit ne tā. Vai tad nav vienalga, kādā sakarā viņš grib Jums palīdzēt tīrīt kartupeļus vai nopirkt kleitu? Šāda gādība pati par sevi var iesildīt sirdi miljoniem sieviešu, kuru vīri it nemaz neinteresējas par viņu darīšanām. Miljoniem sieviešu, taču ne Jums. Ja iemācīsities sava vīra gādību cienīt un par to priecāties, būsit tikusi galā ar savu neatkarības idealizāciju.

Vienlaikus sagrūs arī ģimenes idealizācija, atbilstoši kurai Jūs sevi uzskatāt par līdzvērtīgu partneri. Ja ar prieku ļausit vīram rūpēties par Jums un uzņemties visu atbildību par kopīgo nākotni, kļūsit par Sievieti, kuras spēks slēpjas vājumā. Nevis skaļā balsī un prasībā rēķināties ar viņas viedokli.

Turklāt, gluži dabiski, sagrūs arī Jums raksturīgais sava viedokļa aizstāvēšanas modelis, jo vairs taču nebūs ko aizstāvēt.

Ja to visu Jums izdosies panākt, turklāt ar tīru sirdi, bez apmēram šāda satura iekšējas kaulēšanās: "Es klausīšu vīru, tikai tad lai viņš arī izbeidz man bāzties virsū ar savām pamācībām!", tas nozīmēs, ka esat apguvusi visas mācības, ko Dzīve Jums sniegusi. Un Jums būs vaļā visi ceļi uz jebkādu nākotni vienalga, vai būsit kopā ar vīru un viņa idejām par savu personisko nozīmīgumu vai arī kopā ar citu cilvēku, kurš dos priekšroku līdzvērtīgu partneru laulībai. Augstākajiem spēkiem tas, kāda ir Jūsu laulība, nav no svara, ja vien nav vajadzības izmantot vīru kā "audzināšanas" procesu īstenošanas instrumentu. Jūs dabūsit visu, ko vēlēsities. Taču tikai tad, kad būsit pietiekami labi pastrādājusi pati ar sevi, ne agrāk. Strādāt ar sevi nemaz nav tik viegli. Vēlu Jums panākumus šo idealizāciju pārvarēšanas ceļā!

12. vēstule

Cienījamais Aleksandr Svijaš! Jūtos loti neērti, jo nezinu Jūsu tēvvārdu. Atvainojiet. Pašlaik

iepazīstos jau ar trešo Jūsu grāmatu paldies! Treniņos jeb vingrinājumos man diez cik labi nesokas, nekādi nevaru tikt vaļā no "vārdu miksera", bet es centīšos, centīšos, centīšos! Tādu lēmumu esmu pieņēmusi, jo vēlos sagaidīt NO AUGŠAS atbildi sakarā ar savu dzīves problēmu. Nu jau trīs gadus dzīvoju, mocīdamās pati un mocīdama sev tuvps cilvēkus. Nezinu, kā pareizi rīkoties, kurš grēks būtu lielāks. Mani egregori vai tie klusē? Nedzirdu, nevaru atšķirt no sava "vārdu miksera" tarkšķiem. Ļoti lūdzu Jūs, sniedziet man atbildi pēc savas sapratnes, saskaņā ar Jūsu teoriju. Vai tas būtu liels grēks, ja es atteiktos dzīvot kopā ar savu meitu un viņas bērnu? Meita kopš 28 gadu vecuma jau trīs gadus ir atraitne, bērnam ir pieci gadi. Meita lūdz, lai es dzīvoju kopā ar viņu, jo viņai ir jāstrādā līdz pulksten 8 vakarā, kā arī brīvdienās, bet tas nu nekādi nav savienojams ar bērnudārza režīmu. Meita dzīvo Maskavā, nekādu plašo peļņas iespēju nav, viņa ir vientuļa, nelaimīga, jau 32 gadus veca, tomēr vēl joprojām nav nokārtojusi savu personisko dzīvi. Toties man ir vīrs loti labs cilvēks, arī atraitnis (tāpat kā es). Mēs dzīvojam Altajā, ciematā, 4000 kilometru attālumā no Maskavas. Meita nav ar mieru ne pati pārcelties pie mums, ne atdot mums savu meitiņu. Savukārt man gluži neiespējama šķiet doma, ka es varētu palikt šeit, Maskavā, kopā ar meitu, un atstāt tur, Altajā, vīru (laulība ir reģistrēta), ar kuru kopā esmu nodzīvojusi desmit gadus. Kā gan es varu tik labam cilvēkam (ja mēs dzīvotu slikti, būtu pavisam cita lieta) nodarīt pāri, mūža vakarā, 60 gadu vecumā, viņu pamezdama ? Viņam taču mēdz būt sirdslēkmes, tādēļ viņš baidās palikt viens, arī labā roka vairs neklausa muskulis sarauts. Viņš šo pēdējo triju gadu laikā jau trīsreiz ir mani atlaidis pie meitas uz 45 dienām, uz diviem mēnešiem un tagad, pēdējoreiz, uz trim vai četriem mēnešiem. Kā gan lai palieku šeit vēl ilgāk? Nevaru iedomāties. Varbūt Jūsu atbilde, ja būsit tik atsaucīgs un ātri to atsūtīsit (nevis mana egregora signāls, kuru tik ļoti gribu sadzirdēt, taču nedzirdu!), palīdzēs man pieņemt lēmumu: palikt šeit vai nodzīvot sava mūža nogali tur, vai arī vest meitu pie prāta (lai viņa pieņem mūsu piedāvāto palīdzību un ļauj bērnam divus gadus, tas ir, līdz skolas vecuma sasniegšanai, dzīvot pie mums Altajā). Nu, kur man rast atbildi uz jautājumu, kā rīkoties, lai nenogrēkotos ne pret meitu, ne vīru (maniem bērniem gan viņš nav nekas cits kā tikai labais onkulītis). Mēs taču esam atbildīgi par tiem, kurus paši pieradinājām! Bet varbūt šeit nemaz nav runas par grēku?

Kāds ir mans karmiskais uzdevums?

•  32 gadus vecu meitu, tā sakot, vest pie prāta ? Kamēr gaidu, kad beidzot viņai viss būs kārtībā, pati varu zaudēt vīru baidos, ka viņš var nomirt un es pie tā būšu vainīga.

•   Vai arī censties paildzināt mūžu cilvēkam, kuram vecumdienās esmu vajadzīga lai gan viņam ir 60, bet man pašai 58 gadi ? Viņa bērni nav no mums atkarīgi un dzīvo tālu no tēva. Manu bērnu tēvs pirms 22 gadiem gāja bojā nelaimes gadījumā. Laikam taču bija kāds iemesls, kura dēļ liktenis mūs saveda kopā, lai gan dzīvojām viens no otra 4000 kilometru attālumā?!

Un, kaut arī tur, Altajā, dzīve, kā jau laukos, ir diezgan grūta malka jāzāģē, siens jāpļauj, kaziņas jāgana, sivēni jāaudzē, krāsnis jākurina, man tas viss ir pa prātam, es tiecos un tiekšos uz turieni. Esmu noticējusi Jums, ka arī tāds var būt mans karmiskais uzdevums.

Manai meitai sirds ir ļoti laba, viņa būtu gatava otram pēdējo-kreklu atdot, taču pati sevi novedusi gandrīz vai līdz psihozei. Ļaunu prātu gan netur, bet aizsvilstas bieži. Tā bija viņa, kas man uz Altaju atsūtīja Jūsu grāmatas (visas trīs) par ezoteriku. Meita arī pati tās lasa. Taču es gribu trenēties (ak, cik ilgi man neizdodas uzveikt "vārdu mikseri"!), bet meita tikai iepazinās ar teoriju. Man šīszemes dzīvē nav vajadzīga ne labklājība, ne vieglums un ērtības. Gribētu vienīgi rast atbildes uz šādiem jautājumiem:

•    Kurš no mums ir vislielākais idealizētājs? Es? Meita? Vīrs?

• Kādā gadījumā es smagāk grēkošu pret Dievišķo Saprātu, pret sevi, pret karmisko uzdevumu, pret meitu un pret vīru? (Ja atgriezīšos Altajā vai ja palikšu šeit, Maskavā, pie meitas?)

Ir grūti dzīvot ar sašķeltu domāšanu: no vienas puses "vajag" (pie meitas), no otras puses "gribu" (uz Altaju). Nedzirdu egregorus, lai gan uzskatu, ka ar mani draudzējas labie debesu spēki.

Cienījamais Aleksandr! No sirds lūdzu, ļoti steidzami, kaut vai izņēmuma kārtā uzrakstiet man atbildi: ko lai daru? Jums ir dators, Jums ir zināšanas, Jums ir spējas mans jautājums taču attiecas uz triju cilvēku dzīvi un nebūt nav radies dīkdienības dēļ!

Ticu, ka Jūsu atbilde palīdzēs tikt skaidrībā man vai meitai, vai vīram. Galvenais, lai es pati spētu pieņemt lēmumu.

Situācijas diagnostika. Esiet sveicināta, Natālija! Jūsu aprakstītā situācija ir diezgan sarežģīta un tiešām var izraisīt līdzjūtību lielākajai daļai mūsu lasītāju. Taču jāteic tā ir tikai kārtējais piemērs, kas rāda, kākarmiskās "audzināšanas" procesu rezultātā tiek sagrautas Jūsu idealizācijas. Kura no tām novedusi pie tik nepatīkama iznākuma? Mūsu rubrikas lasītājiem droši vien tas ir acīmredzams savas pilnības idealizācija. Jūs gribat visiem būt laba un nepieļaujat, ka vienalga kurš varētu padomāt par jums kaut ko sliktu. Rezultāts ir gluži pretējs visi ir neapmierināti ar Jums un Jūsu divdomīgo pozīciju. Dabiski, runa šeit ir par Jūsu meitu un vīru. Raudamās pušu starp abiem, Jūs cenšaties apmierināt viņu gluži pretējās prasības, bet tas nav iespējams. Lai šo idealizāciju sagrautu, Jums jāizdara izvēle un jāsamierinās ar to, ka vienam no saviem tuviniekiem būsit "slikta". Šī izvēle, protams, jāizdara Jums pašai, taču mēs varam atgādināt dažus vārdus no Jūsu vēstules, varbūt tie šo izvēli varētu atvieglināt: " …man tas viss ir pa prātam, es tiecos un tiekšos uz turieni." Ja atceraties, ar šo frāzi Jūs izteicāt savu noslieci uz dzīvi laukos, tuvu pie zemes. Diez vai Jūs valdzina pilsētas dzīve ar savu kņadu un daudzajiem cilvēkiem, kuri tiecas nezin pēc kā.

Runājoties ar meitu, Jūs laikam gan ne reizi vien ir aizkaitinājusi viņas bezjēdzīgā stūrgalvība un nevēlēšanās atdot bērnu audzināšanā Jums līdz tam laikam, kad sāksies skolas gaitas. Tieši tā tiek sagrauta Jūsu idealizācija attiecībā uz cilvēku saprātīgu rīcību. Izrādās cilvēki vadās pēc gluži nesaprotamiem apsvērumiem un tos aizstāv ar gluži neizskaidrojamu stūrgalvību. Tiklīdz pieņemsit galīgo lēmumu, arī meitai būs jāizdara galīgā izvēle vai nu jāmaina darbavieta, vai bērns jāiekārto bērnudārzā, vai arī jāuztic Jums. Droši vien arī meita ar pārsteigumu un aizkaitinājumu sekoja tam, kā Jūs mētājāties te šurpu^te turpu starp Maskavu un Altaju. No viņas viedokļa raugoties, Jūsu rīcība bija diezgan neprātīga.

Jūsu problēma ar "vārdu mikseri" automātiski atrisināsies, tiklīdz būsit pieņēmusi kādu lēmumu un nomierinājusies. Pašlaik Jūs drudžaini meklējat izeju, pūlēdamās nevienam nenodarīt pāri, taču šādas izejas nav. Vienīgais brīdinājums tikai nesāciet baiļoties par to, kā turpmāk veidosies Jūsu atstātā ģimenes locekļa dzīve. Tas nozīmēs, ka Jūs idealizējat savas spējas kontrolēt visu pasauli, bet šādas spējas Jums pagaidām nudien nepiemīt.

Jūsu karmiskais uzdevums ir šāds nomierināties, dzīvot un priecāties par dzīvi (vēlams, tajā vietā, kur Jūsu dvēsele jūtas pilnīgi apmierināta). Šis uzdevums ir visiem cilvēkiem kopīgs, un attiecībā uz Jums nekādi citi uzdevumi nav saskatāmi. Nejau velti Jūsu gari par šo tematu klusē tiem gluži vienkārši nav ko teikt.

Kad būsit pieņēmusi galīgo lēmumu, neaizmirstiet attīrīties, šim nolūkam izmantojot piedošanas meditāciju -attiecībā uz sevi, dzīvi un saviem tuvākajiem radiniekiem. Vēlu veiksmi šajā ne visai vieglajā ceļā.

13. vēstule

Jums raksta Marija. Man ir 33 gadi un 11 gadus veca meita. Nezinu, vai lasāt vēstules atklāsmes, taču gribu Jums darīt zināmu savu stāstu.

Laulībā esmu nodzīvojusi 12 gadus, un, lūk, pirms gada izrādījās, ka vīram ir cita sieviete, kura strādāja kopā ar viņu. Sākās kopīgi komandējumi, un es uzreiz sajutu, ka vīrs ir ļoti aizrāvies. Sākumā ne visai ticēju, ka viņam pret šo sievieti varētu būt stipras jūtas, jo viņš vienmēr mēdza apgalvot, ka sievu mainīt netaisoties.

Pēc tam redzēju, ka situācija un tieksme pēc šīs sievietes manu vīru pārņem aizvien vairāk. Es pārgriezu sev vēnas, domāju, tas viņu atturēs. Taču tad man sākās īsta elle. Vīrs reizumis gan mani, gan meitu nosauca šīs sievietes vārdā, brīvdienās teica, ka ejot uz darbu, taču patiesībā bija kopā ar viņu. Es raudāju, lūdzos, bet viss bija velti.

Mani mocīja jautājums: par ko ? Kā man pašai šķita, biju taču laba sieva. Mēs abi esam ļoti dažādi: es Lauva, viiiš Mežāzis. Un, kā Jūs rakstāt, mēs "viens otru audzinājām pēc pilnas programmas". Man jau likās, ka beidzot esam atraduši atslēgu viens otram. Taču pirms pieciem mēnešiem viņš aizgāja pavisam. Man tas bija šoks. Turklāt vīrs ir ebrejs, un es biju domājusi, ka ebreji nu gan, lai arī kas notiktu, nekad nepamet savu ģimeni. Kāpēc to visu rakstu ?

Nejauši (lai gan Jūs rakstāt, ka "dzīvē nekas nenotiek nejauši") nopirku Jūsu grāmatas. Četru dienu laikā tās burtiski apriju. Grāmatas uz mani atstāja tik lielu iespaidu, ka tas vārdos nav izsakāms. Ar Jūsu grāmatām iepazinos apmēram pirms mēneša. Tad jau domās biju no jauna izdzīvojusi visu savu līdzšinējo mūžu un atzinusi, ka pie visa, kas ar mani noticis, vainīgs tikai mans vīrs. Taču, kad izlasīju grāmatas, beidzot sapratu, ka par 80 pr(x:entiem vainīga esmu es pati. To atzīt man bija ļoti grūti. Tagad, protams, man galvā ir tikai viena manam egregoram adresēta vēlēšanās dabūt atpakaļ savu vīru, bet… pagaidām nekādu rezultātu nav.

Mēģināju apgūt domu apstādināšanas tehniku nekas man neiznāk, un "pavaicāt" savam egregoram, "kā būt, ko darīt?", es nevaru. Sirdī savam vīram visu laiku piedodu, tāpēc ka saprotu viņš mani "audzina". Cenšos Dieva uzlikto pārbaudījumu izturēt. Dažubrīd tiešām jūtu sirds ir tik mierīga, taču vajag tikai kaut kur ieraudzīt vīru kopā ar to sievieti, lai viss sāktos no jauna gan aizvainojums, gan jautājums: par ko?

Vēl gribu uzrakstīt, ka ar vienu "pasūtījumu" gan man viss izdevās. Biju iekārojusi lapsādas kažoku, taču nezināju, kā to varētu nopirkt. Un tad pārdevu savu plikādas kažociņu (nezin kā uzreiz atradās pircējs), tiku pie naudas, gāju un apmierināju savu vēlēšanos. Mans sargeņģelis palīdzēja.

Cienījamais Aleksandr, saprotu, ka atbildi uz savu vēstuli nesaņemšu (lai gan ceru saņemt). Varbūt kaut kad nāks klajā Jūsu grāmata "Atbildes uz jautājumiem"… Bet man tik ļoti gribas, lai vīrs atgrieztos, bērnam arī gribas! Kāpēc šī mana karstā vēlēšanās (es tagad eju uz baznīcu, lūdzu piedošanu par saviem grēkiem, domās veidoju pozitīvu situāciju kā viņš atgriezīsies, ko es teikšu un tā tālāk, tas ir, cenšos attīrīt savu "karmas trauku") nepiepildās? Jūs rakstāt, ka "jāiekliedzas skaļāk par visiem". Es kliedzu!!! Lūdzos! Prasu! Pati gan saprotu, ka savu trauku esmu pildījusi ļoti ilgi, bet tagad gribu to ātri iztukšot.

Paldies Jums, ka daudzējādā ziņā man palīdzējāt tikt skaidrībā par sevi pašu, savu dvēseli.

Protams, vēl jāstrādā un jāstrādā, taču tagad saprotu vismaz to, kāpēc Dievs man šādu situāciju devis: maz esmu domājusi par savu dvēseli, toties daudz par fizisko ķermeni. Paldies!!!

Situācijas diagnostika. Cienījamā Marija! Kā droši vien jau saprotat, mēs nesniegsim konsultācijas, lai palīdzētu noskaidrot, kādā veidā Jūs varat dabūt atpakaļ savu vīru. Augstāko spēku darīšanās mēs nejaucamies. Mēs tikai cenšamies saprast, kāpēc Jūsu dzīvē šāda situācija radusies. Respektīvi, kādas Jūsu idealizācijas vai kļūdainās pārliecības ir par pamatu tam, ka notikumi attīstījušies Jums tik nepatīkamā virzienā.

Protams, Jūsu vēstule ir ļoti īsa un sniedz visai maz analīzei derīgas informācijas. Tomēr dažus secinājumus izdarīt varam.

Kura sievas idealizācija tad visbiežāk mēdz novest pie tā, ka vīram rodas vēlēšanās atrast sev citu sievieti? Tā ir uzticības idealizācija, proti, sievas iekšējā pārliecība, ka tad, ja viņa ir savam vīram absolūti uzticīga, arī viņam jāuzvedas tieši tāpat. Jūsu vēstulē ir vārdi: "Kā man pašai šķita, biju taču laba sieva." Droši vien tas nozīmē, ka nekad neesat bijusi vīram neuzticīga un pat domās nepieļāvāt, ka varētu būt arī citādi. Proti, Jums ļoti nozīmīga bija ideja par to, ka laulātajiem jābūt savstarpēji uzticīgiem. Jūs pati turējāties pie šīs idejas un domājāt, ka arī vīrs to atbalsta. Taču viņš šo Jūsu pārliecību rupji sagrāva.

Viss iepriekš teiktais nebūt nenozīmē, ka mēs iesakām visām sievām krāpt savus vīrus, lai tie neaizietu no ģimenes. Ieteikt jau nu neiesākām, tomēr atzīstam, ka domās šādu iespēju pieļaut nemaz nebūtu par ļaunu. Tas nozīmētu tikai to, ka Jūs pieļaujat jebkādus iespējamos dzīves variantus un tāpēc tai (tas ir, Dzīvei) nebūtu nekādas vajadzības graut Jūsu kļūdaino pārliecību par laulāto draugu absolūto uzticību. Taču, atkārtojam, pilnīgi pietiks ar to, ka neuzticības iespēju pieļausit tikai domās, nevis īstenībā.

Tālāk. Jūs rakstāt, ka esat Lauva, tātad Jums droši vien plaši atvērts ventilis "apkārtējās pasaules kontrolēšana". Par to liecina arī Jūsu mēģinājumi par katru cenu (kaut vai par savas dzīvības cenu pārgriežot vēnas) pavērst situāciju sev vēlamā virzienā.

Un tagad, kad vīrs aizgājis, Jūs nespējat pieņemt šo situāciju kā reālu. Jūs dzīvojat domās par pagātni un cenšaties visiem spēkiem dabūt vīru atpakaļ. Pieņemsim, ka ar milzīgiem pūliņiem un kaut kādu maģisku paņēmienu palīdzību Jums tas izdodas. Bet kāpēc tad viņš Jums vajadzīgs? Pat ja tā notiks, viņš droši vien vairs nespēs Jūs mīlēt un visus turpmākos gadus jūs abi viens otram nemitīgi atgādināsit viņa neuzticību.

Jūs rakstāt, ka viņš vajadzīgs bērnam. Taču bērns jau ir diezgan liels un laikam gan zina, ka mīlestība dažkārt izrādās stiprāka par prātu un pienākumiem. Visticamāk, Jūs patlaban vada nevis mīlestība, bet gan pavisam citas jūtas. Mēģiniet tikt par tām skaidrībā un izprast, uz kādu ideju tās pamatojas. Iespējami varianti.

Ja tās ir bailes, ka paliksit vientuļa, bez vīrieša (vientuļā māte), tad jāteic, ka Jūs vēl esat jauna un pietiekami enerģiska. Jums ar savu enerģiju nemaz nebūs grūti atrast sev citu vīrieti, kas Jūs mīlēs un cienīs.

Ja šo jūtu pamatā ir ievainotā sievietes patmīlība (kāpēc viņš pameta mani, nevis es viņu?), tad jājautā: vai neesat pārāk augstu vērtējusi savu sievišķo pievilcību? Tas jau liecina par lepnību un atkal to pašu apkārtējās pasaules kontrolēšanu.

Varbūt Jūs noniecinājāt viņa pretenzijas uz līdera lomu ģimenē (ne velti taču rakstāt, ka viens otru "audzinājāt" pēc pilnas programmas) un tāpēc viņš aizgāja pie citas sievietes, kura viņu godā kā Dievu. Kas gan tādā gadījumā var viņu piespiest atgriezties pie sievas, kura agrāk visai maz ņēma viņu vērā un diez vai arī turpmāk viņa priekšā lieks galvu?

Vispār ir daudz variantu, kas varētu izskaidrot, kāpēc Jūs nevarat pašreizējo situāciju pieņemt kā vienīgo iespējamo un Jums pašai vislabvēlīgāko. Kaut kāda ideja perinās Jūsu galvā un neļauj Jums apturēt "vārdu mikseri". Taču tas ir jāaptur un to nāksies apturēt, tāpēc ka Augstākie spēki pēc Jūsu pieprasījuma neatcels to, ko paši noorganizējuši. Lai cik skaļi Jūs kliegtu un cik ļoti dusmotos. Jums ir tikai viena izeja piedot vīram, viņa jaunajai sievietei, dzīvei un sev pašai. Piedot un dzīvot tālāk-viegli un laimīgi, rast dzīvē prieku arī tad, ja blakus nav vīrieša. Tad ari jautājums: "Par ko?", kas Jūs šobrīd tik ļoti uztrauc, vairs nebūs aktuāls. Ja tā noticis, tas nozīmē, ka tā arī bija jānotiek. Jūs tagad nepieņemat dzīvi, kāda tā izveidojusies, bet šī "nedzīve" taču var ievilkties daudzu gadu garumā.

Mēs iesakām Jums dzīvot šodien un atrast jaunas iespējas un prieku tajā stāvoklī, kurā esat nonākusi. Tagad Jūs noteikti varat īstenot daudz ko tādu, ko, precēta sieva būdama, nevarējāt atļauties. Jums pavērušās jaunas iespējas un jauni apvāršņi. Tikai Jūsu skatiens pagaidām vēl vērsts atpakaļ, pagātnē, un nespēj aptvert iespējas, ko piedāvā tagadne un nākotne.

Ļoti neiesākām meklēt aizmiršanos reliģijā. Aizmirstības ostā patvērumu meklē tie, kas ir apvainojušies uz dzīvi. Vajag tikai krietni pastrādāt ar piedošanas meditāciju pēc pilnas formulas: "Ar mīlestību un pateicību piedodu savam vīram un pieņemu viņu tādu, kāds viņš ir. Lūdzu piedošanu vīram par negatīvajām domām un darbiem, ar ko esmu vērsusies pret viņuJ' Šī frāze Jums jāatkārto savā prātā kopumā 10 15 stundas, vienlaikus atsaucot atmiņā visus konfliktus, kādi Jums ar vīru bijuši.

Pēc tam šī pati meditācija jāveic attiecībā uz vīra tagadējo sievieti (par to, ka negatīvā domforma izdzēsta, varēsit būt pārliecināta tad, kad, šo sievieti satiekot, vairs neizjutīsit nekādas emocijas), attiecībā uz dzīvi un sevi pašu.

Galu galā Jūsu sirdī iemājos miers un Jums vairs neko nevajadzēs ne nožēlot, ne pārdzīvot. Dzīve kļūs mierīga un līksma, un Jūs redzēsit, ka viss, kas bijis, noticis tieši Jūsu interesēs un Jums par labu un dzīve ir brīnumaina un lieliska visās savās izpausmēs. Nevis tikai tajās, kas šobrīd pastāv Jūsu iztēlē.

Ceru, ka ar saviem ieteikumiem neesmu Jūs pārāk sarūgtinājis.

14. vēstule

Cienījamais A. Svijašl Ieinteresējusies par Jūsu publikācijām, izlasīju grāmatu "Kā tīrīt savu "karmas trauku"", tāpat esmu lasījusi Lazareva un pašlaik lasu V. Zikarenceva darbus. Man ir tikai viens vienīgs jautājums, kas mani uztrauc un ietekmē visu manu dzīvi.

Par sevi. Man ir 30 gadu, labs darbs, kas man lielākoties sagādā prieku. Ir draugu loks, kas pastāvīgi

paplašinās, turklāt visi mani draugi ir loti dažādi un interesanti. Attiecības ar vīru gan varētu būt labākas, jo tās ietekmē mans iekšējais stāvoklis, tas ir, šī problēma, kas, iespējams, izklausās smieklīga. Taču tā darbojas kā burvju aplis. Es visu laiku cīnos ar savu lieko svaru un saviem kompleksiem šajā sakarā.

Es saprotu, ka mans ķermenis šādā veidā aizsargājas pret mani (manu prātu), bet kā lai to sadzirdu? No tā taču ir atkarīgs mans vispārējais stāvoklis. Es nemitīgi cenšos ievērot dažādas diētas un šai laikā jūtos lieliski, pasauli redzu atmirdzam gluži jaunās krāsās, darbā viss labi sokas, ar apkārtējiem cilvēkiem arī nav nekādu problēmu (esmu ļoti komunikabla). Taču, tiklīdz manī nobriest "jā", uzreiz sevi liek manīt liels "nē", kas attiecas uz pasēdēšanu restorānā un vispār uz jebkādām izpriecām, un atkal visi labie nodomi pagalam. Es saprotu, ka itin viss Radītāja veidotais jau pats par sevi ir harmonisks, bet kur gan ir mans zelta vidusceļš, kuru ejot gan ķermenis būs kārtībā, gan dvēsele līksma? Kā saprast pašai sevi, turklāt saprast nekritizējot un nepiespiežot?

Shēma ir šāda: "tievēju esmu apmierināta ar sevi, viss kārtībā noteikti noraušos",jo esmu slinka. Jātu, ka dzīve nav pilnvērtīga, trūkst spēka, spēles elementu, azarta atkal krītu depresijā atkal tievēju (un tā visu laiku nevis dzīve, bet cīņa). Galarezultāts noguruma sindroms, zūd interese par sevi. Ko darīt? Palīdziet, esmu tik ļoti nogurusi, lai gan varētu būt absolūti dzīvespriecīgs cilvēks!

Situācijas diagnostika. Kā redzam, Svetlanai savas pilnības idealizācija (viņas ideāls slaida, lietišķa, komunikabla, dzīvespriecīga sieviete) cieši savijusies kopā ar skaistuma (slaidas figūras) idealizāciju.

Svetlana domās radījusi ideālu tēlu un visu laiku cenšas tam atbilst. Viņa nosoda sievietes, kuras nerūpējas par savu figūru, tāpēc pati (saskaņā ar karmiskās "audzināšanagjl-trešo paņēmienu), nespēdama atteikties no dzīves priekiem, periodiski nonāk pārlieku korpulentas dāmas situācijā. Lai gan cilvēkiem, ar kuriem Svetlana satiekas, ir gluži vienalga, cik viņa sver, viņa tomēr cīnās ar sevi, ar savu

ķermeni un šai nolūkā izmanto diētas. Viņai ir sva-

> >

rīgi būt tādai, kāds ir viņas ideāls, un viņa neļauj sev būt citādai. Rezultāts ilgstoši pārdzīvojumi, kas pāriet depresijā. Pēc tam viss cikls atkārtojas no jauna.

Kāda tad ir izeja no šīs situācijas? Jāizbeidz sevi nosodīt, jāatļauj sev būt nepilnīgai un jāmīl sevi neatkarīgi no svara. Cilvēki jūs vērtēs nevis pēc svara, bet pēc jūsu noskaņojuma un lietišķajām vai citām īpašībām. Un, kad vairs nenosodīsit sevi par nepilnību, svara problēma atrisināsies pati no sevis jūsu svars būs tāds, kādu vēlēsities. Bet tad jau jums būs gluži vienalga, kāds ir jūsu svars, lai tikai tas nekaitētu veselībai vai kādiem citiem jūsu plāniem. Novēlēsim Svetlanai sekmes grūtajā ceļā uz mīlestību pret sevi pašu!

15. vēstule

Aleksandr Grigorjevič! Liels paldies par Jūsu grāmatām. Es tās laiku pa laikam pārlasu un pašai par brīnumu katru reizi atrodu ko jaunu.

Strādāju nodaļā, kas nodarbojas ar pensiju un pabalstu piešķiršanu un izmaksu. Reiz pēc kārtējā

atvaĻinājuma apmeklētāju pieņemšanas laikā biju nonākusi tādā pāri plūstošas līdzjūtības stāvoklī, ka strādāju gandrīz ar asarām acīs. Man tik ļoti gribējās visus aplaimot un visiem palīdzēt, ka tiem, kurus nepaspēju pieņemt, apsolījos, ka viņus uzklausīšu citudien konkrētā laikā ārpus tam paredzētajām stundām, tādējādi nodarot pāri sev pašai, jo bija sakrājies pietiekami daudz kārtējo darbu. Sirds dziļumos pati ar sevi biju ļoti apmierināta un nosodoši raudzījos uz kolēģi, kura bez jebkādām ceremonijām aizcirta durvis "nepieņemtajiem" pensionāriem deguna priekšā. Cilvēki norādīja viņai uz mani kā atdarināšanas cienīgu paraugu un žēli lūdzās noteikt arī viņiem pieņemšanas laiku ārpus reglamentētajām stundām, citādi viņiem rindu vajadzēs ieņemt no jauna un pēc tam atkal stundām ilgi gaidīt. Kolēģe palika nelokāma. Viņas pensionāri, nodaļas telpas atstājot, bija visai nervozi noskaņoti.

Tieši pēc mēneša mūsu nodaļas vadībai piezvanīja no pilsētas administrācijas. Minēja tieši to datumu, kuru sakarā ar iepriekš teikto ļoti labi atcerējos. Izrādās, todien nebiju paspējusi pieņemt kādu kara invalīdu, kurš pārnācis mājās "sanervozējies" un nākamajā dienā nomiris. Viņam esot bijusi stenokardijas lēkme. Administrācija kategoriski pieprasīja: "Noskaidrot, kurš nepieņēma invalīdu, un atlaist no darba." Nācās rakstīt paskaidrojumu. Pagaidām vēl neesmu atlaista, pareizāk gan būtu teikt nelaime pagāja secen, pateicoties Jūsu grāmatām.

Es atzinu, ka nosodīju kolēģi un pārāk stipri vēlējos darīt labu. Tik stipri, ka viss iznāca otrādi.

Turklāt pati biju pārlieku salepnojusies par savu iejūtību un atsaucību.

Nedomājiet, ka man tā cilvēka nemaz nav žēl. Bieži atkārtoju: "Debesu valstība un mūžīgs miers Vladimiram. Piedod man. Varbūt tu nomiri ar aizvainojumu sirdī pret mani?" Tomēr nez kāpēc neuzskatu sevi par vainojamu viņa nāvē. Tieši todien cilvģku labā biju darījusi visu, ko spēju. Tikai nedomājiet, ka atkal sāku lielīties, visādi jau mēdz būt, savureiz gadījies gan kādam uzkliegt, gan strupi atbildēt. Kam negadās.

Jūsu grāmatas šķiet esam vienkāršas, taču patiesībā ir ārkārtīgi gudras. Turpetī mana vēstule tikai bērna šļupsti. Jūsu grāmatās cenšos atrast atbildi uz mokošo jautājumu: "Kā gan lai dzīvoju saskaņā ar sevi, ja sirds vai pušu plīst aiz žēluma pret māti, kura ir vientuļa, bieži slimo, taču dzīvot kopā ar mani, manu vīru un bērniem atsakās, baidīdamās mūs apgrūtināt?" Eju pie viņas divreiz dienā, savā mājā vairs neko nepaspēju izdarīt, mātes dēļ bērnus un vīru esmu atstājusi novārtā. Viņi, protams, to jūt un apvainojas. Tiesa, tagad gan sirds kļuvusi nedaudz mierīgāka. Aiz sava žēluma pret māmuļu esmu tā nomocījusies, ka reizumis uz viņu saniknojos un tad man kļūst vieglāk. Laikam taču meklēju izeju. Jūsu grāmatas māca domāt. Zemu noliecu galvu Jūsu priekšā. Ar nepacietību gaidu jaunas Jūsu grāmatas.

Situācijas diagnostika. Kā redzam, vēstules autore cenšas pati diagnosticēt savas idealizācijas un viņai tas gluži labi izdodas. Mēģināsim ari mēs vēlreiz paskatīties, kuras no Valentīnas idealizācijām tad kļuvušas par pamatu tik nepatīkamam "audzināšanas" procesam nomira viens no tiem pensionāriem, kuri bija atnākuši uz pieņemšanu tieši pie viņas. Varam vadīties precīzi pēc attiecīgajām vēstules rindiņām.

"… biju nonākusi tādā pāri plūstošas līdzjūtības stāvoklī, ka strādāju gandrīz ar asarām acīs" tātad ir bijuši spilgti izteikti pārdzīvojumi sakarā ar mūsu pasaules nepilnību, proti, pasaulē ir pārāk daudz trūcīgu, slimu un tamlīdzīgu cilvēku. Ja Valentīna tiktu pie teikšanas, viņa nu gan šo nepareizi iekārtoto pasauli pārtaisītu, kā nākas! Radītājam acīmredzot tam neatliek laika. Kā jau saprotat, tā ir tipiska dzīves, likteņa idealizācija.

"Man tik ļoti gribējās visus aplaimot un visiem palīdzēt, ka tiem, kurus nepaspēju pieņemt, apsolījos, ka viņus uzklausīšu citudien konkrētā laikā ārpus tam paredzētajām stundām, tādējādi nodarot pāri sev pašai…" Kā saprotat, tā ir tipiska savas pilnības idealizācija pat ja man pašai tas nāktu par ļaunu, nevaru pieļaut, ka citi par mani padomātu ko sliktu.

"… un nosodoši raudzījos uz kolēģi, kura bez jebkādām ceremonijām aizcirta durvis "nepieņemtajiem" pensionāriem deguna priekšā." Šeit parādās tā pati jau minētā pilnības idealizācija un cilvēku savstarpējo attiecību idealizācija nedrīkst taču cilvēkus tik rupji, bez jebkādas atvainošanās raidīt prom!

Dabiski, ka laika gaitā šo komplektu papildināja savas personiskās izcilības izjūta (lepnība). Rezultātā Augstākie spēki bija spiesti organizēt "audzināšanas" procesu tie kara veterāna dvēseli (kurai tik un tā bija laiks pamest ķermeni) no šīs pasaules atsauca tādā veidā, lai sagrautu Valentīnas ideju par to, ka viņa vienīgā visu dara pareizi, turpretī pārējie darbinieki pelnījuši tikai nosodījumu. Netiesā citus, lai pats netaptu tiesāts!

Tas nenozīmē, ka mēs iesakām, lai visi sociālo (kā arī jebkuru citu) dienestu darbinieki bezkaunīgi un nicinoši izturas pret saviem apmeklētājiem. Nebūt ne! Ir jāpalīdz cilvēkiem, par vecajiem un slimajiem ir jārūpējas, vienmēr ir jābūt pieklājīgam un tā tālāk. Var jau pastrādāt papildus, arī savā brīvajā laikā, ja ir jāpalīdz cilvēkiem. Taču nedrīkst nosodīt citus par to, ka viņi jūsu vērtību sistēmu neatbalsta! Palīdzība un papildu darbs tā ir jūsu paša izvēle, un priecājieties, ka spējat šo palīdzību sniegt un ar darbu tikt galā. Bet tādēļ jau nav jākļūst lepnam un nav pamata justies pārākam par citiem! Citādi Dzīve drīz vien paņems jūs aiz čupra un iegrūdis ar degunu tur, kur ne sevišķi labi ož. Lepnība parasti tiek iegrožota ar ļoti nepatīkamiem paņēmieniem, un labāk jau negaidīt, kad Dzīve tos liks lietā.

Vēl viena acīmredzama idealizācija izpaužas šajā Valentīnas frāzē: "…sirds vai pušu plīst aiz žēluma pret māti, kura ir vientuļa, bieži slimo, taču dzīvot kopā ar mani, manu vīru un^ bērniem atsakās, baidīdamās mūs apgrūtināt". Šķiet, ka māmuļa, vadīdamās pēc sava cilvēku savstarpējo attiecību ideāla (nav labi traucēt cilvēkiem dzīvot!), absolūti nespēj saprast Valentīnas argumentus par to, ka kopā dzīvot būs ērtāk. Māte stūrgalvīgi turas pie saviem maldiem un tādējādi aizkaitina meitu (kura pūlas šo aizkaitinājumu slēpt). Tas liecina, ka Valentīna idealizē cilvēku rīcības saprātīgumu viņa cenšas apelēt pie tāda cilvēka saprāta, kurš vadās pēc savas paša vērtību sistēmas. Ja šī pieeja netiks mainīta (Valentīna turpinās nosodīt cilvēkus par to, ka viņu rīcība nav saprātīga), arī situācija droši vien paliks nemainīga.

Tātad arī visādā ziņā brīnišķīgam un gādīgam cilvēkam var būt diezgan liels pārlieku nozīmīgo ideju komplekts, un Dzīve viņam piemēro atbilstošu "audzinošu" iedarbību komplektu tāpat kā cilvēkam, kurš neizceļas nedz ar savu godaprātu, nedz citām labām īpašībām. Diemžēl mūsu visgaišākās dvēseles tieksmes nereti mēdz transformēties par idealizācijām, un tad Dzīve attiecībā uz mums veic ne visai patīkamus pasākumus. Tas nebūt nenozīmē, ka jākļūst par sliktu cilvēku, nē taču! Palieciet tāds, kādam jums, pēc paša domām, ir jābūt! Tikai nesāciet nosodīt citus cilvēkus, kuriem ir citādi uzskati par dzīvi! Tad viss būs lieliski.

Taču par to plašāk parunāsim mazliet vēlāk.

Ar to arī beigsim izskatīt mūsu lasītāju aprakstītās situācijas. Varbūt atradāt kaut ko sev tuvu un, kā saka, likāt aiz auss. Taču dzīve ir daudzveidīga un nav iespējams paredzēt visas situācijas, ko tā mums var piespēlēt.

Šai nodaļai kopsavilkums nav nepieciešamas, jo nekāds principiāli jauns materiāls tajā nav ietverts.

11. nodaļa RĪKOJIETIES TĀ, KĀ CITIEM JĀRĪKOJAS ATTIECĪBĀ UZ JUMS

Tagad, kad esat iepazinušies gan ar karmiskās "audzināšanas" mehānismiem, gan paņēmieniem, kā no tās izvairīties, varētu rasties ideja, ka vislabākais cilvēks ir tas, kuram vispār nav nekādu ideālu. Tomēr gluži tā nav.

Cilvēks, kas neatzīst nekādas vērtības.

Cilvēks, kuram nav absolūti nekādu vērtību un ideālu, ir asociāls, jo netaisās ievērot normas, kas regulē dzīvi un cilvēku savstarpējās attiecības un ir vispāratzītas sabiedrībā, kurā viņš atrodas, vienalga, vai tā būtu reliģiska, komerciāla vai politiska organizācija vai pat-krimināls grupējums. Pat mūki un priesteri, kuru "trauka" līmenis parasti ir ļoti zems, gan paši savā starpā, gan kontaktos ar "pasaulīgajiem" cilvēkiem obligāti ievēro visai daudzus uzvedības noteikumus. Šādi uzvedības noteikumi pastāv jebkurā sabiedrībā, un tieši šo noteikumu dēļ tās locekļu savstarpējās attiecības ir ērtas un prognozējamas. Tāpat neviena sabiedrība nekad nesamierināsies ar faktu, ka atsevišķs tās loceklis nemaz nedomā turēties pie tajā pieņemtajām uzvedības normām.

Kā tad sauc cilvēku, kas ignorē visas viņa sabiedrībā atzītās vērtības? Visdrīzāk, tas ir superegoists, kurš domā tikai par sevi un sava mērķa sasniegšanai gatavs izmantot jebkādus līdzekļus. Droši vien arī jums dzīvē nācies sastapt cilvēkus, kurus apmēram tā varētu raksturot. Un droši vien viņi par sevi atstājuši nejau nu labāko iespaidu. Tomēr, kā saprotat, faktam, ka šāds cilvēks gadījies blakus, vajadzētu jums nevis izraisīt negatīvas emocijas, bet gan radīt vielu pārdomām.

Kāpēc viņš ir jums blakus? No vienas puses, jums ir jāsaprot, kāpēc šis cilvēks ienācis jūsu dzīvē un kādu mācību viņš jums dod. Un, kad šo cilvēku būsit izpētījis, jums pret viņu būs tāda attieksme, kas jebkādus negatīvus pārdzīvojumus gluži vienkārši izslēgs. Jūs negribat būt tāds, kāds ir viņš, taču tas vēl nav iemesls viņu nosodīt vai būt nemierā ar pasauli.

No otras puses, atteikšanās no negatīviem pārdzīvojumiem sakarā ar šo cilvēku nebūt nenozīmē, ka arī jums vajadzētu kļūt tieši tādam, kāds ir viņš. Jūs tikai pieļaujat, ka arī šādam cilvēkam ir tiesības dzīvot, un sakarā ar to jums nav nekādu izteikti negatīvu emociju. Tomēr jūs pats arī turpmāk savā dzīvē vadāties pēc tādiem noteikumiem un normām, kas ir tuvāki jūsu dvēselei. Tā jūs esat pieradis, tā jūtaties ērtāk, tā jūsu sabiedrībā ir pieņemts, un jūs negribat tikt no šīs sabiedrības izstumts.

Vienlaikus jūs analizējat, tieši kuras uzvedības normas vai no apkārtējiem cilvēkiem pārņemtās neapzinātās programmas padara jūsu dzīvi neērtu. Un gluži apzināti izlemjat, kā jums būtu labāk atstāt visu, kā ir, lai neatkristu nojums patīkamā kolektīva, vai arī uzmanīgi koriģēt savu vērtību sistēmu (vairs neņemt vērā itin visus vecāku padomus, vairs nepārdzīvot politiskos notikumus u.tml.), kaut vai pārvarot zināmu pretestību, ko izrāda apkārtējie cilvēki, un panākt, lai viņi jūs pieņem tādu, kāds turpmāk būsit. Proti, koriģētas tiek tikai tās normas, kuras traucē jums dzīvot, savukārt visas pārējās vērtības paliek nemainīgas.

Mūsu metodika proponē tieši tādu attieksmi pret dzīvi, neko vairāk!

Mūsu teorijas mērķis nav tādu superegoistu sabiedrības veidošana, kuri domātu tikai par sevi un cīņā par savu mērķu sasniegšanu liktu lietā jebkurus līdzekļus. Mēs nekad neesam teikuši, ka cilvēkam būtu apzināti jāignorē mūsu sabiedrībā pieņemtās vērtības un morāles normas, tādas kā palīdzība vājākajiem un slimajiem, gādība par vecākiem un bērniem, cieņa pret sirmgalvjiem un līdzīgas normas, kas regulē cilvēku savstarpējās attiecības. Mēs tikai sakām, ka nav vērts pārdzīvot, ja kāds cits šīs normas pārkāpj.

Ja kādas normas padara jūsu dzīvi neizturamu (radinieki pieprasa, lai jūs viņiem visiem palīdzat, taču tas novestu piejūsu biznesa sagraušanas),jums pašam jāizšķiras, kas iЈ.svarīgāk par katru cenu saglabāt agrākās attiecības vai arī koriģēt attiecīgo uzvedības normu tiktāl, ka tā vairs netraucē jūsu dzīvi. Taču par to mēs jau runājām.

Ja varat iejaucieties. Ja redzat, ka vispārpieņemtās uzvedības normas tiek pārkāptas (bērns ņirgājas par vecākiem vai otrādi, viens cilvēks nepārprotami krāpj vai pazemo otru cilvēku utt.), varbūt ir vērts iejaukties un ieviest kārtību. Tikai, to darot, nav ieteicams uzvedības noteikumu pārkāpēju pārlieku nosodīt. Ja ārējā plānā jūs viņam izsakāt stingru rājienu vai pat izsaucat policiju, iekšēji tomēr būtu vēlams nezvērot dusmās un pat mazliet just viņam līdzi. Apmēram tādā garā: "Nabadziņš, neviens tev nav mācījis, kā sabiedrībā jāuzvedas, un tagad šo kļūdu jau ir grūti labot! Bet būs vien man tas jādara." Protams, ja esat uz to spējīgs. Un, pat ja zināmu laiku jums bijuši stipri negatīvi pārdzīvojumi, tad vēlāk, kad situācija jau mazliet noregulējusies, būtu vērts attiecīgajam cilvēkam piedot un iekšēji izlūgties viņa piedošanu ar piedošanas meditācijas palīdzību. Tad jūsu "trauks" nepārpildīsies un dzīve jums sagādās prieku.

Rīkojieties tā, kā citiem jārīkojas attiecībā uz jums. Savā rīcībā varat vadīties pēc vispārzināmā noteikuma rīkojies tā, kā, pēc tavām domām, analoģiskā situācijā būtu jārīkojas citiem cilvēkiem attiecībā uz tevi. Bija iespēja palīdzēt vājākajam, bet tu to nedarīji vari būt drošs, ka līdzīgā situācijā pats nesaņemsi palīdzību. Necieni savus vecākus droši vien tavi bērni šo mācību apgūs un, kad būsi vecs, tāpat izturēsies pret tevi. Un tā tālāk.

Tāpēc, ja gribat izdarīt ko labu, tad dariet un negaidiet pateicību ne no viena un nekādā veidā. Jums prieku sagādāja jau paša labais darbs, ko tad vēl vajag? Priecājieties kaut vai par to, ka jums vispār ir iespēja citiem cilvēkiem palīdzēt! Ja gaidāt no viņiem pateicību par savu labo darbu, tas nozīmē, ka jūs idealizējat cilvēku savstarpējās attiecības, un cilvēki gluži vienkārši būs spiesti darīt neģēlības tāpēc, ka šī jūsu idealizācija ir jāsagrauj. Taču par to mēs jau runājām šīs grāmatas iepriekšējās nodalās.

Tas, taisnību sakot, arī ir viss. Sev raksturīgo idealizāciju konstatācija un atteikšanās no pārdzīvojumiem šo idealizāciju sagraušanas gadījumā tas nebūt neliecina nedz par totālu cinismu, nedz arī par mūsu sabiedrībā pieņemto uzvedības normu vai citu vispārcilvēcisku vērtību ignorēšanu. Drīzāk otrādi. Cilvēks, kas ir apmierināts ar dzīvi, centīsies panākt, lai arī citi cilvēki dzīvotu labāk. Nav taču grūti saprast, ka līksms un ar dzīvi apmierināts cilvēks nebūs rupjš, citus nekrāps un nepazemos un tā tālāk. Viņam tas nav vajadzīgs! Viņš priecājas par dzīvi un par to, ka var citiem izdarīt ko patīkamu! Tāpēc mūsu sistēma izved cilvēku ārā no pārdzīvojumu pasaules un vienlaikus veicina cilvēku savstarpējo attiecību uzlabošanos neatkarīgi no tā, cik brīnišķīgi ir viņu ideāli.

Bet tagad ir laiks izdarīt galīgo kopsavilkumu.

KOPSAVILKUMS

1.  Cilvēks, kurš ignorē visas sabiedrībā pieņemtās uzvedības normas un vērtības, izkrīt no sociuma. Tas, ka attīrāt savu "karmas trauku", nebūt nenozīmē, ka jums nav jāievēro jūsu sabiedrībā pieņemtie uzvedības noteikumi.

2.  Ja cilvēks ļaunprātīgi pārkāpj sabiedrībā pieņemtās uzvedības normas, varat veikt situācijas labošanai nepieciešamos pasākumus. Vēlams, lai, to darot, jums nebūtu stipru negatīvu emociju, vai arī pēc tam, kad konflikts ir izsmelts, jums jāveic piedošanas meditācija attiecībā uz pārkāpēju.

3.  Kontaktējoties ar citiem cilvēkiem, centieties pret viņiem izturēties tā, kā, jūsuprāt, viņiem analoģiskā situācijā būtu jāizturas pret jums.

4.  Cilvēks, kuram nav negatīvu pārdzīvojumu, priecājas par dzīvi un cenšas panākt, lai arī citiem cilvēkiem būtu labi.

CETURTĀ DAĻA IZVĒLAMIES DZĪVES POZĪCIJU

Kā un par ko mūs "audzina", mēs jau zinām. Kā savus smalkos ķermeņus attīrīt no uzkrātajiem grēkiem un līdz ar to izvairīties no "audzināšanas", ari zinām. Tagad derētu uzzināt, kā izvēlēties tādu dzīves pozīciju, lai šī "audzināšana" vairs nekad neatsāktos, bet, gluži pretēji, sāktos visu mūsu vēlmju īstenošanās.

Tātad pievērsīsimies otrajam priekšnoteikumam, kas jāievēro, lai cilvēka sadarbība ar saviem aizbildņiem Augstākajiem spēkiem būtu sekmīga. Pirmais priekšnoteikums, kā atceraties, ir šāds iemācīties pieņemt apkārtējo pasauli tādu, kāda tā ir. Un neļaut savai "pārdzīvojumu krātuvei" piepildīties virs 60 procentu līmeņa.

Otrais priekšnoteikums izvēlēties tādu dzīves pozīciju, kas ļaus jums, tiecoties uz nospraustajiem mērķiem, nepiepildīt savu "karmas trauku" vairāk par nepieciešamo līmeni. Tieši kāds šis nepieciešamais līmenis ir 60 vai 30 procentu, to izlemiet pats. Savukārt jautājums par to, kā uzvesties dzīvē, kad mūs pastāvīgi provocē uz dažādiem pārdzīvojumiem (sakarā ar valdību, cenām, darba algu, personisko dzīvi utt.), un tomēr šos pārdzīvojumus neuzkrāt, ir aplūkojams atsevišķi.

Tieši tāpēc mēs piedāvājam jums izvēlēties tādu dzīves pozīciju, kas apmierina gan jūs, gan Augstākos spēkus. Līdz ar to varēsit noslēgt augšējās caurules ventiļus un būt drošs, ka jūsu "krātuves" līmenis vairs nepaaugstināsies. Un tad vairs nebūs tālu arī līdz pilnīgai laimei tādā variantā, kā jūs to saprotat un iedomājaties.

Tātad aplūkosim vairākas atšķirīgas dzīves pozīcijas, kas var apmierināt jūsu "uzraugu".

1. nodaļa DZĪVE IR SPĒLE

Pirmo dzīves pozīciju, ko mēs jums piedāvājam "pielaikot" sev, lai izvairītos no pasaulīgo vērtību idealizācijas un "audzināšanas" procesa, kas no tā izriet, nosauksim tā "dzīve ir spēle".

Spēle mērķa sasniegšana. Šī pozīcija nozīmē, ka jums ir konkrēti mērķi un jūs tos pūlaties sasniegt, tomēr mērķu realizācijas procesu uztverat kā spēli. Kas tie par mērķiem, tas nav no svara. Tā var būt personiskā laime vai jauns kažoks, izdevīga līguma noslēgšana vai ārzemju brauciens, zinātnisks atklājums vai vasarnīcas būvēšana un tā tālāk. Jums ir mērķis, un jūs uz to tiecaties. Jūs tā sasniegšanas labad darāt visu, ko vien spējat, tomēr mērķis pagaidām nav sasniedzams. Lūk, tieši šeit tad arī Augstākie spēki jūs pārbauda vai tikai jūs neidealizējat savas spējas sasniegt mērķi un vai jums nav mērķa idealizācijas. Spēlmaņa pozīcija jums šādā situācijā var būt pat ļoti izdevīga.

Kādā ziņā? Tādējādi jums būs iespēja nepiešķirt pārlieku lielu nozīmi rezultātiem, ko dod jūsu pūliņi sasniegt mērķi (proti, neidealizēt mērķi un ar tā sasniegšanu saistītos plānus). Izdevās lieliski! Neizdevās diez kas nav, tomēr tādēļ jau nav jāpārdzīvo! Spēlē vienmēr kāds vinnē, taču iespējams arī zaudējums. Esiet jau iepriekš tam gatavs! Mēģiniet visas savas veiksmes uztvert kā pagaidu vinnestu, bet neveiksmes kā pagaidu zaudējumu. Turklāt spēlēt vajag azartiski, ar patiesu vēlēšanos, no visa spēka! Tikai lai nebūtu pārdzīvojumu tad, kad kaut kas neizdodas.

Piemēram, jums savā darbavietā neizdevās iegūt kāroto amatu tas nozīmē, ka šoreiz jūsu konkurents ir jūs apspēlējis. Taču nākamreiz viņam tas neizdosies, jo jūs pacentīsities viņu apspēlēt citā lauciņā, piemēram, centīsities ieņemt vēl augstāku amatu, bet… citā organizācijā.

Vai arī jums neveicas projekta īstenošana un esat iekritis parādos tātad šī nav jūsu spēle un vajag vai nu ātri vien mainīt spēles noteikumus (atteiktie^ no savām idealizācijām un negatīvajām iekšējām programmām un sākt rīkoties citādi), vai arī atzīt savu zaudējumu un mēģināt uzvarēt citā spēlē (citā projektā), kur Dzīvei nebūs iespējas jūsu vērtību sistēmu graut. Un tā tālāk jebkura zaudējuma gadījumā. Par vinnestiem bažīties laikam taču nav vajadzības.

Attieksme pret neveiksmēm. Šāda attieksme pret dzīvi ļauj krasi samazināt savas negatīvās emocijas (attiecībā uz sevi pašu, pasauli, partneriem utt.), kuru dēļ varat tikt pakļauts karmiskajai "audzināšanai".

Tādējādi spēlētājs var aktīvi un azartiski piedalīties visos uz mērķa sasniegšanu vērstajos procesos, taču savu zaudējumu viņš īpaši neņem pie sirds. Sak, zaudēju, nu un tad, nākamreiz atspēlēšos!

Tā ir ērta un efektīva dzīves pozīcija, pie kuras turas daudzi ierēdņi un uzņēmēji. Paskatieties uz veiksminiekiem mūsu valdības locekļiem! Viņi stājas amatā, lai gan jay_iepriekš zina, ka ilgi tajā nevarēs palikt. Un tomēr azartiski "spēlē" valsts vai nozares vadīšanas spēli, bieži vien gūstot lielu labumu paši sev. Jādomā, Augstākajiem spēkiem ir pilnīgi vienalga, kādā veidā jūs saņemat savus ienākumus: kā darba algu kasē, kā kukuli vai kādā biznesa darbībā gūto peļņu vai ari "privatizējot" daļu visas tautas īpašuma vai privātīpašuma. Svarīgi ir tikai tas, kādas šai sakarā būs jūsu emocijas un ko jūs idealizējat. Ja priecāsities par dzīvi un teiksit Augstākajiem spēkiem paldies par to, ka tie palīdzējuši īstenot jūsu vēlmes, viss būs lieliski. Ja kļūsit iedomīgs vai apvainosities, jums radīsies problēmas. Spēlmaņi, kā saprotat, nedrīkst ilgstoši nodoties pārdzīvojumiem, citādi pietrūks laika spēlei.

Šāda pozīcija, proti, ka "dzīve ir spēle", ir ļoti izplatīta attīstītajās valstīs, īpaši Amerikā. Rietumu biznesmeņi pret savu darbību gan izturas ļoti nopietni, taču vienmēr saprot, ka var ari zaudēt. Iekšēji viņi šim iespējamam zaudējumam ir gatavi un tāpēc ik bridi dzīvo viegli un ar pilnu atdevi.

Tādēļ, ja jūsu galvenais un vienīgais mērķis ir nauda, tad izvēlieties jebkuru spēli, kas ļaus to drīzāk iegūt. Un būs ļoti labi, ja, tiecoties šo mērķi sasniegt, jūs nepārkāpsit savas valsts likumus. Taču par jaunradi, kalpošanu cilvēkiem, sevis apliecināšanu, humānismu un citām augstām lietām gan uz laiku aizmirstiet. Kad būsit ticis pie naudas, tad varēsit pie šā saraksta atgriezties un izraudzīties no tā kaut ko mazāk ienesīgu, toties vairāk tīkamu savai smalkajai dvēselei.

Turpretī tad, ja jūsu mērķis ir sevis apliecināšana jaunradē, jums iespējami drīzāk jāatrod cita spēle, kuras ietvaros varēsit radīt ko jaunu, kaut arī pie lieliem ienākumiem tādā ceļā netiksit. Savienot naudu

>

un pašizteikšanos tā jau ir augstākās klases spēle, kurā ne visi spēlmaņi var piedalīties.

Spēles pazīmes. Tomēr spēle tas vēl nav viss, ko jūs dzīvē darāt. Spēlei ir savas specifiskas pazīmes, un galvenā no tām pilnīgi konkrēts mērķis, uz kuru tiecaties. Ja jūs gluži vienkārši kaut ko darāt automātiski, ieraduma vai nepieciešamības dēļ, tā nav nekāda spēle. Kad dodamies uz darbu, strīdamies ar kaimiņieni vai vīru, staigājam pa veikaliem, ejam ciemos, braucam uz vasarnīcu un tā tālāk, tā nav spēle. Tas viss gan var kļūt par spēli, tiklīdz gribēsit šai sakarā sasniegt noteiktu mērķi. Piemēram, jums ir ļoti svarīgs mērķis panākt paaugstinājumu darbā. Un jūs attiecīgi rīkojaties, lai šo mērķi sasniegtu. Piemēram, meklējat iespēju satikties ar firmas vadītājiem kādās viesībās un tur cenšaties, jau izmantojot personisku kontaktu, parādīt viņiem sevi vēlamā gaismā. Protams, šai gadījumā mēs nerunājam par ķildošanos zemā atalgojuma dēļ vai savu vadītāju kritizēšanu.

Ja jūs gluži vienkārši gaidāt paaugstinājumu un tikai apspriežat ar kolēģiem tā perspektīvas, tā nav spēle. Kas tad tas ir, to pastāstīsim nākamajā nodaļā.

Vispārpieņemtās spēles. Civilizētajās valstīs ir izstrādāta vesela virkne vispārpieņemtu noteikumu, kas regulē cilvēku uzvedību dažādās situācijās. Ir "biznesa spēles" noteikumi, ir vesels komplekss "džentlmenisku" īpašību, kādām jāatbilst cilvēka uzvedībai sabiedrībā, ir vispārpieņemtie ģimenes dzīves vai sievietes (vīrieša) mīlestības iekarošanas noteikumi un tā tālāk. Ja vēlaties kādā no minētajām spēlēm iesaistīties, jums jāievēro attiecīgie vispārpieņemtie noteikumi.

Piemēram, ja tā ir spēle "Tīrs bizness", tad pie šiem noteikumiem pieder prasība saglabāt neaptraipītu firmas vārdu un prestižu, laikā nomaksāt visus nodokļus, nodrošināt preču vai pakalpojumu augstu kvalitāti un tā tālāk. Ja notiek biznesa spēle "Ka tik nauda", tad var piekrāpt partneri vai valsti, atstāt bez līdzekļiem likumīgo mantinieku vai piesavināties svešu naudu, viltojot dokumentus vai elektroniskās kartītes. Nākamais šīs spēles posms būs mēģinājums izvairīties no taisnās tiesas un tā tālāk.

Katrs cilvēks pats izvēlas sev tīkamu spēli atkarībā no audzināšanas rezultātiem, stāvokļa sabiedrībā, personiskajiem mērķiem, pārliecības un tā tālāk.

Personiskā spēle. Spēle var būt kolektīva (piemēram, spēle "Tīrs bizness"), un tad jums jāievēro vispārpieņemtie noteikumi. Ja jums tas nepatīk, varat izdomāt savu personisko spēli, kuras noteikumus zināsit tikai jūs. Cilvēki varbūt jūsu rīcību nesapratīs vai pat apvainosies par to, bet tās ir viņu problēmas. Viņi domā, ka jūs spēlējat to pašu spēli, ko viņi, un saskaņā ar vispārējiem noteikumiem. Taču jums ir pavisam citi noteikumi, turklāt jūs šos noteikumus varat jebkurā brīdī mainīt.

Ierobežojumi. Uzsākot personisko spēli, jums jāpatur prātā viens ierobežojums: spēles gaitā jūs nedrīkstat pārkāpt galveno karalisko prasību. Kā gan tas iespējams? Ļoti vienkārši.

Piemēram, jūs esat nolēmis spēlēt spēli "Mīlestība" un nododaties šīm jūtām ar tik lielu degsmi, uz kādu vien esat spējīgs. Ja spēles rezultātiem piešķirat pārlieku lielu nozīmi, tad saskaņā ar galveno karmisko prasību jūsu "uzrauga" pienākums ir visu organizēt tā, lai otrs spēles dalībnieks uz jūsu degsmi neatbild. Vienkāršāk sakot, jūs nemīl.

Pēc spēles noteikumiem jums šādā situācijā ir vai nu jāatzīst sava sakāve šajā posmā un jāpāriet uz nākamo posmu, vai arī jānomaina spēle.

Aplūkosim notikumu attīstības pirmo variantu. Apzinājies savu sakāvi, jūs izlemjat, kas, vadoties pēc reālajiem apstākļiem, būtu darāms tālāk. Piemēram, jūs nemīl tāpēc, ka jūsu izredzētā cilvēka sirds pieder citai (citam). Šajā gadījumā jūs varat pagaidīt, kad šī sirds atbrīvosies no pašreizējās mīlestības pinekļiem, un tad no jauna mēģināt to iekarot. Taču jāņem vērā, ka gaidīšana var ļoti ieilgt (līdz pat nākamajai dzīvei), turklāt šai gaidīšanas laikā jācenšas nepieļaut, lai jūsu "pārdzīvojumu krātuve" pārlieku piepildītos.

Ļoti liela nozīme ir tam, kādu iekšējo pozīciju jūs gaidīšanas laikā ieņemsit. Ja gluži vienkārši gaidīsit un pats paliksit it kā slēpnī, cerot uz piemērotu brīdi uzbrukumam, tad viss būs lieliski. Jūsu noskano-

7 j

jums būs labs, un pastāvīgie spēlmaņa pavadoņi možums un azarts jūs nepametīs. Vinnests jums ir tikpat kā garantēts.

Ja turpretī sāksit skumt un bēdāties par to, ka negūstat pretmīlu, tā jau būs cita spēle, kura saucas "Nelaimīga mīlestība". Šīs jaunās spēles ietvaros jūs sevi uzskatīsit par visnelaimīgāko un visdziļāk aizvainoto cilvēku, respektīvi, jūs nepārprotami būsit apvainojies uz dzīvi. Tā ir acīm redzami kļūdaina pārliecība, un tā tiks labota ar parasto paņēmienu tiks gādāts, lai jums kļūtu vēl sliktāk un jūs beidzot saprastu, ka neatbildēta mīlestība nepavisam nav tas ļaunākais, kas mūsu pasaulē var būt.

Analoģisku spēli ar kļūdainu pārliecību sarīkot ir ļoti viegli. Neizturējāt konkursu un līdz ar to neesat iestājies institūtā, un nu sākat sūkstīties: "Kāpēc gan es esmu tik nelaimīgs (vai neapdāvināts)!" Nepratāt īstenot savu biznesa projektu un tādēļ esat iekritis parādos lūk, jums spēle "Man dzīvē laimes nav" un tā tālāk.

Tie visi ir spēles "Esmu pats nelaimīgākais (pats lielākais neveiksminieks, visnemīlētākais, visnetalantīgākais)" varianti. Šīs spēles pamatā ir kļūdaina pārliecība un kaut kādu savu īpašību idealizācija (šajā gadījumā tādā nozīmē, ka jums šo īpašību trūkst). Par šādām spēlēm jūs tiksit "pārmācīts", turklāt visai bargi.

Tāpēc nedrīkst spēlēt tādas personiskās spēles, kuru gaitā jūsjutīsities aizvainots, nelaimīgs, nabadzīgs un ļausities citām tamlīdzīgām negatīvām domām un jūtām. Spēlei vienmēr ir jāvainagojas ar uzvaru un pozitīvām emocijām, un neveiksmes tajā ir tikai pagaidu atkāpšanās, kuras laikā jūs nezaudējat nedz azartu, nedz pozitīvās emocijas.

Vispārpieņemtie noteikumi. Ja sadomāsit personiskās spēles gaitā mainīt tās noteikumus, tā jums varētu būt ļoti ērta pozīcija, taču to izdarīt nemaz nav tik vienkārši. Ir vispārpieņemti noteikumi, un tie jāievēro ikvienam cilvēkam. Piemēram, ir Kriminālkodekss, kas ierobežo mūsu personiskās spēles iespējas, tā nedrīkst nepakļauties sabiedrības iedibinātajiem augstāka līmeņa noteikumiem.

Tomēr, kā rāda dzīve, daudzi cilvēki Kriminālkodeksa noteikumus neatzīst. Jūs arī varat mēģināt tā rīkoties. Tikai tad skaidri jāapzinās, ka līdz ar to jūs iesaistāties spēlē "Kurš viltīgāks?" un pretējā puse šajā spēlē būs Iekšlietu ministrijas iestādes, nodokļu inspekcija vai policija un tā tālāk. Ja esat pārliecināts par savu uzvaru, ņemiet karogu un uz priekšu! Ja zaudēsit, tad gan nevienu nevainojiet tā taču bija jūsu personiskā izvēle.

Firmas noteikumi. Tieši tāpat arī jebkurā firmā un uzņēmējsabiedrībā ir savi iekšējie spēles noteikumi. Attiecībā uz lielām un jau ilgi pastāvošām organizācijām to sauc par korporatīvo kultūru. Ja gribat strādāt firmā, jums jāievēro tur pieņemtie noteikumi. Jūs gan varat rīkot savas personiskās spēles, taču tās nedrīkst pārkāpt noteikumus, kas pieņemti šajā firmā un regulē tās darbinieku uzvedību un savstarpējās attiecības. Pretējā gadījumā firma jūs vienkārši izspļaus. Mazajās firmās vadītājs vai īpašnieks bieži vien spēlē spēli "Es esmu saimnieks, bet tu gan esi dīvainis", savukārt darbinieku iemīļotā spēle saucas "Pierādi" (piemēram, kur palikusi nauda).

Praktizēšanas sfēra. Atrodoties spēlmaņa pozīcijā, cilvēks var sev izvirzīt jebkādus mērķus un, liekot lietā visu savu enerģiju, censties tos sasniegt. Te derēs gandrīz vai visi līdzekļi, ja tikai jūs nesākat sevi par to lietošanu nosodīt (un nenonākat konfliktā ar ierobežojošiem augstāka līmeņa noteikumiem). Šāda pozīcija piemērota enerģiskiem, azartiskiem, par sevi pārliecinātiem cilvēkiem, kas savu mērķu sasniegšanas labad ir gatavi riskēt. Tā vairāk piemērota uzņēmējiem, nevis ierēdņiem vai lielu firmu nodaļu vadītājiem. Lai gan katram likumam ir savi izņēmumi.

Ceram, ka esat jau noteicis, vai jums pašam dzīvē i r konkrēti mērķi un vai ir vērts kļūt par spēlmani, kaut vai uz laiku. Ja atbilde ir jā, tad uz priekšu!

Bet mēs pagaidām izdarīsim pirmo (šajā daļā) kopsavilkumu.

KOPSAVILKUMS

1. Pirmā dzīves pozīcija, kas ļaus cilvēkam neidealizēt pasaulīgās vērtības, formulējama tā: dzīve ir spēle.

2.  Šī pozīcija paredz, ka cilvēks, tiecoties uz savu mērķi, iekšēji ir gatavs zaudēt un tāpēc nebūs apvainojies uz dzīvi, ja šāds zaudējums viņu piemeklēs. Viņš gluži vienkārši mēģinās vinnēt nākamajā raundā (puslaikā, posmā utt.).

3.  Šīs pozīcijas īpatnība ir tāda, ka to var izmantot azartiski, enerģiski cilvēki, kas neatlaidīgi cenšas sasniegt savu mērķi, tas ir, tādi cilvēki, kuri noskaņoti pārkāpt galveno karmisko prasību.

2 . nodaļa DZĪVE IR CIRKS

Jūs jau esat iepazinies ar vienu dzīves pozīcijas variantu, kas neļaus jums, tiecoties sasniegt nospraustos mērķus, pārpildīt savu "karmas trauku". Taču šī pozīcija nebūt ne vienmēr ir izmantojama, turklāt tā vairāk piemērota risku mīlošiem un enerģiskiem cilvēkiem. Ja pēc rakstura neesat tik azartisks un jums piemīt zināma nosliece uz apceri vai pārdomām, tad jums varbūt tuvāka būs otra pozīcija: dzīve ir cirks.

Šīs pozīcijas formulējums atgādina visiem zināmo aforismu: "Dzīve ir teātris." Varētu teikt arī tā, taču mēs apzināti akcentējām kritisko aspektu. Daudziem iespēja kļūt par aktieri teātrī var likties pievilcīga. Bet par klaunu cirkā? Turklāt mūsu dzīve ne tuvu nav teātris. Tas ir viens vienīgs cirks, un mēs tajā spēlējam galveno klaunu lomas. Tikai paši to nesaprotam un tāpēc mēdzam apvainoties gan par šo, gan par to.

Dzīve ir izrāde arēnā. Lai ieņemtu šādu pozīciju, jāpiekrīt, ka itin viss, kas notiek dzīvē, ir klaunāde cirka arēnā. Cilvēki ir klauni, un katrs ākstās pēc sava prāta. Viens apvainojas, otrs skumst, trešais

aicina sev līdzi, ceturtais uzvedas kā bezkauņa un > j

tā tālāk. Kāpēc viņi visi tā rīkojas, nav zināms, parasti nekādu pārdomātu mērķu viņiem nemēdz būt. Jo vairāk emociju un azarta cilvēks ieliek saskarsmē ar citiem cilvēkiem, jo augstāks ir viņa kā klauna profesionālais līmenis. Vairumam cilvēku visa dzīve ir viena vienīga klaunāde tik aktīvi un azartiski viņi pāriet no vienas lomas nākamajā: kādu māca dzīvot vai lamā, nīst vai apsūdz, paši raud vai mokās greizsirdībā un tā tālāk, ne brīdi neaizdomādamies, kāpēc un kam tas viss ir vajadzīgs.

Dalībnieka pozīcija. Vispār visa šī spilgtā un emocionālā dzīve noris arēnā. Bet jūs sēžat skatītāju zālē un notiekošo vērojakJūs varat smieties vai just līdzi tam, kas notiek, taču iekšēji esat no šīs darbības attālināts, tas viss nav jūsu.

Šāda pozīcija ļauj nepiešķirt pārlieku nozīmi nekādām pasaulīgajām vērtībām jūs taču esat tikai vērotājs. Tomēr atrasties skatītāju zālē tā bija jūsu apzināta izvēle. Ja uzskatīsit par vajadzīgu piedalīties kādā "izrādē" (mīlestība, amats, liela alga utt.), droši varat kāpt arēnā, aktīvi iesaistīties kārtējā darbībā un censties sasniegt savu mērķi. Piedalieties izrādē "Dzīve ir spēle", ja vēl savu mērķi neesat sasniedzis. Kad tas būs sasniegts, atgriezieties skatītāju zālē. Tikai neļaujiet nevienam sevi ar varu ievilkt arēnā un iesaistīt izrādē.

Nokāpjot arēnā, jābūt uzmanīgam. Nokāpt arēnā, pat ja tas nepieciešams savu mērķu sasniegšanai, tā nebūt nav tik vienkārša lieta. Te vajadzīga īpaša kontaktēšanās tehnika. Paskaidrosim to ar piemēra palīdzību.

Iedomājieties milzīgu laukumu (arēnu), kur vienlaikus tūkstošiem klaunu līksmi klaigā un lamājas, raud un smejas, apskaujas un kaujas, bēdājas un priecīgi lēkā, kaut kur skrien vai arī iet klāt visiem pēc kārtas un katram izklāsta savas sirdssāpes. Kāpēc viņi visu to dara, neviens nezina. Arī viņi paši nezina.

Jūsu mērķis atrodas laukuma pretējā pusē. Lai to sasniegtu, jums vajadzēs nokāpt arēnā un izspraukties garām milzum daudziem klauniem. Turklāt ikviens no tiem centīsies jūs iesaistīt savā izrādē likt jums paraudāt vai pasmieties, palēkāt vai izkauties un tā tālāk. Viņi jūs ķerstīs aiz pogām vai aiz drēbēm, atzīsies jums mūžīgā mīlestībā vai nāvīgā naidā, sauks sev līdzi uz zelta kalniem vai politiskām kaujām. Vispār jebkādā veidā traucēs jums sasniegt mērķi.

Bet mērķa sasniegšana ir atkarīga tikai no diviem trim klauniem. Tieši tie šajā pūlī ir jāsameklē un tiem "jāpiespēlē" varbūt kopā ar viņiem jāpalēkā vai jāuzdzied, jāapspriež politiķu rīcība vai jāiedzer pa mēriņam, jānāk klajā ar drosmīgu priekšlikumu vai jādod mājiens par savu pazīšanos ar "Ivanu Ivanoviču". Tad viņi palīdzēs jums īstenot jūsu mērķi tas ir tieši viņu varā.

Kuri ir šie cilvēki un kas viņiem vajadzīgs, tas jāizskaitļo (vai jāuzmin) jums pašam. Ja jums tas izdosies, mērķis sasniegts. Taču jums jāpiedalās izrādē tikai kopā ar tiem klauniem, no kuriem atkarīgs jūsu lietas iznākums! Ja sāksit reaģēt uz visu pārējo klaunu uzmākšanos, mērķis paliks nesasniedzams, jo visus savus spēkus, laiku un gribu būsit iztērējis, piedalīdamies jums nemaz nevajadzīgās izrādēs. Tā ka, ejot uz savu mērķi, esiet uzmanīgs! Pareizi izraugieties tos, no kuriem atkarīgs jūsu lietas iznākums. Uz visiem pārējiem nereaģējiet (protams, ciktāl tas iespējams).

Tieši tāda uz mērķa sasniegšanu vērsta taktika jums ļaus mazliet piedalīties kopējā izrādē, bet visu pārējo laiku jūs pavadīsit tribīnēs.

Nosakiet, kur jūs atrodaties. Bet kā tad noteikt, vai jūs esat arēnā vai tribīnē? Ļoti vienkārši! Ja esat ar kaut ko neapmierināts, ar kādu strīdaties vai kādu nosodāt, tad jūs jau atrodaties arēnā un piedalāties kopējā izrādē! Ja jums tas patīk, izklaidējieties vesels, cik vien tīk! Tikai neaizmirstiet, ka tas viss ir izrāde, bet jūsu īstā vieta ir skatītāju tribīnē.

Iepriekšējā nodaļā mēs"atzīmējām, ka par piedalīšanos spēlē liecina noteikts mērķis, uz kuru jūs tiecaties. Ja mērķa jums nav, bet jūs tik un tā kaut kur skrienat, pārdzīvojat, nervozējat, priecājaties vai skumstat, tad jūs atrodaties tieši cirka arēnā. Jums līdzās var būt spēlmaņi, kuri tiecas uz saviem mērķiem. Taču jums mērķa nav, tāpēc spēlmanis jūs neesat. Jūs esat klauns arēnā un piedalāties kopējā izrādē, lai cik ari aizvainojoši šis apgalvojums skanētu.

Pielaikojiet savu āksta cepuri. Tā kā jūs aktīvi piedalāties cirka izrādē, jums noteikti ir kaut kāda loma un galvā tai atbilstoša cepure. Patiesību sakot, jums var būt daudzas cepures, un katrā konkrētā gadījumā jūs liekat galvā tam visvairāk piemēroto.

Kādas cepures jums var būt? Nu taču visdažādākās! Ja jūs zināt, kādai ir jābūt ģimenes dzīvei, bet jūsu tuvinieki (vīrs, bērni vai vecāki) šim modelim neatbilst un jūs to pārdzīvojat (ģimenes dzīves idealizācija), tad uz jūsu cepures spoži staro uzraksts: "Priekšzīmīgs ģimenes cilvēks". Ja jūs visus mācāt, kā viņiem jāuzvedas (proti, jums ir atvērts ventilis "apkārtējās pasaules kontrolēšana"), uz jūsu cepures ir lasāms apmēram kaut kas tāds: "Mācu visus dzīvot" vai "Totālā kontrole". Ja jūsu bērni nemācās un neuzvedas tā, kā jūs uzskatāt par vajadzīgu, un jums pastāvīgi rodas konflikti ar viņiem, jūsu cepuri rotā uzraksts: "Diženais pedagogs". Ja jūs gluži negaidot pametis vīrs vai mīļākais un nu jūs tīksmināties ar savām bēdām, nemaz nemeklējot notikušā cēloņus, uz jūsu cepures lepni staro norāde: "Nelieša upuris". Ja jums ir pastāvīgi pārdzīvojumi sakarā ar vecākiem, kuri visu laiku iejaucas jūsu personiskajā dzīvē, tad uz jūsu galvas, zvārgulīšiem šķindot, slejas āksta cepure ar uzrakstu: "Terora upuris". Ja jūs visu laiku uzbāžaties citiem cilvēkiem ar savu palīdzību neatkarīgi no viņu vēlēšanās un vajadzības, jūsu cepuri grezno uzraksts: "Māte Terēza" vai "Vispārējais labdaris". Ja jūs, skatīdamies pa televizoru ziņu raidījumus, mūždien šķendējaties par varas iestādēm, uz jūsu galvas ērti iekārtojusies cepure ar uzrakstu: "Lielais politiķis". Visbeidzot, ja jūsu dzīve ir ne visai priecīga un dvēseli plēš pušu aizvainojums uz šo dzīvi, neapmierinātība ar sevi pašu vai citiem cilvēkiem, uz jūsu cepures līksmi mirdz uzraksts: "Svētais moceklis".

Vispār uzraksti var būt dažnedažādi. Jūsu uzdevums ir saprast, tieši kura cepure aicinoši māj ar zvārgulīšiem uz jūsu pusi tajā vai citā gadījumā. To saprast nemaz nav grūti. Tātad vispirms jūs aktīvi piedalāties izrādē tas ir, lamājaties, apvainojaties, nosodāt un tā tālāk. Mēs iesakām pēc kāda laiciņa nākt pie prāta un pacensties apjēgt, kādu lomu jūs attiecīgajā izrādē spēlējāt, kas bija rakstīts uz jūsu un kas uz jūsu oponenta cepures.

Ja oponenta nav un jūs nosodāt tikai pats sevi par kaut kādām kļūdām, nepilnībām vai vēl ko citu, tad, jādomā, jūsu cepuri rotā uzraksts: "Es esmu sliktāks par visiem" vai "Man dzīvē laimes nav". Neaizmirstiet kaut vai retumis papurināt cepuri, lai zvārgulīši šķind līksmi un aicinoši.

Noskaidrot, kā tad īsti saucas loma, kuru jūs kā klauns spēlējat, tas ir ļoti labs paņēmiens, kā devalvēt situāciju, kas jums patlaban izraisa vētrainas emocijas. Izskatīsim dažus šā paņēmiena izmantošanas piemērus.

Piemēram, jūs atnākat uz darbu un pēkšņi uzzināt, ka jums dots uzdevums izdarīt to, kas īstenībā jādara pavisam citam darbiniekam. Pēc dažām pārdzīvojumu pilnām minūtēm (saprātīguma idealizācija) jūs paķerat lapu ar nelaimīgo uzdevumu un, niknumā zvērodams, traucaties uz priekšnieka kabinetu noskaidrot attiecības. Taču pa ceļam jūs attopaties un saprotat, ka jau atrodaties cirka arēnā un uz jūsu klauna cepures lepni staro uzraksts: "Cīnītājs par taisnību". Jums sanāk smiekli, jūs atgriežaties savā vietā un nu jau gluži labā noskaņojumā cenšaties atrisināt konkrēto jautājumu. Jums par brīnumu izrādās, ka tas pats otrais darbinieks jau ir noskaidrojis, kam kļūdas dēļ uzticēta šī viņam tik svarīgā lieta.

Vai, piemēram, jūs esat vadītājs un jums ir reti nesaprātīgi padotie. Nevienu uzdevumu viņi nespēj izpildīt, kā nākas. Pat ja jūs to esat izskaidrojis soli pa solim, viņi tik un tā pamanās kaut ko salaist grīstē. Tā arī šodien jūs noskaidrojāt, ka viņi atkal kaut ko nav izdarījuši vai ir izdarījuši nepareizi, un atkal niknums uzbango jūsu krūtīs (apkārtējās pasaules idealizācija). Jums sanāk smiekli, un jūs saprotat, ka laikam gan jāmēģina mainīt stilu, kādā kontaktējaties ar darbiniekiem, ka viņi jāuztver nevis kā jūsu rīkojumu izpildei paredzētas tipveida skrūvītes, bet gan kā cilvēki, katrs ar savām individuālajām spējām un interesēm. Atbilstoši šīm atšķirīgajām īpatnībām tad arī jāatrod katram sava pielietojuma sfēra. Un galu galā izrādās, ka jūsu darbinieki ir talantīgi un spējīgi cilvēki, ar kuriem kopā var kalnus gāzt un sasniegt jebkuru mērķi.

Vai, piemēram, jūs, pārnācis no darba mājās, konstatējat, ka bērns atkal nav izmācījies (nav sakārtojis istabu, nav pagatavojis vakariņas utt.). Jūs kārtējo reizi sadusmojaties, taču itin drīz apjēdzat, ka atkal esat klauns. Uz jūsu cepures, kas jau ir krietni nobružāta, katru dienu taču tiek valkāta! vīd pabalojis, taču vēl gluži labi salasāms uzraksts: "Diženais audzinātājs" (ja skaļi kliedzat un baraties), "Svētais moceklis" (ja gluži vienkārši klusuciešot pārdzīvojat, jo esat zaudējis cerības situāciju mainīt) vai arī "Tu man vēl kļūsi par cilvēku", ja par katru cenu gribat panākt, lai jūsu bērna dzīve būtu daudz labāka nekā jūsējā (un tieši tāpēc tik uzcītīgi gandējat viņam bērnību). Jums sanāk smiekli un negribas atkal kļūt par klaunu. Jūs ļaujat sev atslābināties, un izrādās, ka bērns uz rītdienu uzdotos mājas darbus sagatavojis jau pirms divām dienām. Un tā tālāk.

Pakariet savas cepures uz vadža. Tātad visa mūsu dzīve no sākuma līdz galam ir klaunāde, bet ko tad lai dara? Izeju atrast nemaz nav tik grūti.

Ja atsauksit atmiņā savu dzīvi pēdējo gadu laikā, varēsit viegli noteikt, kuras cepures jums ir vispierastākās un visbiežāk lietotās. Tad domās radiet varen skaistu vadzi. Visas cepures iztīriet, zvārgulīšus nospodriniet un pēc tam pakariet cepures uz vadža lai glabājas mūžīgi! Un, ja laiku pa laikam ievērosit, ka atkal jums galvā ir kāda cepure un'jūs pats aktīvi piedalāties cirka izrādē, tad mierīgi, bez kādiem pārdzīvojumiem atgriezieties skatītāju zālē un pakariet cepuri uz vadža.

Mūsu pieredze liecina pat tas, ka cilvēks gluži vienkārši apzinās, kādas cepures pats valkā, bieži vien palīdz viņam tikt vaļā no idealizācijām.

Esiet un palieciet skatītājs. Proti, mēs piedāvājam jums pāriet no arēnas uz skatītāju tribīni.

Ja atrodaties tribīnē, tas nepavisam nenozīmē, ka jums ir tikai jāvēro notiekošais un nekas nav jādara. Nebūt ne. Jūs pildāt visus uzvedības noteikumus ejat uz darbu, sastādāt rīcības plānus un tos īstenojat, gatavojat dokumentus, rīkojat pārrunas, baraties ar piegādātājiem vai partneriem, pieprasāt, lai bērni izpilda mājas darbus, un tā tālāk. Taču to visu jūs darāt bezkaislīgi, notikumos neiesaistoties emocionāli, it kā notiekošo vērotu no malas. Šāda pozīcija jums ļaus nepiešķirt pārlieku nozīmi nekādiem jūsu dzīves notikumiem un līdz ar to ari nepaaugstināt sava "karmas trauka" līmeni.

Minēsim šādas uzvedības piemēru. Pieņemsim, ka esat mazas nodaļas vadītājs un jums līdz noteiktam termiņam jāiepērk noteikta prece (piemēram, linolejs grīdas remontam). Taču pēkšņi kļūst skaidrs, ka nojums neatkarīgu apstākļu dēļ līdz noteiktajam termiņam šo uzdevumu izpildīt nav iespējams. Piemēram, samaksai nepieciešamā nauda tiks saņemta tikai pēc mēneša vai vajadzīgās faktūras linolejs veikalā būs tikai pēc trim nedēļām. Tieši šādā situācijā var noteikt, kur jūs atrodaties arēnā vai tribīnē. Ja jūs pārdzīvojat, rājaties un visiem, kas vien to vēlas dzirdēt, sūdzaties par savām problēmām, tad esat arēnā. īstenībā taču nedz ar pārdzīvošanu, nedz vaimanām situāciju labot nav iespējams. Jebkurā gadījumā ir jāpaiet noteiktam laikam, un jūs varat vai nu šo situāciju uztvert kā objektīvu realitāti un mierīgi gaidīt notikuma atrisinājumu, vērojot apkārtējo dzīvi, vai arī gaidīt to pašu notikumu un turklāt vēl pārdzīvot, strīdēties vai pat dzert nomierinošas tabletes, tas ir, aktīvi piedalīties arēnā notiekošajā izrādē. Otrajā gadījumā jūsu "trauka" līmenis neizbēgami celsies.

Atšķirība no absolūtās aizsardzības. Mēs gribētu īpaši uzsvērt, ka pozīcija "dzīve ir cirks" stipri atšķiras no pozīcijas "absolūtā aizsardzība", kura ir vērsta pret cita cilvēka uzbrukumiem un kuru psihologi ieteic izmantot sarežģītās dzīves situācijās.

Faktiski jau pāriet uz "absolūto aizsardzību", tas ir, nelikties zinis ne par kādām pretenzijām, uzbrukumiem vai apvainojumiem, cilvēks var arī bez jebkādas psihologu palīdzības. Tā notiek ģimenēs, kad viens no laulātajiem ir pārlieku valdonīgs un nemitīgi māca otram laulātajam, kas tam jādara un kā jādzīvo. Ja šīs pamācības tiek izteiktas ļoti emocionāli vai aizskaroši, reakcija uz tām var būt dažāda. Vistipiskākais veids ir atbildēt tādā pašā garā, taču tas ne vienmēr dod kāroto mieru.

Dažkārt otrs laulātais sāk dzert vai pāriet uz absolūto emocionālo un mentālo aizsardzību, tas ir, neliekas ne zinis par visām pretenzijām, uzbrukumiem vai apvainojumiem. Šī reakcija ir ļoti līdzīga mūsu piedāvātajai pozīcijai "dzīve ir cirks", taču tai ir arī savas būtiskas īpatnības.

Šādā aizsardzības pozīcijā ir ļoti svarīgi, kas reāli notiek cilvēka galvā. Ja viņš patiešām spējis pilnībā atslēgties un, ārēji nereaģējot ne uz kādām pretenzijām un uzbrukumiem, iekšēji, pie sevis, domās tikai nosmej: "Mels, mels, melša, kas tās melšas klausīs," tad viss ir brīnišķīgi. Cilvēks nav apvainojies uz dzīvi, viņa "karmas trauks" nepildās.

Diemžēl biežāk mēdz būt citādi. Vienā gadījumā uzbrucējam periodiski izdodas atrast aizvien jaunas vārīgās vietas un aizsardzību caursist. Rezultāts ir emociju uzliesmojums, pretenzijas, klaigas un tā tālāk. Kā jau saprotat,-līmenis "karmas traukā" šajā gadījumā mainās.

Cits variants cilvēks ir noslēdzies un ne uz kādiem vārdiskiem uzbrukumiem nereaģē. Ārēji viņš pat var izskatīties pēc bezjūtīgas pagales. Turpretī viņam iekšā plosās emociju vētra, viņa prāts ir sasprindzināts un domās veido dažādus modeļus par tematu kā viņš atbildētu uz pretenzijām, protams, ja vien gribētu to darīt. Šis aizsardzības variants diemžēl ir saistīts ar diezgan būtisku "pārdzīvojumu krātuves" pildīšanos. Tāpēc, lai gan jau ir pietiekami daudz ārējo problēmu, šā cilvēka "uzraugs" "audzinošā" nolūkā tām pievienos vēl arī iekšējas problēmas. Ļoti iespējams, ka šāda aizsardzība novedīs pie asinsspiediena svārstībām, sirds un asinsvadu slimībām, bet varbūt arī pie kaut kā vēl ļaunāka. Cilvēks iekļuvis slazdā gan no ārpuses vieni vienīgi skandāli, gan iekšienē kaudze slimību. Šķiet, tas ir tiešs ceļš uz to, ka ekskursija uz Zemi beigsies pirms termiņa.

Ko tad darīt, vai no šādas situācijas ir kāda izeja? Kā mums šķiet, cilvēkam, kas apguvis "absolūto aizsardzību", ļoti labi var noderēt pozīcija "dzīve ir cirks" (protams, ja viņš pratīs attīrīties no agrāk uzkrātajiem pārdzīvojumiem). Viņa vieta ir skatītāju zālē. Obligāti jāsaprot: ja pat ne ārēji, bet kaut vai tikai iekšēji ļaujat vaļu emocijām, jūs atrodaties cirka arēnā un ākstāties kopā ar visiem citiem klauniem. Tāpēc centieties savu prātu iedzīt alā un visu laiku palikt skatītāju zāle, lai no attāluma vērotu, kas arēnā notiek.

Jūs tiksit vilkts uz arēnu. Droši vien jūsu vīrs (sieva, priekšnieks utt.) visādi centīsies jūs aizvilkt uz arēnu, lai arī jūs piedalītos kopējā izrādē. Viņš taču bez jums jūtas tik vientuļš!

Jūsu uzdevums ir neļaut sevi ievilkt arēnā. Varat pat iztēloties, ka attiecīgais cilvēks visu laiku tur rokā arkānu. Tiklīdz kaut uz mirkli zaudēsit modrību, viņš jums uzmetīs arkānu un ievilks jūs pie sevis arēnā. Jūs varat spārdīties kā neiebraukta ķēve, taču no arkāna glābiņa nav. Ja jau esat notverts, tad katrā ziņā jūs ievilks arēnā un piespiedīs ākstīties kopā ar visiem.

Tāpēc jūsu uzdevums tiekoties (vai pat runājot pa telefonu) ar šo cilvēku, paturēt prātā arkānu un neļaut to sev uzmest. Tas nemaz nav tik sarežģīti. Piemēram, iztēlojieties, ka jūsu oponents visu laiku nēsā sev līdzi saritinātu arkānu un, tiklīdz jūs ierauga (vai tikai saklausa), tūdaļ pat arkānu atritina un sāk to griezt, cenšoties apmest jums ap kaklu. Jūsu uzdevums ir neļaut sevi savaņģot. Ja domās skatīsit savu oponentu šādā situācijā, tad viņam nekas neizdosies, jūs paliksit iekšēji mierīgs jebkuros apstākļos.

Šā paņēmiena rezultāts būs brīnišķīgs jūs visu laiku būsit un paliksit skatītājs, un jūsu "karmas trauks" nepapildināsies.

Izmantojuma sfēra. Tūlīt gan jāteic, ka ieteiktā dzīves pozīcija nebūt ne visiem der. Vislabāk tā piemērota mājsaimniecēm, zinātniskajiem darbiniekiem vai lielas firmas kalpotājiem, kuri visumā ar savu stāvokli ir apmierināti un pēc pārmaiņām netiecas. Šīs kategorijas cilvēkiem pozīcija "dzīve ir cirks" varbūt ir vienīgā pieņemamā.

Uzņēmējam, kas cenšas realizēt savu projektu, vairāk piemērota spēlmaņa pozīcija, taču tikai tad, kad viņš nodarbojas ar biznesu. Visos pārējos gadījumos, kas saistīti ar ģimeni, radiniekiem, vasarnīcu, aizraušanos, atpūtu un tā tālāk, arī viņam būtu labāk ieņemt pozīciju ".dzīve ir cirks".

To pašu var teikt par cilvēku, kuru neapmierina viņa amats vai alga. Un šādu situāciju, kad cilvēkam jāatrisina sarežģīts uzdevums, ir ļoti daudz. Savu ideju īstenošanai viņam jāveltī daudz spēka un emociju. Viņam ir jābūt arēnā un savi mērķi jāsasniedz, piedaloties izrādē kopā ar citiem, sev vajadzīgajiem cilvēkiem. Visos pārējos gadījumos gan ieteicams turēties pie vērotāja pozīcijas, kura paredz, ka jūs vienmēr esat mierīgs un tikai jūtat līdzi tiem, kuri arēnā sitas pa dzīvi.

KOPSAVILKUMS

1.  Otrajai dzīves pozīcijai dots nosaukums "dzīve ir cirks". Lai ieņemtu šādu pozīciju, iekšēji jānoskaņojas uz to, ka viss, kas notiek dzīvē, ir klaunāde cirka arēnā. Cilvēki azartiski piedalās izrādē, bet jūs sēžat skatītāju zālē un viņus vērojat.

2.  Šī pozīcija no intuitīvi lietotās "absolūtās aizsardzības" pozīcijas atšķiras ar to, ka cilvēks pat iekšēji nepārdzīvo un nereaģē uz ārējo iedarbību.

3.   Šī pozīcija vairāk piemērota tiem cilvēkiem, kuri ar pašreizējo situāciju visumā ir apmierināti un netiecas savā dzīvē kaut ko mainīt.

3. nodaļa DZĪVE IR LIELS MEHĀNISMS

Vēl viena dzīves pozīcija tiek saukta šādi: dzīve ir liels mehānisms. Savukārt es attiecīgi esmu maza skrūvīte šajā mehānismā.

Arī šī pozīcija nav slikta, bet to var ieņemt tikai noteiktās vietās un tikai tāda persona, kurai piemīt attiecīgas īpašības. Pacentīsimies šo apgalvojumu izskaidrot.

Izmantojuma vieta. Pozīciju "dzīve ir liels mehānisms" lietderīgi ieņemt cilvēkiem, kas strādā lielā, spēcīgā organizācijā, kura viņiem nodrošina visu dzīvei nepieciešamo un garantē viņu nākotni. Visuzskatāmākais šādas organizācijas variants ir japāņu firmas, kur kalpotāji tiek nolīgti uz mūžu. Vai arī klosteris mūkiem.

Krievijā patlaban šādu stabilu firmu nav. Ja nu vienīgi šeit varētu runāt par tādām valsts organizācijām kā armija, Iekšlietu ministrija un citas izpildvaras institūcijas, kurās cilvēki parasti cenšas strādāt visu mūžu.

Personiskajā dzīvē šāda pozīcija nozīmē to, ka jūs vadāties pēc principa Dievs labi dar', ko dalīdams un pasīvi pieņemat visu, kas ar jums notiek. Jūs nelamā labi, lamā tātad esat pelnījis. Naudu maksā brīnišķīgi, nemaksā tātad tā vajag. Jūs mīl paldies Dievam. Nemīl tātad nav par ko mīlēt. Jūs padevīgi pieņemat jebkuru notikumu pavērsienu, neizsakot nekādas pretenzijas un nevienu nenosodot, lai arī kāda būtu dzīves situācija.

Vispār lai notiek, kas notikdams, dzīve tik un tā ir skaista, bet jūs esat laimīgs un jums ne pret vienu nav pretenziju. Jūsu prāts neveido nekādus dzīves modeļus, bet pieņem visu, kas ir. Turklāt jūs izpildāt visu, kas nojums tiek prasīts, darbā rīkojaties atbilstoši saviem amata pienākumiem, mājās nesat algu, gādājat par ģimeni un tā tālāk. To visu jūs darāt mierīgi, bez jebkādiem pārdzīvojumiem. Darāt tāpēc, ka tā vajag (vai tā ir pieņemts).

Dalībniekam izvirzāmās prasības. Uzreiz jāteic, ka cilvēkus ar šādu, turklāt viņiem dabisku attieksmi pret dzīvi gadās sastapt ļoti reti. Ja nu vienīgi baznīcā vai klosterī.

Mūsu audzināšanas sistēma, īpaši ar neseno jaunatnes politisko organizāciju (oktobrēni, pionieri, komjaunieši, partija) piepalīdzību, mūs gatavoja cīņai par dzīvi, gatavoja tam, lai mēs sasniegtu savā prātā izvirzītos mērķus. Bet kur prāts ņem šos ideālus, kuri mums pēc tam jāsasniedz? Patlaban televīzijā, kas propagandē vardarbību, seksu un materiālos labumus. Miljoniem ļaužu ar prieku skatās seriālus par aizjūras miljonāru saldo un vienlaikus raižpilno dzīvi. Tādējādi zemapziņā tiek ieprogrammēts, kā īsti cilvēkam jādzīvo: nemitīgi kādā jāiemīlas, jākļūst neuzticīgam, jāiegādājas mājas vai skaistas mašīnas, jāiet uz ballēm, jālido ar lidmašīnām vai jāsēž greznos birojos un tā tālāk.

Mēs nesakām, ka tas ir slikti. Ja jums ir nauda, celiet sev mājas un piedalieties banketos, cik vien tīk. Cilvēks taču uz Zemes ieradies izmēģināt visu, kas te ir.

Tomēr dzīve, pat ļoti bagātu cilvēku dzīve, nesastāv no izpriecām vien. Šiem cilvēkiem arī ir savi karmiskie uzdevumi, un, ja viņi tos neizpildīs, no "audzināšanas" neizvairīsies. No "uzrauga" nevar atpirkties.

Tāpēc "skrūvītes" pozīciju var ieņemt tikai tāds cilvēks, kas neņem par pilnu visu to, ko redz pa televizoru. Tā ir kaut kāda fantastika, sirreālisms, un ar reālo dzīvi tam visam nav nekāda sakara. Šāds cilvēks dzīvo savu dzīvi un apmierinās ar to, kas viņam ir.

Šīs pozīcijas galējais variants ir uzskatīt es esmu skrūvīte lielā mehānismā, ko sauc par dzīvi. Un gan labos, gan sliktos notikumus uzņemt ar gluži vienādām jūtām. Ja jums tas izdosies, tad negatīvu notikumu gluži vienkārši vairs nebūs nebūs taču nekā tāda, par ko jūs vajadzētu "audzināt".

"Skrūvītei" izvirzāmās prasības. Mazās "skrūvītes" pozīciju varat ieņemt, ja gribat strādāt (vai jau strādājat) lielā un ilgi pastāvošā organizācijā.

No šādas organizācijas darbinieka tiek prasīta pilnīga lojalitāte, uzticība un organizācijā iedibināto uzvedības noteikumu izpilde. Šāda organizācija rada drošības sajūtu un pārliecību par nākotni, tādēļ daudzus cilvēkus, kuriem netīk riskēt, tā apmierina pat tad, ja viņi saņem viduvēju algu. Viņi jūtas kā liela mehānisma skrūvītes, un no viņiem netiek prasīts nekas cits kā vienīgi pildīt savus pienākumus un netraucēt labi noregulēto visas lielās struktūras darbu.

Lielās organizācijas ir ļoti konservatīvas un necieš krasus jauninājumus un iniciatīvas, īpaši ja to iniciatori ir pašas organizācijas kalpotāji. Ja lielā organizācijā būs daudz šādu ar pārlieku iniciatīvu apveltītu kalpotāju, viņi var gluži vienkārši nobloķēt visu tās darbu. Tāpēc šādas organizācijas bieži vien izgrūž darbiniekus, kuri, veidodami savu karjeru, mēģina uzreiz pārlēkt pāri vairākiem pakāpieniem vai kuri vairāk domā par sevi, nevis par savu firmu. Šādai organizācijai ir vajadzīga pilnīga uzticība, un tikai tad, ja tā būs, attiecīgais cilvēks saņems naudu un tiks paaugstināts amatā, turklāt šī perspektīva sniedzas līdz pat visaugstākajam iespējamam izpildamatam. Šīs dzīves pozīcijas griesti ir sabiedrības valdes priekšsēdētājs (izpilddirektors).

Ja gatavojaties strādāt šādā organizācijā, tad jums sev jāpiemēro dzīves-pozīcija "skrūvīte lielā mehānismā". Ja nekādu diskonifortu nejūtat un esat pārliecināts, ka nekad nesāksit apvainoties par to, ka netiekat pienācīgi novērtēts vai nesaņemat pietiekami daudz naudas, tad šī pozīcija jums der. Jūs nedrīkstat idealizēt savas spējas un neatkarību, apkārtējās pasaules kontrolēšanu un lepnumu.

Ja par sevi esat augstākās domās un labprāt kļūtu par sabiedrības direktoru padomes priekšsēdētāju vai prezidentu, tad šī pozīcija jums nav piemērota. Labāk apsveriet pamatīgāk vienu no abām iepriekšminētajām pozīcijām tās arī ļaus jums pārlieku neidealizēt pasaulīgās vērtības, taču dos iespēju realizēt jūsu iekšējos tīkojumus uz līdera vietu vai vēlēšanos ne vēlāk kā triju gadu laikā kļūt par miljonāru.

Izmantojuma sfēra. Piedāvāto pozīciju varat ieņemt, ja neesat visai drošs par saviem spēkiem un cerat, ka Dzīve arī tāpat dos visu, kas jums vajadzīgs. Šāda attieksme pret dzīvi ir izmantojama jebkurā sfērā mīlestībā, ģimenes dzīvē, darbā, attiecībā uz kādu aizraušanos un tā tālāk. Tomēr tā ir algota kalpotāja, nevis dzīves saimnieka pozīcija. Tā neder uzņēmējiem, kuri cenšas īstenot savu projektu, turklāt pēc iespējas ātrāk.

Šo pozīciju var ieņemt ierēdnis, kas strādā lielā valsts pārvaldes institūcijā. Viņam var būt savas idejas, taču tās jāvirza uz priekšu attiecīgajā organizācijā noteiktajā kārtībā, neapejot tiešo priekšniecību un neapvainojoties tad, ja ideja netiek uzreiz saprasta un pieņemta. Ja pietiekami ilgi un neatlaidīgi cīnīsities par to, agri vai vēlu situācija mainīsies un ideja īstenosies. Svarīgi ir tikai tas, lai līdz tam brīdim jūs neapvainotos uz dzīvi un jūsu "karmas trauks" pārāk nepiepildītos. Jo tad, ja savai idejai piešķirsit pārlieku lielu nozīmi, jūsu "uzraugs" "audzināšanas" nolūkā liks šķēršļus tās realizācijai.

Līdzība ar citām pozīcijām un atšķirības no tām. Arēji "mazās skrūvītes" pozīcija ir līdzīga pozīcijai "dzīve ir cirks". Taču ir ari principiālas atšķirības. "Mazā skrūvīte" nevar periodiski nokāpt arēnā un aktīvi piedalīties savu mērķu īstenošanā. Tai gluži vienkārši nevar būt mērķu, kurus tā aktīvi censtos sasniegt! Tai pasaule dod visu nepieciešamo, tāpēc nav nekādas vajadzības aktīvi kaut ko vēlēties. Bet, ja nepiepildītas vēlmes tomēr ir, turklāt jūs aktīvi par tām cīnāties, tad neesat vis nekāda "skrūvīte"! Jūs esat spēlmanis, un jums vairāk piemērota pirmā pozīcija.

Tādas ir "cirka" un "skrūvītes" atšķirības. Skatītājs cirkā var brīvi nokāpt arēnā un kļūt par spēlmani. Un pēc tam atgriezties skatītāju zālē. "Skrūvīte" to nevar. Tā ir tikai daļiņa no liela mehānisma, un, ja šī "skrūvīte" sāks griezties mazliet ātrāk vai lēnāk, nekā mehānismam tas nepieciešams, tad atnāks remontstrādnieks un to izmetīs! "Skrūvītei" nav tiesību uz patstāvību, tai "jāgriežas" sinhroni ar pārējām lielā mehānisma sastāvdaļām. Nekāda patstāvība netiek pieļauta! Ja jūs tas apmierina, tad droši un nešaubīgi uz priekšu. Nokāpt cirka arēnā jūs vēl paspēsit jebkurā laikā.

Bet mums ir laiks izdarīt'kārtējo kopsavilkumu.

KOPSAVILKUMS

1.  Trešā dzīves pozīcija tas nozīmē pieņemt, ka dzīve ir liels mehānisms, bet jūs esat maza skrūvīte šajā mehānismā.

2.  Šādu pozīciju var ieņemt cilvēki, kuriem pret dzīvi nav pretenziju un kuri to pilnībā pieņem-visās tās izpausmēs.

3. Atrodoties "mazās skrūvītes" pozīcijā, cilvēks var sev izvirzīt mērķus un censties tos sasniegt. Tomēr to varat darīt tikai jūsu dzīves modelī pieņemto noteikumu ietvaros, nepieļaujot krasu un patstāvīgu rīcību.

4. nodala DZĪVE IR MĀCĪBSTUNDA

Šajā nodaļā aplūkosim vēl vienu dzīves pozīciju, kura saucas tā "dzīve ir mācībstunda". Tā ir pavisam vienkārša pozīcija, kas iesaka pievērst uzmanību visam, kas ar mums notiek. Turklāt nevis tikai pievērst uzmanību, bet censties saprast, kāpēc mūsu dzīvē tieši tā notiek (vai tikai var notikt). Runa, protams, ir par negatīvajiem notikumiem. Rakņāties un meklēt pozitīvu notikumu cēloņus parasti nav pieņemts kāpēc gan negaidītu prieku saindēt ar pārdomām?

Dažāda līmeņa nepatikšanas. Nepatikšanas, kurām būtu jāpievērš uzmanība, pēc sava mēroga var būt dažādas. Var būt lielas nepatikšanas, tādas kā zādzība, avārija, ugunsgrēks un tā tālāk. Var būt nelielas nepatikšanas, piemēram, cilvēks nokavē svarīgu tikšanos, pazaudē kādu dokumentu, palaiž garām iespēju iegādāties sev vajadzīgu lietu vai aizbraukt tur, kur vēlas. Un var būt arī pavisam nenozīmīgas nepatikšanas, protams, ja vien uz tām īpaši nekoncentrējas: jakas kabatā izdilis caurums un atslēgas noslīdējušas aiz oderes, vai arī no pildspalvas iztecējusi tinte un tāpēc uz apģērba radies neliels traipiņš.

Mēs iesakām pievērst uzmanību tikai lielām un nelielām nepatikšanām, bet visas pārējās ignorēt. Citādi dzīve var kļūt par vienu vienīgu pārdzīvojumu sakarā ar to, ka, iedams pa ielu, esat nejauši saminis tārpiņu vai pēkšņi satrūkusi kurpju aukla. Ja centīsimies saprast absolūti visu uz mums attiecīgo notikumu jēgu, drīz vien varam nonākt psihiatriskajā slimnīcā.

Kāpēc tad vispār šāda analīze ir vajadzīga? Mazliet vēlāk mēs stāstīsim par cilvēku un viņu aizbildņu Augstāko spēku sadarbību. Tad arī ieteiksim pievērst uzmanību tam, ko Augstākie spēki mums saka priekšā. Bet šie Augstāko spēku signāli var izpausties tieši kā zināmi mūsu dzīves notikumi.

Turklāt lielas nepatikšanas jūs var piemeklēt tad, ja jūsu "karmas trauks" piepildīts līdz 80 90 procentiem. Nepievērst tām uzmanību tas nozīmē meklēt vēl lielākus pārdzīvojumus.

Kam vajadzīga šī pozīcija. Pozīcija "dzīve ir mācībstunda" nepieciešama pirmām kārtām tiem cilvēkiem, kuri nostājušies uz garīgās attīstības ceļa. Šī pozīcija viņiem palīdz pastāvīgi pievērst uzmanību signāliem, ko dod Augstākie spēki, kuriem šie cilvēki grib tā vai citādi kalpot (vai ar kuriem grib gluži vienkārši sadarboties).

Turklāt šī pozīcija, varbūt gan ne tik lielā mērā, ieteicama arī visiem pārējiem cilvēkiem, pat ja viņi jau ieņēmuši kādu no iepriekš aprakstītajām pozīcijām. Piemēram, "spēlmanim" nemaz nenāktu par ļaunu pievērst uzmanību tam, ar kādiem šķēršļiem viņš savā ceļā sastopas, un pacensties saprast, kāpēc t ieši šādi šķēršļi viņam rodas.

"Tribīnē sēdošajam skatītājam" tāpat periodiski var rasties problēmas, kas šim cilvēkam norāda uz to, ka viņa vērtību sistēmā ir kaut kādi defekti. Vai ari visdrīzāk tieši tā attiecīgie notikumi signalizēs, ka viņam radušās zināmas idejas par apkārtējās pasaules iekārtu.

"Lielajā mehānismā ietilpstošo skrūvīti" nelabvēlīgi notikumi var pārbaudīt tajā ziņā, cik droša ir tās ieņemtā pozīcija. Ja pēc attiecīgiem notikumiem cilvēkam sākas negatīvi pārdzīvojumi, tad droši vien viņš no "skrūvīšu" kopuma jau ir izkritis, bet par "spēlmani" vēl nav kļuvis. Proti, šis cilvēks ir kļuvis par klaunu un atrodas cirka arēnā.

Kā izprast mācībstundas tematu. Mēs neesam pateikuši pašu galveno, proti, kā "atšifrēt" to, kas ar jums notiek. Kā saprast, tieši kādu mācību Dzīve dod, kad jums radušās kārtējās nepatikšanas?

Diemžēl viennozīmīgas atbildes uz šo jautājumu nav. Vienu un to pašu negatīvo notikumu Augstākie spēki var izmantot, lai sagrautu kļūdainu pārliecību, lai brīdinātu par priekšā stāvošajām vēl nopietnākajām problēmām vai, piemēram, lai bloķētu jūsu nosprausto mērķi (ja Augstākie spēki uzskata, ka esat pieņēmis nepareizu lēmumu).

Universālu ieteikumu gluži vienkārši nav. Jebkurš notikums ir tā vai citādi jūsu paša izraisīts. Sīkāk par to stāstīsim sestajā daļā. Tā ka ieslēdziet savu atmiņu un loģikas aparātu, atcerieties, ko pats domājāt un darījāt pirms nepatīkamā notikuma, un izdariet secinājumus.

Tieši šai sakarā neiesākām meklēt dažādu gaišreģu palīdzību, jo, visdrīzāk, tie sacīs, ka jums uzlikts lāsts vai pieburta indeve. Tādā gadījumā jūs nevarēsit patstāvīgi izlabot situāciju, jo paša spēkiem tikt vaļā no lāsta vai piebūruma ir gandrīz vai neiespējami. Kas tad tā par mācībstundu, ja kļūstat pilnībā atkarīgs no cilvēka, kurš sola jūs no šīm nelaimēm atbrīvot!

Mēs nenoliedzam nedz lāstu, nedz ļauno aci. Tomēr uzskatām, ka šis faktors būtu nopietni apsverams tikai pēc tam, kad pats esat izanalizējis savu dzīvi un konstatējis, ka nekādas jūsu domas un darbi attiecīgo notikumu nevarēja izraisīt. Bet, lai attiecībā uz sevi nonāktu pie šāda secinājuma, cilvēkam savā dzīvē vajadzētu būt gluži vai nevainojamam. To mēs jums tiešām novēlam. Taču ļoti šaubāmies, vai tāds esat. Tāpēc iesakām nevis visu vainu uzkraut iepriekšējās dzīvēs uzliktiem vecmāmiņu lāstiem, bet gan cītīgi pētīt, kādas jūsu paša domas un darbi varēja kļūt par attiecīgā notikuma cēloni. Un ko jums māca (par ko brīdina, ko atgādina, kā audzina) Dzīve ar šo negatīvo notikumu. Kas tas ir vēl tikai maigs zvaniņš vai arī jau skaļš trauksmes zvans, kas brīdina par gaidāmajām problēmām?

Apmēram tādus ieteikumus par jūsu dzīves negatīvo notikumu cēloņu izpēti mēs varam dot. Ceram, ka tie jums kaut vai mazliet noderēs.

Kad pats sevī būsit atradis un novērsis notikuma cēloni, jūsu "karmas trauks" vairs nepildīsies un jūs tāpat kā agrāk varēsit sekmīgi veidot sev nepieciešamos notikumus.

Savukārt mēs pagaidām pāriesim pie kārtējā kopsavilkuma.

KOPSAVILKUMS

1. Visus uz jums attiecīgos negatīvos notikumus varat uzskatīt par signāliem, ko dod Augstākie spēki.

2. Ja esat saņēmis šādu signālu, jāatsauc atmiņā savas domas un darbi (stundu, dienu, nedēļu, mēnesi) pirms negatīvā notikuma un jācenšas saprast, kādu mācību Dzīve ar šā notikuma palīdzību jums dod.

3. Mēs neiesākām cēloņu meklēšanā izmantot padomus, ko var dot speciālisti no malas, īpaši tie, kuri visu ar jums notiekošo izskaidros ar lāstu vai piebūrumu. Jebkurā gadījumā attiecīgo notikumu esat izraisījis jūs pats, un nevajag vainu uzvelt citiem.

5 . nodaļa dzĪve ir tas, ko es GRIBU

Šīs nodaļas nosaukums šķiet vispievilcīgākais. Patiesi, cik labi gan dzīvot, ja dzīve ir tāda, kādu tu vēlies. Šai gadījumā nekādas vēlmes nemaz nav vajadzīgas kālab gan? Izvēlies uzreiz tādu dzīvi, kādu gribi. Aktiera, mākslinieka, miljonāra, Dona Žuana dzīvi vai vēl kādu citu.

Izvēle jau izdarīta. Vai patiesi tā mēdz būt? Vai tiešām ir iespējams izvēlēties dzīvi atbilstoši savai gaumei?

Atbildēt uz šo jautājumu nav grūti. Ja jau jūs dzīvojat, tad dzīvojat tieši to dzīvi, kuru mazliet iepriekš izvēlējusies jūsu dvēsele. Bet, ja ar savu dzīvi neesat

apmierināts, tad acīmredzot dvēselei nav bijusi sevišķi liela izvēle. Kāpēc tā nav grūti iedomāties.

Ja atceramies mūsu aprakstīto desmitstāvīgo Smalkās pasaules konstrukciju, tad kļūst skaidrs, ka maksimāli plaša izvēle tiek dota augšējo stāvu dvēselēm. Tās var mūsu pasaulē izvēlēties visu, ko vien grib.

Dvēselēm no zemākiem stāviem izvēle nav tik plaša. Jo vairāk grēku dvēsele paņēmusi līdzi, uz citu pasauli aizejot, jo šaurāka ir tās izvēle kārtējās piedzimšanas gadījumā. Dvēsele ir "noslogota ar karmas nastu", kā dažkārt mēdz sacīt profesionāļi karmas jautājumos. Tātad tai jāatrisina daudz karmisko uzdevumu. Kā jau saprotat kādi te vairs prieki, ka tikai spēj nolīdzināt pagātnes grēkus! Un, ja vēl arī pats esat sagrābstījis dažas idealizācijas, tad vispār dzīve šķiet plika graša vērta. Tā vien gribas no tās aizbēgt, un tā patālāk.

Jāteic, ka daži arī mēģina to darīt. Galva cilpā vai akmens kaklā un šķiet, ka visas j>roblēmas atrisinātas. Diemžēl tā ir pilnīga ilūzija. Sāda karstas putras strēbēja iznīcīgās miesas vēl nebūs paspējušas atdzist, kad viņa dvēsele taisnā ceļā nonāks pāraudzināšanā pašā apakšējā Smalkās pasaules stāvā. Un pēc tam kārtējā izsūtījumā uz Zemes, turklāt vēl sliktākos apstākļos. Taču par to mēs jau stāstījām pašdiagnostikai veltītajā nodaļā.

Tā ka no visiem uzkrātajiem grēkiem šķīstīties vajag tieši šeit, uz Zemes. Un, ja no visiem grēkiem esat šķīstījies, visus uzdevumus atrisinājis un visus mezglus atraisījis, lūk, tad arī varat mēģināt dzīvot tādu dzīvi, kādu vēlaties.

»

Vienīgi tie cilvēki, kuru "karmas trauks" faktiski ir tukšs un kuri turklāt prot izjust prieku un citas pozitīvas emocijas, var dzīvot tādu dzīvi, kādu vēlas.

254

Taču arī viņiem ir ierobežojumi. Tā kā šie cilvēki jau dzīvo mūsu pasaulē, visus savus pārkārtojumus viņi var uzsākt tikai no tām starta pozīcijām, kurās paši atrodas.

Starta pozīcijas. Ko nozīmē "starta pozīcijas", tas droši vien ir saprotams. Tā ir dzīvesvieta, ģimene, darbs, saistības pret citjem cilvēkiem un tā tālāk. Tas viss jau ir, un pat ar Augstāko spēku visenerģiskāko atbalstu situāciju krasi mainīt tik un tā neizdosies. Ja jums ir ģimene Kostromā (vai jebkurā citā Krievijas pilsētā), tad kļūt par Rokfelleru ģimenes locekli jums būs grūti. Vispār jau tas, protams, ir iespējams. Izšķirties, aizbraukt uz Ameriku, satikt meiteni, šīs baņķieru ģimenes atvasi, un apprecēties ar viņu kāpēc gan tāds nevarētu būt no karmas brīva profesionāla notikumu veidotāja ceļš?

Taču tā var notikt vienīgi seriālos, tā saliktajās ziepju operās. Dzīvē viss ir vienkāršāk. Ja cilvēku nenospiež karmas nasta, tas nozīmē, ka par pasaulīgajām vērtībām viņš īpaši neuztraucas. Tātad precības ar meiteni no Rokfelleru ģimenes un no šā fakta izrietošā turpmākā saldā dzīve viņu vilina tikpat lielā mērā kā bankas aplaupīšana vai piedalīšanās pornogrāfiskā uzvedumā. Tāpēc karmas neapgrūtināts cilvēks, kuram gan ir principiāla iespēja padarīt savu dzīvi tādu, kādu to vēlas vairums līdzcilvēku, izvēlēsies pavisam ko citu. Visdrīzāk ko tādu, kas saistīts ar jaunradi, kalpošanu cilvēkiem vai Augstākajiem spēkiem. Turklāt materiāli un citādā ziņā ierobežotos apstākļos.

Vai tas nozīmē, ka šī pēdējā, tik pievilcīgā pozīcija cilvēkiem, kuru "karmas trauks" nav tukšs, ir absolūti nesasniedzama?

Ceļš, kas ejams tiem, kuri nav svētie. Mums šķiet, ka tā nebūt nav. Protams, no stai-ta ierobežojumiem izvairīties neizdosies nevienam. Toties ir pilnīgi iespējams paātrināt sev vajadzīgo mērķu sasniegšanas procesu un turklāt neuzkrāt jaunus grēkus.

Sīkāk par tehnikām, kas ļaus sasniegt savus mērķus ar Augstāko spēku palīdzību, mēs pastāstīsim turpmākajās šīs grāmatas daļās.

Ceļš, kas ejams, lai uzsāktu jaunu dzīvi, ir zināms: vispirms jāsaprot, ko jūs patiesi vēlaties; mērķa sasniegšanas process jāiedala posmos un tad jāvirzās posmu pa posmam uz priekšu, izmantojot Augstāko spēku palīdzību un veicot pilnīgi reālus pasākumus tepat, uz Zemes. Lai kāds arī būtu šis mērķis, tas ir sasniedzams. Augstākajiem spēkiem ir gluži vienalga, cik jums ir naudas 200 dolāru vai 200 miljoni dolāru. Salīdzinājumā ar visu uz mūsu planētas apritē esošo naudu tās ir pavisam niecīgas summas, kuras tikpat kā nemaz viena no otras neatšķiras (no Augstāko spēku viedokļa). Cik daudz varēsit "sagremot", nekaitējot savai dvēselei, tik ari saņemsit, ja atbildīsit visiem iepriekš minētajiem noteikumiem un pratīsit pareizi palūgt Augstākajiem spēkiem to, kas jums vajadzīgs. Kā tas darāms, mēs pastāstīsim nedaudz vēlāk.

Līdztekus tur izklāstītajiem principiem un vingrinājumiem ir arī citi ceļi, kā kardināli mainīt savu dzīvi. Piemēram, ieprogrammēt sevi uz mērķa sasniegšanu un iet uz to ne no kā nebaidoties un nešauboties. Tieši tā ieprogrammēt sevi uz veiksmi mums iesaka neskaitāmās no Rietumiem pārņemtās un uz panākumu sasniegšanu vērstās metodikas. Šīs tehnikas ir diezgan efektīvas, un, kamēr cilvēks nebūs savu "karmas trauku" pārpildījis, viņam viss izdosies lieliski.

Meklējiet savu dzīves pozīcijas variantu. Tātad esam aplūkojuši četrus dzīves pozīcijas variantus, kuri ļaus jums nepiešķirt pārāk lielu nozīmi nekādām pasaulīgajām vērtībām un neuzkrāt liekus pārdzīvojumus. Taču šķiet, ka šādu pozīciju var būt krietni vairāk. Katrs cilvēks var izraudzīties savu, modernizētu dzīves pozīcijas variantu, kas atbilst viņa interesēm un vajadzībām. Svarīgi ir tikai tas, lai šī pozīcija jums ļautu neidealizēt pasaulīgās vērtības un izvairīties no "audzināšanas" procesiem.

Tādējādi cilvēks var padarīt savu dzīvi tādu, kādu vēlas. Svarīgi ir tikai zināt, kas jums patiesi vajadzīgs, un prast panākt, lai Augstākie spēki jums palīdz šo mērķi sasniegt.

Lai cik žēl, tomēr ir laiks izdarīt kopsavilkumu.

KOPSAVILKUMS

1. Cilvēkam, kura "karmas trauks" ir tukšs, būs visvieglāk padarīt savu dzīvi tādu, kādu viņš vēlas.

2.  Pārējie cilvēki var padarīt savu dzīvi tādu, kādu viņi vēlas, ja izpilda galveno karmisko prasību un savu mērķu sasniegšanā prasmīgi sadarbojas ar Augstākajiem spēkiem.

3.  Katrs cilvēks var izstrādāt savu dzīves pozīciju, kas ļauj nepārslogot "karmas trauku" un atbilst viņa interesēm un vajadzībām.

PIEKTĀ DAĻA kĀ ir tur, debesĪs?

Šajā grāmatas daļā gribam precīzāk izklāstīt dažas savas idejas par to, kā tieši iekārtota Neizpaustā pasaule, kā tā mijiedarbojas ar mūsējo, reālo pasauli un pēc kādiem likumiem un noteikumiem jāvadās cilvēkam, dzīvojot mūsu pasaulē.

Neiesākām lasīt visiem bez izņēmuma. Šis

materiāls var būt interesants un noderīgs tikai tiem lasītājiem, kuri attiecībā uz Neizpaustās pasaules uzbūvi neatbalsta nevienu no pastāvošajām uzskatu sistēmām.

Respektīvi, mēs šo piekto daļu neiesākām lasīt stingriem pareizticības, katolicisma, budisma, teozofijas, kā ari citu reliģisko un ezoterisko sistēmu piekritējiem. Kāpēc? Ja jau jūs tāpat zināt, kā viss iekārtots un funkcionē Debesīs, kādēļ tad veltīgi tērēt laiku un sagādāt sev liekus uztraukumus, lasot mūsu materiālu? Izlaidiet šo daļu un droši pārejiet pie nākamās.

No otras puses: ja jau cilvēks, kas sevi uzskata par kādas pastāvošās reliģijas, teozofiskās vai ezoteriskās doktrīnas piekritēju, ir izlasījis šo grāmatu līdz šai vietai, vai tiešām viņa uzskati ir tik stingri?

1

Tāpat neiesākām šo piekto daļu lasīt cilvēkiem, kuri aktīvi un ar panākumiem izmanto Rietumu

258

metodikas, kas attiecas uz sev vajadzīgo notikumu veidošanu, Hosē Silvas, Roberta Stouna, Džinnijas Skotas vai jebkuru citu metodiku. Mēs varam sēt zināmas šaubas, un metodika sāks buksēt.

Mūsu "ideālais" lasītājs. Mums vairāk pa prātam būs tādi lasītāji, kas meklē un šaubās, kas vēl nav izveidojuši noturīgus uzskatus un kam nav raksturīga tieksme radīt sev elkus. Jo mēs gribētu viņiem piedāvāt pārdomām savu uzskatu par Neizpaustās pasaules uzbūvi un funkcionēšanas likumsakarīI >ām. Mums šķiet, ka šis uzskats daudzējādā ziņā saskan ar kristietību un citām tradicionālajām reliģiskajām un ezoteriskajām sistēmām. Tomēr tam piemīt sava novitāte, kas visdrīzāk izpaužas kā mazI iet neparasts skatījums uz labi zināmām patiesībām.

Taču, pirms pievēršamies Neizpaustajai pasaulei, mēs gribētu īsumā pārskatīt idejas, kuras plašāk tika izklāstītas četrās iepriekšējās šīs grāmatas daļās. .Jau iepriekš lūdzam lasītājus piedot, ka tieši šīs daļas materiāla izklāsts būs sauss un kaut kādā mērā zinātnisks. Sī daļa ir rezumējoša un tikai konstatē to, kas jums jau labi zināms.

1. nodaļa karmiskĀs MIJIEDARBĪBAS VISPĀRĪGĀ TEORIJA: ĪSUMĀ PAR GALVENO

Visus mūsu iepriekš atklātos cilvēka un Augstāko spēku mijiedarbības principus mēs apkopojām un nosaucām par karmiskās mijiedarbības vispārīgo teoriju. Šeit tie ir minēti bez jebkādiem komentāriem, skaidrojumiem un piemēriem.

1.  galvenā karmiskā prasība. jebkura cilvēka dvēselei savas attīstības un zemes dzīves gaitā vienmēr jāievēro galvenā karmiskā prasība, kas formulējama šādi: cilvēks savā dzīvē neko nedrīkst idealizēt.

Idealizēt tas nozīmē ļauties ilgstošām negatīvām emocijām (pārdzīvojumiem) sakarā ar to, ka daži reālās pasaules elementi neatbilst ideālam, kas pastāv cilvēka iztēlē.

Idealizācijas objekti var būt jebkuras pasaulīgās vērtības.

2. nosacījumi karmiskās "audzināšanas" piemērošanai. Kad neapmierinātība ar apkārtējo pasauli uzkrājusies līdz zināmai robežai, Augstākie spēki attiecībā uz cilvēku veic "audzināšanas" pasākumus, kuru mērķis ir sagraut viņam pārlieku nozīmīgās idejas par apkārtējās pasaules iekārtu.

Tomēr arī cilvēkam ir tiesības attiecībā uz apkārtējo pasauli turēties pie jebkādām idejām. Ja viņam nerodas ilgstoši negatīvi pārdzīvojumi, kad viņa idejas nesakrīt ar īstenību, un viņš pieļauj, ka citiem cilvēkiem par apkārtējo pasauli (un ari par viņu kā šīs pasaules sastāvdaļu) un tās iekārtu ir pašiem savs viedoklis, tad karmiskās "audzināšanas" pasākumiem šis cilvēks netiks pakļauts.

3.augstāko spēku "audzinošā" ietekme. Augstākie spēki cilvēkiem piemēro šādus "audzināšanas" pasākumus:

• ja galvenā karmiskā prasība tiek ievērota, cilvēku apbalvo (izpilda viņa vēlēšanās un nodrošina viņam komfortablu dzīvi komforta līmeni nosaka paši Augstākie spēki);

•  ja galvenā karmiskā prasība tiek pārkāpta, cilvēku soda (sagrauj vērtības, kurām viņš piešķir pārlieku lielu nozīmi, tas ir, kuras viņš idealizē).

"Pārdzīvojumu krātuves" (jeb "karmas trauka") modelis. Visi galvenās karmiskās prasības pārkāpumi (jeb grēki) tiek summēti un apkopoti "pārdzīvojumu krātuvē".

"Krātuve" pildās līdz ar pasaulīgo vērtību idealizācijas rašanos.

Vienlaikus negatīvā informācija (grēki) no "krātuves" tiek izņemta šādu apstākļu dēļ: pozitīvas rakstura iezīmes, apzināta pozitīva rīcība, citu cilvēku ietekme, karmiskā uzdevuma izpilde.

No tā arī izriet karmas definīcija. Karma tā ir "audzināšanas" sistēma, kurai tiek pakļauta cilvēka dvēsele, lai nodrošinātu to, ka viņš dzīvo saskaņā ar Augstāko spēku izvirzīto galveno karmisko prasību.

5. No galvenās karmiskās prasības izrietošās sekas.

1. Cilvēkam ir ļoti liela izvēles brīvība, un viņš var izraudzīties jebkuru darbības veidu, tikai nedrīkst pārkāpt galveno karmisko prasību.

2.  Cilvēks tiek "audzināts" nemitīgi, visu savu mūžu.

3. Pareiza uzvedība tiek atalgota ar atbalstu tādu notikumu veidošanā, kuros cilvēks ir ieinteresēts.

4.  Pareiza attieksme pret dzīvi tiek "ieaudzināta",

sagraujot idejas, ko cilvēks izlolojis un kas viņam ir pārlieku nozīmīgas.

5.  Cilvēka "karmas traukam" piepildoties, "audzinošā" ietekme kļūst aizvien bargāka.

6.  Kad "karmas trauks" ir pārpildīts, cilvēkam tiek atņemta dzīvība.

7. Pēc nāves cilvēks nonāk tādā Neizpaustās pasaules līmenī, kādam atbilst viņa "karmas trauka" piepildījums nāves brīdī.

8.   Cilvēka dzimšanas vietu, ģimeni, raksturu un veselības stāvokli bērnībā nosaka tas, cik pilns bijis viņa "karmas trauks" iepriekšējo dzīvi noslēdzošajā nāves brīdī.

9.  Tas, ka cilvēks zina karmiskās "audzināšanas" mehānismu, neizslēdz šā mehānisma darbību.

6. Nepieciešamība izvēlēties dzīves pozīciju.

Lai izvairītos no pārdzīvojumu uzkrāšanas un sevis pakļaušanas karmiskās "audzināšanas" iedarbībai, cilvēkam tiek ieteikts izvēlēties tādu dzīves pozīciju, kas ļaus viņam, tiecoties uz savu mērķi, nepārkāpt galveno karmisko prasību.

Šo ieteikumu ņemot vērā, rezultāti ir šādi:

1. Pareiza dzīves pozīcija dod cilvēkam tiesības tiekties uz jebkuru mērķi, arī uz personiskās materiālās labklājības uzlabošanu.

2.  Ja pareizas dzīves pozīcijas nav vai tā tiek pārkāpta, negatīvie pārdzīvojumi krājas un cilvēks tiek pakļauts karmiskajai "audzināšanai".

3.  Cilvēks var saņemt Augstāko spēku palīdzību, ja viņam ir pareiza dzīves pozīcija un viņš apzināti un korekti no tiem šo palīdzību lūdz.

7, seši karaliskās "audzināšanas" paņēmieni. Ja cilvēks idealizē kaut kādas pasaulīgās vērtīI >as vai turas pie kļūdainas pārliecības, viņa dvēseles karmiskās "audzināšanas" gaitā tiek izmantoti Aādi seši paņēmieni:

1.  Cilvēks nesaņem tieši to, bez kā nevar iedomāties savu dzīvi. _

2. Viņu konfrontē ar otru cilvēku, kuram ir pilnīgi pretēja vērtību sistēma.

3.  Cilvēku nostāda tādā situācijā, kurā viņa vērtību sistēma sabrūk.

4.  Cilvēku nostāda tādā situācijā, kurā viņš pats ir spiests darīt tieši to, par ko agrāk nosodīja vai nicināja citus.

5.  Tiek radīta tāda situācija, kurā īstenojas zemapziņas (emocionālajā vai mentālajā) līmenī pastāvošās kļūdainās pārliecības.

6. Tiek iniciēta slimība, kuras rezultātā cilvēks tiek izrauts no kārtējo notikumu gaitas un iegūst pietiekami daudz brīva laika, lai piešķirtu citu jēgu pārliecībām, pie kurām savā dzīvē turējies.

8. slimības kā karmiskās "audzināšanas" līdzeklis. Slimības tiek izmantotas kā līdzeklis, lai saskaņā ar Augstāko spēku prasībām "ieaudzinātu" cilvēkā pareizu attieksmi pret pasaulīgajām vērtībām. "Audzināšana" izpaužas tādējādi, ka cilvēka skrējiens pa dzīvi tiek piespiedu kārtā apturēts un viņš iegūst pietiekami daudz brīva laika savas vērtību sistēmas pārskatīšanai.

No šā apgalvojuma izriet šādas konsekvences:

1. Slimība kā "audzināšanas" līdzeklis tiek izmantota tad, ja cilvēka kļūdainās pārliecības nav iespējams sagraut ārējā pasaulē.

2.  Slimības izraisa cilvēka smalkie ķermeņi, traucējot attiecīgajām čakrām normāli darboties.

3.  Ikviena cilvēka organismā ielikti īpaši "audzināšanas" mehānismi to kļūdaino pārliecību novēršanai, uz kurām attiecīgajam cilvēkam ir nosliece kopš dzimšanas.

9.  cilvēka slimību klasifikācija. cilvēka slimības var iedalīt trijās lielās grupās:

1.  Slimības, kuru iemesls ir nepareiza izturēšanās pret savu fizisko ķermeni.

2.  Citu cilvēku (vai Smalkās pasaules būtņu) negatīva energoinformatīvā ietekme.

3.  Karmiskās slimības, kas tiek izmantotas cilvēka rīcības koriģēšanai saskaņā ar Augstāko spēku prasībām.

No šīs klasifikācijas izriet šādas konsekvences:

1.  Pirms ārstēšanas procesa uzsākšanas jānosaka, pie kuras no minētajām grupām pieder slimība, kas jums attīstījusies.

2.  Ārstēšanā jāizmanto metodes, kas atbilst tai slimību grupai, pie kuras pieder attiecīgā slimība.

10.  nekontrolējams prāts idealizāciju rašanās cēlonis. idealizāciju rašanās un tai sekojošās karmiskās "audzināšanas" cēloņu analīzes re-

j

zultātā izdevies izdarīt šādus secinājumus:

Galvenais idealizāciju rašanās cēlonis ir tas, ka cilvēks nespēj pastāvīgi kontrolēt sava prāta darbību.

Iegūto brīvību prāts izmanto tādējādi, ka būvē ideālus apkārtējās pasaules modeļus, kuri nesakrīt ar īstenību. Rezultātā cilvēks vairs nav ar šo īstenību apmierināts un "viņu sāk "audzināt".

No tā var izdarīt šādus secinājumus:

1. Lai izvairītos no idealizācijām, nepieciešams nemitīgi kontrolēt sava prāta stāvokli.

2. Lai prāts nekļūtu pārlieku patstāvīgs, būtu vēlams to apzināti un nemitīgi noslogot ar darbu.

11. Karmiskie uzdevumi. Katram cilvēkam dzīvē var tikt izvirzīti šādi četri karmiskie uzdevumi:

1.  Pirmais karmiskais uzdevums šīs dzīves laikā garīgi attīstīties un neuzkrāt jaunus grēkus.

2.  Otrais karmiskais uzdevums ja cilvēkam ir skaidri izteikta tieksme un spējas uz noteiktu darbības veidu, izpildīt šajā dzīvē kādu misiju.

3.  Trešais karmiskais uzdevums apzināt un novērst savas karmiskās problēmas.

4.  Ceturtais karmiskais uzdevums atraisīt savus karmiskos mezglus, ja tādi ir sametušies.

Karmiskā problēma jebkuras novirzes no normālas uzvedības, normāla domāšanas veida vai normāliem paradumiem, kuras nekādi nav izskaidrojamas cilvēka pašreizējās dzīves ietvaros.

Karmiskais mezgls situācija, kad divu vai vairāku cilvēku dvēseles dažādās inkarnācijās mijiedarbojas,

izjuzdamas diskomfortu un tomēr nespēdamas savstarpējo saikni saraut vai situāciju mainīt.

Vēl viena likumsakarība: attīstības procesā (reinkarnāciju ķēdē) cilvēka dvēselei jāatrisina vesela virkne karmisko uzdevumu.

No šīm tēzēm izriet šādas konsekvences:

1.  Visus karmiskos uzdevumus izpildījusi, cilvēka dvēsele kļūst brīva un vairs nepieķeras pasaulīgajām vērtībām.

2.  Ja cilvēks savu karmisko uzdevumu neizpilda, viņš tiek pakļauts dažāda veida "audzinošajai" iedarbībai, ieskaitot veselības traucējumus.

2 . nodaļa daŽas idejas par NEIZPAUSTĀS PASAULES IEKĀRTU

Šajā nodaļā gribam īsumā izklāstīt savu versiju par to, tieši kādi Neizpaustās pasaules spēki var palīdzēt cilvēkam sasniegt viņa mērķus un kādas saistības cilvēkam var rasties sakarā ar šīs palīdzības saņemšanu.

Mūsu dzīves pieredzi apstiprina paruna, ka "bezmaksas siers mēdz būt tikai peļu slazdā". Šī paruna, šķiet, diezgan precīzi raksturo cilvēka un dažādu Neizpaustās pasaules spēku mijiedarbības procesu.

Taču, lai būtu skaidrs, no kurienes mums šādas domas radušās, jāsāk no paša sākuma. Faktiski no pasaules radīšanas brīža. Mēs attiecībā uz šiem notikumiem nevis centīsimies izdomāt savu variantu, bet, pamatosimies uz mūsu žurnālā [24] publicēto • I lirli rakstu. Tajā izklāstīta īpatnēja versija par no11 kūmiem, kuri risinājušies pirms neaptverami daudziom gadiem. Šī versija gan ir tuva tam, kas sacīts I iibelē, tomēr notikumi traktēti mazliet citādi. VerHija ir diezgan interesanta, tāpēc mēs tās elementus Izmantosim sava šo notikumu varianta izklāstā.

Kā tas viss notika? Pirms kāda laika, pirms cik ilga neviens precīzi nezina, radās mūsu Visums. To radīja Augstākā būtne, kas dažādās ticību sistēmās tiek saukta par Dievu, Kosmisko Saprātu, Logošu, Noosfēru, Absolūtu un tā tālāk (piemēram, viena no mūsu pasaules radīšanas versijām labi aprakstīta Bībelē).

Mēs šīs Augstākās būtnes apzīmēšanai lietosim terininu "Radītājs", taču tas nenozīmē, ka mums ir kas iebilstams pret jebkuru citu šīs Augstākās būtnes apzīmējumu.

Radītājs izveidoja mūsu planētu (reizē ar Visumu) un nometināja uz tās cilvēkus. Katrā cilvēkā viņš ielika savu nemirstīgo daļiņu dvēseli (jeb Dievišķo monādi) un izvirzīja cilvēkiem dažus uzdevumus.

Visupirmais cilvēku uzdevums bija (un ir) izstrādāt dievišķās enerģijas mīlestību pret Radītāju, labestību, visupiedošanu, prieku par Radītāja izveidoto pasauli un citas tīras enerģijas. Šīs enerģijas cilvēks izstaro laikā, kad nododas attiecīgām pārdomām un izpilda reliģiskos rituālus, kuru jēga ir pielūgt Radītāju (pielūgt vienalga kādā veidā, ka tikai tiek izstarotas dievišķās enerģijas).

Pašu cilvēku uztur rupjākas enerģijas, kuras viņš iegūst no barības, no Saules un gaisa (Austrumu mācībās šī enerģija tiek saukta par prānu vai ci enerģiju).

Cilvēka dzīvi noteica karmas likums, kas tā sākotnējā variantā formulējams apmēram šādi: cik daudz dievišķo enerģiju atdosi Radītājam, tik komfortabla būs tava dzīve. Turklāt komforta līmeni regulēja nevis pats cilvēks, bet Augstākie spēki.

Tā kā Radītājs vienlaikus pārvalda daudzas Visumā izkaisītās pasaules, viņam bija nepieciešami palīgi. Tāpēc viņš radīja bezmiesīgas (tas ir, bez fiziskā ķermeņa), taču ar ļoti lielām iespējām apveltītas būtības, kuras sāka saukt par gariem.

Gariem ir sava, diezgan sarežģīta hierarhija, kas nosaka viņu tuvību Radītājam, zēravi, ķerubi, ercenģeļi, sargeņģeļi un tā tālāk (atbilstoši pareizticībā pieņemtajam Smalkās pasaules uzbūves modelim).

Gari novēroja cilvēku dzīvi uz Zemes, kontrolēja cilvēkus un regulēja viņu domas un rīcību, kā arī savāca dievišķās (jeb tīrās, jeb standarta) enerģijas un nodeva tās Radītājam.

Nelielu daļu standartenerģiju gari atstāja paši sev, citādi tie nevarētu eksistēt. Tātad gari it kā kalpoja Radītājam un saņēma no Viņa fiksētu algu standartenerģiju veidā. Paši gari enerģijas izstrādāt nespēj, un, ja cilvēki tās vairs neizstaros (piemēram, kārtējo vispasaules plūdu rezultātā), gari šīs enerģijas varēs saņemt vienīgi pie Radītāja (no agrāk ietaupītajām rezervēm).

Garu sacelšanās. Savukārt cilvēki dzīves un darbības procesā izdala ne tikai standartenerģijas, bet arī dažas citas enerģijas, kas Radītājam nav vajadzīgas. Piemēram, jau izsenis tika izstarotas ar materiālajām ērtībām saistītu vēlmju enerģijas un pasaulīgās mīlestības enerģijas, enerģija, ko dod prieks par personisku uzvaru kādās sacensībās, un tā tālāk.

Šādas enerģijas gari ignorēja, un tāpēc tās brīvi izk i iedējās izplatījumā.

Taču pēc zināma laika gari sāka apgūt ari šīs savā vaļā palaistās enerģijas, un pamazām viņiem tas iz< Ievās (tāpat kā valsts ierēdņi nemēdz palaist garām iespēju dabūt kādu "piedevu" no malas, tai pašā laikā kopumā nepārkāpdami savus galvenos amata pienākumus).

Gari materiālās pasaules saimnieki sāka provocēt cilvēkus izstrādāt arvien vairāk nestandarta enerģiju (atcerieties visiem zināmo Ādama un Ievas grēkā krišanu) un tādējādi kļuva arvien mazāk atkarīgi no Radītāja.

Kad gari iemanījās izmantot gandrīz vai jebkuras cilvēku izdalītās nestandarta enerģijas un juta, ka spēj eksistēt patstāvīgi un neatkarīgi, daļa no viņiem atteicās turpmāk kalpot Radītājam. Šo šķeltnieku priekšgalā bija Lucifers (tas ir, gaismas nesējs) viens no Radītājam vistuvākajiem ercenģeļiem. No

I b idītāja atkritušos garus sāka saukt par grēcīgajiem gariem vai dēmoniem. Savukārt garus, kuri turpināja Radītājam kalpot, sauca par tīrajiem gariem vai eņģeļiem.

Radītājs, protams, varēja šo sacelšanos apspiest

II            n visus atkritējus iznīcināt (to viņš var izdarīt arī patlaban, jebkurā mirklī tāpēc jau viņš ir Radītājs). Taču, pirmkārt, Kungs ir žēlsirdīgs un ļauj tiem, kuri nomaldījušies, apjēgt savas kļūdas un atgriezties viņa aizbildnībā (daudzi grēcīgie gari tā arī izdarīja). Otrkārt, vairums garu neatbalstītu daudzu savu bijušo līdzgaitnieku likvidāciju (tas pats i īovērojams arī pie cilvēkiem). Treškārt, garus radot, l.aču tika ieguldīti lieli pūliņi un milzum daudz st.andartenerģijas, tāpēc tik sarežģītus radījumus vienkārši ņemt un iznīcināt tas nemaz nebūtu prātīgi.

Tāpēc grēcīgie gari tika palaisti brīvībā lai izlabo savas kļūdas ar diviem noteikumiem. Pirmais viņiem nav tiesību izmantot tīrās enerģijas, un viņi var sevi uzturēt tikai ar nestandarta enerģijām, kuras saņem no cilvēkiem. Otrais gari ir pakļauti karmas likumam, kurš šajā gadījumā formulējams apmēram šādi: par jebkuru savai eksistencei nepieciešamo no cilvēkiem saņemto enerģiju būs jāmaksā (veidojot konkrētajam cilvēkam vajadzīgos notikumus). Attiecībā uz cilvēkiem šis pats likums skan otrādi:par jebkuru gara sniegto palīdzību irjāmaksā. Proti, cilvēks var vērsties pie gariem (jebkuriem gariem) ar lūgumu un cerēt, ka saņems no tiem palīdzību, vienīgi tad, ja izdala pietiekami daudz, turklāt atbilstošas "kvalitātes" enerģijas. Bet par to nedaudz vēlāk.

Arī grēcīgie gari laika gaitā noslāņojās atbilstoši izmantojamām enerģijām. Daži izmanto tādas enerģijas, kas ir tuvas standartenerģijām (cilvēki tās izstaro tad, kad nodarbojas ar zinātni vai mākslu, romantiskas mīlestības periodā vai izjūtot mātes mīlestību pret saviem bērniem u.tml.).

Citi grēcīgie gari specializējas uz rupjākām enerģijām, ko cilvēki izdala ražošanas procesā, nodarbodamies ar biznesu vai sportu, fizisko mīlestību vai arī izklaidēdamies un tā tālāk. Vēl citi izmanto pavisam rupjas enerģijas baiļu, varmācības, nežēlības, žūpības, narkomānijas un tamlīdzīgas enerģijas. Tie ir paši zemākie gari, kurus tautā mēdz saukt par velniem vai nelabajiem.

Divas pasaules. Tātad visu Neizpausto pasauli var iztēloties kā divas atsevišķas pasaules: Dievišķo

Kūdītāja un tīro garu pasauli un tai pretstatā dēmonu pasauli. Dievišķā pasaule ir vissmalkāko un vistīrāko enerģiju pasaule.

Attiecībā uz katru no šīm pasaulēm ir diezgan daudz aprakstu. Atbilstoši pareizticīgajam pasaules uzbūves modelim Dievišķās pasaules hierarhiskā ntruktūra ir diezgan-sarežģīta. Senie teologi uzskati ja, ka atkarībā no tuvības Radītājam tīrie gari, tas 11, eņģeļi, ranžēti deviņās kategorijās.

Radītājam vistuvākās ir trīs kategorijas Zēravi, Ķerubi un Patroni. Nākamās trīs eņģeļu kategorijas i r saistītas ar Valstību jeb Kundzību, Spēku un Varu. Savukārt cilvēkiem tuvākās ir trīs pēdējās kategorijas: Pamatlicēji, Ercenģeļi un Eņģeļi, bet vistuvākie ir Eņģeļi kā ierindnieki tajā Dievišķajā karapulkā, kas sūtīts cilvēkus uzraudzīt un kārtot viņu lietas [33].

Dēmonu pasaule ir pasaule, kur valda rupjas mentālās, astrālās un ēteriskās enerģijas. Dažās ticību sistēmās abas minētās pasaules dēvē par Pasauli un Antipasauli, Augšējo un Apakšējo pasauli un tamlīdzīgi. Taču mēs izmantosim vairāk pierasto kristietības terminoloģiju. Jāatzīmē, ka arī dēmoni ir ļoti dažādi. Piemēram, var atšķirt divas lielas grupas, kas ieņem galējas pozīcijas: Debesu (Dievišķajam plānam tuvos) dēmonus un Elles dēmonus, kuri izmanto viszemākās enerģijas.

Ir zināms, ka dažādu līmeņu gari izstaro dažādas krāsas gaismu, pēc kuras tie cits citu pazīst. Ap tīrajiem gariem vērpjas starojoša, zaiga, sniegbaltām putām līdzīga gaisma, dažkārt zilgani ietonēta vai piena krāsā.

Debesu dēmoni izstaro gaišas, taču ne gluži tīras krāsas gaismu: ietonētu pienā iejaukta kakao, bronzas, ziloņkaula, gaiši violetā nokrāsā vai tamlīdzīgās baltās krāsas nokrāsās.

Jo zemāka līmeņa enerģijas tiek izmantotas, jo krāsas kļūst tumšākas no sarkanas, zilas, pelēkas vai tamlīdzīgas krāsas līdz pat tumšbrūnai un melnai, kas raksturo Elles dēmonus. Par šīm būtībām varētu runāt vēl daudz un detalizēti, taču šāda veida informācija nav tieši saistīta ar mūsu grāmatas saturu.

Kāpēc visa šī teorija vajadzīga? Rodas jautājums: kāpēc mēs atņēmām jums tik daudz laika un enerģijas, stāstīdami kārtējās pasakas par eņģeļiem un velniem? Atbildam: bez šā materiāla izklāsta, kaut vai īsa izklāsta, nebūs saprotams turpmākais. Bet mēs tieši tagad sāksim skaidrot savu versiju par to, kas var palīdzēt mums veidot nepieciešamos notikumus un kā tas notiek.

Kā jau teicām, gari nespēj eksistēt patstāvīgi tiem nepieciešamas cilvēku izstarotās enerģijas. īpaši aktuāli tas ir grēcīgajiem gariem: ja cilvēki šiem gariem nepieciešamās enerģijas vairs neizdalīs, tiem nav uz ko cerēt. Radītājs taču nesāks tos piebarot no savām rezervēm. Tātad šiem gariem pašiem jārūpējas par savu nākotni.

Šai nolūkā tiem jāprovocē cilvēki īstenot tāda veida darbību, kuras rezultātā izdalās gariem nepieciešamās enerģijas. Pasaulīgu, nevis dievišķu darbību, jo dēmoni taču nedrīkst izmantot standartenerģijas.

Gari palīdz cilvēkiem. Tātad gariem jāatrod cilvēki, kas izstaro viņiem vajadzīgās enerģijas, un jāņem šie cilvēki savā aizbildniecībā. Proti, daži gari palīdz atrisināt konkrētas problēmas zinātniekiem, kuri intensīvi par tām domā (un līdz ar to izstaro Kariem nepieciešamo enerģiju). Daži palīdz sportistiem gūt panākumus un šo pūliņu rezultātā saņem savu daļu veiksmes (vai pārdzīvojumu) enerģijas. Citi palīdz tikt pie naudas biznesmeņiem, kuri spraigi domā par savu uzņēmumu un ļoti pūlas sasniegt savu mērķi.

Tomēr nevajag domāt, ka grēcīgo garu aizbildniecība tas vienmēr ir labi. Daļa no šiem gariem (Elles dēmoni) barojas ar pavisam zemām enerģijām un mierīgi var jums noorganizēt vienalga kādas nepat ikšanas, lai tikai jūs izdalītu ne jau nu dievišķas, I >ot gan tiem vajadzīgās baiļu vai ciešanu enerģijas. Tāpēc būtu vēlams sadarbībā ar šiem gariem neielaisties.

Sniegt palīdzību konkrētam cilvēkam viņa darI tibas jomā tas ir diezgan sarežģīts pasākums, kas sagādā daudz rūpju un padara brīvību mīlošo garu (kas nebija ar mieru kalpot pat Radītājam) atkarīgu no cilvēka, kurš jebkurā brīdī var atmest to, ar ko visu laiku nodarbojies, un uzsākt kaut ko gluži jaunu, cilvēks attiecībā uz savu rīcību ir pilnīgi brīvs. IJn tad taču šis cilvēks garam vajadzīgās enerģijas vairs neizstaros.

Arī tīrie gari pastāvīgi un aktīvi sadarbojas ar cilvēkiem, iedveš viņiem gaišas domas un rosina viņus izstarot dievišķās enerģijas. Tādējādi šie gari noslēdz kanālus, pa kuriem varētu izplūst dēmoniem vajadzīgās nestandarta enerģijas.

(Jari veido enerģijas rezerves. Tāpēc grēcīgie gari sadomāja izveidot sey nepieciešamās enerģijas rezerves (rezervuārus). Šie rezervuāri nodrošina attiecīgajiem gariem pilnīgu neatkarību no cilvēkiem katrā ziņā vismaz tik ilgi, kamēr rezervuārs nav izsmelts. Gari ir gatavi uz dažādām viltībām, lai sev radītu ilgi izmantojamu un drošu enerģijas avotu.

Šie enerģijas rezervuāri tiek saukti par egregoriem. Var teikt, ka egregors tas ir cilvēku izstaroto noteiktas kvalitātes enerģiju kopums un zināms skaits garu, kuri ar šo egregoru sadarbojas (vai kuri šo egregoru vada?). Ja vajadzētu atrast ko egregoram analoģisku mūsu dzīvē, tad tā, visdrīzāk, varētu būt hidroelektrostacijas ūdenskrātuve. Ūdens rezerves ir lielas un ilgu laiku var nodrošināt elektrostacijas darbu. Turklāt šīs rezerves pārvalda tikai trīs četri operatori nospiež attiecīgas podziņas uz vadības pults un panāk nepieciešamos rezultātus.

Egregorus rada galvenokārt grēcīgie gari, jo tīrajiem gariem sev tādus radīt acīmredzot nav nekādas nepieciešamības. Visu iegūto standartenerģiju viņi uzreiz atdod Radītājam, kurš to novirza saviem mērķiem. (Daņiils Graņins savā grāmatā "Pasaules roze" [25] gan stāsta, ka arī tīrie gari veidojot tīrās enerģijas rezerves, tikai tās esot saucamas nevis par egregoriem, bet citādi.)

Tomēr jādomā, ka tīrie gari var piedalīties diezgan augstu egregoru izveidē tas ir, faktiski iesaistīties "kooperācijā" ar Debesu dēmoniem. Piemēram, tie var palīdzēt veidot tādus egregorus kā daži reliģiskie un ezoteriskie egregori, dziedniecības egregori un tamlīdzīgi.

Kā mēs jau norādījām, cilvēki enerģiju izstaro laikā, kad ir nodevušies emocionālām pārdomām par kādu konkrētu jautājumu. Tātad Smalkajā pasaulē i r milzum daudz dažādu egregoru. Pēc ārējā izskata, atkarībā no izmēra, tie var būt līdzīgi nelieliem mākonīšiem vai arī milzīgiem smagiem mākoņiem, kuru apslēpto spēku ir grūti pat iztēloties.

Kā jūs jau droši vien uzminējāt, visvarenākie ir reliģiju egregori kristietības, musulmanisma, budisma un citi, jo attiecīga egregora veidošana un u zturēšana ar emocionālajām enerģijām ir jebkura reliģiskā rituāla neatņemama sastāvdaļa, bet reliģiskos rituālus regulāri un pastāvīgi saskaņā ar stingriem noteikumiem veic miljoniem ļaužu.

Papildus reliģiju egregoriem ir arī ģimenes, zinātnes, sporta, visu veidu aizraušanās, seksa, politikas, kara, nacionālisma un vēl daudzi citi egregori. Turklāt daudzi egregori droši vien pastāv nevis kā atsevišķs, no pārējiem egregoriem izolēts "mākonis", bet gan kā vesels attiecīgajai ievirzei reliģijai, biznesam, cilvēku savstarpējām attiecībām ikdienas

dzīvē un tā tālāk atbilstošs "mākoņu slānis".

»

Attiecībā uz atsevišķiem egregoriem ir zināms pat tas, kā sauc garus, kuri tos vada. Piemēram, naudas (un acīmredzot biznesa) egregoru droši vien vada (protams, ar savas komandas palīdzību) dēmons, kura vārds ir Mamons. Seksa un citu miesīgo baudu egregora priekšgalā ir dēmons vārdā Belcebuls un tā tālāk.

Var pastāvēt ne tikai ideju un darbības veidu egregori, bet arī atsevišķu firmu egregori tā sauktie korporatīvie egregori. Tie veidojas no attiecīgajā uzņēmumā strādājošo vai attiecīgās firmas produkciju lietojošo cilvēku domu enerģijas. Šo (vidēja līmeņa) egregoru enerģijas izmanto gari attiecīgās firmas atbalstītāji. Jo slavenāka firma, jo vairāk cilvēku pazīst tās produkciju un līdz ar to spēcīgāks ir šo firmu protežējošais egregors.

Zināmu spēku uzkrājuši egregori (un tos vadošie gari) dažkārt sāk nodarboties ar "pašreklāmu", tas ir, cenšas panākt, lai aizvien vairāk cilvēku tiem pievērstu savu uzmanību un domas. Šie egregori apvelta ar milzīgu spēku tiem uzticīgos cilvēkus (adeptus), kā arī organizē masveida un individuālus brīnumus. Piemēram, zinātnes egregori laiku pa laikam "piespēlē" sarežģītu problēmu risinājumus tiem zinātniekiem, kuri ir zinātnei uzticīgi. Psiholoģijā šādus ilgi gaidītā atrisinājuma atrašanas mirkļus sauc par apskaidrību vai insaitu. īstenībā šai brīdī zinātnieku protežējošais egregors ir noorganizējis cilvēka "pieslēgšanos" attiecīgajai zinību nozarei un ļauj nolasīt no tās nelielu informācijas fragmentu.

Arī biznesa jomā egregori protežē dažus tiem uzticīgus cilvēkus rezultātā parādās veiksmīgi biznesmeņi, kas, pakustinājuši kaut vai tikai mazo pirkstiņu, jau gūst milzīgus ienākumus. Tajā pašā laikā ļoti daudzi citi uzņēmēji, nebūdami aplaimoti ar veiksmi (pēc mūsu teorijas ar egregora aizbildniecību), savas finansiālās labklājības saniegšanai ziedo milzīgus pūliņus, kas bieži vien izrādās veltīgi. Piemēram, šie cilvēki gan varbūt atrodas attiecīgās profesijas vai darba egregora aizbildniecībā, taču nav pieslēgti naudas egregoram. Tātad viņiem ar darbu viss būs kārtībā, bet naudas tik un tā nebūs. Taču sīkāk mēs šo tematu iztirzāsim vēlāk.

Reliģiju egregori savus visuzticamākos adeptus dažkārt apveltī ar neparasti lielu enerģētisko spēku un tādējādi šie cilvēki iegūst spējas dziedināt smagi slimos vai pat mirējus.

Šobrīd, kā mums šķiet, no reliģiju egregoriem visspēcīgākie ir musulmanisma un kristietības i 'i ;regori, bet nedaudz vājāki budisma, jūdaisma un ritu reliģiju egregori. Patlaban jau pagalam vāji kļuvuši pagānisma egregori, kas pirms kristietības uzplaukuma bija ļoti stipri. Turldāt mūsdienās sevišķi spēcīgi ir zemie egregori, kas barojas ar nežēlības un varmācības enerģijām.

Pēdējos gados cilvēci pārņēmušas materiālās labk lajības idejas, un tādējādi radīta bagātīga barotne ik! sevišķi augstajiem egregoriem, kuri atbalsta privāto biznesu, materiālo vērtību uzkrāšanu, iedzīvošanos bagātībā un ar visu to saistītās domas un emocijas. Tajā pašā laikā līdz ar sociālistisko valstu bloka sabrukumu lielā mērā savu spēku zaudējuši uugstāki egregori, kas atbalsta idejas par vispārēju vienlīdzību, brālību, ticību gaišajai nākotnei un citas komunistiskās idejas. Tomēr var būt, ka šī zemāko spēku uzvara vēl nav galīga un ar laiku atkal sāks dominēt sociālistiskās idejas, tikai nu jau kvalitatīvi citā līmenī.

Kā tiek radīti egregori? Jauna egregora izveides mehānisms ir samērā vienkāršs. Gars atrod uz Zemes cilvēku, kas praktizējas tāda veida darbībā, kura pēc izstarojamās enerģijas līmeņa ir attiecīgajam garam īpaši tuva, un nosūta šim cilvēkam konkrētu i nformāciju. Cilvēks to saņem atklāsmes vai vīzijas, vai arī kādā citā veidā. Māksliniekam tiek "piespēlēts" nākamās gleznas sižets, rakstniekam nodiktēts grāmatas sižets, izgudrotājam-pateikta priekšā ideja par jaunas ierīces uzbūvi un tā tālāk.

Cilvēks, šo informāciju saņēmis, to sāk izmantot: izgudrotājs patentē un plaši ievieš savu izgudrojumu, rakstnieks laiž klajā grāmatu, mākslinieks eksponē gleznu un tā tālāk. Proti, informācija, kuru saņēmis viens cilvēks, kļūst zināma daudziem citiem cilvēkiem, kas tā vai citādi par to domā (vai to izmanto) un tādējādi izstaro enerģijas, kuras galu galā nonāk pie jaunā egregora. Šīs enerģijas izmanto tikai tie gari, kuri organizējuši attiecīgās informācijas virzību un izplatīšanos cilvēku vidū.

Ja nosūtītā ideja ir spēcīga, tā cilvēku vidū var ļoti plaši izplatīties, to pārņēmušie cilvēki izstaros enerģiju kolosālos daudzumos un baros attiecīgo egregoru. Tādas ir, piemēram, mūsdienās aktuālās idejas, kas saistītas ar datortehniku, interneta tīklu un citiem zinātnes un tehnikas sasniegumiem. Šīs idejas palīdzējušas radīt spēcīgus vidējā līmeņa enerģiju egregorus.

Kā piemēru tam, cik ilgstoši un veiksmīgi var darboties zema līmeņa egregors, var minēt neķītru lamuvārdu (necenzētas runas) egregoru, ko jau sensenos laikos radīja Elles dēmoni. Tie iesēja cilvēku apziņā ideju, ka tad, ja parādās problēmas, vajag pateikt zināmus lamuvārdus (neķītrības). Un arī tagad ikviens cilvēks, kas savā valodā iesprauž lamuvārdus (kuri parasti tiek izrunāti ļoti emocionāli, tas ir, energoefektīvi), ar šiem vārdiem un attiecīgajām domām piebaro lamuvārdu egregoru, kā arī aiz tā stāvošos zemākos dēmonus un nodrošina tiem ilgu un bezrūpīgu dzīvi.

Protams, ka īstenībā jaunu egregoru radīšana nemaz nav tik vienkārša lieta. Ne jau vienmēr gari atrod īsto cilvēku, kas spēs tiem vajadzīgo ideju izplatīt plašā sabiedrībā. Tādā gadījumā garu ieceres izgāžas. Piemēram, garu izraudzītais "vadītājs", informāciju saņēmis, var burtiski zaudēt sajēgu un ar savu neparasto uzvedību atbaidīt iespējamos sekotājus. Viņš var kļūt pārlieku lepns par savu izredzētību vai sākt nicināt visus pārējos cilvēkus, vai varbūt viņam gluži vienkārši trūkst iemaņu informācijas menedžmenta un izplatīšanas jomā. Rezultātā garu nodomi par spīti visiem pūliņiem paliek nerealizēti. Tāpēc gari cenšas pret šādām neveiksmēm nodrošināties, vienu un to pašu informāciju nododami vienlaikus vairākiem "vadītājiem". Varbūt vismaz vienam kaut kas izdosies^

Apmēram tāds ir egregoru izveides mehānisms gadījumā, kad kā iniciatori darbojas gari.

Taču arī cilvēks pats var atrast jaunu ideju un sākt to izplatīt. Tad attiecīgie gari šim cilvēkam "pievienosies", palīdzēs viņam ideju izplatīt un pretī saņems sev vajadzīgā līmeņa enerģiju.

Kā redzat, viss, ko mēs pastāstījām, apstiprina veco patiesību: "kā augšā, tāpat arī apakšā". Grūti izskaidrojamie mūsu laicīgās pasaules notikumi liecina par Smalkajā pasaulē notiekošo cīņu. Vai arī otrādi, ja jums tā tīk: tumšo un gaišo spēku cīņa, kas noris Smalkajā pasaulē, uz Zemes atspoguļojas kā karš, konflikti, problēmas, kuras nomoka cilvēkus, un dažādi citi patīkami (un ne sevišķi patīkami) notikumi.

Tagad, kad cilvēku un Augstāko spēku mijiedarbības mehānisms ir skaidrs, varam pievērsties dažām īpatnībām, kas saistītas ar Neizpaustās pasaules spēku palīdzības saņemšanu.

Ar ko mēs maksājam par savu vēlmju piepildīšanu? Kas notiek tad, ja cilvēks iekārojis kādu pasaulīgu vērtību (naudu, panākumus, mīlestību, varu utt.)? Vēlēšanās pati par sevi ir process, kurā vēlamās vērtības tēls tiek vairākkārt apgrozīts prātā, un šis process ir saistīts ar emocijām. Jo stiprāka vēlēšanās, jo augstāks emocionālo pārdzīvojumu līmenis un jo lielāka enerģija tiek izsviesta Smalkajā pasaulē.

Šos emocionālos izstarojumus uztver gari, kas attiecīgā līmeņa enerģijas izmanto. Daļu enerģijas tie atstāj sevis paša uzturēšanai, bet otru daļu novirza jums vajadzīgā notikuma veidošanai lai vēlēšanās tiktu piepildīta. Tātad jo vairāk vēlēšanās enerģijas iztērēts, jo ātrāk šī vēlēšanās var piepildīties.

Tieši uz to arī balstās visas Rietumos izstrādātās panākumu gūšanas metodikas. Tās iesaka obligāti ieprogrammēt sevi pašu uz panākumiem, iedvest sev pašam ticību, ka vēlamais ir sasniedzams, ja domās vairākkārt atkārto nospraustā mērķa formulējumu. Daudzkārtējas un emocionālas atkārtošanas rezultātā izdalās liels daudzums astrālā un mentālā līmeņa enerģiju un attiecīgais notikums patiešām īstenojas.

Kas mums palīdz? Notikumu lielākoties īsteno tie spēki (gari, egregori), kuri jūsu izdalītās enerģijas izmanto. Savukārt enerģiju diapazons ir atkarīgs no tā, ko tieši jūs vēlaties. Ja vēlaties atrisināt zinātnisku problēmu vai sacerēt gaišu dzejoli, talkā nāks vieni spēki. Ja jums vajadzīga nauda, citi. Ja alkstat tikt pie varas vai vardarbības, turklāt tikt par katru cenu, arī tad jums palīdzēs. Tikai tie jau būs pavisam zemi spēki proti, Elles dēmoni.

Jūs ar savu lūgumu varat vērsties vienalga pie kādiem Augstākajiem spēkiem pie Kunga, Radītāja, Dieva un tā tālāk. Tik un tā jūsu pasūtījumu izpildīs tie, kas ar attiecīgajām lietām nodarbojas. Radītājam ar naudu vai varu saistītas vēlēšanās enerģijas nav vajadzīgas, jo tās nav tīras enerģijas.

Tāpēc ir jāsaprot, ka pasaulīgas vēlēšanās piepildi I. mums palīdz galvenokārt dēmoni un labi vēl, ja I ie ir Debesu dēmoni. Turklāt tie var ietērpties jebkādā veidolā tas viņiem nav aizliegts. Viņi var izlikties par eņģeļiem, par starojošiem apaļiem ķermeņiem, par Dievu Tēvu un jebkurām citām jūsu sirdij tīkamām būtnēm. Lai tikai jūs būtu mierīgs un uzticētu tiem savu vēlēšanos.

Nekā īpaši jauna šajā apgalvojumā nav. Par to bieži mēdz brīdināt visu reliģiju, sevišķi kristīgie garīdznieki.

Mēs nesakām, ka savi lūgumi pēc palīdzības būtu jāadresē dēmoniem vai egregoriem. Nekādā gadījumā! Pēc palīdzības vienmēr jāvēršas pie Tā Kunga vai sargeņģeļa un viņiem arī jāpateicas par palīdzību. Tomēr ir jāsaprot, kas tieši jums palīdzējis iegādāties jaunu mašīnu vai panākt algas paaugstinājumu. Un jācenšas šos palīgus lieku reizi netraucēt, īpaši sīkumu dēļ. Liekas saistības nav vajadzīgas! Par visu tā vai citādi nāksies atbildēt.

Tīrie gari arī palīdz cilvēkiem, ja cilvēki palīdzību lūdz. Tomēr šīs palīdzības spektrs noteikti ir visai ierobežots. Tīrie gari var nodrošināt viņiem uzticīgajiem cilvēkiem komfortu taču tikai minimālu, tādu, lai nav jāmirst no bada vai aukstuma. Tāpēc ka, bagātībai (varai, slavai un citām pasaulīgajām vērtībām) vairojoties, cilvēki vairs nedomā par dievišķo un pārdzīvo tikai par to, kā savu ieguvumu izmantot vai palielināt. Un te jau vairs nekādu dievišķo enerģiju nevar būt.

Tīrie gari var arī jūs pasargāt no dēmonu uzbrukumiem bet tikai tad, ja tiem izsniegsit krietnu devu dievišķo enerģiju kaislīgu lūgšanu, palīgā saucienu un grēku nožēlošanas veidā.

Visbeidzot jūsu neatlaidīgā, ar gluži pasaulīgām problēmām saistītā lūguma izpilde var tikt uzticēta taisnprātīgo un svēto dvēselēm, proti, Dieva pasaulē iecelto cilvēku dvēselēm. Tomēr arī taisnprātīgie visai nelabprāt nodarbojas ar tīri pasaulīgām problēmām. Tieši tāpēc kristīgo svēto vidū nav noteiktas specializācijas attiecībā uz pasaulīgajām lietām, īpaši tām, kas skar panākumus biznesā, zinātnē, mākslā un tā tālāk. Ja nu vienīgi Panteļeimons Dziednieks var atnākt palīgā sirgstošajiem, bet arī tikai tādiem, kuri iekšēji ir pietiekami tīri un ļoti karsti lūdz Dievam palīdzību (tas ir, izdala pietiekami daudz standartenerģiju).

Tātad varētu konstatēt, ka šeit piedāvātais modelis diezgan loģiski izskaidro cilvēku un Smalkās pasaules būtību mijiedarbību. Diemžēl arī šeit viss nebūt nav tik vienkārši.

Lāsts ar vēlēšanās piepildījumu saistīts parāds. Bieži vien situācija ir tāda, ka cilvēks nespēj uzreiz izdalīt tik daudz enerģijas, cik nepieciešams viņam vēlamā notikuma veidošanai. Tad šā notikuma vienkārši nav. Vai arī atrodas gars, kurš tālab, lai jūsu vēlēšanās piepildītos, iegulda savu paša enerģiju (no savām vecajām rezervēm vai no egregora paņemtu). Proti, šis gars jūs kreditē, taču nebrīdina par kredīta atdošanas noteikumiem. Un jūs kļūstat par viņa parādnieku.

Labi, ja jums ir darīšana ar diezgan augsta līmeņa grēcīgo garu, tad savu parādu par zinātnisko ideju, ko tas pateicis priekšā, jums nāksies "atstrādāt", lasot lekcijas un rakstot zinātniskus darbus.

Bet ja nu jūs ļoti gribējāt tikt pie naudas vai pat atriebties kādam par izteikto apvainojumu vai par jūsu vīra aizvilināšanu? Un ja vēl teicāt: "Gribu par katru cenu…" vai: "Gribu, lai kas arī notiktu…"? Tie ir ļoti bīstami vārdi! Faktiski tas nozīmē, kajūs par savas vēlēšanās piepildīšanu uzņematies saistības apmaksātjebkuru jums uzrādīto rēķinu. Turklāt rēķins tiks izrakstīts par maksimālo summu, ne uz ko citu neceriet!

Kāda gan var būt maķga, ja rēķins izrakstīts sakarā ar cita cilvēka sakropļošanu, nāvi vai citādām nepatikšanām? Tas ir elementāri izskaitļojams. Kas !>ūs izpildītāji? Pareizi, Elles dēmoni, proti, velni. Bet tie taču barojas ar viszemākajiem izstarojumiem ar cilvēku ciešanu enerģijām.

Visdrīzāk, jums savi lielie parādi būs jāmaksā ne vienu dzīvi vien, atkārtoti nākot šajā pasaulē briesmīgos apstākļos, kopš bērnības mokoties ar slimībām un psihes izkropļojumiem, kas saindēs jūsu mūžu. Mēs to saucam par nobriedušo karmu. Tā rodas tad, ja cilvēkam bijusi nepareiza attieksme pret dzīvi, par ko mēs detalizēti stāstījām jau iepriekš, kā arī tad, ja viņš nepārdomāti sadarbojies ar Neizpaustās pasaules būtībām.

Šos parādus dažādi gaišreģi parasti konstatē kā jums uzliktos "lāstus". Respektīvi, saskaņā ar šeit izklāstāmo teoriju lāsts nozīmē to, ka cilvēka dvēsele ir parādā zemajiem dēmoniem par kādreiz sniegto palīdzību, kas ļāvusi cilvēkam sasniegt savus mērķus. Ja cilvēkam šādi parādi ir, tad ciešanas viņam ir obligātas un nelīdzēs arī "karmas trauka" attīrīšana no šajā dzīvē uzkrātajiem pārdzīvojumiem. Tad glābiņš var būt vienīgi tieša tīro garu palīdzība. Labākais kontakts ar tīrajiem gariem ir baznīcai. Tā ka šāda veida problēmu gadījumā cita ceļa, kā tikts vaļā no ciešanām, faktiski nemaz nav. Ir tikai viens ceļš uz baznīcu pēc palīdzības, ja vien tas vispār konkrētajā gadījumā iespējams. Turklāt vēl vajadzēs tīros garus pārliecināt, ka dēmonu jūgā esat nonācis savas muļķības pēc un ka pilnībā nožēlojat pieļautās kļūdas. Bet tas, kā jūs noprotat, nemaz nav viegli.

Kļūt par dēmonu parādnieku gan ir ļoti vienkārši. Šobrīd (faktiski nekad arī citādi nav bijis) tiek piedāvāti plaša spektra pakalpojumi, tādi kā pieburšana, atburšana, indeves uzsūtīšana un tā tālāk. Un cilvēki nereti lūdz palīdzību dažādiem "melnajiem" burvjiem, lai tiktu vaļā no sāncenses vai nemīlama vīra (nemīlamas sievas), konkurenta biznesā vai cita pāridarītāja. Viņi samaksā burvim naudu un domā, ka nu jau par saņemtajiem pakalpojumiem ir norēķinājušies. Nemaldiniet sevi! Melnais burvis ir tikai starpnieks cilvēku un dēmonu darījumos. Lietojot mūsdienīgu terminoloģiju, dēmonu sniegto pakalpojumu distributors. Viņš iekasē samaksu tikai par jūsu vēlmes nodošanu dēmonu ziņā. Par visu pārējo maksāsit jūs pats šajā dzīvē vai nākamajās dzīvēs.

Dzimtas karma. Pamatojoties uz šādu izpratni, nav grūti izskaidrot arī tādu parādību kā karmas pāriešana no vecākiem uz bērniem jeb dzimtas karma.

Ja viens no vecākiem nonācis parādu jūgā (ir dēmonu parādnieks) un viņa dzīve ir pilna ar neizskaidrojamām ciešanām, viņš var neapzināti "dalīties" tajās ar savu bērnu. Turklāt viņam nav jādara nekas cits kā vienīgi jāiepotē bērnam sava pasaules uzskatu sistēma: "Pasaule ir radīta ciešanām, cilvēks radīts mocībām, pie mums viss ir riebīgi un būs vēl sliktāk, nekādu cerību nav un tā tālāk."

Ja bērns šo uzskatu sistēmu pieņem un sāk ciest kopā ar vecākiem, dēmoni arī viņu var iekļaut savu parādnieku sarakstā un arī no viņa iekasēt maksu. I Jn, lai cilvēks neiedomātos atslābināties, arī viņa dzīve, ciktāl to ietekmē ārējie notikumi, objektīvi kļūs tikpat briesmīga kā vecāku dzīve. Zēns var nonākt cietumā, meitene kļūt par izvarošanas upuri un tā tālāk. Šāda situācija-ir ļoti sarežģīta, un vienkāršas izejas te nevar būt. Darbojas karmas likums mūsu jau izklāstītajā traktējumā: palīdzību saņēmi apmaksā rēķinu. Bet kas šajā rēķinā rakstīts un cik ilgi to nāksies segt, jums nav zināms.

Ja turpretī bērnam dažādu apstākļu dēļ ir pietiekami augsts pašnovērtējums, pret vecāku ciešanām viņš izturas ironiski (vai pat ciniski) un viņu problēmās absolūti neiedziļinās, uzvelt viņam parādus acīmredzot neizdosies. Viņš dzīvos pats savu dzīvi, bet vecāku dvēseles pašas turpinās segt atlikušo rēķinu. Respektīvi, izrādās, ka pārlieku liela līdzcietībajr taisns ceļšjjz to, l ai apkrauto s ar svešām problēmām. Pārlieka līdzcietīb a vienmēr ir identificējama ar iekšēju piekrišanu tam, ka pasaule nav ideāla un kādam tajā nākas nepelnīti ciest. Bet tā, kā jūs jau saprotat, ir tipiska idealizācija, par kuru būs jāmaksā.

Protams, visi šie pārspriedumi par līdzcietību neattiecas uz cilvēkiem, kuri veic žēlsirdības darbus nevis savā, bet Dieva vārdā. Tie ir mūki un mūķenes, garīdznieki un citas personas, kas velta savu dzīvi tam, lai kalpotu Radītājam (desmitais vai vēl augstāki garīgās attīstības kāpņu pakāpieni).

Gribam vērst jūsu uzmanību uz to, ka esam izskatījuši tikai vienu no karmisko parādu rašanās un nodošanas'mehānismiem. Īstenībā šādu mehānismu ir daudz vairāk, šai sakarā varētu runāt arī par cilvēku parādiem Dieva priekšā. Visi parādi jāsamaksā tieši tāpēc mūsu pasaulē ir tik daudz slimu, kroplu un nelaimīgu cilvēku. Taču tas jau ir atsevišķs temats un to diezgan sīki izstrādājuši citi autori.

Ja vecāku rīcību vada dēmoni… Tagad varam aplūkot situāciju, kad vairāk vai mazāk normāli vecāki neapzināti uzsūta savam bērnam mentālu indevi. Mēs jau diezgan sīki runājām par to, kā ir, ja vecāki ar saviem uzkliedzieniem un rupju kritiku bērna zemapziņā ieliek apmēram šādas programmas: "Kā bez rokām!", "Nejēga!", "Stulbenis!" un tā tālāk.

Bērns pieaug, un šīs programmas sāk indēt viņa dzīvi, radot pārdzīvojumus sava nepilnīguma dēļ, problēmas ar lēmumu pieņemšanu un tā tālāk. Proti, tā visa rezultāts ir negatīvie izstarojumi, kas nepieciešami zemajiem dēmoniem. Tiem pašiem, kuri savulaik burtiski provocēja vecākus uz rupjību un citādu negatīvu izturēšanos pret saviem bērniem.

Droši var apgalvot, ka vecāki, kas uz saviem bērniem kliedz un viņus pazemo, ir dēmonu varā. Un dēmoni, vecākus provocēdami (tātad tērēdami savu enerģiju), izsēj sēklas arī turpmākajiem pārdzīvojumiem, ko ar bagātīgu uzviju sagaidīs vēlāk no pieaugušajiem bērniem.

Ne jau visiem ir parādi. Esam izstāstījuši kārtējos briesmu stāstus. Taču īstenībā briesmas draud nejau visiem. Nebūt ne visi cilvēki, būdami savos iepriekšējos iemiesojumos, ir sataisījuši tik lielus parādus, ka rēķinu par tiem nākas segt šajā dzīvē. Tāpat nejau visus vecākus iespējams izprovocēt uz rupjību pret savu paša bērnu katram cilvēkam taru ir brīvā griba, un viņš var rīkoties, kā vēlas. Ja cilvēks negribēs dēmonu provokācijām padoties, tie viņam neko nevarēs padarīt.

Daudz vairāk problēmu rodas to kļūdaino pārliecību dēļ (uz šādām pārliecībām cilvēkam ir tiesības, jo viņam taču dota brīvā griba), par kurām pienākas karmiskā " audzināšana^ JPēc pārdzīvojumu uzkrāšanās līdz zināmam līmenim "audzināšanas" process ir neizbēgams.

Parādi no iepriekšējām dzīvēm ir raksturīgi "nobriedušajai" karmai, par kuru jau stāstījām. Visiem pārējiem cilvēkiem ir tikai karmiskie uzdevumi, kurus līdz ar to četriem veidiem mēs ari jau izskatījām.

Vai šeit nav pretrunas? Vai tikko aprakstītais pasaules uzbūves modelis ir savienojams ar mūsu iepriekš izklāstīto sistēmu, atbilstoši kurai cilvēki savas kļūdainās pārliecības dēļ tiek pakļauti karmiskajai "audzināšanai"? Vai šeit nav pretrunu?

Mūsuprāt, ne. Ikvienam cilvēkam piedzimstot, viņa "karmas traukā" jau kaut kas ir. Bet kas tad tur, tajā "traukā", var būt? Mēs jau stāstījām paliekas no tā, ar ko "trauks" bija piepildīts iepriekšējā dzīvē, un parādi Augstāko spēku priekšā (ja šādi parādi ir).

Ja tā visa ir daudz, "trauks" jau ir piepildīts līdz 25 30 procentiem un cilvēks piedzimst briesmīgos apstākļos, slims un nolemts ciešanām mūža garumā. Bet ciest tas nozīmē izstarot zemas enerģijas, proti, atmaksāt savus parādus Elles dēmoniem. Šādu cilvēku diemžēl mūsu vidū ir diezgan daudz. Tie ir cilvēki ar lielu "nobriedušo" karmu.

Ja šādu parādu nav, cilvēks piedzimst ar samērā tukšu "karmas trauku" un viņam lemta gluži pieklājīga dzīve, kuras laikā cilvēkam jāizpilda savi karmiskie uzdevumi. Kopš cilvēka dzimšanas brīža viņu uzrauga tīrais gars šā cilvēka sargeņģelis. Bērni parasti priecājas par dzīvi un izstaro labas enerģijas, tāpēc eņģeļi ir vienmēr viņiem blakus. Savukārt dēmonus šādi, ar "nobriedušu" karmu neapgrūtināti pusaudži parasti neinteresē no tiem taču nav ko ņemt.

Bet cilvēks kļūst arvien vecāks, laika gaitā izstrādā zināmas idejas par apkārtējās pasaules iekārtu un sakarā ar to sāk nodoties negatīviem pārdzīvojumiem. Negatīvi pārdzīvojumi ir dēmonu laupījums, tāpēc tie sāk attiecīgajam cilvēkam pievērst lielāku uzmanību.

Turklāt cilvēks nodarbojas ar to, kas viņam patīk (vai nepatīk), izveido ģimeni, audzina bērnus, krāj materiālos labumus tātad izstaro vidēja līmeņa enerģijas. Visus minētos pasaulīgos mērķus sasniegt viņam palīdz materiālās pasaules dievi dēmoni (tomēr ne paši zemākie). Tieši šie dēmoni arī ir ieinteresēti, lai cilvēki tiektos pēc bagātības, varas, slavas vai citām pasaulīgajām vērtībām, un palīdz viņiem šos mērķus sasniegt.

Savukārt tīrie gari kontrolē, vai dēmoni nepārkāpj noslēgtās vienošanās noteikumus un neprasa no cilvēkiem vairāk, nekā paši tiem dod, tātad tīrie gari rūpējas par to, lai tiktu ievērots karmas likums. Tajā pašā laikā viņi cenšas cilvēku ievirzīt garīgās attīstības ceļā "piespēlē" viņam attiecīgas grāmatas, organizē tikšanās ar vajadzīgajiem cilvēkiem un tā tālāk. Šie gari cer, ka cilvēks vairs neziedos tik daudz laika pasaulīgajām vērtībām un kaut mazliet padomās arī par Dievišķo. Proti, kaut vai daļēji atgriezīsies pie sava sākotnējā uzdevuma izstrādāt tīrās enerģijas.

Diemžēl tas viss nesekmējas sevišķi labi mūsu I »asaule ir pārņemta ar dažādām kaislībām un tiekHini pēc materiālās labklājības. Izņēmums laikam gan ir tikai Krievija, kur regulāru satricinājumu rezultātā visas pasaulīgās vērtības tiek sagrautas. Bet, ja pasaulīgās vērtības zaudē savu pārlieko pievilkšanas spēku, paveras garīgās attīstības iespējas.

Ja cilvēks uzkrājis pārlieku lielu neapmierinātību ar apkārtējo pasauli ("karmas trauks" piepildīts līdz HO 85%), viņš jau izstaro tikai zemas enerģijas. Te nu pie lietas ķeras dēmoni. Tie sāk bloķēt itin visus šā cilvēka mērķus un tādējādi provocē viņu uz vēl lielākiem pārdzīvojumiem. Tīrie gari šajā procesā ueiejaucas, jo uzskata, ka cilvēkam jāsaņem sava deva "audzinošās" ietekmes un jānāk pie prāta. "Audzinātāju" lomu uzņemas tieši zemākie dēmoni. Tie sagrauj cilvēka idealizācijas un saņem savu porciju no viņa negatīvajiem pārdzīvojumiem.

Ja cilvēks izbeidz nodoties pārdzīvojumiem, attīrās no tiem un sāk izstarot gaišākas enerģijas, zemie dēmoni zaudē par viņu interesi, toties tīrie gari (vai augstākie dēmoni) stimulācijas nolūkos palīdz šim cilvēkam piepildīt dažas viņa vēlēšanās.

Kā redzat, piedāvātais modelis, atspoguļojot cilvēku enerģētisko mijiedarbību ar tīrajiem un grēcīgajiem gariem, diezgan loģiski izskaidro visus ar mums notiekošos procesus, kā arī visus karmiskās mijiedarbības vispārīgās teorijas noteikumus un likumsakarības, par ko bija runa iepriekšējā nodaļā.

Saskaņā ar šo modeli nav nepieciešamības pēc speciālām "karmas būtībām" vai citiem tikpat eksotiskiem Smalkās pasaules iemītniekiem.

Aprakstītais modelis ir tikai viens no iespējamiem modeļiem. Tiesa, tas nebūt nenozīmē, ka mēs gribētu jūs pārliecināt jā, patiesi, eksistē gari, egregori un tā tālāk. Mēs piedāvājām tādu pašu Neizpaustās pasaules iekārtas modeli, kādu izmanto kristīgā baznīca un daži ezoteriķi. Neviens vēl nav pierādījis, ka tas ir pareizs vai nepareizs. Taču šis modelis darbojas tas gan ir tiesa. Tomēr efektīvi ir arī citi modeļi ar noosferu saistītais, teozofiskais, budistiskais, tantriskais, paralēlo pasauļu modelis un tā tālāk. Efektīvs izrādās gandrīz jebkas, ja vien cilvēki tam tic.

Mēs izvēlējāmies aprakstīto modeli un aicinām dzīvot sakaņā ar to. Ja jums tas netīk, pameklējiet kādu citu vai arī aizmirstiet šo modeli kā briesmīgu murgu. Pasaule ir bezgalīga, un cilvēki var izdomāt vēl daudzus citus Neizpaustās pasaules iekārtas modeļus. Un droši vien tie visi izrādīsies pareizi, lai arī cik paradoksāli tas varētu šķist.

Līdz ar to mēs noslēdzam savus pārspriedumus par Neizpaustās pasaules iekārtu. Tos, kuros mūsu domas nav izraisījušas lielu iekšēju protestu, lūdzam lasīt nākamo, praktiskai lietošanai vairāk piemēroto nodaļu. Bet pagaidām izdarīsim kārtējo kopsavilkumu.

KOPSAVILKUMS

1. Pasaules notikumu izskaidrošanai jnēs piedāvājam izmantot kristīgo pasaules iekārtas modeli, kurā darbojas Radītājs, tīrie gari un dēmoni.

2.  Cilvēki var saņemt Smalkās pasaules spēku palīdzību, taču par to ir jāmaksā ar tāda līmeņa

enerģijām, kuras izmantojums talkā atnākusi būtība.

3.  Dažkārt cilvēki paliek Smalkās pasaules būtībām parādā. Tad viņiem nākas šos parādus ilgu laiku atmaksāt ar saviem dzīvības spēkiem.

4. Domājams, ka visus ar materiālo labklājību un jebkuru citu pasaulīgo mērķu sasniegšanu saistītos lūgumus izpilda dēmoni, lai arī kam jūs šos lūgumus būtu adresējis.

5.  Radītāju un tīros garus interesē vienīgi tīrās enerģijas, kuras cilvēks izstaro, pateikdamies Dievam par sniegto palīdzību, priecādamies par Viņa radīto pasauli un dažu citu ļoti tīru, ar pasaulīgajām vērtībām nesaistītu pārdzīvojumu laikā.

3. nodaļa kurp iet? garĪgĀs ATTĪSTĪBAS KĀPNES

Šajā nodaļā atkal mazliet abstrahēsimies no idejām, kas saistītas ar "karmas trauku", un parunāsim par ko citu par cilvēku garīgās attīstības līmeņiem. Šis temats nav izraudzīts nejauši. Semināros un konsultācijās bieži tiek uzdoti šādi jautājumi: "Mans vīrs (sieva) mani nesaprot un manu aizraušanos ar reliģiju (vai ezoteriku) nosoda. Ko man darīt, vai ir iespējams viņu uzvedināt uz garīgā ceļa?" Atbildes uz šiem jautājumiem arī veido šajā nodaļā ietverto materiālu.

Mēs jau aplūkojām jautājumu par to, kādi karmiskie uzdevumi tiek izvirzīti ikvienam cilvēkam šajā dzīvē. Tie visiem ir vieni un tie paši.

Taču katrs cilvēks ir individuāls, un katram ir raksturīgas daudzas gluži personiskas īpatnības. Arī savs garīgās attīstības līmenis.

Ar dažādām interesēm saistītā problēma.

Viens no ģimenes problēmu rašanās cēloņiem ir abu laulāto kardināli atšķirīgās intereses. Piemēram, viens laulātais interesējas par teātri vai ezoteriskiem semināriem, bet otrs ļoti aizrāvies ar savu darbu vai naudas pelnīšanu. Acīmredzot interešu nesaskaņa ir rezultāts tam, ka cilvēku garīgās attīstības līmenis ir atšķirīgs.

Turklāt atšķiras nejau intelektuālās (vai mentālās) attīstības līmenis abi laulātie varbūt beiguši vienu un to pašu augstskolu un strādā vienā un tajā pašā organizācijā. Te drīzāk var runāt tikai par katra laulātā (vai citu radinieku) garīgās attīstības līmeni. Ar dvēseli šeit saprotams to cilvēka smalko ķermeņu kopums, kuri ir augstāki par mentālo ķermeni. Vienu cilvēka smalko ķermeņu struktūras variantu mēs jau aplūkojām otrajā daļā.

Garīgās attīstības kāpnes. Tieši mūsu nemirstīgā dvēsele (jeb Dievišķā monāde) ir tā, kas katrā inkarnācijā uzkrāj un apkopo mūsu esības pieredzi. Tās galamērķis ir šāds augstākā garīgā attīstības pakāpe, garīgā evolūcija, kuras galarezultāts savukārt ir inkarnāciju ķēdes saraušana un neatgriezeniska pāreja Dievišķajā esības plānā (sīkāk par šā uzdevuma risinājumiem pastāstīsim nedaudz vēlāk).

Atkarībā no iepriekšējās inkarnācijās uzkrātās pieredzes un šajā dzīvē pieņemtajām pārliecībām katrs cilvēks uz garīgās attīstības kāpnēm ieņem noteiktu vietu.

Dažādās ticības sistēmās ir dažāda pieeja cilvēku I gradācijai pēc garīgās attīstības līmeņa. Ari mēs piedāvājam savu garīgās attīstības kāpņu variantu un norādām skaidras pazīmes, kas liecina par cilvēka atrašanos uz tā vai cita pakāpiena. Šāda pazīme ir cilvēka dominējošā (jeb galvenā) attieksme pret tiem vai citiem reālās dzīves aspektiem. Savā rīcībā un interesēs cilvēks brīvi var kāpt uz jebkura cita pakāpiena, taču tas viņam nebūs galvenais. Cilvēkam piešķirtā pakāpiena kārtas numurs tik un tā būs atkarīgs vienīgi no viņa galvenās interešu sfēras.

Aplūkosim sīkāk, kas ir raksturīgs cilvēkiem, kuri atrodas uz tā vai cita šo 2. zīmējumā vispārīgi attēloto kāpņu pakāpiena.

Zīmējumā attēlotās garīgās attīstības kāpnes sastāv no vienpadsmit pakāpieniem un sadalītas piecās pasaulēs. Nav šaubu, ka tās sniedzas vēl augstāk un tālāk, taču tas maz interesē cilvēkus, kuri dzīvo parastu zemes dzīvi. Iespējams, ka šīs kāpnes var turpināties arī uz leju, līdz dzīvnieku vai augu līmenim, taču nav nekādu apstiprinājumu tam, ka tas patiesi tā ir. Tāpēc mēs pakavēsimies uz tiem pakāpieniem, kuri aptver 99 procentus reālajā pasaulē dzīvojošo cilvēku.

Sākotnējā pasaule. Pirmā ir sākotnējā pasaule, kur arī var atrasties cilvēku dvēseles. Taču tās ir vismazāk attīstītās vai degradējušās dvēseles, kuras mūsu pasaulē gandrīz vai vispār nedzīvo. Uz šā pakāpiena atrodas psihiski nepilnvērtīgi (debili u.tml.), pilnīgi nodzērušies cilvēki, pagalam nolaidušies narkomāni un patoloģiski noziedznieki.

No visas daudzveidības, ko piedāvā mūsu pasaule, viņiem vai nu neko nevajag, vai ari vajag ļoti maz -

alkoholu, narkotikas, vardarbību. Patiesību sakot, viņus pat grūti uzskatīt par pilnvērtīgiem cilvēkiem. Tādēļ mēs tos nosaucām par jēlmateriālu. Par Ao cilvēku idealizācijām kaut ko konkrētu pateikt arī ir grūti, jo bieži vien viņiem vispār nav nekādas pasaules uzskatu sistēmas.

Vispār jau, pieliekot zināmus pūliņus, viņi var pāriet uz augstākiem pakāpieniem un kļūt par cilvēkiem. Taču tā ir perspektīva. Pagaidām par viņu garīgo attīstību īpaši nav ko runāt. Tāpēc viņu pakāpiena kārtas numurs ir nulle. Zemāk atrodas tikai dzīvnieki.

Atgriežoties pie teorijas par spēkiem, kas cilvēkus protežē, var apgalvot, ka uz nulles pakāpiena esošo cilvēku aizbildņi ir viszemākie egregori. Piemēram, vardarbības, cietsirdības, alkoholisma, narkomānijas un tamlīdzīgi egregori. Lielākoties šeit ar saviem taustekļiem iesniedzas arī nacisma, fašisma un citu galēju dzīves uzskatu egregori. Šie egregori, protams, periodiski kontrolē arī cilvēkus, kuri atrodas uz citiem, augstākiem garīgās attīstības kāpņu pakāpieniem. Tomēr galvenais šo viszemāko egregoru kontingents (adepti) atrodas tieši uz kāpņu nulles pakāpiena.

Materiālā patēriņa pasaule. Nākamā pasaule ir materiālā patēriņa pasaule, normālu cilvēku pasaule. Uz pirmā pakāpiena tajā atrodas cilvēki ar minimālu garīgās attīstības līmeni. Mēs viņus nosaucām par darbarūķiem.

1. Darbarūķi. Parasti tie ir cilvēki, kuri ieguvuši tikai sākumskolas izglītību un strādā smagu, zemas kvalifikācijas darbu. Viņus visai maz interesē bagātība vai panākumi, skaistas lietas vai garīgas vērtības.

Pareizāk sakot, mazliet jau interesē, tikai šie cilvēki saprot, ka tas viss nav domāts viņiem. Viņi nopūlas smagā darbā, kas aizņem gandrīz visu viņu laiku. Lai gan mēs šos cilvēkus pieskaitām pie materiālā patēriņa pasaules, īstenībā viņi patērē ļoti maz ko, ar grūtībām un bez īpašas baudas (izņemot alkoholu, ar kura palīdzību aizgaiņā savas drūmās domas).

Nebūt nav izslēgts, ka viņi dažreiz var nopirkt kādu skaistu lietu, aiziet uz teātri vai dabūt ceļazīmi un aizbraukt uz ārzemēm. Taču tā šo cilvēku dzīvē jau ir eksotika, kas viņus mazliet biedē ar savu neparastumu, kaut arī atstāj patīkamas atmiņas. Viņu dzīvē galvenais ir darbs, kas tomēr nekādu īpašu baudu nesniedz. Taču, ja šis darbs tiktu atņemts, viņiem šajā dzīvē vispār nebūtu ko darīt.

Pie šīs kategorijas piederošajiem cilvēkiem visbiežāk rodas šādas idealizācijas: neapmierinātība ar priekšniecību, valdību, politiķiem, savu materiālā nodrošinājuma līmeni.

2. Reālisti. Tas ir lielākais mūsu valsts iedzīvotāju slānis, tā saucamā vidusšķira (un arī augstākā sabiedrība). Turklāt arī tie, kas ar visu sirdi un dvēseli tiecas tajā iekļūt. Agrāk šīs iedzīvotāju daļas raksturošanai lietoja terminu "mietpilsonis", taču gadiem ilgās saspringtās sociālisma celtniecības laikā, kad dzīvot savā labā skaitījās kauna lieta, šis vārds ieguva negatīvu nokrāsu. Tāpēc mēs izmantojam ausij tīkamāku apzīmējumu "reālisti".

Galvenā uz šā garīgās attīstības kāpņu pakāpiena esošās iedzīvotāju grupas iezīme ir tā, ka viņi grib labi dzīvot un jau šodien. Grib garšīgi paēst, braukāt dārgos automobiļos, dzīvot skaistās mājās. Un viss. Viņi dzīves jēgu saskata tieši labāko apkārtējās pasaules lietu patēriņā.

Vai tas ir slikti? Nebūt ne. Mēs jau teicām, ka mūsu dvēseles šajā pasaulē ieradušās izmēģināt visu, kas te atrodams. Kāpēc tad lai neizmēģinātu ēdienu, automobiļus, mājas un pārējos labumus? Cita lieta tā, ka šīm dvēselēm var būt vēl kādi uzdevumi, kurus, noņemoties ar rūpēm par materiālo labumu patērēšanu, tās var gluži vienkārši nepamanīt.

Šajā grupā var ietilpt jebkuras kategorijas iedzīvotāji: strādnieki, zemnieki, ierēdņi, uzņēmēji, militārpersonas, žurnālisti, policisti un tā tālāk. Tieši viņiem tiek celti lielie veikali ar daudzām bieži vien

Tf

nelietderīgām, toties skaistām lietām. Viņu dēļ tiek laisti klajā biezie un krāsainie žurnāli, kas reklamē skaistu dzīvi. To visu šie cilvēki labprāt iegādājas, un ar to arī aprobežojas viņu interese par pasauli. Viņi patērē materiālos labumus. Darbs viņiem ir tikai savas turības vairošanas līdzeklis. Ja vien būtu tāda iespēja, viņi vispār vairs nestrādātu un visu laiku tikai baudītu dzīves jaukumus. Tādi ir visplašāk sastopamie materiālā patēriņa pasaules pārstāvji.

Šai iedzīvotāju grupai visbiežāk mēdz būt šādas idealizācijas: nauda un materiālās nodrošinātības līmenis, sabiedrības viedoklis, labvēlīgs liktenis, ģimenes dzīve.

3. Estēti. Arī tie pieder pie patērētāju kategorijas, taču ir izsmalcināti patērētāji. No visas materiālās pasaules daudzveidības viņi ir izvēlējušies pašus smalkākos un delikātākos "produktus". Tas var būt teātris, mūzika, glezniecība, dzeja un citi tamlīdzīgi radošā darba rezultāti. Uz šā garīgās attīstības pakāpiena esošie cilvēki paši neko jaunu nerada. Taču var būt pastāvīgi teātra apmeklētāji un labi zināt daudzu aktieru tēlojuma īpatnības. Ja viņiem patīk glezniecība, tad viņi tajā gluži labi orientējas, apmeklē visas izstādes un vernisāžas. Ja viņi mīl mūziku, tad noteikti klasisko, turklāt augsta līmeņa profesionāļu izpildījumā.

Šo attīstības pakāpi sasniegušie cilvēki arī ar prieku lieto skaistas un dārgas mantas vai dodas ceļojumos. Taču, ja nāksies izvēlēties, kā iztērēt viņu rīcībā esošo ierobežoto naudas summu iegādāties biļeti uz kādas slavenības viesizrādi vai jaunus apavus, viņi, ne mirkli nedomājot, izvēlēsies biļeti.

Šā attīstības līmeņa cilvēkiem parasti ir augstākā izglītība, viņi strādā par kalpotājiem vai nu valsts, vai privātajās organizācijās, un viņu ienākumi nav sevišķi lieli. Ienākumu līmenis viņiem nav tik svarīgs kā otrā attīstības pakāpiena cilvēkiem. Bieži vien viņiem svarīgāks nekā liela alga ir brīvs laiks un iespēja iegūt savas garīgās delikateses.

Diemžēl pašiem piemītošā izpratne par Vāgnera mūziku vai Ahmatovas dzeju viņos dažkārt izraisa sava pārākuma apziņu un pat nicinājumu pret pārējiem cilvēkiem, kuri šādus cilvēces ģēnija daiļdarbus nesaprot. Līdz ar to šiem cilvēkiem mēdz būt šādas tipiskas idealizācijas: spēju, attīstības līmeņa vai izglītības, garīguma idealizācija

Trīs tikko aplūkotie pakāpieni ir sākotnējie un apvieno cilvēkus, kuri pieder pie materiālā patēriņa pasaules. Tie ir šīs pasaules materiālo labumu patērēšanas profesionāļi, un, lai gan viņi patērē ļoti dažādus cilvēka darba produktus un dara to ar atšķirīgas pakāpes baudu, viņu galvenais (dominējošais) mērķis nav attīstīt sevi vai radīt kaut ko jaunu šajā pasaulē. Darbs ir līdzeklis, lai tiktu pie naudas to vai citu materiālo labumu iegādei. Ja šiem cilvēkiem naudas būtu ļoti daudz, viņi savu dzīvi pārvērstu par nemitīgiem svētkiem, patērēšanas svētkiem.

Ne mazāk kā 50 procentus no visiem cilvēkiem var droši pieskaitīt pie materiālā patēriņa pasaules. Viņu aizbildņi ir visspēcīgākie zema un vidēja līmeņa egregori: naudas, materiālās labklājības, ģimenes, politikas, sporta, vaļasprieku un tamlīdzīgi egregori.

Materiālās jaunrades pasaule. Nākamā pasaule ir materiālās jaunrades-pasaule. Pie šīs pasaules pieder tie cilvēki, kuriem dzīvē galvenais mērķis ir kaut ko radīt.

Uz pirmā šīs pasaules pakāpiena (un ceturtā visu kāpņu pakāpiena) atrodas inženieri. 4. Inženieri. Šis apzīmējums, protams, ir nosacīts. Šeit sastopami jebkuras profesijas pārstāvji: inženieri, ārsti, žurnālisti, uzņēmēji, pārvaldnieki, pedagogi, politiķi un tā tālāk. Vienīgais, kas apvieno šā attīstības līmeņa cilvēkus, ir tas, ka savas dzīves jēgu viņi saskata darbā. Viņus mēdz dēvēt par darbaholikiem. Šie cilvēki nerada jaunas teorijas un neizstrādā jaunas ārstniecības metodes. Toties savu darbu viņi dara ar sajūsmu, vienalga, vai tas būtu darbs ar datoru vai maizes cepšana.

Viņu nodarbošanās var būt algots darbs, bet var būt arī kāda aizraušanās (kuru nav izdevies transformēt algotā darbā). Tā tas ir radioamatieriem, dažādu jahtu un lidmašīnu būvētājiem, kuri izmanto gatavus rasējumus, un citiem.

Arī šie cilvēki labprāt iegādājas skaistas lietas un reizēm apmeklē teātri. Un, ja līdzekļi atļauj, var doties tālā ceļojumā vai nopirkt vasarnīcu. Taču, ja jūs viņiem piedāvāsit pāriet uz citu, labāk apmaksātu, bet neinteresantu darbu, viņi šo priekšlikumu ar sašutumu noraidīs. Iemīļotais darbs viņiem ir svarīgāks par visu pārējo.

Šāda attieksme pret dzīvi katrā ziņā nosaka arī attieksmi pret pasauli. Tādēļ varam minēt šādas šā attīstības pakāpiena cilvēkiem tipiskas idealizācijas: profesionālās meistarības (attīstības) līmenis, karjera, mērķa sasniegšana, apkārtējās pasaules plānošana un kontrolēšana, savu spēju idealizācija un cilvēku muļķības nosodīšana.

5.   Izgudrotāji. Cilvēki, kas atrodas uz nākamā garīgās attīstības kāpņu pakāpiena, tiek saukti par izgudrotājiem. Arī šis apzīmējums, protams, ir nosacīts. Tomēr šo cilvēku attieksmei pret dzīvi ir tāda raksturīga īpatnība, ka viņi nemitīgi tiecas radīt kaut ko jaunu, kas varētu uzlabot mūsu materiālās pasaules funkcionēšanu. Tie ir visdažādāko jaunu mašīnu un ārstniecības līdzekļu, mūžīgo dzinēju vai apģērbu modeļu, trenažieru vai datorprogrammu un tamlīdzīgu lietu izgudrotāji. Viņus visus vieno aizraušanās ar kaut kā jauna materiāla un cilvēces attīstībai ļoti svarīga radīšanu.

Šā attīstības pakāpiena cilvēki var būt gan zinātnieki, gan radoši domājoši strādnieki, inženieri vai uzņēmēji, ārsti vai arhitekti.

Diemžēl cilvēce visai neatsaucīgi reaģē uz viņu centieniem to (t.i., cilvēci) uzlabot. Izgudrotāji un zinātnieki tikai ar milzīgām pūlēm rod atbalstu savām idejām un projektiem. Līdz ar to viņiem veidojas šādas tipiskas idealizācijas: savu spēju, mērķa sasniegšanas idealizācija, cilvēku muļķības nosodīšana, aizvainojums uz dzīvi, neuzticēšanās cilvēkiem.

Vēl viena grupa, kas atrodas uz garīgās attīstības kāpņu sestā pakāpiena, ieguvusi nosacītu apzīmējumu "radītāji". ^

6.   Radītāji. Šā attīstības līmeņa cilvēki arī rada kaut ko jaunu. Taču ne tehnikas un citu materiālo objektu pasaulē.

Viņi rada kaut ko jaunu ideju, zināšanu, attīstības sistēmu, apmācības, ārstniecības, uztura, ekonomikas, filozofijas vai tamlīdzīgā sfērā. Proti, viņi ir radītāji tā saucamajā humanitāro zināšanu jomā, kur rezultāts nevis iemiesojas konkrētā materiālās pasaules priekšmetā, bet gan tiek aprakstīts vārdos.

Kā mums šķiet, pie-šīs grupas pieder arī tie cilvēki, kuri kaut ko jaunu rad^jūtu un emociju pasaulē. Ar mākslas palīdzību viņi kultivē cilvēka dvēseles smalkumu. Viņu darba augļi ir gleznas un skulptūras, mūzika un spēlfilmas, dzeja un proza.

Šajā pakāpē esošie cilvēki dažkārt var izmantot nākamās pasaules terminus vai nojēgumus, tādus kā Dievs, noosfēra, Kosmoss un tā tālāk. Taču parasti tā ir eksotika vai modes lieta, jo dvēselē šie cilvēki tik un tā paliek materiālisti un apkārtējo pasauli uztver tikai tajā veidā, kurā to var aptaustīt ar rokām vai vismaz apskatīt ar acīm.

Šā attīstības līmeņa cilvēki bez jaunrades nespēj dzīvot neatkarīgi no sava materiālās nodrošinātības līmeņa un pielūdzēju vai vismaz viņu darbus saprotošu cilvēku skaita. Viņu kredo ir šāds: es nevaru neradīt. Tāpēc šo cilvēku tipiskās idealizācijas ir šādas: spējas, slava, gods, popularitāte, cilvēku nicināšana un vinu muļķības nosodīšana.

> 1 »

Ar to arī beidzas pakāpieni, kas attiecas uz radīšanu materiālās pasaules sfērā.

Cilvēkus, kas atrodas uz šiem trim pakāpieniem, protežē samērā augsti profesionālās darbības, zinātnes, jaunrades, mākslas un tamlīdzīgi egregori. Tas gan nenozīmē, ka šo cilvēku vidū nav neviena, kas pielūdz arī naudas vai materiālās labklājības egregoru. Protams, ir, tomēr tikko pieminētie nav galvenie materiālās jaunrades pasaules cilvēku aizbildņi.

Viņu galvenie aizbildņi ir augstāki egregori, kurus jau esam nosaukuši.

Saskaņā ar šeit piedāvāto klasifikāciju mākslinieku, mūziķu un dzejnieku darbs netiek pieskaitīts pie garīgās darbības veidiem, lai gan bieži pieņemts uzskatīt citādi. Mūsuprāt, pat vistalantīgākā mūzika un dzeja tomēr attiecas uz laicīgo pasauli, jo ataino šajā pasaulē pastāvošās domas un emocijas, kaut arī tās tiek paustas vislielākajā mērā izsmalcinātā veidā.

Garīgās attīstības pasaule. Uz garīgo pasauli mēs attiecinām jebkurus cilvēka darbības produktus, kas saistīti ar zināšanu par Dievu vai jebkuru citu Neizpaustās pasaules formu apgūšanu un izmantošanu. Tā ir pasaule, kuru nav iespējams aptaustīt ar rokām, ieraudzīt, uzzīmēt, fiksēt nošu rakstā vai sadzirdēt pat ar vispilnīgāko ierīču palīdzību.

Uz pirmā garīgās attīstības pasaules pakāpiena atrodas meklētāji.

7. Meklētāji. Pēdējo gadu laikā uz šā garīgās attīstības kāpņu pakāpiena esošo cilvēku skaits ir strauji pieaudzis. Lielākoties šiem cilvēkiem ir augstākā humanitārā vai tehniskā izglītība. Un, lai gan viņi strādā un dzīvo materiālajā pasaulē un izmanto šīs pasaules objektus, materiālo labumu iegūšana vai radīšana pati par sevi nav viņu dzīves jēga. Viņi apmeklē koncertus, teātrus vai muzejus, taču dara to neregulāri un šiem pasākumiem lielu nozīmi nepiešķir. Viņi gluži vienkārši nav mākslas darbu vērtētāji un pazinēji.

Toties šie cilvēki aizrautīgi izmanto jebkuru informāciju par reliģiju, Augstāko spēku esamību, dzīvi Smalkajos plānos vai Neizpaustajā pasaulē. Viņus

Interesē ezoterika, cilvēka garīgā attīstība, bioenerflotika, parapsiholoģija, netradicionālo spēju attīstīšanas metodikas, piemēram, hipnoze, dziedniecība, gaišredzība un tamlīdzīgi jautājumi. Viņi var Interesēties par visdažādākajām tehnikām, sākot ar Jogu un meditāciju un beidzot ar jebkura veida maģiju.

Meklētāji aktīvi apmeklē dažādas lekcijas, seminārus, kursus, lasa ezoteriskas grāmatas un žurnālus, iet pie astrologiem un zīlniecēm, dziedniekiem un gaišreģiem. Starp meklētājiem ir tiešām l.iilu tikuši cilvēki, kas dziļi interesējas par kādu noIriktu zināšanu sistēmu, piemēram, reiki, bet ir arī l adi, kas nekritiski patērē jebkuru informāciju par nezināmo, noslēpumaino. Viņus interesē itin viss.

Meklētāji paši cilvēka garīgās attīstības jomā neko jaunu nerada. Viņi neraksta grāmatas, neizstrādā : lavas metodikas, nenodarbojas ar dziedniecību. Toties ir galvenie ezoterisko zināšanu patērētāji. Šie cilvēki meklē to, kas atbilstu viņu dvēseles iekšējām vajadzībām. Tieši viņiem tiek rakstītas grāmatas, Hastādīti horoskopi, lasītas lekcijas un organizēti semināri. Var sacīt, ka viņi sevi garīgi pilnveido. Daži meklētāji jau ir gandrīz pavisam atrāvušies no materiālās pasaules viņiem nav naudas, bieži vien nav arī mājokļa, ģimenes un tā tālāk. Taču tas viņus pārāk neuztrauc.

Meklētājiem visbiežāk piemītošās idealizācijas ir šādas: spēju, attīstības līmeņa un garīgo vērtību idealizācija, atsevišķu garīgu personību pielūgsme, materiālo vērtību nicināšana.

Cilvēki, kas atrodas uz nākamā garīgās attīstības kāpņu pakāpiena, tiek saukti par dziedniekiem. 8. Dziednieki. Uz šā pakāpiena nonāk tie meklētāji, kuri ilgu meklējumu rezultātā ir atraduši vai

attīstījuši sevī kaut ko tādu, kurā viņi vēlētos dalīties ar citiem cilvēkiem. Tā var būt joga vai reiki, bioenerģētika vai karmiskā medicīna, kosmiskā filozofija vai Austrumu vingrošana. Apguvuši kādu metodiku, šie cilvēki cenšas tai piesaistīt arī citus. Bieži vien tas tiek darīts nesavtīgi, dažreiz arī par naudu. Vairums dziednieku eksistences līdzekļus nopelna ar darbu valsts vai privātā uzņēmumā. Taču ne visi. Daudzi mēģina nopelnīt iztiku ar savu spēju vai prasmju palīdzību, bet tā saucamā menedžmenta iemaņu trūkuma dēl ne visiem tas izdodas.

V >

Šie cilvēki jau ir pilnībā ieslīguši garīgajā pasaulē, un materiālā pasaule ar savām naudas, dzīvokļa, pieraksta un tamlīdzīgām problēmām viņu garīgās attīstības ceļā bieži vien ir tikai nepatīkams traucēklis. Daži no viņiem gan labprāt iegādājas sev jaunas lietas, komfortablu mājokli un ceļo uz ārzemēm. Taču tikai paši veiksmīgākie, proti, tie, kuri nenicina materiālo pasauli, bet draudzējas ar to. Lai gan šie cilvēki draudzējas ar materiālo pasauli, tomēr garīgā pasaule viņiem ir svarīgāka, un, ja viņiem piedāvātu kaut vai par gluži neierobežotu naudas summu atteikties no tā, ar ko viņi nodarbojas, viņi atteiktos no naudas.

Tāpēc šīs kategorijas cilvēku vidū izplatītas šādas idealizācijas: spēju, garīguma idealizācija, citu cilvēku (viņu muļķības), kā arī materiālās pasaules nosodīšana.

Nākamo garīgās attīstības kāpņu pakāpienu ieņem sludinātāji.

9. Sludinātāji. Pie šīs grupas pieder cilvēki, kuri pratuši vai nu ļoti labi apgūt kādu garīgo vai ezoterisko zināšanu apjomu, vai arī radījuši šajā jomā kaut ko savu, pavisam jaunu.

Tātad uz šā pakāpiena atrodas cilvēki, kuri ļoti labi apguvuši kādu no pastāvošajām ezoterisko vai garīgo zināšanu sistēmām. Proti, jogas vai ciguna skolotāji, reiki vai sudžoka meistari un tā tālāk.

Šeit piederīgi ir arī dažādu jaunu garīgo vai dziedniecisko skolu pamatlicēji. Krievijā tādi ir S. Lazarevs, V. Zikarencevs,-M. Ļežepekovs un daudzi citi. Daži no viņiem ir uzraksjļjuši vajadzīgas un noderīgas grāmatas, kurās izklāstījuši savu pasaules uzskatu sistēmu. Citiem literāru dotību nav, un vini savus pasaules uzskatus pauž mutvārdos vai arī demonstrējot pašu izkoptās prasmes.

Sludinātāji jau sen dzīvo garīgajā pasaulē un tur arī iegūst līdzekļus eksistencei. Pareizāk sakot, naudu viņi saņem gluži reālā pasaulē, taču par garīga un dziednieciska rakstura vai tamlīdzīgiem pakalpojumiem. Tomēr viņi no reālās pasaules neizvairās. Viņi ar šo pasauli sadarbojas, palīdz cilvēkiem risināt problēmas. Viņu interešu un spēju pielietošanas sfēra ir tieši reālajā, nevis Smalkajā pasaulē. Viņu skatiens ir pievērsts cilvēkiem.

Tādu cilvēku nebūt nav daudz. Krievijā var atrast dažus desmitus, visā pasaulē dažus tūkstošus. Viņiem ari var piemist vairākas idealizācijas: garīguma, spēju, slavas, pagodinājumu idealizācija vai lepnība.

Garīgās attīstības pasaules cilvēkus protežē samērā augsti garīgās attīstības, spēju, žēlsirdības un tamlīdzīgi egregori.

Garīgās kalpošanas pasaule. Pie garīgās kalpošanas pasaules pieder cilvēki, kas saikni ar reālo pasauli gandrīz jau ir sarāvuši. Viņi sevi pilnībā ziedo Augstāko spēku interesēm, kalpo tiem vai arī nododas sevis pašu attīstīšanai. Tie ir garīgās pasaules profesionāļi garīdznieki, mūki, vientuļnieki, pravieši un tā tālāk. Uz leju (uz kāpņu zemāko daļu, protams) uz cilvēkiem viņi neskatās. Viņu skatiens vērsts augšup uz Smalko pasauli.

Mēs necentāmies šos cilvēkus izvietot pa dažādiem pakāpieniem tā iemesla dēļ, ka vāji pārzinām viņu dominējošās intereses. Faktiski viņu dominante ir pilnīga neieinteresētība pasaulīgajās lietās un kalpošana Augstākajam. Tāpēc uz desmitā pakāpiena esošos cilvēkus mēs nosaucām par profesionāļiem, tādējādi uzsverot viņu kalpošanu Augstākajiem spēkiem. Šajā pasaulē pakāpienu, protams, ir daudz, un tie ietiecas bezgalībā. Tā ka mūsu dvēselei ir kur kāpt. Taču ne tik drīz, tāpēc vēl augstākus kāpņu pakāpienus mēs pagaidām neaplūkosim.

Šīs pasaules cilvēku aizbildņi ir visaugstākie Smalkās pasaules pārstāvji, arī reliģiju egregori.

Kāpēc mums vajadzīgas kāpnes? Kāpēc mums vajadzēja būvēt kārtējās "kāpnes uz debesīm"? Acīmredzot tāpēc, lai katrs cilvēks varētu noteikt, uz kura pakāpiena viņš pats atrodas. Un uz kura pakāpiena atrodas viņa vīrs vai sieva, tēvs vai māte, brālis vai māsa un tā tālāk. Un, ja redzat, ka jūsu dvēseles, atrazdamās uz dažādiem pakāpieniem, jūtas ērti, vai tad ir vērts vienam uz otru apvainoties? Jūs atrodaties uz sestā pakāpiena un esat aizrāvies ar jaunas psiholoģijas radīšanu, bet jūsu vīrs (vai sieva) ir pilnībā ieslīdzis materiālajā pasaulē, jūtas tur komfortabli un ar neizpratni un nosodījumu noraugās uz jūsu radošajām mokām. Vai jums vienam uz otru būtu jāapvainojas?

Ja atceramies "karmas trauka" shēmu, tad skaidrs, ka apvainoties nedrīkst nekādā gadījumā.

It īpaši tad, ja liktenis savedis kopā vienā ģimenē cilvēkus no dažādiem attīstības kāpņu pakāpieniem. Tas laikam gan ir viens no pārbaudījumiem, kas mūsu dvēselei šajā dzīvē jāiztur. Pārbaudījuma būtība ir šāda vai spēsit pieņemt un saprast cilvēku, kas stāv uz cita kāpņu pakāpiena? Mēs nesakām, ka jums noteikti jādzīvo kopā. Ja cilvēki galīgi nevar saprasties, tas nebūt nav obligāti. Taču pat tad, ja jūs izšķirsities, tam jānotiek bez nosodījuma un savstarpējām pretenzijām.

Kāpēc tieši šis pakāpiens? Kāpēc mūsu dvēsele nokļūst uz tā vai cita garīgās attīstības kāpņu pakāpiena? Visticamāk, ka to nosaka pieredze, kuru mūsu dvēsele uzkrājusi iepriekšējās dzīvēs. Kā arī tas, cik daudz šādu dzīvju mums ir bijis. Jo augstāks pakāpiens, jo lielāka pieredze. To, cik daudz inkarnāciju cilvēkam patiesi bijis, precīzi pateikt diezin vai kāds spēs. Daži autori apgalvo, ka inkarnācijas vispār mēdzot būt tikai deviņas. Citi ka vairāki simti vai pat desmitiem tūkstošu. Pēdējais variants gan, šķiet, ir krietni pārspīlēts. Ja divdesmit tūkstošus dzīvju pareizinām ar sešdesmit gadiem (vidējais mūža ilgums), iegūstam vienu miljonu divsimt tūkstošus gadu nepārtrauktas dzīves! Tik ilgā laika posmā gan varētu šo to iemācīties, un tad nevajadzētu meklēt patiesību šajā vai tai līdzīgās grāmatās. Acīmredzot kaut cik padzīvojuši jau mēs esam. Bet tieši cik?

Taču vietu uz kāpnēm nosaka ne tikai piedzimšanu skaits, bet arī cilvēka apzināta uzvedība katrā dzīvē. Mums ir dota samērā liela izvēles brīvība, un apkārtējās dzīves apstākļu ietekmē cilvēks var vai nu celties augšup, vai arī slīdēt lejup pa garīgās attīstības kāpnēm. Piemēram, populāra līdzība vēsta, ka māceklis filozofam Sokratam jautājis, vai būtu vērts precēties. Sokrāts atbildējis: "Protams, precies. Ja izrādīsies, ka sieva ir laba, dzīvosi laimīgi. Ja slikta, kļūsi par filozofu."

Kā redzat, šajā senajā gudrībā parādīts viens no piespiedu mehānismiem, kas regulē virzību pa garīgās attīstības kāpnēm. Ja jums gadīsies laba sieva, tad vienos priekos pavadīsit dzīvi uz otrā vai trešā pakāpiena. Ja slikta, tad būs vai nu jānodzeras (pirmais vai nulles pakāpiens), vai arī jāpakāpjas uz sestā vai septītā pakāpiena. Un tas viss vienas dzīves laikā. Proti, vienas dzīves laikā cilvēks var pārvietoties pa vairākiem garīgās attīstības kāpņu pakāpieniem.

Kā varētu pārlēkt pāri pakāpieniem? Ikvienam cilvēkam ir pilnīgi reāla iespēja pakāpeniski virzīties augšup pa garīgās attīstības kāpnēm. Bet vai ir iespējams pārlēkt pāri uzreiz vairākiem pakāpieniem? Droši vien iespējams, taču šeit var būt dažādi varianti.

Vienā gadījumā cilvēks pats sāk justies neapmierināts ar savu dzīvesveidu un meklē kaut ko jaunu. Daudzus ar savu neparastu mu un potenciālajām iespējām vilina ezoterika vai kāda reliģija, taču ne jau visi spēj atteikties no komfortablas eksistences uz sava pakāpiena un riskēt, pilnībā pārceļoties uz citu pasauli. Tomēr arī tā mēdz notikt. Tad cilvēkus virza ļoti spēcīga vēlme savu dzīvi mainīt un neapmierinātība ar to stāvokli, kādu viņi dzīvē ieņēmuši agrāk.

Otrs variants kaut kādu apstākļu dēļ cilvēks, kas atrodas uz trešā vai ceturtā pakāpiena, nonāk tāda cilvēka ietekmes zonā, kurš sasniedzis astoto vai devīto (vai vēl augstāku) pakāpienu. Protams, ka augstāk attīstītais cilvēks viņu pievelk ar savu aizrautību un neparastajiem uzskatiem par dzīvi. Viņš var otru aizraut sev līdzi (vai pat mēģināt piespiedu kārtā aizvilkt) uz savu vai tam tuvu pakāpienu. Piemēram, palīdzēt sasniegt apskaidrību vai izveidot savu pasaules uzskatu sistēmu.

Šāda rīcība var būt tiķļab efektīva, kā ari neefektīva. Ir zināmi gadījumi, kad cilvēks no materiālā patēriņa (vai materiālās radīšanas) pasaules aizraujas un pārslēdzas uz augstākas garīgās attīstības pasaules pakāpienu. Bet pēc tam, no kaut kā izbijies, atkrīt atpakaļ. Taču lejā viņš vairs nejūtas komfortabli, viss liekas garlaicīgs un pliekans. Tādēļ, pirms nopietni pievēršaties ezoterikai, ir labi jāapdomājas, vai esat tam gatavi.

Kā būtu ar diviem pakāpieniem? Vēl viens jautājums vai var atrasties vienlaikus uz vairākiem pakāpieniem? Mūsuprāt, tas ir diezgan sarežģīti, lai gan nebūt nav neiespējami. Tikai tas jādara pilnīgi apzināti, kļūstot vienlaikus par vairāku egregoru aizbilstamo. Sīkāk par to mēs pastāstīsim nākamajā nodaļā.

Ar šo mēs beidzam garīgās attīstības kāpņu aprakstu un lūdzam mūsu lasītājus noteikt, uz kura pakāpiena atrodas viņi un uz kuriem viņu radi un paziņas. Šī izpratne jums ļaus novērst neapzinātu nosodījumu vai aizvainojumu pret saviem tuviniekiem un paziņām par to, ka viņi neatbalsta jūsu pasaules uzskatu sistēmu. Neko darīt viņi atrodas uz cita pakāpiena! Tāds ir šo cilvēku liktenis, un šai ziņā var tikai viņiem just līdzi vai viņus apskaust. Taču jums nekad neizdosies piespiest citu cilvēku mainīties, kamēr viņš pats to negribēs. "Ar varu paradīzē nevienu neievilksi," tā skan sena gudrība. Mēs varam šo patiesību tikai apstiprināt.

Kur vislabāk atrasties? Patiesi, kas ir labāk: atrasties uz otrā vai piektā (sestā…devītā) garīgās attīstības kāpņu pakāpiena?

Mums šķiet, ka labi ir visur. Respektīvi, ja esat konstatējis, ka stingri stāvat, piemēram, uz pirmā vai otrā pakāpiena, tad nevajag ne skumt, ne sevi nosodīt. Starp citu, arī lepoties nevajag. Tāpēc ka atrašanās pat uz viszemākajiem pakāpieniem neliecinās ne par ko citu kā vienīgi par potenciālu, ko jūsu dvēsele uzkrājusi reinkarnāciju gaitā. Un jums ir iespējas augt. Tāpēc nākamajā reinkarnācijā jūs noteikti nokļūsit uz augstāka pakāpiena. Protams, ja vien nepārpildīsit savu "karmas trauku".

Tā ka varat mierīgi dzīvot un pieņemt to līmeni, kuru jūsu dvēsele nopelnījusi. Vai arī varat pakāpeniski virzīties pa garīgās attīstības kāpnēm (vēlams, uz augšu).

Bet mēs pagaidām pāriesim pie kopsavilkuma.

KOPSAVILKUMS

1. Problēmas ģimenē bieži vien rodas tāpēc, ka cilvēkiem ir atšķirīgs garīgās attīstības līmenis.

2.  Cilvēki, kuri dzīvo parastu dzīvi, var atrasties uz viena no desmit garīgās attīstības kāpņu pakāpieniem.

3.  Katrs garīgās attīstības kāpņu pakāpiens pieder pie vienas no piecām pasaulēm pie sākotnējās pasaules, materiālā patēriņa pasaules, materiālās radīšanas pasaules, garīgās attīstības pasaules vai garīgās kalpošanas pasaules. Pie pēdējās pasaules pieder cilvēki, kuri pilnībā sevi veltījuši reliģijai vai citādai garīgai kalpošanai un atteikušies no materiālās pasaules labumiem.

4. Noteicis savu paša, kā arī savu radinieku un paziņu vietu uz garīgās attīstības kāpnēm, jūs labāk sapratīsit viņu uzvedības motīvus un spēsit pieņemt šos cilvēkus tādus, kādi viņi ir.

4. nodaļa kĀpĒc MEKLĒTĀJIEM IR PROBLĒMAS AR NAUDU?

V

Sajā nodaļā gribam aplūkot vienu no daudzajiem jautājumiem, kas rodas sakarā ar cilvēka vietu uz noteikta garīgās attīstības kāpņu pakāpiena. Pakavēsimies pie jautājuma, kas interesē visvairāk cilvēku. Konkrēti: vai augstu garīgumu iespējams savienot ar komfortablu eksistenci šajā pasaulē ? Daudziem tas neizdodas.

Kā mēs jau stāstījām, ikviens cilvēks atrodas uz tā vai cita garīgās attīstības kāpņu pakāpiena atkarībā no konkrētajā dzīves posmā dominējošajām interesēm. Cilvēkus, kuri atrodas katrs uz sava garīgās attīstības pakāpiena, protežē noteikti Neizpaustās pasaules spēki, tas ir, egregori. Atgādināsim, ka egregori ir Neizpaustajā pasaulē pastāvošas domājošas struktūras, ko radījuši gari, izmantojot daudzu, par vienu un to pašu domājošu cilvēku domu un vēlmju enerģijas.

Katru cilvēku pa dzīvi "vada" viens egregors vai vairāki egregori. Vada tas nozīmē: atzīst šo cilvēku par "savējo", palīdz viņam, atsaucas uz viņa lūgumiem un savu iespēju robežās izpilda viņa vēlēšanās. Jo augstāku garīgās attīstības līmeni cilvēks sasniedzis, jo augstāki egregori ņem viņu savā aizbildniecībā. Lūk, tieši te arī slēpjas dažu mūsu problēmu cēlonis.

Lai saprastu cilvēku un viņu aizbildņu Neizpaustās pasaules spēku sadarbības specifiku, vēlreiz pievērsīsimies garīgās attīstības kāpnēm. Tikai tagad galvenokārt aplūkosim, kādi tad ir tie spēki, kas palīdz uz dažādiem šo kāpņu pakāpieniem esošajiem cilvēkiem. 3. zīmējumā attēlotas kāpnes un Neizpaustās pasaules spēki, respektīvi, egregori šīs kāpnes veidojošo atsevišķo pakāpienu "kuratori". Protams, tā ir tikai mūsu versija par cilvēku un viņu aizbildņu Neizpaustās pasaules spēku sadarbību. Tomēr tā palīdz izskaidrot daudzas mūsu pasaules parādības, un tāpēc mēs aicinām ar to iepazīties.

Sākotnējā pasaule un aiz tās stāvošie spēki.

Tātad visszemākais garīgās attīstības līmenis tā ir sākotnējā pasaule jeb nulles pakāpiens. Pie šīs pasaules piederīgie cilvēki nosacīti tiek dēvēti par jēlmateriālu. Vispār jau viņiem dvēsele ir, tikai pavisam neattīstīta vai degradējusies. Šiem cilvēkiem parasti nav nekādu, pat ne vispieticīgāko garīgo interešu. Tipiski sākotnējās pasaules pārstāvji ir sabiedrības padibenes: alkoholiķi, degradējušies narkomāni, tā sauktie bomži, patoloģiski noziedznieki, psihiski nepilnvērtīgi cilvēki. Alkohols, narkotikas, varmācība, rupjas vai izvirtīgas izpriecas tas ir viss, kas viņiem vajadzīgs. Tāpēc skaidrs, ka jēlmateriāla aizbildņi ir viszemākie egregori alkoholisma, narkomānijas, varmācības egregori.

Tātad šie egregori (un aiz tiem stāvošie Elles dēmoni) ir ieinteresēti, lai cilvēki pēc iespējas ilgāk paliktu šādā stāvoklī. Vēl jo vairāk tāpēc, ka zemajiem dēmoniem, lai tie varētu eksistēt, šīs zemās enerģijas vajadzīgas lielā daudzumā tās ir ļoti smagas un pat dēmoniem grūti asimilējamas. Tad nu dēmoni faktiski mudina cilvēkus uz žūpību, varmācību un narkomāniju un neļauj viņiem izrauties no savas ietekmes.

Šā līmeņa egregori ir diezgan spēcīgi, nežēlīgi un tikai ar ļoti lielām grūtībām atlaiž savus "klientus". Lai cilvēks tiktu vaļā no žūpības egregora, vai nu viņam pašam jābūt apveltītam ar stipru gribu un jāvēlas atmest dzeršanu (tādā gadījumā viņu var atbalstīt tīrie gari), vai arī uz viņu jāiedarbojas ar ļoti stiprām tehnikām (hipnoze, kodēšana, maģija utt.).

Materiālā patēriņa pasaule un aiz tās stāvošie spēki. Nākamie trīs garīgās attīstības kāpņu pakāpieni ietilpst materiālā patēriņa pasaulē, kur, kā mums šķiet, mīt absolūtais vairākums Zemes iedzīvotāju. Šajā pasaulē mītošajiem cilvēkiem ir kopīga viena lieta: materiālās pasaules labumu patērēšana.

Uz pirmā pakāpiena atrodas cilvēki, kas nosacīti tiek apzīmēti kā darbarūķi. Arī uz šā pakāpiena nekādu garīgu interešu faktiski nav. Šeit esošie cilvēki dzīves jēgu un eksistences pamatu rod darbā, parasti fiziskā, smagā un zemas kvalifikācijas darbā.

Galvenais egregors, kas šos cilvēkus protežē, kā jūs jau uzminējāt, ir darba egregors. Vispār darba egregors ir lielāka egregora profesionālās darbības egregora zemākā sastāvdaļa. Reizēm no apakšas līdz darbarūķiem aizsniedzas žūpības un varmācības egregoru taustekļi, tāpēc nereti mēdz būt tā, ka

3. zīm.

Spēki uz dažādiem garīgās attīstības kāpņu pakāpieniem esošo cilvēku aizbildni

vienkāršie darba cilvēki pēc iedzeršanas sāk noskaidrot, kurš kuru vairāk ciena.

Otrais, visvairāk apdzīvotais pakāpiens pieder reālistiem. Šeit cilvēki tiešām prot priecāties par dzīvi. Reālistu galvenā vēlēšanās ir labi dzīvot. Tas nozīmē garšīgi paēst, skaisti ģērbties, tikt pie savas mājas, mašīnas, vasarnīcas. Un viss. Šie cilvēki ar prieku izmanto vislabākos mantas, un ar to arī aprobežojas viņu interese par dzīvi.

Piebildīsim, ka uz šā otrā pakāpiena atrodas lielākā daļa cilvēku neatkarīgi no viņu sociālā stāvokļa un izglītības. Turklāt tagad reālistu skaits ir krasi pieaudzis, it īpaši Krievijā, kur pēdējos gados valda materiālās bagātības vairošanas kults.

Laikam gan ap otro pakāpienu "pulcējas" visvairāk egregoru: ģimenes un mīlestības, varas un politikas, sporta un izpriecu egregori. Un, protams, naudas un biznesa egregors, jo reālisti taču mīl naudu un māk to tērēt, turklāt tērēt ar prieku.

Pakāpsimies vēl vienu pakāpienu augstāk. Te mīt estēti Šķiet, tieši viņi ir pirmie, kuru vidū sāk izpausties garīgās tieksmes un intereses. Estētiem parasti mēdz būt augstākā izglītība, un viņi patērē vissmalkākos un izmeklētākos produktus, kādus vien mūsu materiālā pasaule var piedāvāt, proti, mākslas darbus.

Tā kā materiālais patēriņš estētiem nebūt nav pats svarīgākais, naudas egregors viņus ne visai ieredz. Estētu aizbildnis ir mākslas egregors, gan tikai tā zemākajā, ar patēriņu saistītajā daļā. Tas palīdz viņiem tikt uz izstādi vai pirmizrādi un priecāties par cilvēka ģēnija radītajiem daiļdarbiem.

Ar to arī materiālā patēriņa pasaule beidzas. Kā redzam, tā sevī apvieno visdažādākos cilvēkus.

Kopīgs visiem šiem cilvēkiem ir tas, ka viņi paši neko jaunu nerada, bet dominante ir tā, ka viņi patērē materiālās pasaules labumus (sākot ar visvienkāršākajiem un beidzot ar īpaši izmeklētiem). Šo cilvēku garīgās attīstības līmenis visumā ir ne pārāk augsts, tāpēc arī viņu aizbildņi ir zema un vidēja līmeņa egregori.

Materiālās jaunrades pasaule un aiz tās stāvošie spēki. Nākamie trīs pakāpieni ietilpst materiālās jaunrades pasaulē. Šeit atrodas cilvēki, kuru galvenais mērķis šajā pasaulē ir nevis kaut ko patērēt, bet gan radīt.

Uz ceturtā pakāpiena esošie cilvēki nosacīti tiek dēvēti par inženieriem, lai gan īstenībā var būt gan ārsti, gan žurnālisti, gan pedagogi un pat politiķi. Šos cilvēkus vieno tas, ka savas dzīves jēgu viņi saskata tikai darbā.

Inženieri parasti neko principiāli jaunu nerada, viņi gluži vienkārši savā darbā ir profesionāļi. Skaidrs, ka tieši tāpēc šie cilvēki ir lielā, no daudziem nodalījumiem sastāvošā profesionālās darbības egregora mīļotie bērni. Šis egregors viņiem palīdz strādāt un pat taisīt karjeru. Turpretī naudas egregors tikai reizumis pamet skatienu uz inženieru pusi, turklāt dara to reti un ļoti nelabprāt, jo viņiem taču darbs ir svarīgāks par naudu.

Uz piektā pakāpiena atrodas izgudrotāji, kuri pastāvīgi norūpējušies par to, lai radītu ko jaunu. Kaut ko tādu, kas pilnveidos mīisu dzīvi. Turklāt nemaz nav svarīgi, kas īsti tas būs mūžīgais dzinējs vai durvju aizšaujamais. Galvenais, ka līdz ar šo jaunievedumu dzīve kļūs vieglāka un priecīgāka. Kā jūs jau uzminējāt, izgudrotājs var būt jebkuras profesijas pārstāvis: ārsts vai biznesmenis, programmētājs vai pavārs. Šo cilvēku aizbildņi ir diezgan augsti egregori zinātnes un jaunrades egregori. Arī profesionālās darbības egregors viņiem simpatizē. Turpretī naudas egregors viņus uzlūko ar lielām šaubām. Šiem cilvēkiem taču nauda ir vajadzīga tikai tādēļ, lai cilvēci aplaimotu ar saviem izgudrojumiem. Tieši tāpēc viņiem parasti trūkst jauno ideju^eviešanai nepieciešamo līdzekļu. Pie naudas egregora atmestajām žēlastības dāvanām tiek tikai tie paši nekaunīgākie un enerģiskākie izgudrotāji, kuri, karsti vēlēdamies dabūt sava lolojuma ieviešanai nepieciešamo naudu, izdalījuši pietiekami lielu šīs vēlēšanās enerģiju.

Radītāji, kuri atrodas uz sestā pakāpiena, arī rada ko jaunu, tikai nevis materiālo objektu pasaulē, bet gan humanitāro zinību jomā. To, ko viņi radījuši, nav iespējams aptaustīt ar rokām. Viņi kaut ko jaunu rada ideju, izglītības sistēmu, attīstības, audzināšanas, atveseļošanas, filozofijas, mākslas vai tamlīdzīgā pasaulē.

Iedziļināšanās savās idejās viņiem ir svarīgāka par materiālo labklājību. Tāpēc viņus pa dzīvi "vada" zinātnes, mākslas, jaunrades egregori. Saviem visuzticamākajiem radītājiem šie egregori var palīdzēt vienīgi ar idejām un iedvesmu, bet noteikti ne ar naudu. Radītāju kontakti ar naudas egregoru ir visai vāji, tāpēc zinātnes vai mākslas pasaulē panākumus gūst tikai retais.

Ar sesto pakāpienu materiālās jaunrades pasaule beidzas. Cilvēkus, kuru dominējošās intereses ir saistītas ar šo pasauli, protežē vidēja un diezgan augsta līmeņa egregori.

Tas, protams, nenozīmē, ka šo cilvēku vidū nav naudas vai biznesa egregora pielūdzēju. Protams, ir, tomēr tas nav galvenais materiālās jaunrades pasaules cilvēku aizbildnis. Tāpēc bagātu cilvēku viņu vidū ir ārkārtīgi maz. Tie ir cilvēki, kuri pratuši savu uzticību augstām interesēm savienot ar tīri pasaulīgu ieinteresētību materiālajā labklājībā.

Garīgās attīstības pasaule un aiz tās stāvošie spēki. Tagad pārejam pie garīgās attīstības pasaules. Uz to attiecas jebkura cilvēku darbība, kurā tiek izmantotas zināšanas par Dievu, Absolūtu vai jebkādu citu Neizpaustās pasaules formu.

Uz septītā pakāpiena atrodas cilvēki, kas nosacīti tiek saukti par meklētājiem. Materiālo labumu krāšana vai radīšana viņiem nav aktuāla. Toties vini

> >

ar prieku patērē jebkuru informāciju par Neizpausto pasauli: visu, kas saistīts ar Dievu, Augstāko spēku esamību, dzīvi Smalkajos plānos.

Viņu interešu dominante ir sevis paša garīgā pilnveide. Materiālās eksistences līdzekļus gan šiem cilvēkiem nākas nopelnīt gluži materiālā pasaulē (dienests, darbs kādā ražošanas vai tirdzniecības uzņēmumā, pensija vai radinieku sniegtā palīdzība). Taču darbs viņus ne sevišķi interesē un viņu uztverē ir tikai apgrūtinoša nepieciešamība, kas nodrošina minimālu eksistences līmeni.

Nav grūti uzminēt, ka meklētāji sev piesaista diezgan augstu egregoru garīguma, ezoterikas, dziedniecības un dažkārt pat reliģijas egregora uzmanību. Šie egregori protežē meklētājus. Taču protežē savu iespēju robežās. Tāpēc uz septītā pakāpiena esošie cilvēki no saviem aizbildņiem periodiski saņem sev nepieciešamo informāciju, izbauda neparastas sajūtas vai ari atklāj sevī gluži jaunas spējas. Taisnību sakot, tas ari ir viss, ar ko augstie egregori var šiem cilvēkiem palīdzēt.

Uz astotā pakāpiena, pie dziedniekiem, nokļūst tie meklētāji, kuri sevī atraduši vai attīstījuši kaut ko tādu, ko vēlētos dalīt ar citiem cilvēkiem.

Viņi iztikas līdzekļus var nopelnīt ar savu spēju palīdzību vai arī var strādāt savā pamatspecialitātē. Dziednieku augstie aizbildņi ir ezoterikas, dziedniecības vai reliģijas egregori, un tie dod viņiem ārstēšanai nepieciešamo spēku^spējas, vajadzīgo informāciju. Tā kā īstam dziedniekam galvenais ir citiem cilvēkiem palīdzēt, nevis šādā veidā pelnīt naudu, lielākajam vairumam dziednieku kontakti ar naudas egregoru ir ļoti vāji.

Tikai nevajag īstus dziedniekus jaukt ar tiem reālistiem, kuri savu dienišķo maizi pelna ar maģisku, dziedniecisku vai citu tamlīdzīgu pakalpojumu sniegšanu. Patlaban šādi pakalpojumi ir pieprasīti, un kāpēc tad nevarētu šajā jomā piepelnīties? Visi taču nevar tirgoties! Šie reālisti var labi (vai ne visai labi) veikt savu darbu un prasīt par to lielu samaksu. Tā kā savā dvēselē šie cilvēki tik un tā paliek reālisti, naudas egregors viņus mīl un ļauj viņiem materiālajā pasaulē dzīvot zaļas dienas. Turklāt cildena atklāsme un jauna informācija, kādu varētu sniegt garīgie egregori, šiem cilvēkiem nemaz tik ļoti nav vajadzīga.

Uz devītā pakāpiena mītošie sludinātāji ir dažādu garīgo, reliģisko vai dziedniecības skolu, sistēmu un virzienu pamatlicēji vai uzticīgi sekotāji. Šādu cilvēku nav īpaši daudz. Parasti viņi naudu savai iztikai vairs nepelna ar darbu dažādos kantoros vai ražošanas

sfērā. Eksistences līdzekļus vini saņem tikai kā sa-

> » >

maksu par garīgiem, dziednieciskiem un tamlīdzīgiem pakalpojumiem. Tāpēc sludinātāja dzīves līmenis ir visnotaļ atkarīgs no viņa pasaules uzskatu sistēmas un īpaši tās ticības sistēmas, kurn viņš sludina. Ja runa ir par modernajām Rietumu sistēmām, tādām kā reiki, dianētika, Toiča "Ideāls" vai "Laifsprīn", kuras jau sākotnēji orientētas uz augstu samaksu, šo sistēmu "vadītājiem" personisko ienākumu līmenis ir visai augsts. Ja runa ir par Austrumu (dažādas jogas u.tml.) vai Krievijas ticības sistēmām, kuras orientētas uz trūcīgajiem sabiedrības slāņiem, šo sistēmu "vadītājiem" nekāda īpašā materiālā labklājība parasti netiek nodrošināta.

Sludinātāji ir tipiski augstākajos Neizpaustās pasaules stāvos izvietoto ezoterikas vai garīguma egregoru adepti. So augsto egregoru aizbildniecība izpaužas kā jauna informācija vai neparastas spējas, vai arī kā palīdzība, kas sludinātājam tiek sniegta viņa paša iniciētas garīgās skolas vai reliģiskās organizācijas radīšanai.

Līdz ar to garīgās attīstības pasaule beidzas. Kā redzam, tai piederīgo cilvēku garīgās attīstības līmenis ir diezgan augsts, tāpēc lielākoties viņu aizbildņi ir visaugstākie egregori.

Uz augstākajiem pakāpieniem esošajiem cilvēkiem mīlestība pret naudu un tieksme pēc materiālās labklājības parasti nav raksturīga. Tāpēc naudas egregors šos cilvēkus nepavisam neciena. Tā, piemēram, meklētājiem bieži vien nepietiek naudas, lai nopirktu sev vajadzīgu grāmatu vai apmeklētu semināru.

Garīgās kalpošanas pasaule un aiz tās stāvošie spēki. Ar desmito pakāpienu sākas garīgās kalpošanas pasaule. Pie tās pieder cilvēki, kuri ir pilnībā atteikušies no interesēm, kas saistītas ar materiālo pasauli. Tie ir mūki, vientuļnieki, svētie vīri, garīdznieki, pravieši un tā tālāk. Cilvēciskās kaislības un pasaulīgās lietas viņus nesatrauc, jo viņi sevi pilnībā ziedo kalpošanai Augstākajiem spēkiem.

Šīs pasaules adepti atrodas augstā aizbildniecībā, viņus protežē reliģiskie spēki no pašiem augstākajiem Neizpaustās pasaules stāviem, faktiski Dievišķā plāna spēki. Pats par sevi saprotams, ka naudas šiem cilvēkiem nav, jo tā-taču viņiem nav vajadzīga.

Bet kur tad ir nauda? Kāds secinājums tad izriet no visa iepriekš teiktā? Ja atgriežamies pie jautājuma par naudu, ļoti rūgts (īpaši tiem, kuriem naudas nav).

Mēs jau runājām par to, ka jebkurš egregors (un aiz tā stāvošie gari) var cilvēkam palīdzēt tikai savu iespēju robežās (starp citu, visai šaurās). Tātad, ja lūdzat palīdzību Neizpaustās pasaules spēkiem, kā izpildītāji parasti darbojas jūsu aizbildņi egregori.

Piemēram, ja cilvēks atrodas uz garīgās attīstības kāpņu septītā pakāpiena, proti, ir meklētājs, viņu "mīl" diezgan augsti ezoterikas un garīguma egregori. Ja viņš pie šiem egregoriem vērsīsies pēc palīdzības, tie atbilstoši savām iespējām var viņam "noraidīt" nepieciešamo informāciju vai piešķirt jaunas spējas. Un viss. Ne naudu, ne mašīnu, ne dzīvokli tie diemžēl nesagādās. Tā nav šo egregoru "eparhija". Ar naudu tie neoperē.

Uz garīgās attīstības kāpņu septītā pakāpiena esošie cilvēki nesaprot, ka "tas pats, kas ir galvā, ir arī makā": "Es taču esmu tik ļoti garīgs, pastāvīgi lūdzu Dievu, attīros, visiem piedodu. Kāpēc gan Dievs man neatvēl veiksmi darījumos?" Rodas iekšēja neapmierinātība ar nepareizi iekārtoto pasauli (kaut kādi grēcinieki dabū daudz naudas un citu labumu, bet es, svētais, neko!), "karmas trauks" pildās, un dzīve kļūst vēl grūtāka. Finansiālās problēmas vēl vairāk saasinās, turklāt rodas arī veselības traucējumi, sarežģījumi personiskajā dzīvē un tā tālāk. Vispār viss notiek tā, kā tam saskaņā ar "notikumu ezīti" jānotiek. Aplūkosim piemēru.

Olga, 43 gadi, dzīvo nelielā ciematā Krasnodaras apgabalā. Vīrs strādā pilsētā, autokombinātā, bērns mācās skolā.

Ģimenei ir privātmāja un neliela piemājas saimniecība (trīs govis un citi mājkustoņi). Mēģinājumi fermerdarbības rezultātā tikt pie ienākumiem nevainagojas ar panākumiem, jo vīrs strādā pilsētā un nevar atlicināt pietiekami daudz laika lauksaimniecības lietām. Lopbarību nākas pirkt, tā ir dārga un aprij visus ienākumus, kas gūti no piena, olu un tamlīdzīgu produktu pārdošanas.

Olga vairākkārt mēģinājusi piepelnīties ar tirdzniecību, taču neveiksmes viņu vajā arī šajā ziņā. Iegādātā prece paliek nepieprasīta vai bojājas, pircēji nesamaksā naudu, kārtējais krasais rubļa kursa kritums zaudējumus padarīja vēl lielākus. Rezultātā ģimenei radušies divus tūkstošus dolāru lieli parādi, šī nauda ir jāatdod, taču absolūti nav kur to ņemt. Sakarā ar to visu Olgai ir lieli pārdzīvojumi un viņa jau sāk domāt par priekšlaicīgu atbrīvošanos no visām šīm pasaulīgajām konvulsijām.

Pēdējos gados Olga aktīvi lasa dažādu ezoterisko literatūru, piedalījusies vairākos ar jogu, reiki un meditāciju saistītos semināros. Viņa labprāt veltītu šiem jautājumiem vairāk laika, taču naudas trūkuma dēļ, kā arī tāpēc, ka Olgas dzīvesvieta atrodas tālu no lielpilsētas, viņas iespējas piedalīties garīgajā dzīvē ir ierobežotas.

Reiz meditācijas laikā Olga ieraudzīja pati sevi senā templī. Arī gaišreģe, ar kuru viņa pirms vairākiem gadiem konsultējās, teica, ka Olga iepriekšējā dzīvē esot ieņēmusi augstu amatu kādā reliģiskajā organizācijā.

Olgas attieksme pret naudu ir divdabīga. No vienas puses, nauda viņai vajadzīga, lai atdotu parādus un uzaudzinātu dēlu. No otras puses, naudas pelnīšana prasa daudz laika un traucē nodoties iemīļotajai sfērai.

Situācijas diagnostika. Šai gadījumā mēs saskaramies ar situāciju, kad visas cilvēka domas un intereses ir vērstas uz Neizpaustās pasaules izzināšanu un savu spēju attīstīšanu. Taču dzīve spiež pelnīt naudu. Olga gribētu to sapelnīt pēc iespējas ātri (lai pēc tam varētu atgriezties pie savas iemīļotās nodarbošanās). Taču ātri nekas nesanāk.

Olgas domās naudai nav vietas. Taču viņa ir spiesta to pelnīt un šai ziņā pieliek lielus pūliņus. Viņai gribas dzīvot pārticīgi, nopirkt vīram labu mašīnu, nodrošināt savam bērnam labu izglītību.

Šeit var runāt par pilnīgi acīmredzamu garīguma idealizāciju un apslēptu, iekšēju, pret bagātiem cilvēkiem vērstu nosodījumu (nauda tas ir kaut kas krimināls, absolūti nesavienojams ar garīgumu), kā arī sevis pašas nosodīšanu par nespēju sasniegt nospraustos mērķus. Rezultātā Olgas "karmas trauks" ir piepildījies līdz 85 procentiem un visi viņas mērķi nobloķēti. Neveiksmju josla novedusi līdz neapmierinātībai ar dzīvi un domām par pašnāvību. Kamēr Olga nemainīs savu attieksmi pret pasauli, situācija kļūs aizvien ļaunāka.

Ko darīt? Gribas būt garīgam cilvēkam, turklāt gribas, lai būtu ari pietiekami daudz naudas, ko tērēt grāmatām, semināriem un ārzemju braucieniem? Pirmām kārtām vajag kļūt noteicējam pašam par sevi un atmest savu neapmierinātību ar apkārtējo pasauli (kas, jūs jau to zināt, ir grēks).

Pirmais ceļš atteikšanās no pasaulīgajiem labumiem. Viens šādas pašnoteikšanās variants var būt tāds saprast, ka garīgums jums ir svarīgāks par visu. Un tāpēc jūs atsakāties no pretenzijām uz materiālo labklājību, kādu bauda citi, "pasaulīgāki" cilvēki. Jūs apmierināsities ar to, ko jums dos Augstākie spēki, pat tad, ja saņemsit tikai pašu mazumiņu. Mēs jau aizrādījām, ka Radītājs nav ieinteresēts, lai jūs ar visām savām domām un vēlmēm ieslīgtu pasaulīgajās problēmās. Viņš grib, lai jūs Viņu mīlat nesavtīgi. Nevis par naudu, nevis par dāvanām, bet tāpat vien. Par to, ka Viņš radījis jūs un visu šo pasauli. Ja spēsit atteikties no iekšējām, ar savas materiālās labklājības līmeni saistītām pretenzijām un nomierināsities, jūsu dzīve kļūs mierīgāka un labāka. Labāka nevis materiālajā ziņā, bet attiecībā uz jūsu dvēseles stāvokli, apmierinātību ar dzīvi, sīkiem prieciņiem. Jums nevar būt tikpat daudz naudas kā cilvēkiem, kuri par to vien domā, jūs to saprotat un vairs par to nepārdzīvojat. Tāds ir pirmais ceļš tāda cilvēka ceļš, kurš apzināti ierobežo savas vajadzības un atsakās no dēmonu aizbildniecības.

Otrs ceļš garīguma savienošana ar materiālismu. Otrs ceļš domāts cilvēkam, kas vēlas dzīvot pasaulīgu dzīvi, tomēr nevēlas rupji pārkāpt Radītāja iedibinātos likumus un savu garīgumu pilnībā upurēt.

Šis cilvēks var joprojām būt garīga personība, taču dzīvos nevis atbilstoši reliģiskā garīguma, bet gan tā saucamā laicīgā garīguma (par to pastāstīsim nedaudz vēlāk) likumiem.

Šāds ceļš ir iespējams, taču tādā gadījumā ir jālauž daži stereotipi attieksmē pret dzīvi. Tas nozīmē, ka jums ir apzināti "jāpiezemējas", proti jārada mākslīgs kanāls sakariem arjriaudas egregoru. Jāpanāk, lai tas pievērstu uzmanību jums un sniegtu jums materiālu atbalstu. Tādējādi jūs sev nodrošināsit vienlaikus divu egregoru ezoterikas un naudas egregora aizbildniecību.

Vai tas iespējams? Mēs jau minējām, ka daži sludinātāji kalpošanu Augstākajiem spēkiem diezgan veiksmīgi savieno ar materiālo labklājību. Tas ir iespējams un tieši atbilst "laicīgā" garīguma nosacījumiem.

Kā sadraudzēties ar naudas egregoru? Kā to

izdarīt? Tas nemaz nav tik viegli, it īpaši cilvēkam, kas sasniedzis meklētāja vai dziednieka līmeni. Ir jāpanāk, lai jums prātā būtu ne tikai tādas domas, kas saistītas ar garīgumu, bet arī domas par naudu. Turklāt nejau par to, kāpēc jums tās nav, bet gan par to, kāpēc jums tā vajadzīga, kā jūs to pelnīsit un ar kādu prieku tērēsit. Proti, jums kaut vai par ceturtdaļu ir jākļūst reālistam. Tad princips "tas pats, kas ir galvā, ir arī kabatā" var sākt īstenoties, respektīvi, var celties jūsu labklājība. Tālab vajag ar savām domām un darbiem naudas egregoram pierādīt, ka naudiņu jūs ne tikai nenicināt, bet pat ļoti mīlat. Ka tā jums ir vajadzīga un ka jūs protat to krāt un ar prieku tērēt. Sākumā naudas egregors uz šādām jūsu aktivitātēm skatīsies ar neuzticību, jo tam ir aizdomas, ka jūs, tiklīdz savu žēlastības dāvanu būsit saņēmis (vai, labākajā gadījumā, tiklīdz naudu būsit iztērējis), tūlīt zaudēsit pret viņu jebkādu cieņu. Naudas egregors necieš liekulību. Viņam vajadzīga jūsu uzticība un pastāvība, tāpēc jums savā mīlestībā uz materiālajiem labumiem jābūt patiesam. Protams, ja jūs vispār to spējat.

Ļoti labi par to, kā iespējams sevi ieprogrammēt uz panākumiem biznesā, raksta dažādi Rietumu autori, kuru grāmatas pēdējos gados tiek plaši izdotas pie mums [22, 23]. Arī mums ir sava versija par to, kas jādara, lai naudas egregors jūs sadzirdētu un iemīlētu. Par to mēs pastāstīsim nākamajās šīs grāmatas daļās. Svarīgi ir tikai tas, lai jūs skaidri noteiktu savu pozīciju un ielaistu naudu sevī. Citādi jebkādi pūliņi programmēt savus finansiālos panākumus izrādīsies veltīgi.

Mēs nemaz neaplūkosim vēl vienu ceļu aizmirst par jebkādu garīgumu un ieslīgt naudas un biznesa pasaulē. Tas ir, kļūt par absolūtu reālistu. Šāda izvēle arī ir iespējama. Tiesa, tā nebūt nenozīmē, ka uzreiz kļūsit bagāts, attiecībā uz panākumiem ir daudz personisku problēmu. Šis ceļš nozīmē, ka jūs apzināti izvēlaties viena (naudas) egregora aizbildniecību un problēmas var rasties tikai sakarā ar tīrajiem gariem, kuri varbūt mēģinās nelaist jūs vaļā. Vai arī jūsu "karmas trauka" līmenis ir pārāk augsts. Vai ir vēl kas cits, kas neļauj jums kļūt bagātam. Dažas tipiskas problēmas, kas saistītas ar naudu, aplūkosim nedaudz vēlāk.

Tādējādi esam izskatījuši jautājumu par spēkiem dažāda garīgās attīstības līmeņa cilvēku aizbildņiem. Pāriesim pie kopsavilkuma.

KOPSAVILKUMS

1.  Uz dažādiem garīgās attīstības kāpņu pakāpieniem esošo cilvēku aizbildņi ir dažādi Neizpaustās pasaules spēki.

2.   Cilvēkiem, kuri pieder pie garīgās attīstības pasaules, bieži vien mēdz būt problēmas ar materiālās nodrošinātības līmeni. Šīs problēmas viņus kaitina un noved pie "karmas trauka" piepildīšanās.

3.   Lai dzīvot šajā pasaulē kļūtu ērtāk, viņiem ieteicams noskaidrot savu pozīciju un vai nu atteikties no pretenzijām, kas saistītas ar materiālās labklājības līmeni, vai arī apzināti izvēlēties par savu aizbildni ne visai augsto naudas un biznesa egregoru.

5 . nodaļa kĀ izkĻŪt no KARMAS RATA?

V . . _

Sajā nodaļā mēs gribētu jūsu uzmanībai piedāvāt savu versiju par to, kā cilvēka dvēsele var saraut inkarnāciju ķēdi (izkļūt no "sansāras rata", karmas rata) un pāriet Dievišķajā plānā. Kā parasti, arī šī versija balstās uz reliģiskajām tradīcijām, lai gan ir iespējami arī citādi, neparasti populāru ideju traktējumi.

Sākumā aplūkosim, kā šis rats iekļaujas mūsu aprakstītajā Neizpaustās pasaules uzbūves modelī. Šā modeļa variants attēlots 4. zīmējumā.

Kur mēs nonākam pēc nāves. Kā jau stāstījām, dvēsele pēc mūsu nīcīgā ķermeņa nāves nokļūst noteiktā Smalkās pasaules līmenī. Mēs jau piedāvājām jums desmitstāvu modeli. Pirmais stāvs ir Elle, bet desmitais -Debesis. Visi desmit stāvi atrodas astrālajā un mentālajā plānā, bet Dievišķais plāns, kur mīt tīrie gari (un tīrās dvēseles), ir vēl augstāks. Tātad, ja eksistenci mūsujaicīgajā ķermenī nosacīti pieņemam par "nulles" līmeni, viss šķiet gluži loģiski.

Pēc uzturēšanās nulles līmenī (kad dzīve uz Zemes ir beigusies) mūsu dvēsele nonāk zināmā Smalkās pasaules līmenī. Šis līmenis, kā mēs jau sacījām, ir atkarīgs no uzkrātajiem grēkiem (tas ir, no "karmas trauka" piepildījuma) un no parādiem dēmonu priekšā. Jo "karmas trauks" pilnāks, jo vairāk zemo enerģiju cilvēks izstaro.

Ja "trauks" ir pilns, tad pēc cilvēka nāves savas pretenzijas attiecībā uz viņa dvēseli piesaka viszemākie dēmoni tā taču ir "viņu" dvēsele. Ja jau tā, būdama dzīva, viņus baroja, tad lai arī pēc nāves paliek viņu kompānijā! īpaši, ja dvēselei ir karaliskie parādi dēmonu priekšā sakarā ar pakalpojumiem, ko viņi tai savulaik snieguši. Pēc zināma laika, kas pavadīts konkrētajā Smalkās pasaules līmenī, dvēsele atkal tiek sūtīta uz Zemi uzkrāt garīgo pieredzi, nomaksāt parādus un izstrādāt jaunas enerģijas. 4. zīmējumā šādas, ar karmu apkrautas dvēseles ceļš apzīmēts ar ciparu "1".

Egregori mīl savus adeptus. Ja cilvēks dzīvojis pavisam parastu zemes dzīvi, īpašus parādus (dēmonu priekšā) nav taisījis un grēkus nav uzkrājis, pēc nāves viņa dvēsele var pacelties par stāvu augstāk.

Var sacīt, ka līmenis, kurā dvēsele pēc nāves "iestrēgs", būs atbilstošs tām vibrācijām, kuras attiecīgais cilvēks dzīves laikā galvenokārt izstarojis. Proti, cilvēka līmenis Smalkajā pasaulē būs aptuveni atbilstošs tam garīgās attīstības kāpņu pakāpienam, uz kura viņš atradies dzīves laikā.

Piemēram, ja cilvēks visu mūžu nodarbojies ar biznesu un "barojis" tikai naudas egregoru (resp., bijis naudas egregora adepts), pēc nāves viņa dvēseli par "savējo" atzīs dēmoni, kuri vada naudas egregoru.

Ja cilvēks bijis inženieris un visu mūžu aizrautīgi darbojies ar datoriem, tad arī pēc nāves viņa dvēseli par "savējo" atzīs dēmoni, kuri vada šīs profesionālās darbības egregoru. Viņi šo dvēseli nelaidīs augstāk tā pieder viņiem, tā vienmēr ir izstarojusi viņiem nepieciešamās vibrācijas un tagad ir tiesīga būt kopā ar "savējiem".

Ja cilvēks dzīves laikā bijis šā egregora adepts (resp., nav interesējies ne par ko citu kā vienīgi par datoriem), viņa dvēselei ir iespēja izmantot tā egregora resursus, kura veidošanā cilvēks piedalījies. Bet izmantot enerģētiskos resursus tas nozīmē nodrošināt sev ilgāku un ērtāku eksistenci Smalkajā pasaulē. Pēc kāda laika visas uzkrātās enerģijas rezerves tik un tā izsīkst, dvēsele savā kārtējā inkarnācijā atkal atgriežas uz Zemes, un bieži vien tai tiek dotas spējas uz tā paša veida darbību. Šis ceļš 4. zīmējumā apzīmēts ar ciparu "2".

To pašu var teikt par zinātnes, mākslas, jaunrades, ezoterikas un citiem egregoriem. Savus adeptus egregori mīl, gaida pie sevis atpakaļ un ļauj tiem ilgāk pakavēties savā valstībā un eksistences nodrošināšanai tur izmantot daļu no egregora uzkrātajām enerģijām. Šādu dvēseļu ceļš no Zemes uz Smalko pasauli 4. zīmējumā apzīmēts ar ciparu "4". Tas arī izskatās pēc rata, pēc tā paša "karmas rata".

Taču tas ir adepta vienai idejai uzticīga cilvēka ceļš. Tādu cilvēku uz Zemes ir maz.

Cilvēki, kuriem ir plašas intereses. Lielākā daļa cilvēku dzīves laikā sadarbojas vienlaikus ar ļoti daudziem visdažādākājīmeņa egregoriem. Tādēļ pēc šāda cilvēka nāves pretenzijas attiecībā uz viņa dvēseli piesaka uzreiz visi attiecīgie egregori.

Nav grūti iedomāties, kāds juceklis sākas Smalkajā pasaulē, kad tur ierodas tāda cilvēka dvēsele, kurš dzīves laikā mīlējis seksu, ģimeni, futbolu, savu darbu, turklāt brīvajā laikā gleznojis (vai ar finierzāģīša palīdzību izgriezis figūriņas). Strīdiņā par šo dvēseli metas uzreiz vairāku līmeņu dēmoni! Zemais seksa egregors to velk pie sevis, savukārt augstākie sporta, ģimenes un profesijas egregori pie sevis, turklāt katrs rauj uz savu pusi. Arī mākslas egregors atgādina par savām tiesībām uz šo dvēseli ne velti taču cilvēks, dzīvs būdams, tik lielu baudu rada glezniecībā.

Ar ko šis strīds varētu beigties, nav skaidri zināms. Visticamāk, ka šāda, tik ļoti pieprasīta dvēsele itin drīz tiks izstumta kārtējo reizi iemiesoties un tikt skaidrībā par savām tieksmēm. Bet līmenis, kādā tā Smalkajā pasaulē uzturēsies visai neilgo sev atvēlēto laiku, tiks noteikts dažādu līmeņu dēmonu savstarpējo sarunu rezultātā. Tā ka šīs dvēseles ceļš Smalkajā pasaulē var atbilst jebkuram no iepriekš izskatītajiem variantiem, kas 4. zīmējumā apzīmēti ar cipariem "1","2" un "3".

Bet kur tad ir tīrie? Jūs droši vien jau pamanījāt, ka mēs visu laiku runājam par dēmoniem un tīros garus nemaz nepieminam. Bet visās grāmatās, kur ir runa par klīniskās nāves gadījumiem, taču tiek rakstīts, ka mūsu dvēselei pēc nāves nāksies iet cauri tumšam tunelim, kura galā to sagaidīs starojoša būtne!

Kas ir šī starojošā būtne, mēs jau esam pateikuši. Tas ir kāds no tīrajiem gariem, un, protams, šie gari sagaida katru Smalkajā pasaulē ienākošo dvēseli. Sagaida, velti cerēdami starp miljoniem klātpienākušo grēcinieku atrast vismaz vienu taisnprātīgo.

Taču ar taisnprātīgajiem ir problēmas, tāpēc klātpienākušajai dvēselei steidzamā kārtā tiek sniegta pilnīga informācija par grēkiem, kādus tā dzīves laikā pastrādājusi, un tā tiek nosūtīta uz attiecīgo Smalkās pasaules līmeni šos grēkus izpirkt. Proti, dvēsele nonāk astrāla un mentāla plānā, kuru pārvalda dēmoni. Tālāk viss notiek saskaņā ar iepriekš aprakstīto shēmu.

Mūsuprāt, apmēram tāds liktenis gaida parasta uz jebkura (sākot ar pirmo un beidzot ar devīto) garīgās attīstības kāpņu pakāpiena stāvējuša cilvēka dvēseli. Visus šos cilvēkus gaida Smalkās pasaules egregori, un visiem šiem cilvēkiem nāksies atgriezties uz Zemes savā kārtējā inkarnācijā.

Divi priekšnoteikumi pāriešanai Dievišķajā plānā. Atgriezīsimies pie sākotnējā šīs nodaļas temata. Vai ir iespējams pēc nāves uzreiz nonākt tieši Dievišķajā plānā, izvairoties no visu līmeņu dēmonu pretenzijām? Mums šķiet, ka ir iespējams! Tikai tad nedrīkst dzīves laikā izstarot nestandarta enerģijas un palikt parādā dēmoniem.

Nepalikt parādā dēmoniem tas nozīmē, ka jums dzimšanas brīdī nav bijis lielas "nobriedušās" karinas un dzīves laikā jūs nedrīkstat sataisīt parādus. Šo prasību vairums cilvēku tā vai citādi varētu izpildīt. Tādā gadījumā pēc jūsu nāves neviens dēmons nespēs ar savām pretenzijām kavēt jūsu dvēseli tās ceļā uz Dievišķo plānu (sk. 4. zīm. 4. variantu).

Ar otro priekšnoteikumitjau ir sarežģītāk. Izstarot dzīves laikā tikai tīrās enerģijas tas nozīmē, ka cilvēks nedrīkst būt pieķēries itin nekam pasaulīgam. Proti, jums vajadzētu būt pilnīgi vienaldzīgam pret ģimeni, naudu, vaļaspriekiem, darbu, zinātni, mākslu, ezoteriku un tā tālāk. Domājams, ka jūs ar to visu gan varat nodarboties, tikai nekādā ziņā nedrīkstat aizrauties. Jūs varat vienīgi mīlēt Radītāju un Viņa veidojumus Dabu un cilvēkus. Nevis konkrētus, bet vispār visus cilvēkus. Lai arī kādi nelieši viņi būtu.

Atzīstiet, ka tas ir grūti. It īpaši reālajā dzīvē, kad kaut kur jāatrod sev mājoklis (vēlams, ne uz ielas), kaut kas (vēlams, garšīgāks) jāēd, kaut kā jāapģērbjas (citādi var nosalt te taču nav Āfrika!) un tā tālāk. Lai pie visa tā tiktu, jāapgūst profesija, jāstrādā, jāpelna nauda un tā tālāk.

Vēl sarežģītāk ir ar radiniekiem (tēvs, māte, brāļi vai māsas, sieva, bērni), par kuriem rūpēties taču mūs māca cilvēciskā morāle.

Diemžēl tās visas ir zemes lietas. Ja atceraties Lielo Skolotāju pieredzi, viņi kļuvuši par paraugu tieši pretējai attieksmei pret pasaulīgo dzīvi. Buda bija princis, viņam bija sieva un četrus mēnešus vecs bērns, bet viņš no tā visa atteicās un kļuva par vientuļnieku. Kristus nebija bagāts, viņam nebija ne sievas, ne bērnu, bet arī viņš mīlestību pret Dievu vērtēja daudz augstāk nekā mīlestību pret māti. Un tā tālāk.

Lai izkļūtu no karmas rata un pēc nāves pārietu Dievišķajā plānā, jau dzīves laikā ir jāatsakās no saiknēm ar visu pasaulīgo. Taču parastos apstākļos, dzīvojot pilsētā vai laukos, tas ir ļoti grūti. Drīzāk pat neiespējami. Tāpēc dvēseles, kuras tiecas pēc dievišķās svētlaimes, ir izraudzījušās sev dažādus laicīgās eksistences variantus, kas tā vai citādi nodrošina ilgotā mērķa sasniegšanu. Šie varianti ir labi zināmi.

Divi varianti, kā atteikties no visa pasaulīgā. Pirmām kārtām vientuļnieka dzīve. Cilvēks aiziet mežā vai kalnos un dzīvo tur pilnīgā vientulībā, gūdams baudu (ciktāl ir uz to spējīgs) no savas mīlestības pret Radītāju un Dabu. Dzīvo no tā, ko ļaudis atmet. Augstākie spēki parasti gādā par vientuļniekiem un neļauj viņiem nomirt no bada vai aukstuma. Agrāk šāds garīgās šķīstīšanās ceļš bija visai izplatīts. Vientuļnieki ir arī tagad, tomēr viņu skaits ļoti sarucis.

Otrs, jau komfortablāks variants, kā atteikties no pasaulīgajām vērtībām, ir aiziet klosterī. Faktiski klosteris ir savdabīgs rezervāts dvēselēm, kuras vēlas kalpot vienīgi Radītājam. No vienas puses, klosteris nodrošina mūkus ar visu nepieciešamo apģērbu, mājokli, ēdienu un iespēju kalpot Tam Kungam. Mūkam par visu to nav jāuztraucas un tādējādi nav arī jākalpo pasaulīgajiem egregoriem. (Protams, izņēmums ir klostera administrācija, kuras pienākums ir gādāt tieši par to, lai pārējie mūki varētu sevi pilnībā ziedot kalpošanai Tam Kungam.)

No otras puses, klostera dzīve visas cilvēciskās vērtības diezgan stipri nonivelē un grauj. Klosteris ierobežo pārvietošanās brīvību un personisko dzīvi,

Iespējamās pieķeršanās attiecībā uz apģērbu, ēšanu, dzeršanu, ģimeni un tā tālāk. Lepnība tiek lauzta ar tādu rituālu palīdzību, kuru laikā publiski gotlina augstāku garīgumu sasniegušas personas, kā m rī ierobežojot brīvo laiku un tā tālāk. Ja cilvēks visus šos ierobežojumus pieņem ar prieku vai vispār ! os nemana, viņam atliek tikai viens ceļš kalpot Radītājam un tādējādi nodrošināt sev turpmāko dzīvi Dievišķajā plānā.

Droši vien ir iespējami arī citi varianti, kā pāriet uz Dievišķo plānu, taču mums tie pagaidām nav zināmi.

Kāpēc kristietība neatzīst reinkarnāciju?

Šeit pat rodama atbilde uz vēl vienu jautājumu: kāpēc kristietība noliegusi ideju, ka dvēsele dzimst vairākkārt? Kāpēc starp kristietību un senajām Austrumu reliģijām ir tik lielas pretrunas?

īstenībā nekādu pretrunu nav. Kristietībai reinkarnācijas ideja gluži vienkārši nav vajadzīga. Jo, ja reiz mēs abstrahējamies līdz galam, tad kā gan lai interpretē Jēzus Kristus ierašanos uz Zemes?

Viņš ieradās grēcinieku (kuriem acīmredzot nācās vēl daudzkārt dzimt) pasaulē un teica tiem: ja cilvēki viņam ticēs un ies viņam līdzi, viņš ir gatavs uzņemties (Dieva priekšā izpirkt) visus cilvēku grēkus. Proti, ir tikai no sirds jātic Jēzum Kristum un jāiet viņam līdzi, tad viņš garantēs, ka cilvēks, izlaizdams visas inkarnācijas, nonāk Dievišķajā plānā. Un, ja reiz tā ir, tad kāpēc gan īstenam kristietim vajadzīgas inkarnācijas? īsts kristietis, kurš tic Jēzum Kristum un izpilda visus viņa baušļus, dodas taisnā ceļā uz paradīzi, tas ir, uz Dievišķo plānu. Tātad īsteniem kristiešiem reinkarnācijas ideja ir heka. Tāpēc jau V gadsimtā tā tika izslēgta no visiem kristīgās reliģijas avotiem.

Kā redzat, nekādas pretrunas nav. Problēma ir tikai ar īsteno kristietību. Jo īstenam kristietim stingri jāievēro visi baušļi. Bet tas jau nozīmē faktiski to pašu, ko mēs pirms brītiņa izklāstījām. Proti, vajag atteikties no pieķeršanās jebkādām pasaulīgajām vērtībām un mīlēt tikai Radītāju. Tad arī ceļš uz Dievišķo plānu būs vaļā.

Tāpēc mēs piedāvājam lasītājiem tikt skaidrībā par savu attieksmi pret pasaulīgajām vērtībām. Ja esat cieši nolēmis kalpot Radītājam, šo grāmatu tālāk lasīt nav vērts. Tad tikai ir jāizraugās savs variants, kā jūs Viņam kalposit. Tāds variants, kas jums ļaus ilgoto mērķi sasniegt. Citādi taču jums pēc visiem šiem galējiem pašierobežojumiem nav nekādas vajadzības.

Tādi ir mūsu apsvērumi par to, kā izkļūt no karmas rata un pāriet Dievišķajā plānā. Ceram, ka tie būs noderīgi mūsu lasītājiem. īpaši tiem, kuri jau sen tiekušies atrauties no visa pasaulīgā un savu dzīvi veltīt tam, lai kalpotu Augstākajiem spēkiem. Viņi šo grāmatu tālāk lasīt gluži vienkārši nedrīkst.

Savukārt tiem, kuri šajā inkarnācijā pārāk pieķērušies ģimenei, darbam vai kaut kam citam pasaulīgam un kuriem nav spēka vai vēlēšanās no šīm tīri pasaulīgajām vērtībām atteikties, iesakām apgūt tehnoloģiju, kas ļaus savus mērķus sasniegt, izmantojot Neizpaustās pasaules spēku palīdzību. Taču par to turpmākajās nodaļās. Bet tagad ir laiks izdarīt kopsavilkumu.

KOPSAVILKUMS

1. Pēc nāves cilvēku dvēseles nonāk to Smalkās pasaules spēku varā, ar kuriem attiecīgais cilvēks dzīves laikā sadarbojies.

2.  Ja cilvēks visu mūžu ir bijis viena egregora adepts, pēc nāves viņš kļūst par šā egregora "viesi" un var rēķināties ar to, ka egregors pret

vinu izturēsies labi.

i

3. Ja cilvēkam dzīves laikā bijušas daudzveidīgas intereses, tad pēc šā cilvēka nāves pretenzijas attiecībā uz viņa dvēseli piesaka visi spēki, ar kuriem viņš, dzīvs .būdams, sadarbojies. Kur tieši un cik ilgi dvēsele uzturēsies Smalkajā pasaulē, tas tiek izlemts šo spēku savstarpēju sarunu rezultātā.

4.   Dievišķajā plānā cilvēka dvēsele var pāriet vienīgi tad, ja pēc viņa nāves nekādi spēki zemes lietu pārvaldītāji attiecībā uz šo dvēseli neizvirza savas pretenzijas.

5.  Cilvēce ir izdomājusi divus variantus, kā iespējams dzīvot bez parastajām pasaulīgajām saitēm. Proti, tā ir vientuļnieka vai mūka dzīve.

SESTĀ DAĻA notikumu veidoŠanas metodika. pamatprincipi

Sākot ar šo daļu, mēs stāstīsim par to, kādā veidā jebkurš cilvēks, apzināti izmantodams Neizpaustās pasaules spēku palīdzību, var sasniegt savus pasaulīgos mērķus. Tas ir, kādā veidā jebkurš cilvēks var efektīvāk sasniegt sev vajadzīgos mērķus.

Trīs priekšnoteikumi nosprausto mērķu sasniegšanai. Ja atceraties, divus pirmos priekšnoteikumus efektīvai savu mērķu sasniegšanai mēs jau aplūkojām. Atgādināsim tos.

Pirmais priekšnoteikums iemācīties pieņemt pasauli tādu, kāda tā ir. Un, protams, lai "karmas trauks" nav pārlieku pilns tajā nedrīkst būt vairāk par 75 procentiem. Jāvēl atceraties, tieši šis priekšnoteikums tika aplūkots pirmajās trijās mūsu grāmatas daļās.

Otrais priekšnoteikums ieņemt tādu dzīves pozīciju, pateicoties kurai jūs savu mērķu sasniegšanas procesā neuzkrāsit neapmierinātību ar dzīvi. Iespējamo dzīves pozīciju varianti aprakstīti grāmatas ceturtajā daļā.

Vispār mēs iesakām savu mērķu sasniegšanai izmantot tikai vienu pozīciju: dzīve ir spēle. Visas pārējās

I »ozīcijas ir domātas iekšējā komforta vai garīgās izaugsmes nodrošināšanai, nevis jums vajadzīgo mērķu sasniegšanai. Bet notikumu veidošanas metodika (turpmāk NV metodika) jau ari ir mērķu sasniegšanas tehnoloģija. Tā ka dzīves pozīcijas varianta izvēlei nav īpašas nozīmes.

Ceram, ka abus minētos priekšnoteikumus jau esat izpildījis. Ja ne, var izrādīties, ka visi turpmākie pūliņi būs veltīgi. Šie priekšnoteikumi ir savdabīga drošības tehnika, kas jāievēro, dzīvojot mūsu pasaulē. Un drošības tehnikas noteikumu pārkāpšana, kā zināms, ne pie kā laba nenoved.

Bet tagad minēsim trešo priekšnoteikumu jums vajadzīgo mērķu sasniegšanai: efektīva sadarbība ar Neizpaustās pasaules spēkiem.

Šāda sadarbība jums ļauj ne tikai izmantot paša spējas un prasmes, bet arī radīt apstākļus, kuros viss izdodas viegli un ātri. Jums veiksies!

Regulēt apkārtējās dzīves notikumus māca daudzas teorijas. Atcerieties neseno laiku lozungu: "Negaidīsim žēlastības dāvanas no dabas!" Faktiski tā ir mērķtiecīga nostādne, kas aicina veidot savas dzīves apstākļus atbilstoši apzināti izraudzītam ideālam. Tieši tā ne ar ko nerēķinoties, par spīti visiem apkārtējās dzīves notikumiem gāja uz priekšu īstie boļševiki pirmajos revolūcijas gados. Taču, kā jūs jau zināt, visa ap mums esošā realitāte ir ļoti smalks un sarežģīts mehānisms, kas necieš rupju iejaukšanos un zināmu, nejau mūsu iedibinātu likumu pārkāpšanu.

Mēs iesakām pielāgoties dzīves plūsmām. ja

ar ārkārtīgiem pūliņiem cenšaties sasniegt sev vajadzīgo mērķi, ļoti bieži ir tā, ka sākumā situācija it

1. nodaļa tu pats veido visus savas DZĪVES NOTIKUMUS

Pirmais mūsu metodikas pamatprincips ir šāds:

TU PATS VEIDO VISUS SAVAS DZĪVES NOTIKUMUS!

It kā vienkāršs, tomēr, pirmajā mirklī šķiet, apšaubāms apgalvojums. Varētu domāt vai tad mēs paši iniciējam savas slimības, nepatikšanas ģimenē vai darbā, valsts sabrukumu, inflāciju, darba algas neizmaksāšanu vai tās smieklīgo lielumu, cenu celšanos un daudz ko citu, kas pastāvīgi indē mūsu dzīvi?

Pirmajā mirklī šķiet nē taču! Bet tikai pirmajā mirklī. Atgriežoties pie jums jau zināmajām karmiskās mijiedarbības vispārīgās teorijas idejām, nav grūti saprast, cik patiess ir pirmais pamatprincips. Mēs paši esam visu kā labo, tā arī slikto mūsu dzīves notikumu cēlonis.

Kā tad mēs varam kļūt par savu nelaimju, nepatikšanu, slimību un citu nebūt ne priecīgo notikumu cēloni? Atbildei var būt vairāki varianti.

Kā mēs radām sev problēmas. Pirmkārt, jūs viegli varat negatīvo notikumu sev pietuvināt, ja galvā pastāvīgi rosās satraucošas domas par iespējamām nelaimēm un nepatikšanām. Jūs uztraucaties, pārdzīvojat un līdz ar to izstarojat apkārtesošajā Smalkajā pasaulē emocijas, kas ietver informāciju par iespējamo (protams, negatīvu) notikumu attīstības variantu. Tādējādi jūs faktiski "pasūtāt" sev to, no

kā baidāties. Un tas var notikt pat tad, ja uzkrāto pārdzīvojumu nemaz nav īpaši daudz. Minēsim piemēru, kā tas var notikt.

Sergejs, augstas klases ekstrasenss, dziednieks. Pacientus pieņem mājās viņi ierodas pēc savu paziņu, Sergeja agrāko pacientu, ieteikuma. Ienākumi ir gluži niecīgi, jo atbilstoši garīgās attīstības. Jsāpnēm Sergeju var droši pieskaitīt pie Dziedniekiem, kuri idealizē garīgumu.

Sergejs ar interesi uztver jaunumus politikā, un tie viņam liek bažīties par savu nākotni. Tāpēc viņš, lai gan pēc ķermeņa uzbūves nav nekāds vārgulis, visu laiku ir baidījies no reketieru, bandītu un tamlīdzīgu tipu uzbrukuma. Katram gadījumam viņš glabāja mājās veselu arsenālu vairākas gāzes pistoles, elektrošoka ieroci, steku, dunčus un tā tālāk.

Reiz pie viņa, uzdevies par pacientu, atnāca kāds vīrietis un atklāti paziņoja, ka esot laupītājs. Sergejs, tūlīt pat gluži pareizi nospriedis, ka dzīvība ir dārgāka par naudu, aizgāja uz virtuvi un ļāva laupītājam paņemt jebkuras viņu interesējošās lietas. Tas sakrāva čemodānā visas elektroniskās ierīces, kādas dzīvoklī bija, kā arī ieročus un aizgāja. Milicijai Sergejs par šo notikumu neziņoja, taču sāka intensīvi lūgt savu aizbildņu Augstāko spēku palīdzību. Nākamajā dienā kādā metrostacijā milicijas darbinieki profdakses kārtā pārbaudīja aizdomīgas personas čemodāna saturu un laupītāju aizturēja (ļaudis parasti nemēdz nēsāt čemodānā videomagnetofonu, diktofonu, fotoaparātu un citus elektroniskos piederumus). Turpat atrada ari Sergejam nozagto diplomu. Viņi Sergeju sameklēja un atdeva viņam gandrīz visas mantas. Tādējādi cilvēka iekšējais nemiers transformējās šādas dīvainas laupīšanas veidā.

Mēs minējām tikai vienu piemēru, bet tādus varētu atrast milzum daudz. Nemitīgi iekšējie pārdzīvojumi un bailes ir lielisks līdzeklis tieši to notikumu "pasūtīšanai", no kuriem jūs baidāties. Un šie notikumi īstenosies neatkarīgi no "karmas trauka" piepildījuma līmeņa. Esat "pasūtījis" saņemiet! Un nebēdājieties par to, ka pasūtījums izpildīts.

Otrkārt, jūsu "karmas trauks" var būt pārpildīts ar nemitīgiem pārdzīvojumiem, un tad visi jūsu dzīves notikumi būs ne pārāk priecīgi. Par spīti visiem jūsu pūliņiem. Bet par to mēs jau pietiekami sīki runājām.

Treškārt, varbūt jūs karmiski esat parādā Neizpaustās pasaules spēkiem (dēmoniem), un tad visa jūsu dzīve var pārvērsties vienās vienīgās mocībās. Bet kas ir taisījis šo parādu? Jūs pats, tikai nezināmā pagātnē.

Ceturtkārt, jums var būt karmiskaproblēma vai jūs varat būt iesaistīts karmiskā mezglā, un tad nepatikšanas jūsu dzīvē radīsies neatkarīgi no paša gribas. Taču tik un tā jūs pats šo situāciju esat radījis (kaut arī savās iepriekšējās dzīvēs) un tādēļ šobrīd ciešat.

Piektkārt, jums var būt jau šajā dzīvē izstrādājušās un zemapziņā ierakstījušās programmas (piemēram: "nauda tas ir bīstami" vai "es esmu kā bez rokām"). Šīs apslēptās programmas radīs jums šķēršļus ceļā uz mērķi neatkarīgi no visiem jūsu apzinātajiem pūliņiem.

Mēs minējām piecus iespējamos jūsu dzīves negatīvo notikumu cēloņus, bet noteikti ir vēl arī citi. Un tiem visiem ir kas kopīgs: tādā vai citādā veidā jūs pats esat izraisījis savas problēmas. Proti, jūs pats esat veidojis savas dzīves negatīvos notikumus.

Labu notikumu veidošanas varianti. Tas pats sakāms arī par pozitīvajiem notikumiem. Gandrīz katrs cilvēks var atsaukt atmiņā vienu vai vairākus gadījumus no savas dzīves, kad viņš pēc kaut kā ir ļoti ilgojies un attiecīgais notikums īstenojies, kaut arī mazliet agrāk nekādu objektīvu priekšnoteikumu šādai situācijas attīstībai nav bijis. Piemēram, jums uzdāvināja kaut ko,.pēc kā jau sen slepenībā ilgojāties. Vai gluži negaidot atradās interesants darbs, par kādu agrāk varējāt tikai sapņot. Vai izdevās ceļojums, lai gan šķita, ka jums nav ne tam nepieciešamo līdzekļu, nedz iespēju tajā doties. Vai arī jūs satikāt savu sapņu meiteni (puisi).

Gandrīz vai katrs cilvēks, ar kuru mēs par šo tematu runājām, spēja atcerēties vismaz vienu šādu gadījumu savā dzīvē. Pamēģiniet arī jūs! Šai sakarā iesakām veikt šādu vienkāršu vingrinājumu:

Vingrinājums "NEJAUŠĪBAS MANĀ DZĪVĒ"

Centieties atsaukt atmiņā ne mazāk kā trīs pozitīvus savas dzīves notikumus, kas īstenojušies atbilstoši jūsu apslēptajām vai atklātajām vēlmēm, bet it kā nejauši un tā, kā jūs nepavisam nebijāt cerējis.

Pierakstiet šos notikumus uz papīra. Atcerieties, kad pirmoreiz jums radās vēlēšanās sasniegt konkrēto mērķi (ja vispār tāda vēlēšanās bija). Novērtējiet, cik daudz laika un pūļu prasīja šā mērķa sasniegšana.

Mēs lūdzām jūs atcerēties gadījumus, kad it kā nejaušības pēc notikumi attīstījās pozitīvā virzienā.

Taču, kā jau iepriekš minējām, biežāk mēs "pievelkam" sev negatīvus notikumus. Piemēram, jūs ļoti baidījāties, ka jūsu mašīnu varētu nozagt, un, par spīti visām signalizācijām, to arī nozaga. Vai jūs ļoti baidāties saaukstēties, un, lai cik siltos apģērbos tuntuļojaties, slimība jūs agri vai vēlu tomēr piemeklē. Gatavodamies darīt kaut ko ļoti svarīgu, jūs iztēlojaties desmitiem negatīvas notikumu attīstības variantu un jau iepriekš atrodat aizsardzības veidus, bet īstenībā realizējas vienpadsmitais variants, kuru neesat paredzējis, un jūsu iecere tik un tā izgāžas.

Noteikti jums katram būtu kas stāstāms par šo tematu. Tāpēc, lūdzu, izpildiet nākamo vingrinājumu:

Vingrinājums "MANAS DOMAS PIRMS TAM"

Centieties atsaukt atmiņā divus trīs gadījumus no savas dzīves, kad kāds jums ļoti svarīgs pasākums (tikšanās, pirkums, brauciens, darbs utt.) izgāzās. Centieties atcerēties, kāda bija jūsu domu gaita pirms šā notikuma, kādus notikuma attīstības variantus jūs apsvērāt vai domās "izspēlējāt" pirms šā notikuma un pēc kāda scenārija tas attīstījās īstenībā.

Pierakstiet šos gadījumus uz tīras papīra lapas. Turpat pierakstiet, kādas bailes un šaubas jūs pārņēma pirms attiecīgā notikuma. Mēģiniet secināt, vai šis notikums bija jūsu baiļošanās rezultāts vai arī tam neapšaubāmi bija citi cēloņi.

Kāpēc mēs liekam jums rakņāties pagātnē, nevis sniedzam kārtējos ieteikumus vai receptes laimīgas nākotnes veidošanai? To mēs darām tāpēc, lai jūs pats mēģinātu saprast un pieņemt mums gluži acīmredzamo atziņu: viss, kas ar mums šajā dzīvē notiek, notiek ar mūsu pašu piepalīdzību. Ciktāl notikumu attīstība atkarīga no mūsu līdzdalības, tas ir atsevišķs jautājums, un mēs to vēl izskatīsim. Bet šobrīd mums gribas, lai jūs pats pārliecinātos, ka gandrīz visu, kas ar jums šajā dzīvē notiek, jau agrāk esat domās pieļāvis vai pat izplānojis jūs pats!

Lūk, elementārs piemērs. Jauna sieviete sūdzas, ka trūkstot naudas dzīvošanai. Uz vienkāršu jautājumu: "Bet cik tu gribi saņemt?" viņa atbild: "Neticu, ka vispār varu tik daucļz nopelnīt." Nu, ja jau šī sieviete pati netic, ka var pelnīt tik daudz, cik viņai nepieciešams, tad kas gan ticēs? Un, ja neviens neticēs, tad kas maksās? Loks noslēdzies, cilvēks pats sev programmē līdzekļu trūkumu un tam atbilstošu dzīvi. Un, kamēr viņš pats nevēlēsies izkļūt no šā stāvokļa, neviens viņam nevarēs palīdzēt.

Un šādu piemēru, kad cilvēki paši uz sevi skatās kā uz trūcīgiem, slimiem, apvainotiem, ir atliku likām. Attiecīgi viņi arī reālajā dzīvē visbiežāk nedabū to, ko vēlētos.

Pirmais noteikums: domājiet pozitīvi. no tā

izriet pirmais un visnotaļ praktiskais mūsu domu attīstīšanas noteikums:

VIENMĒR DOMĀJIET POZITĪVI!

Šis noteikums liek sevi domās redzēt tādu, kāds jūs vēlētos būt, veselu, skaistu, bagātu, laimīgu un tā tālāk. Ja gaidāma svarīga tikšanās un jūs baidāties, ka tās rezultāts varētu būt negatīvs, domās izskatiet iespējami daudz notikumu attīstības variantu, tikai visiem šiem dažādajiem variantiem jābūt pozitīviem (attiecībā uz jums).

Turklāt ārēji šīs tikšanās atmosfērai nemaz nav jābūt draudzīgai var būt pat tā, ka saruna tiks risināta paaugstinātos toņos, tiks izvirzītas pretenzijas, izteikti draudi un tā tālāk, taču galarezultātam jābūt tādam, kāds jums vajadzīgs. Respektīvi, mēs piedāvājam jums prognozēt nevis negatīvus kā parasti, bet vienīgi pozitīvus notikumu attīstības variantus! Lai tiem visiem būtu HAPPY END laimīgas beigas, kā amerikāņu kinofilmās. Tad jūs jau iepriekš prognozēsit sev svarīgā notikuma pozitīvu attīstību un varbūtība, ka tas ievirzīsies tieši jums vajadzīgajā gultnē, krasi palielināsies.

Tāpēc mūsu NV metodikas galvenā prasība ir šāda: vienmēr domājiet tikai par gaidāmā notikuma pozitīvu attīstību! Savā prātā varat apsvērt kaut vai simt iespējamos variantus, bet tiem visiem jāparedz pozitīva attīstība un sekmīgs iznākums.

Piemēram, jūs neesat apmierināts ar savu darbu un gribat pelnīt vairāk. Lai šo visumā reālo mērķi sasniegtu, nemaz nav nepieciešams vairākkārt savās smadzenēs "drillēt" dažādus priekšniecībai adresētu apsūdzības runu variantus vai kopā ar kolēģiem ilgi un gari apspriest priekšnieku zemo morāles līmeni. Šāda nostāja prasa pārāk daudz enerģijas un ir absolūti bezcerīga, turklāt tās rezultātā "karmas trauks" piepildās un visi jūsu mērķi tiek nobloķēti.

Labāk iztēlojieties, ka jūs iesniedzat vērtīgu priekšlikumu, tiekat ievērots un iecelts augstākā, labi atalgotā amatā. Ja jūsu uzņēmumā šāda varbūtība ir neiespējama, varat iedomāties, ka saņemat lielisku piedāvājumu no cita uzņēmuma un pārejat darbā uz to. Jo intensīvākas būs jūsu pārdomas un daudzveidīgāki jums labvēlīgā notikuma iespējamās attīstības varianti, jo ātrāk tas īstenosies reālajā dzīvē.

Tas pats attiecas uz daudzām citām parastajām problēmām. Ja esat vientuļš, nevajag domās ar sāpīgu baudu nožēlot savu nelaimīgo likteni. Mēģiniet iedomāties dažādus variantus, kā jūs varētu satikties ar savu nākamo laulāto draugu. Kā šī satikšanās var īstenoties, kā jūs iepazīsities, kas notiks tālāk? Ja veltīsit laiku šādām mērķtiecīgām pozitīvām pārdomām, pēc dažām nedēļām (vai mēnešiem) būsit izveidojis sev vajadzīgo notikumu un jūsu izredzētā (izredzētais) parādīsies kur nu vairs liksies!

Neidealizējiet mūsu ieteikumus. Taču vēršam jūsu uzmanību uz to, ka mūsu minētie noteikumi ir nevis dogma, bet gan praktiskam darbam domāts instruments. Un instrumenti mēdz būt dažādi. Tāpēc, ja mēģināt izmantot mūsu ieteikumus un konstatējat, ka jūsu gadījumā tie nedod vēlamo efektu, nepārdzīvojiet. Pareizāk sakot, izmantojiet savā labā tās īpatnības, kuras esat konstatējis, sadarbodamies ar Smalko pasauli.

Šī atkāpe domāta tiem nedaudzajiem, kuriem notikumi attīstās pēc pretēja scenārija. Ir arī tādi cilvēki. Ja viņi plāno pozitīvus variantus, viss saiet grīstē, bet, ja apsver negatīvus variantus, viss izdodas. Ko darīt šiem cilvēkiem? Akli sekot mūsu minētajiem noteikumiem un vērot, kā visi viņu pasākumi izgāžas? Vai arī izmantot savas personiskās īpatnības un panākt pozitīvus rezultātus ar saviem, nestandarta paņēmieniem? Atbilde, kā saprotat, ir acīmredzama. Jums vajadzīgs pozitīvs rezultāts, tad tiecieties pēc tā tādā veidā, kas šo rezultātu nodrošina. Ja kādi mūsu minētie noteikumi jums traucē, atmetiet tos. Mūsu noteikumi ir, kaut arī derīgs, tomēr tikai palīginstruments. Ja tas jums nav piemērots, ņemiet citu. Nav problēmu. Švarīgs ir rezultāts, nevis process.

Mūsu noteikumi tas ir savdabīgs, vidusmēram pielāgots, masveida izmantošanai paredzēts instruments cilvēku un Augstāko spēku mijiedarbības nodrošināšanai. Taču vienmēr ir izņēmumi, tā ka nepārdzīvojiet, ja esat neparasts. Protams, ja patiesi tāds esat.

Bet tagad neuzskatīsim par lieku vēlreiz atkārtot vienu no pamatapgalvojumiem par to, ka visi mūsu dzīves notikumi attīstās tieši tā, kā mēs tos iztēlojamies. Šis apgalvojums nepastarpināti izriet no pirmā principa: tu pats veido visus savas dzīves notikumus!

Ja esat baiļu un bažu pārņemts, varat nešaubīties: viss, no kā jūs tik ļoti baidāties, gandrīz obligāti notiks. Turklāt, ja esat paredzējis desmit negatīvas notikumu attīstības variantus un pacenties kaut kā pret tiem aizsargāties, tad katrā ziņā īstenosies vienpadsmitais variants, kas jums ne prātā nav nācis. Bet citādi nemaz nevarēja būt, jūs taču pats ar savām bailēm un šaubām sev "pievilkāt" nelaimīgu apstākļu sakritību. Vai, lietojot NV metodikas terminoloģiju, jūs pats ar savām domām izveidojāt negatīvo notikumu!

Savās vēlmēs ir jāieliek enerģija. Saprotams, ka ar pozitīvām pārdomām par vēlamo mērķi vien ir par maz, lai to sasniegtu, būs jāveic ari kaut kādi reāli pasākumi, citādi viss var palikt sapņu līmenī. Kā tas vislabāk būtu darāms, arī par to mēs pastāsīsim nedaudz vēlāk.

Simtprocentīgi garantēt, ka viss notiks tieši tā, kā jums vajag, diez vai ir iespējams. Tad jums vai nu jābūt apveltītam ar superspēcīgu enerģētiku apmēram tādu, kāda ir zināmu egregoru adeptiem, vai arī "jāpasūta" sev vēlamais notikums uz pietiekami tālu termiņu, lai visi dzīves apstākļi varētu izkārtoties jums nepieciešamajā secībā. Ja gribam saņemt jebkādu palīdzību no Smalkās pasaules spēkiem, tad taču mums par šo pasūtījumu jau iepriekš ir "jāsamaksā" ar savu domu un emociju enerģijām. Kamēr mēs šo maksājumu nebūsim nokārtojuši, situācija nemainīsies. Bet tas var prasīt diezgan daudz laika.

Lielākajai daļai cilvēku^par laimi (vai diemžēl), nav iespēju tikt pie egregoru enerģijas. Turklāt cilvēkiem ir raksturīgi aizmirst, ko viņi paši pirms pusgada, gada vai diviem gadiem karsti vēlējušies. Tāpēc arī tad, ja jūsu dzīvē īstenojas kāds varbūt pat pozitīvs notikums, jūs parasti to nesaistāt ar vēlēšanos, kuru pirms kāda laika esat izpaudis.

Viss notiek tā, kā vajag. Turklāt pat tad, ja visus mūsu NV metodikas noteikumus esat ievērojis, bet attiecīgais notikums izvēršas gluži citādi, nekā esat paredzējis, nepārdzīvojiet! Pieņemiet dzīvi tādu, kāda tā ir. Ja jums vēlamais notikums neīstenojas, tas nozīmē, ka tā vajag. Kam vajag tas ir jautājums, uz kuru atbilde vēl jāmeklē. Respektīvi, ikviena jums nepatīkamā situācija dod vielu nevis pārdzīvojumiem, bet gan tikai pārdomām par kārtējo notikumu cēloņiem. Atcerieties tautas gudrību: "Dievs labi dar', ko darīdams."

Turklāt jums jāsaprot: ja jūsu pieprasījums netiek izpildīts tā, kā jums patiktos, tas notiek jūsu paša interesēs. Droši vien tāda ir jūsu Augstāko aizbildņu griba, un varbūt viņu viedoklis nedaudz atšķiras no jūsējā.

Tādi ir mūsu komentāri par NV metodikas pirmo pamatprincipu. Bet tagad mēģināsim izdarīt zināmu šo pārspriedumu kopsavilkumu.

KOPSAVILKUMS

1.  Mēs centāmies jūs pārliecināt, ka visu savas dzīves notikumu iniciators lielākā vai mazākā mērā esat jūs pats.

2.  Mēs izvirzījām noteikumu, ka visiem mūsu domās izstrādātajiem scenārijiem obligāti ir nepieciešamas laimīgas beigas.

3. No pirmā noteikuma izriet secinājums, kas atrodams daudzās psiholoģijai veltītajās teorijās: domājiet pozitīvi, tas ir, centieties no savām domām un savas runas izslēgt nolieguma teikumus. Frāzes formulējiet tikai pozitīvu apgalvojumu veidā. Visvienkāršākais piemērs labāk teikt nevis: "Paldies, es negribu ēst!", bet gan: "Paldies, es jau esmu paēdis!"

4.  Ja jūtat, ka notikumi attīstās nepavisam ne tā, kā bijāt plānojis un cerējis, tad pieņemiet visu, kā tas ir, un pacentieties saprast, ka tieši tā arī vajag būt.

2. nodaļa rĀpies vienĀ VIRSOTNĒ! VAI SKRIEN VIENĀ VIRZIENĀ!

Tev vienmēr visa ir par maz, Tev nekad nebūs diezgan.

Rarndzi

Pirmais princips galvenokārt vērsts uz to, lai izskaidrotu jūsu dzīves notikumu cēloņus, toties otrais ir lielākā mērā instrumentāls. Tas iesaka jums tikt skaidrībā par savām vēlmēm.

Mūsu dzīve skrējiens vairākos virzienos. Šis

ir ļoti svarīgs princips, jo vajag tikai sākt analizēt savas zināmā laika posmā radušās domas un vēlēšanās, lai atklātos, ka gribat visu uzreiz: slavu, naudu, skaistu automobili, villu Kalifornijā, elegantu somiņu, algas pielikumu, salabot televizoru, izdarīt kādu riebeklību priekšniekam, aiziet uz restorānu, satikšanos un tā tālāk, un tā joprojām. Visas šīs vēlēšanās rodas līdz ar jaunas informācijas pieplūdumu un pēc kāda laika zūd, to vietā savukārt rodas jaunas vēlēšanās un tā tālāk. Šīs vēlēšanās nav ranžētas, proti, nav sakārtotas zināmā secībā pēc sava nozīmīguma, nav iedalītas galvenajās un otršķirīgajās un tā tālāk. Tēlaini izsakoties, jūsu vēlēšanās stipri atgādina skriešanu vienlaikus vairākos virzienos. Lai saprastu, vai arī jūsu dzīvē tā ir, mēģiniet izpildīt šādu vingrinājumu:

Vingrinājums "MANAS VĒLĒŠANĀS"

Paņemiet papīra lapu. Centieties atsaukt atmiņā un pierakstiet, kādas vēlēšanās jums radušās dienas, vakara, pēdējās nedēļas, mēneša laikā. Vai to vidū bijušas ari noturīgas un atkārtotas vēlēšanās? Vai jūs tās esat pieradis izteikt pozitīvā vai negatīvā (nolieguma) formā?

Šīs vēlēšanās ir tik daudzveidīgas! Jūsu Augstajam aizbildnim (ar šo apzīmējumu sapratīsim kādu no Neizpaustās pasaules spēkiem) nu vajadzētu aši skriet un izpildīt visus jūsu neskaitāmos pasūtījumus. Taču šis uzdevums, kā jūs jau saprotat, nebūt nav vienkāršs, tas prasa daudz laika un enerģijas. Tāpēc visbiežāk notiek tā. Mūsu aizbildņi vēl nav paguvuši izpildīt vienu mūsu vēlēšanos, kad jau saņem nākamo pasūtījumu, pēc tam vēl vienu un tā tālāk. Un tā visu mūžu. Mēs cenšamies piespiest viņus skriet vienlaikus uz dažādām pusēm, bet par saviem pasūtījumiem neesam samaksājuši, tas ir, neesam ielikuši savās vēlmēs pietiekami lielu enerģiju.

Pieņemsim, ka mums palīdz egregori. Turpmāko pārspriedumu vienkāršošanas labad pieņemsim, ka sasniegt mērķus mums palīdz egregori (lai gan patiesībā tie var būt arī pavisam citi spēki par tiem mēs jau stāstījām iepriekšējā grāmatas daļā). Un tieši šiem Smalkās pasaules iemītniekiem ir jāizpilda visas mūsu daudzās un mainīgās vēlmes.

Taču parasti tas tā nenotiek, jo jūsu izstarotā vēlēšanās enerģija nav tik liela, lai mērķis obligāti realizētos. Vai ari, ja vēlēšanās ir ļoti stipra, varbūt egregoram gluži vienkārši pietrūkst laika vajadzīgo notikumu īstenot, jo jūs jau esat pievērsies citam mērķim un savu iepriekšējo lūgumu aizmirsis. Un, ja egregora izpildītais "pasūtījums" jūs tomēr panāk, jūs to uztverat kā gluži nejaušu notikumu.

Otrais princips. Tāpēc notikumu veidošanas metodikas otrais princips skan tā:

RĀPIES VIENĀ VIRSOTNĒ! vai SKRIEN VIENĀ VIRZIENĀ!

Tas nozīmē, ka no visām daudzajām vēlmēm ir jāizraugās viena vai divas pēc savas ievirzes atšķirīgas vēlēšanās, lai jūsu egregors rūpētos tieši par to -jums vissvarīgāko un vitālo vēlmju īstenošanu. Turklāt, lai egregoru nemulsinātu un ilgotā mērķa sasniegšanu neattālinātu, visas citas kārtējās vēlmes ir apzināti jāizslēdz!

Tēlaini runājot, mēs jums iesakām izraudzīties vienu vienīgu virsotni un rāpties tajā, bet pārējās virsotnes atstāt nākotnei. Iespējams, ka vēlāk tās jums vairs nemaz nebūs vajadzīgas.

Izvēle ir jūsu ziņā. Tas var būt materiāls objekts: mašīna, dzīvoklis, vasarnīca, ūdeļādas kažoks. Tā var būt kāda darbība jauns darbs, brauciens, ceļojums vai kaut kas cits. Tas var būt spilgts notikums jūsu dzīvē satikšanās ar mīļoto, mantojuma saņemšana, laimests loterijā, piedalīšanās televīzijas raidījumā. Tā var būt dzīvesveida maiņa vai jauna dzīves līmeņa sasniegšana un līdz ar to slava, popularitāte, jūsu darbam radušies sekotāji. Visbeidzot, tā var būt intelektuāla atklāsme jaunas teorijas izstrāde, sarežģītas problēmas atrisināšana, jaunu dzejoļu, dziesmu, literāru darbu, gleznu, datorprogrammu radīšana. Tikko minētā pozīcija, starp citu, augsta līmeņa egregoriem ir visērtākā, jo šai gadījumā tiem jārūpējas tikai par informācijas sniegšanu un nav jāorganizē notikumi materiālajā plānā, bet tieši to darīt šiem egregoriem ir grūti.

Izraudzīties pašu svarīgāko vēlēšanos tas nebūt nav viegli. Lai to saprastu, izpildiet šādu vingrinājumu:

Vingrinājums "GALVENĀS VĒLĒŠANĀS"

Mēģiniet izraudzīties un pozitīvi formulēt ne vairāk kā trīs jums visnozīmīgākās vēlēšanās. Pierakstiet tās. Atgriezīsimies pie tām tad, kad būs apgūta mūsu metodika.

Cik mērķu var būt. Ieteikums izraudzīties vienu vai divus mērķus un tiekties tikai uz tiem vairumam cilvēku diez vai ir reāls pati dzīve liek mums emocionāli reaģēt uz apkārt notiekošo. Te bērns saslimst un mēs karsti vēlamies, lai viņš izveseļojas; te vīram rodas problēmas darbā un mēs vēlam viņam veiksmi; te zābaki cauri un mēs domājam, kur un par ko pirkt jaunus, un tā tālāk. Vispār jau pati dzīve mūs nemitīgi provocē tiekties uz daudziem sīkiem kārtējiem mērkīšiem, kuru dēļ bieži vien aizmirstas galvenie mērķi. Mūsu princips iesaka tieši pretējo ikdienas kņadā neaizmirst galveno. Kā to panākt, mēs vēl pastāstīsim. Bet cik mērķu tad reāli cilvēks var sev izvirzīt?

Atbildēt uz šo jautājumu nav viegli. Ja cilvēks izvirza sev tikai vienu mērķi un neatlaidīgi dodas uz to, ne par ko citu neinteresēdamies, ļaudis viņu sauc par fanātiķi. Fanātiķis ir cilvēks, kas neiekļaujas sociumā, jo viņam nav tādu tematu un interešu, kas to vienotu ar lielāko daļu ļaužu. Viņš runā tikai par savu mērķi, bet citiem cilvēkiem tas nav interesanti viņiem ir pašiem savas idejas un vēlmes. Tā ka rāpties augšup tikai vienā virsotnē reālajā dzīvē diez vai izdosies.

Tāpēc var izraudzīties pa vienam mērķim dažādās, savstarpēji nesaistītās dzīves sfērās. Darbā jūs gribat ieņemt noteiktu amatu un pūlaties šo mērķi sasniegt. Personiskajā dzīvējūs gribat sakārtot savu dzīvi un ar visiem iespējamiem paņēmieniem (ieskaitot mūsu metodiku) cenšaties atrast sev partneri. Ģimenes dzīvē jūs varat plānot kopīgu braucienu vai automobiļa iegādi un tāpēc nemitīgi censties iekrāt vajadzīgo summu. Spēju attīstības sfērā jūs gribat iemācīties angļu valodu un tāpēc vakaros apmeklējat kursus. Izklaides sfērājūs esat iecerējis pavasarī doties braucienā ar laiviņām un jau kopš rudens kopā ar draugiem apspriežat nākamo maršrutu un tā tālāk.

Kā redzat, mēs minējām vismaz piecas sfēras, kurās ikvienam cilvēkam var būt no viņa viedokļa ļoti svarīgi mērķi, citādi jau dzīve zaudētu visu savu burvību. Un tas ir normāli! Jāsjaprot tikai viena lieta jo vairāk domu un emociju veltīsit vienam mērķim, jo mazāk to atliks pārējiem jūsu centieniem un attiecīgi tālāk atvirzīsies pārējo mērķu īstenošanās. It īpaši tāpēc, ka jebkurš mērķis pieder pie savas "svara kategorijas" katrs no tiem prasa pietiekami lielu mūsu vēlēšanās enerģiju. Tātad, ja ļoti nopietns mērķis (kura īstenošanas labad Augstākajiem spēkiem jāpieliek ļoti lieli pūliņi) tiks atlikts uz vēlāku laiku, tas var tikt atlikts uz visiem laikiem. Tāpēc mēs iesakām savus mēkus klasificēt galvenajos un otršķirīgajos un veltīt tiem attiecīgi daudz uzmanības. Turklāt reizēm ir iespējams mērķus izkārtot ķēdītē, proti, no viena mērķa īstenošanās automātiski izriet visu pārējo mērķu īstenošanās. Minēsim šādas situācijas piemēru.

Anna, 28 gadi, dzīvojusi nelielā pilsētiņā Urālos. Pirms pusgada atbrauca uz Maskavu, sāka strādāt tirgū par pārdevēju, taču šis darbs viņai nemaz nepatīk. Naudas trūkuma dēļ Anna spiesta īrēt istabu kopā ar citu sievieti, un tas viņai rada lielu diskomfortu.

Annai jāatrisina uzreiz vairākas problēmas: jāatrod labi atalgots darbs, kaut kā jātiek pie dzīvokļa un jāsakārto sava personiskā dzīve tieši tāpēc jau viņa pārcēlās uz Maskavu.

Kuru mērķi lai Anna nosaka par galveno vai vismaz pirmo? Visi ir vienlīdz svarīgi, jo tad, ja nav kaut viena no šiem nepieciešamajiem faktoriem nav naudas vai nav mājokļa, vai nav mīļotā cilvēka, dzīve šķiet briesmīga un bezjēdzīga.

Pēc zināmām pārdomām šos mērķus varētu ranžēt izraudzīties no visiem to, kuram jākļūst par galveno virsotni, savukārt pārējo mērķu īstenošanai vajadzētu automātiski izrietēt no galvenā uzdevuma risinājuma. Visdrīzāk par pirmo un svarīgāko mērķi būtu jāatzīst savas personiskās dzīves sakārtošana. Tikai ar zināmiem priekšnoteikumiem par mīļoto cilvēku jākļūst tam, kam ir atsevišķs dzīvoklis un iespējas savu draudzeni iekārtot darbā. Vai arī šā cilvēka ienākumiem jābūt tik lieliem, ka viņa mīļotā sieviete varētu atļauties nestrādāt.

Augstākajiem spēkiem ir gluži vienalga, kādu mūsu pasūtījumu izpildīt, ka tikai tas "apmaksāts" ar pietiekami lielu vēlēšanās enerģijas daudzumu. Protams, Augstākajiem spēkiem visvieglāk ir atrast un iepazīstināt ar Annu tādu vīrieti, kuram nav ne naudas, ne dzīvokļa. Taču, ja viņa jau pašā sākumā sev izvirzīs apmēram šādu uzdevumu: "Man jāsatiek vīrietis, kas mani mīlēs, kam ir personiskais dzīvoklis un iespējas sagādāt man interesantu un labi atalgotu darbu!", tad Augstākajiem spēkiem neatliks nekas cits kā vienīgi meklēt tieši tādu vīrieti. Un pēc kāda laika viņš materializēsies Annas dzīvē. Protams, ja vien viņa visu laiku neapšaubīs to, ka tādi vīrieši vispār eksistē un ka tie var pievērst viņai uzmanību.

Iesakām apmēram tādā veidā pārskatīt savu mērķu sistēmu un censties saprast, vai dažus no šiem mērķiem nevarētu sakārtot savstarpējās atkarības ķēdītēs tad varbūt izrādīsies, ka reālu virsotņu jums nemaz nav tik daudz. Tādējādi jūs atvieglosit to egregoru uzdevumu, kuri nodrošinās jūsu pasūtījuma izpildi.

Neiedomājieties, ka pats varat gulēt uz lauriem! Papildus iepriekšteiktajam jāaizrāda, ka arī tad, ja viens, tas ir, galvenais, mērķis jau izraudzīts (kā to darīt, uzzināsit nedaudz vēlāk), jūs pats nedrīkstat gulēt uz lauriem un gaidīt, ka egregors visu izdarīs. Pareizāk sakot, jūs drīkstat gan, tikai tad jūsu vēlme daudzmaz paredzamā nākotnē var piepildīties vienīgi tādā gadījumā, ja jūsu enerģētika ir ļoti spēcīga un jūs karsti ilgojaties pēc tā, ko lūdzāt egregoram.

Pārējiem cilvēkiem, kuriem tik spožas spējas nepiemīt, iesakām savu dzīvi veidot un darbību attīstīt tā, lai viņi uz izraudzīto mērķi ietu rokrokā ar egregoru. Un, lai tas labi izdotos, iesakām ņemt vērā NV metodikas trešo principu. Bet par to nedaudz vēlāk.

Pagaidām izdarīsim kārtējo kopsavilkumu.

KOPSAVILKUMS

1.   Jūsu sadarbība ar saviem Augstajiem aizbildņiem kļūs daudzkārt efektīvāka, ja ik pēc piecām minūtēm neliksit viņiem mainīt risināmās problēmas. Izvēlieties vienu vai divas jums vissvarīgākās vēlēšanās un kādu laiku turieties pie tām līdz tās piepildās.

2.  Izraudzīties sev vissvarīgākās un nozīmīgākās vēlēšanās tas nav viegls uzdevums, un, lai to varētu efektīvi veikt, nebūtu slikti saukt talkā to pašu egregoru. Kā tas iespējams, pastāstīsim nedaudz vēlāk.

3. nodaļa peldi pa straumi!

Trešais NV metodikas princips mums iesaka, tiecoties uz mērķi, ja vien iespējams, izvairīties no konfliktiem.

Šis princips izriet no iepriekš aplūkotās dzīves pozīcijas "dzīve ir spēle", uz kuru mēs ieteicām balstīties, ja gribat sasniegt savus mērķus. Jebkurš konflikts liecina par to, ka jūs mērķim piešķirat pārlieku lielu nozīmi un, tiklīdz kaut kas neizdodas, slīgstat negatīvās emocijās. Bet spēlmanis, kas jau iepriekš pieļāvis iespēju, ka jebkurā starpposmā var zaudēt, ne par ko lieki nepārdzīvos. Un tādēļ arī neiesaistīsies konfliktā. Vai arī "spēlēs konfliktu" ja tas nepieciešams mērķa sasniegšanai. Tieši spēlēs, taču dvēselē paliks mierīgs un jutīs līdzi savam pretiniekam.

Mēs neesam vienīgie, kuri kaut ko vēlas. Šo

principu mēs neesam izfantazējuši. Tas izriet no sapratnes, ka nejau tikai mēs dzīvojam šajā pasaulē. Tātad, ja esat iesvilies vēlmē tikt pie jauna automobiļa un, pat darbodamies atbilstoši visiem mūsu metodikas noteikumiem, cenšaties piespiest egregoru aši gādāt šo automobili šurp, diemžēl tas ne vienmēr izdodas. Izskaidrojums ir tāds, ka šajā pasaulē līdzās mums dzīvo vēl daudzi miljoni citu cilvēku, kuri vienlaikus ar mums arī kaut ko karsti vēlas, pēc kaut kā tiecas, šai sakarā kaut ko dara un tā tālāk. Turklāt vairums no viņiem mūsu metodiku vēl nav apguvuši un tāpēc darbojas haotiski, nesistemātiski vai arī, gluži otrādi, visi kopā, tikai diemžēl jums absolūti nevēlamā virzienā. Atbilstoši miljonos skaitāmajām šo cilvēku vēlmēm arī viņu egregori nemitīgi kaut kur steidzas un līdz ar to traucē vai pat vispār neļauj strādāt jūsu egregoram.

Nestājieties pretī straumei. Tomēr mēs nebūt neņemamies apgalvot, ka Smalkajā pasaulē viss tiešām notiek tik haotiski un nesistemātiski, kā nupat aprakstījām. Īstenībā tad, ja lielas cilvēku kopas aizraujas ar vienu un to pašu ideju vai konkrētu darbības plānu, visdažādāko egregoru enerģijas apvienojas un veido mērķtiecīgas plūsmas. Tā rezultātā izjūk un rodas partijas, tiek īstenotas tirgus reformas, sašķeļas valstis, tiek celti aizsprosti un tā tālāk. Proti, var pieņemt, ka Neizpaustajā pasaulē eksistē noteiktas spēcīgas enerģiju plūsmas, kurām labāk nestāties ceļā, ja tiecaties īstenot savas vēlmes. Daudz labāk būtu mēģināt šīm neredzamajām plūsmām pielāgoties un, cik vien iespējams, izmantot tās savā labā. Tieši no šīs nostājas izriet trešais princips, kas skan tā:

PELDI PA STRAUMI!

Varam minēt piemērus tam, kā šīs plūsmas izpaudās vēl pavisam nesen mūsu reālajā dzīvē. Pārbūvei sākoties, neskaitāmi daudz cilvēku tiecās pēc viena un tā paša, un šo centienu rezultātā radās varena apmēram šāda tipa domu un enerģiju plūsma: "Kļūsti bagāts, turklāt pēc iespējas ātrāk!" Visātrāk šo mērķi sasniegt ļāva dažādu veidu tirdzniecība un operācijas ar vērtspapīriem, vēl jo vairāk tāpēc, ka šajā jomā faktiski nebija attiecīgu likumdošanas aktu un kontroles institūciju.

Šī enerģiju plūsma bija ļoti stipra. Un tiem uzņēmējiem, kuri tai pretojās, radās milzum daudz problēmu. Kas tad gāja pret straumi? Tie, kuri centās nopelnīt naudu tradicionālajā veidā attīstot rūpniecību un ražojot savu produkciju. Tikai tad, kad domu un enerģiju plūsma, kas bija vērsta uz ātru iedzīvošanos vērtspapīru operāciju un citu finansiālu mahināciju ceļā, beidzot apsīka, pavērās iespēja attīstīties pirmajiem pašu zemes produkcijas ražotājiem.

Šādu piemēru ir daudz. Tas nenozīmē, ka mēs jūs aicinām skriet līdzi visiem. Nebūt ne! Mēs tikai iesakām savos nākotnes plānos kaut mazliet ņemt vērā vispārējās tendences un reālistiski apsvērt, ar kādām grūtībām turpmāk varat sastapties. Un, ja vien tas iespējams, censties neiet pret straumi.

Kā noteikt straumes? Ideja ir šķietami vienkārša un īpašus iebildumus neizraisa, bet kā to lai realizē dzīvē? Smalko enerģiju straumes mūsu acīm ir neredzamas, kurp tās plūst šodien un kurp plūdīs rīt, tas mums nepavisam nav zināms. Ko darīt?

Uz šo it kā sarežģīto jautājumu NV metodikā rasta gluži vienkārša atbilde: ja iespējams, dari to, kas šobrīd vislabāk veicas.

Mūs allaž gaida milzum daudz darbu, un visu laiku ir jāizvēlas, ko darīt šodien vai tūlīt un ko mazliet vēlāk. Mēs iesakām darīt to, kas konkrētajā brīdī padodas visvieglāk, protams, ja tas nav pretrunā ar plāna izpildei nepieciešamo disciplīnu, saistībām, kādas esat uzņēmies, vai citiem objektīviem apstākļiem.

Piemēram, jums nepieciešams satikt kādu cilvēku un panākt no viņa kaut kādu konkrētu rezultātu, taču jūs nekādi netiekat viņam klāt te viņš ir komandējumā, te sapulcē, te saslimis un tā tālāk.

Tādējādi jums tiek dota nepārprotama informācija, ka sadarbība ar šo cilvēku nav vēlama un cerēto rezultātu nedos. Var jau, protams, saņemt visus spēkus, iekārtot guļvietu pie viņa kabineta durvīm un visam par spīti sagaidīt, kad šis cilvēks uzrodas, taču šo pūliņu rezultāts katrā ziņā būs negatīvs.

Uztveriet signālus! Saskaņā ar NV metodiku mēs iesakām šādās bezizejas situācijās nogaidīt, līdz notikumi sāks attīstīties no jauna, vai arī izmantot apkārtceļu cita cilvēka vai citas organizācijas starpniecību un tā tālāk. Atcerieties, ka esat spēlmanis! Neņemiet sev par paraugu buldozeru, kas ceļā uz mērķi itin visu sagrauj.

Ja citādi rīkoties nespējat un, neskaitāmus šķēršļus pārvarējis, tomēr sev vajadzīgo rezultātu sasniedzāt, visdrīzāk, tas nebūs uz labu. Ar milzīgu piepūli cenzdamies īstenot savus mērķus, jūs droši vien izjaucāt plānus daudziem citiem egregoriem, kuri tāpat tiecās īstenot kaut kādus savus, jums nezināmus mērķus. Jūs stājāties tiem ceļā un tādējādi uzsākāt karadarbību ar domājošu substanci, kurai ir diezgan lielas iespējas jums atriebties. Kā egregori to darīs, nav zināms, tā ir viņu izvēle. Jums var sākties nepatikšanas ģimenē, darbā, pēkšņi var saslimt kāds no jūsu tuviniekiem, var notikt nelaimes gadījums ar jūsu automobili un tā tālāk. Ja esat, kaut vai savas nezināšanas pēc, "saķēries" ar pietiekami spēcīgiem egregoriem, jūsu pašu aizbildnis ne vienmēr spēs jums palīdzēt tam būs par maz spēka un iespēju.

Izvēlieties laša modeli. Tāpēc mēs neiesākām šajā dzīvē darboties pēc "tarāna principa" šādas rīcības sekas nav paredzamas. Ja jums no paša neatkarīgu apstākļu dēļ nākas iet pret straumi un jūs jūtat, ka darāt tieši tā, tad centieties izvēlēties modeli, atbilstoši kuram lasis ceļas augšup pa kalnu upes gultni. Šī spēcīgā zivs peld pret straumi, tomēr nevis stājas tai ceļā, bet, gluži otrādi, cenšas pielāgoties visiem tās līkločiem, atzarojumiem un virpuļiem un tos izmantot savā labā.

Lai noteiktu, kad tieši ejat pret straumi, ir jāiemācās pievērst uzmanību visiem notikumiem, kas saistīti ar jūsu centieniem vai vēlmēm. Jūs kaut kur zvanāt, bet attiecīgais telefona numurs visu laiku aizņemts, tas ir slikts signāls no Smalkās pasaules. Beidzot jūs sazvanāties, bet izrādās, ka vajadzēja zvanīt uz pavisam citu vietu, tāpat ne jau nu labākais signāls. Galu galā jūs piezvanāt uz īsto vietu, taču tur jūs neviens negaida, arī informācija pārdomām.

Minētie piemēri attiecas uz ikdienišķiem dzīves gadījumiem, un mēs nebūt nesakām, ka jums zvanīšana jāizbeidz jau pēc pirmā signāla "aizņemts". Mēs tikai iesakām ņemt vērā un analizēt visu informāciju par notikumu attīstības gaitu un, ja iespējams, pieņemt lēmumus saskaņā ar trešo principu.

Vai jāļauj, lai viss attīstās pašplūsmā? Bieži vien cilvēki, tikai virspusēji aplūkojuši šo principu, izdara secinājumu, ka mēs iesakām nevis cīnīties par sev vēlamo mērķu sasniegšanu, bet gan tikai sēdēt un gaidīt, kad viss pats no sevis iekritīs klēpī. Tāpēc esam spiesti īpaši aizrādīt, ka trešais princips nebūt neizslēdz cīņu par mērķa sasniegšanu. Nepavisam ne! Ja dzīve ir spēle un jums tajā ir cienīgs mērķis, tad ceļā uz tā īstenošanu būs jāsastopas ar daudzām grūtībām. Tātad jācīnās ar tām.

Tas ir neizbēgami, un cilvēkam jābūt gatavam cīnīties ar ārējiem apstākļiem (bet bieži vien ari ar iekšējām šaubām). Trešais princips iesaka nevis pārvērst savu dzīvi par nemitīgu cīņu, bet gan censties vēlamos mērķus sasniegt ar minimāliem pūliņiem. Savukārt tas visvieglāk izdarāms tieši tad, ja protat saskatīt, kādu situāciju attiecīgajā brīdī spējuši izveidot jūsu Augstie aizbildņi, un šo situāciju pilnvērtīgi izmantot. Proti, jācenšas no visiem daudzveidīgajiem nepieciešamajiem darbiem izvēlēties to, kurš šodien visvieglāk padodas. Tas tad ari nozīmē "peldēt pa straumi", tiecoties uz sev vēlamo mērķi.

Informācija tiek dota visu laiku! Informācija no Smalkās pasaules pie mums plūst nejau tikai sakarā ar noteiktu pasūtījumu izpildi. Informācija mums tiek dota pastāvīgi, taču mēs neesam raduši to nolasīt un pieņemt tai atbilstošus lēmumus. Piemēram, jums sagribējies aizbraukt uz konkrētu veikalu un nopirkt kādu sev nepieciešamu lietu. Jūs stāvat pie pieturas, bet attiecīgā maršruta tramvajs (trolejbuss, autobuss) nenāk. Jūs klusībā (vai varbūt pat skaļi) lamājat pilsētas varas iestādes par slikto transporta organizāciju un nemaz neiedomājaties, ka šis notikums būtu uztverams kā jūsu egregora signāls. Īstenībā egregors šādā veidā cenšas jūs informēt, ka braukt uz konkrēto veikalu nav nekādas jēgas, jums nepieciešamās preces tur nav. Bet, ja arī ir, tad pēc šā pirkuma jums radīsies dažādas problēmas.

Līdzīgi signāli mums šajā dzīvē tiek doti atliku likām. Jūs esat atnācis uz banku vai citu finanšu iestādi izdarīt noguldījumu, bet satiekat cilvēku, kas cenšas savu noguldījumu no turienes izņemt. Jūs viņu uzskatāt par garā vājo jo pats taču esat visu izskaitļojis un visu izzinājis, bet īstenībā šo tikšanos izkārtojis jūsu egregors, velti cerēdams, ka jūs viņa signālu sapratīsit un attiecīgajā iestādē savu naudu neatstāsit. Diemžēl jūs šo signālu nedzirdat un pēc dažiem mēnešiem sāksit lamāt pats sevi, varas iestādes un visus, kas gadīsies pa rokai. No tā varētu izvairīties, ja jūs būtu iemācījies uzmanīgāk vērot apkārtējās dzīves notikumus un pieņemt lēmumus saskaņā ar tikko jaušamajiem signāliem, kurus jums dod jūsu Augstie aizbildņi.

Pēc šo pārspriedumu izlasīšanas jums pret šā darba autoriem var rasties zināma neuzticība: kā tad tā, paši solīja pastāstīt, kā pareizi veidot apkārtējās dzīves notikumus, bet tagad māca peldēt pa straumi un gaidīt, kad Dievs (vai egregors) visu noliks priekšā! Tik tiešām, virspusēji raugoties, zināma pretruna šeit ir. Taču tikai šķietama. Būtībā šis princips tikai liek jums samērot savas vēlmes ar reālajām iespējām. Trešais princips māca: ja kaut ko jau esat izvēlējies, tad virzieties uz savu mērķi, cik vien iespējams izvairoties no konfliktiem un to sekām. Un neko vairāk.

Šie pārspriedumi un trešais princips vispār, kā mums šķiet, drīzāk attiecas uz mērķa sasniegšanas stratēģiju nekā uz mērķa izraudzīšanas taktiku, uz kuru jūs orientēja iepriekšējais princips.

Nākamais, ceturtais princips papildina trešo principu un nosaka mērķa sasniegšanas taktiku.

KOPSAVILKUMS

1. Organizējot savu mijiedarbību ar Augstajiem aizbildņiem, centieties nepiespiest tos rīkoties pretēji daudzu citu cilvēku un viņu aizbildņu egregoru vēlmēm un vajadzībām. Daudz labāk būs, ja pratīsit pielāgoties "dzīves plūsmām" un nemēģināsit lietot "tarāna" metodi, tas ir, sagraut visus šķēršļus savā ceļā uz nosprausto mērķi. Pat tad, ja to sasniegsit, tik un tā vairākās citās pozīcijās būsit zaudētājs: jums var atriebties tie egregori, kuru plānus jūs izjaucāt, īstenodams savu mērķi ar spēka paņēmieniem.

2. Visu mūsu dzīvi caurauž signāli, ko raida mūsu neredzamie aizbildņi no Smalkās pasaules. Ja iemācīsimies šos tikko jaušamos signālus uztvert, dzīvē nebūs konfliktu un daudzas problēmas atrisināsies pirms tam, kad būs parādījušās.

4. nodaļa draudzĒjies ar savu EGREGORU!

Par vienu no galvenajiem sev vajadzīgo mērķu sasniegšanas taktikas elementiem mēs uzskatām ciešu sadarbību ar savu Augsto aizbildni to, kurš mums palīdz, izpildīdams mūsu pasūtījumu. Kā jau vienojāmies, pieņemsim, ka šis aizbildnis ir egregors (lai gan īstenībā tas var būt arī sargeņģelis, jebkura līmeņa tīrais gars vai dēmons vai kāda cita Neizpaustās pasaules būtība, vai tie visi kopā).

Tāpēc mūsu NV metodikas ceturtais princips ir šāds:

DRAUDZĒJIES AR SAVU EGREGORU!

Šis princips noteikti bija jāiekļauj metodikā, jo ateistiskās audzināšanas dēļ daudzi cilvēki netic, ka zināmi Neizpaustās pasaules spēki mums palīdz sasniegt vēlamos mērķus.

Ja nav izzinātas Šmalkās pasaules funkcionēšanas likumsakarības, viss arī šķiet esam tieši tā nepavisam nav skaidrs, no kurienes cilvēkiem pastāvīgi rodas slimības, nelaimes gadījumi un citi nebūt ne priecīgi notikumi.

Ikvienam cilvēkam ir savs aizbildnis. Atbilde uz šo jautājumu ir tiklab vienkārša, kā sarežģīta. īsumā to var formulēt šādi: cik lielā mērā tici un sadarbojies, tik lielā mērā arī saņem.

Saskaņā ar šeit lietoto egregoru teoriju mēs apgalvojam, ka ikvienam cilvēkam ir savs paša egregors, turklāt savas audzināšanas, izglītības, reliģijas, profesijas, amata, aizraušanās un tamlīdzīgu faktoru dēļ cilvēks ir saistīts vēl ar daudziem citiem egregoriem. Savu egregoru uzturat jūs pats ar savu domu enerģiju, un, ja jūs par viņu nemaz nedomājat, tas arī ir pavisam vājš un bezpalīdzīgs. Tātad nekādu lielo atdevi no šā egregora nesagaidīsit. Tas tikai reizēm var jums pateikt priekšā pareizo problēmas risinājumu un arī tad kā tikko jaušamu domu vai minējumu. Taču jūs parasti paļaujaties tikai pats uz sevi un savu loģisko spriedumu rezultātiem un neesat radis pievērst uzmanību tādiem nejaušiem intuitīviem minējumiem, kuri nāk nezin no kurienes un kuriem nav nekāda pamata. Jūs šos minējumus neņemat vērā un tādējādi atraidāt pat to nelielo palīdzību, kuru jūsu egregors jums pūlas sniegt. Iznākums, kā mēs jau norādījām, var būt pavisam bēdīgs: nepatikšanas, slimības un citi jums nelabvēlīgi notikumi. Tie ir vai nu jūsu neapzinātā "pasūtījuma" rezultāts, vai arī uz jūsu idealizāciju sagrāvi vērsto karmiskās "audzināšanas" procesu sekas.

Draudzējieties ar savu aizbildni! Tāpēc mēs aicinām visus šīs grāmatas lasītājus: draudzējieties ar savu egregoru! Biežāk to atcerieties, lūdziet tam padomu, centieties uztvert tā sniegto informāciju un apkārtējā dzīvē saskatīt egregora darbības rezultātus.

Nekautrējieties tam uzdot visdažādākos jautājumus Smalkajā pasaulē attiecībā uz informāciju viss ir lieliskā kārtībā, tur par mūsu pagātni, tagadni un nākotnē iespējamiem notikumu attīstības variantiem zināms itin viss. Protams, jūsu personiskā egregora rīcībā ir informācija tikai par iespējamiem jūsu dzīves variantiem, un tas noteikti nezina, kāds būs dolāra kurss pēc diviem mēnešiem vai kuri būs laimīgie skaitļi loterijā. Vai arī egregors var to uzzināt, taču neuzskata šādu rīcību par vajadzīgu kaut kādu savu paša apsvērumu dēļ (sīkāku izklāstu par kontaktiem ar Smalko pasauli varat atrast grāmatā "Kā saņemt informāciju no Smalkās pasaules" [41]). Piemēram, tādēļ, ka, šādu ekskluzīvu informāciju (vai lielu naudas summu) saņēmis, jūs ieslīgsit pārdzīvojumos ko ar šo informāciju (vai naudu) darīt, kā iegūt vēl vairāk naudas un tā tālāk? Vai arī tādēļ, ka par šādu informāciju nākas dārgi maksāt ar vēlmju enerģijām, bet jums sagribējies to iegūt tāpat, starp citu. Vispār egregors parasti dod to, ko uzskata par nepieciešamu. Sniegtā informācija ir pietiekami plaša un attiecas uz mūsu ikdienas dzīvi.

Kā mūsu egregors ar mums sazinās? Egregora sniegtās atbildes un norādījumi līdz mums var nonākt kā atsevišķas vāji izteiktas domas, kā dažas rindiņas avīžrakstā vai noteikti kadri televizora ekrānā, kā nejauši uztverts nepazīstamu cilvēku sarunas fragments un tā tālāk, un tamlīdzīgi. Egregoram nav materiāla ķermeņa, un tas nevar jums atsūtīt detalizētu rakstveida pārskatu par jūsu izvirzīto problēmu. Tas var tikai izskatīt tuvākos jūsu dzīves notikumus, izraudzīties no tiem elementu (rindiņa avīzē, sarunas fragments u.tml.), kas jums vislabāk derētu kā atbilde, un censties pievērst jūsu uzmanību tieši šim elementam. Ja esat pietiekami jutīgs un gatavs šādā veidā saņemt informāciju, jums ar savu egregoru var izveidoties cieša un savstarpēji izdevīga sadarbība. Ja nemākat smalkos signālus uztvert, tad mācieties, izmantojot arī mūsu metodikā ieteiktos paņēmienus.

Neaizmirstiet izteikt pateicību! Ja esat saņēmis jebkādu palīdzību, neaizmirstiet savam aizbildnim par to pateikties! Pateikties domās, vienalga, kādiem vārdiem. Kam izteiksit pateicību, tā ir jūsu darīšana. Taču labāk būtu to adresēt pašiem tīrākajiem un augstākajiem spēkiem, un tad jau jūsu pateicības enerģijas tiks sadalītas atbilstoši iepriekš pieliktajiem pūliņiem. Varat pateikt apmēram šādus vārdus: "Paldies, Kungs, par Tavu norādījumu (palīdzību, atgādinājumu, mācību utt.)!"

Tādējādi jūs savu aizbildni "piebarosit", tas kļūs liels, stiprs un vēl aktīvāk pārjums rūpēsies. Tā ka šādas sadarbības izdevīgums ir acīmredzams! Domās izteikta pateicība nekādus īpašus pūliņus neprasa, bet var dot lielisku efektu. Svarīgi ir tikai neaizmirst izteikt pateicības vārdus jebkurā gadījumā. Ja neesat pieradis to darīt, tad sākumā būs grūti atcerēties, ka par palīdzību vajag pateikties. Taču tikai pašā sākumā! Drīz vien šāds pieradums izstrādāsies un jūs ar savu aizbildni sadarbosities pastāvīgi un efektīvi.

Nododiet visas problēmas Augstāko spēku ziņā. Cieša sadarbība ar savu paša egregoru var ienest mieru jūsu dzīvē. Vajag tikai iemācīties savas problēmas uzticēt egregoram un gaidīt, kad viņš tās atrisinās. Galvenais saglabāt pilnīgu mieru un pārliecību, ka problēma tiks atrisināta.

Protams, saskaņā ar otro principu jūs nedrīkstat savam egregoram uzvelt pārlieku daudz problēmu, citādi tam nāksies skraidīt vienlaikus uz visām pusēm un efektivitāte būs zema.

Iesakām jums veidot savu dzīvi saskaņā ar trešo principu un ik pēc piecām minūtēm neradīt jaunu problēmu, lai to vēlāk ar mierīgu sirdi nogrūztu savam egregoram. Tad tās nedaudzās nopietnās problēmas, kuras jūs viņam uzticēsit, tiks atrisinātas savlaicīgi un jums visizdevīgākajā veidā (lai gan neņemamies garantēt, ka notikumi attīstīsies tieši tā, kā jūs lūdzāt, egregoram "no augšas" labāk redzams, kas jums visvairāk vajadzīgs).

Ja jums izdodas savu dzīvi veidot saskaņā ar otro un trešo principu, tad dažas atlikušās problēmas (alga, dzīvoklis, ģimenes nodibināšana u.tml.) mierīgi varat nodot savam aizbildnim un vairs nebažīties par to, kā tās atrisināsies.

Tas tomēr nenozīmē, ka mēs iesakām gulēt uz lauriem un gaidīt, kad jūsu egregors visu nokārtos. Jums tāpat kā agrāk jāpūlas risināt savas problēmas, tikai tagad tas jādara kopā ar egregoru, ieklausoties tā padomos un izmantojot iespējas, kādas tas jums sniegs.

Kungs, dod savu svētību! Taisnību sakot, iepriekš dotajos ieteikumos nekā jauna nav. Ticīgi ļaudis jau sen šo paņēmienu izmanto, lai saņemtu palīdzību no Augstajiem aizbildņiem. Kādā veidā? Nu taču pavisam vienkāršā! Lielākajam vairumam no mums, ateisma garā audzinātajiem, ne prātā nav nākusi doma lūgt Augstāko spēku svētību kaut kādiem saviem pasākumiem. Tomēr vēl tikai pirms 70 100 gadiem neviens darbs netika sākts bez iekšēja lūguma: "Kungs, dod savu svētību!" Tādējādi cilvēks lūdza visaugstāko spēku atbalstu jebkuram savam darbam un cerēja, ka tie viņam palīdzēs. Tāpēc arī mēs iesakām biežāk izmantot šo ļoti lietderīgo saziņu ar Augstākajiem spēkiem. Tēriņi šā iekšējā lūguma sakarā ir minimāli, bet saņemtā palīdzība var būt ļoti būtiska.

Egregora aizbildnība nodrošina veiksmi.

Jūsu mūžā noteikti ir bijušas veiksmīgas dienas, kad itin viss izdevies, savulaik atliktās lietas nokārtojušās pašas no sevis un tā tālāk. Šajās dienās jums bija ciešs kontakts ar savu egregoru. Okultistu aprindās lietotajā žargonā tādās reizēs mēdz sacīt, ka cilvēks ir "uz viļņa", proti, šādās dienās jūs esat iekļāvies varena egregora straumē, tas burtiski iztrenkā visas pārējās dzīves plūsmas un izkārto notikumus jums vēlamajā veidā.

Diemžēl parasta cilvēka dzīvē šādas superveiksmīgas dienas mēdz būt reizi vai divas reizes gadā. Ja iemācīsities sadarboties ar savu egregoru un kāpināsit savu enerģētiku, tad veiksmīgās dienas gadīsies daudz biežāk un jūs varēsit grūtu uzdevumu risināšanu speciāli atlikt līdz kārtējai veiksmīgajai dienai.

Tveriet veiksmes mirkli! No iepriekš teiktā izriet vēl viens secinājums, kuru mēs gribētu formulēt kā otro noteikumu:

CENTIETIES NEPALAIST GARĀM JUMS PAVĒRTĀS IESPĒJAS!

Šā noteikuma jēga ir šāda. Ja paveras kaut kāda iespēja jūs aicina uz citu darbavietu vai tikšanos ar līdz šim nepazīstamu cilvēku, jums piedāvā braucienu, grāmatu, lietu, par kuru jums vēl nekas nav zināms, nesteidzieties atteikties! Mēs esam pieraduši tūlīt pēc jaunas informācijas saņemšanas pilnā sparā iedarbināt savu domāšanas aparātu un censties ar loģikas palīdzību noteikt, vai attiecīgo priekšlikumu pieņemt ir vērts vai labāk atteikties. Uz tās pašas loģiskās analīzes pamata jūs pieņemat lēmumu. Bieži vien jūs no priekšlikuma atsakāties, nemaz nemēģinājis praktiski pārbaudīt vismaz to, cik šis priekšlikums jums ir izdevīgs. Un tikpat bieži pēc zināma laika kožat pirkstos nu, kāpēc es toreiz nepiekritu, tagad būtu bagāts un skaists!

Iepriekš formulētais noteikums tieši to arī iesaka nesteidzieties atteikties, pamatojoties tikai uz loģiskiem spriedumiem. Varbūt jūsu egregors, pildīdams uzdevumu, ko pats tam reiz, kaut kad agrāk esat uzticējis (un sen aizmirsis), beidzot sagādājis jums iespēju tikt pie tā, ko toreiz prasījāt. Bet jūs, pat nemēģinādams šo iespēju praktiski pārbaudīt, atsakāties un tādējādi kārtējo reizi savu egregoru aizvainojat. Viņš, nabadziņš, veselu pusgadu vai gadu pūlējās, gādāja par to, lai jūsu vēlēšanās piepildās, bet jūs vienā acumirklī visus viņa pūliņus noniecināt!

Drošības labad katru iespēju pārbaudiet. Saskaņā ar mūsu noteikumu tad, kad esat saņēmis jebkādu jaunu informāciju, jums jāsper kaut vai daži ne sevišķi lieli soļi attiecīgās iespējas īstenošanas virzienā un jāpaskatās, kā notikumi attīstīsies turpmāk. Ja jau no paša sākuma sastopaties ar dažādiem traucēkļiem, atraidījumiem, kļūmēm, tas nozīmē, ka šis nav jūsu ceļš un jūsu egregors jums saka priekšā: šajā virzienā labāk neejiet. Varbūt attiecīgā informācija tika sniegta nevis pēc viņa, bet gan gluži cita egregora iniciatīvas un jums bija paredzēta "skrūvītes" loma svešas idejas īstenošanā. Tas taču jums nepavisam nav vajadzīgs!

Var būt arī tā, ka informācijas iniciators gan bijis jūsu egregors, taču no viņa neatkarīgu apstākļu dēļ notikumi attīstījušies pavisam citādi, nekā viņš plānojis,un tagad jūsu egregors dod jums signālu "atlikt!".

Šiem pēdējiem pārspriedumiem ir jēga tikai tādā gadījumā, ja esat jau vismaz kaut ko darījis saņemtā priekšlikuma īstenošanas labad. Ja neko neesat darījis, bet uzreiz atsacījāties, pamatojoties tikai uz saviem spriedumiem, tad vainojiet pats sevi! Ļoti iespējams, ka esat palaidis garām reālu iespēju īstenot kādu no savām vēlmēm.

Uzticies savam aizbildnim. Pieredze rāda, ka tad, ja cilvēks sadarbojas ar savu egregoru un pilnībā tam uzticas, viņa dvēselē iestājas absolūts miers, šis cilvēks vairs nemokās pārdzīvojumos sakarā ar politisko notikumu attīstību, inflāciju, neizmaksāto algu un tā tālāk. Vēl vairāk šīs problēmas attiecas tikai uz tiem cilvēkiem, kuri domā, ka itin visu šajā dzīvē nosaka viņi paši (savu spēju, apkārtējās pasaules kontrolēšanas u.tml. idealizācijas).

Cilvēkiem, kuri sadarbojas ar saviem Augstajiem aizbildņiem, šādas problēmas parasti vispār nerodas! Viņiem algu izmaksā laikā vai gluži negaidot atdod parādu, kuru viņi jau-pirms vairākiem gadiem ir aizmirsuši. Viņi tiks vesti pa tādiem ceļiem, kur nekad nesastaps huligānus. Viņi nekad nevarēs nopirkt biļeti uz tādu lidmašīnu, kura cietīs katastrofu, un tā tālāk. Viņiem neradīsies tādas problēmas, kādas uztrauc vairumu cilvēku. Tātad, ja jums šādas problēmas rodas, jādomā kāpēc, ko esat darījis nepareizi un ar ko jūsu Augstais aizbildnis nav apmierināts.

Lai jūsu sadarbība ar egregoru būtu sekmīgāka, lai tas kļūtu stiprāks un spētu jūs pasargāt no dažādām nelaimēm, ja sadomāsit iet pret straumi, jums pašam jāuzkrāj spēki. Tieši to māca mūsu piektais princips.

KOPSAVILKUMS

1. Ikvienam cilvēkam ir savs personiskais aizbildnis Smalkajā pasaulē. Taču šā Augstā aizbildņa vara un efektivitāte ir atkarīga no tā, cik cieši cilvēks ar viņu sadarbojas: domā par viņu, cenšas apkārtējā dzīvē saskatīt viņa dotos signālus, pateicas viņam par palīdzību.

2.  Ja esat saņēmis jaunu informāciju vai priekšlikumu veikt tādas vai citādas aktivitātes, necentieties šo informāciju tūlīt pat novērtēt, pamatojoties uz savu pieredzi un zināšanām. Mēģiniet spert kaut dažus soļus attiecīgā priekšlikuma īstenošanas virzienā un tikai tad, atbilstoši notikumu attīstībai pieņemiet lēmumu vai ir vērts iesākto turpināt vai arī tas vispār nav jūsu ceļš.

3. Ja jums izdevies nodibināt ciešu kontaktu ar savu egregoru un esat iemācījies tam uzticēties, tad jūs vairs nesatrauks problēmas, kas nedod mieru lielākajai daļai cilvēku, kuri rēķinās tikai ar saviem paša spēkiem.

5 . nodaļa esi stiprs!

Piektais NV metodikas princips māca, kā iespējams paātrināt sava pasūtījuma izpildi.

Mēs jau vairākkārt esam norādījuši: tas, cik ātri piepildās mūsu vēlmes, lielā mērā ir atkarīgs no mūsu izstaroto enerģiju daudzuma. Kas spēj izstarot lielāku enerģiju? Protams, tas, kuram šī enerģija ir. Tātad stiprs, enerģisks cilvēks. Šādas tādas vāju un kūtru cilvēku vēlmes gan arī mēdz piepildīties. Taču daudz retāk un daudz vienkāršākas, ikdienišķākas vēlmes, kuru īstenošanai nav nepieciešami lieli tēriņi. Tā ka secinājums, kas izriet no šiem prātojumiem, ir pavisam vienkāršs:

ESI STIPRS!

Un visas tavas ieceres īstenosies pietiekami ātri.

Spēks jeb iekšējā enerģija. Šajā kontekstā jēdziens "spēks" nav saistīts ar fizisko spēku, lai gan ari tas ir viens no spēka paveidiem zema līmeņa spēks (salīdzinājumā, piemēram, ar mīlestības spēku).

Ar jēdzieniem "spēks" un "iekšējā enerģija" mēs saprotam noteiktu ļoti smalku substanci, ko cilvēks saņem no barības, gaisa, citiem cilvēkiem, dabas, dažāda līmeņa egregoriem, Kosmosa un jebkādiem citiem avotiem, kurus jūs zināt vai par kuriem esat kaut ko dzirdējis.

Grāmatas otrajā daļā mēs aplūkojām cilvēka smalko ķermeņu struktūru. Visvieglāk uztverama ir ēteriskā plāna enerģija. Dažādās ticības sistēmās tā tiek apzīmēta ar terminiem "bioenerģija", "prāna", "ci" enerģija un tā tālāk. Lielas ēteriskā plāna enerģiju rezerves parasti mēdz būt cilvēkiem, kuriem ir lieliska veselība, kuri nodarbojas ar sportu un apguvuši dažādas enerģētiskās tehnikas.

Emocionālā plāna enerģijai ir smalkāka struktūra, taču arī to dažkārt var sajust pat no attāluma. Piemēram, daudzi cilvēki burtiski ar muguru jūt, ka viņu tuvumā ir ļoti nikns, noguris, slims vai, gluži otrādi, priecīgs un vesels cilvēks.

Emocionāli cilvēki parasti ir tendēti uz milzīgiem pārdzīvojumiem jebkādu iemeslu dēļ, jau kopš dzimšanas spēcīgo enerģētiku nav viegli pakļaut apzinātai kontrolei un vadībai.

Spēcīgas mentālā plāna enerģijas ari ir sajūtamas. Tās atklāj dziļais un gudrais cilvēka skatiens. Tāpēc droši var apgalvot, ka gudrība ir mentāls spēks.

Turpmākajos prātojumos mēs enerģijas vairs neklasificēsim pēc starojuma līmeņa, bet centīsimies iztikt ar vienu vārdu "enerģija". Tas arī pieļaujams, jo strikti noteikt, kuras no šīm enerģijām uztur zemākos, bet kuras augstākos egregorus, nemaz nav iespējams. Tā, piemēram, emocionāli spēcīgs cilvēks var ātri pārslēgties no mīlestības uz naidu un līdz ar to nomainīt savus aizbildņus Neizpaustajā pasaulē.

Mentālo spēku var vērst tiklab uz radīšanu, kā arī uz nozieguma plānošanu. Bet fiziskais spēks var apveltīt cilvēkus gan ar labsirdību, gan nežēlību.

Tomēr pastāv vispārēja likumsakarība: jo spēcīgāka ir cilvēka enerģētika, jo ātrāk īstenojas viņa mērķi, lai kādi tie būtu. Vēlmju piepildīšanā iesaistās dažādu līmeņu egregori un mērķu īstenošanai izmanto sev raksturīgos līdzekļus.

Ar zemākajiem egregoriem esiet uzmanīgs.

Mūsdienu pasaulē diemžēl dominē zemāko līmeņu enerģijas ļaunuma, naida, agresivitātes, mantrausības, varaskāres un tamlīdzīgas enerģijas (uz pašiem pirmajiem garīgās attīstības kāpņu pakāpieniem esošo ļaužu aizbildnes).

Uz zema līmeņa enerģiju attīstīšanu cilvēkā vērsti daudzi mūsdienu popkultūras elementi modernā, jaunatnei paredzētā mūzika, īpaši reps un reivs, kinoprodukcija tā saucamās asa sižeta filmas, erotiskās un šausmu filmas un tā tālāk. Šajā "darbā" aktīvi piedalās arī plašsaziņas līdzekļi, bez mitas atspoguļodami vardarbības ainas, katastrofas, nelaimes gadījumus, politiskas sadursmes un turēdami savus skatītājus (vai lasītājus) pastāvīgā sasprindzinājumā.

Iesaistīt savu problēmu risināšanā zema līmeņa egregorus droši vien var. Tikai jāsaprot, ka šīs problēmas viņi risinās ar sev pieejamiem līdzekļiem. Tā, piemēram, ja jūs protežē viszemākie egregori (noziedzības aizbildņi) un jums sagribas tikt uz ārzemēm, viņi jums šai ziņā var "palīdzēt". Proti, savu iespēju robežās noorganizēt ārzemju braucienu, kurā jūs dosities kā killeris, narkotiku pārvadātājs vai pildīsit kādas citas funkcijas no tās pašas sērijas.

Organizēt jums komandējumu uz zinātnisku konferenci vai iekļaušanu prestižas delegācijas sastāvā tiem gluži vienkārši nebūs pa spēkam ar tādām lietām nodarbojas augstāku līmeņu egregori. Jūs, protams, varat pielikt milzu pūliņus un nedaudz "pabīdīt pie malas" kādu augstu egregoru ar visiem viņa plāniem aizsūtīt šajā komandējumā savu aizbilstamo zinātnieku vai kārtējo cīnītāju par taisnību, taču, kā mēs jau brīdifiajām, ne ar ko labu tas droši vien nebeigsies. Jūsu "apvainotais" augstais egregors vienmēr atradīs iespēju nolikt jūs "īstajā vietā", un komandējums var beigties pavisam ne tā, kā cerējāt.

Kā apstiprinājumu tam citēsim fragmentus no vēstules, kuras autors patlaban atrodas ieslodzījuma vietā. Šis cilvēks burtiski "pasūtīja" zināmus notikumus, taču šis "pasūtījums" tika izpildīts tā, kā viņš nemaz nebija vēlējies. Lūk, izvilkumi no vēstules, kurus esam tikai minimāli īsinājuši.

…Pēdējos gadus, kurus pavadīju brīvībā, es dzīvoju pie mātes, sen jau vairs nemācījos un sen jau vairs nestrādāju. Agrāk kopā ar saviem diviem brāļiem dzīvoju milzīgā dzīvoklī. Pēc tēva nāves mēs tur varējām darīt visu, ko gribējām, un tā arī sākām bez jebkāda mēra lietot alkoholiskos dzērienus un uzņemt draugus un paziņas bariem vien. Galu galā dzīvoklis pārvērtās par īstu postažu stikli izsisti, sienas aprakstītas un vanna pilna netīriem traukiem (plus parādi par elektrību, gāzi, telefonu). Mēs šo dzīvokli samainījām un tikām pie naudas, tiesa, nekāda lielā summa jau nebija… Jāatzīstas, ka trīs četras dienas nedēļā biju pilnā, ne jau tāpēc, ka būtu alkoholiķis (vispār tēja man garšo labāk), bet kompānijas dēļ. Jā, viesi mums bija visvisādi, dažādi gan pēc sugas, gan tautības, plus vēl paziņas gandrīz puse no tiem, kuri pastāvīgi apgrozās stacijā, bomži, ielasmeitas un tā tālāk. Tā ka garlaicīgi nebija. Ko tad vēl es darīju ? Labprāt lasīju grāmatas. Ja Jūs interesē, kādas, lūk, pēdējā "Drūmupe", re, cik bieza! Un arī Jūsu grāmatu par notikumu veidošanas metodiku. …Izlasījis to, biju šokēts par šādu acīmredzamu un tomēr neticamu izskaidrojumu. Tā taču man bija gluži jauna Mācība, nevis šovs "Brīnumu lauks"!

…Kā tad mana dzīve pēc Jūsu grāmatas izlasīšanas uzlabojusies? …Skaidrs, ka mans īstenais mērķis jau nu nekādā ziņā nebija "tikt ieslodzītam cietumā un pēc tam izsūtītam uz Altaju". Taču, ja tā labi padomā, iznāk, ka liktenis (vai egregors, vai sargeņģelis), ar mani gan nemaz nepakonsultēdamies, daudz ko (ne jau visu, protams) ir izkārtojis tā, kā vajag. Pēdējos gadus brīvībā es taču patiesi tik ļoti ilgojos pēc kārtības un tīrības (vai gan var būt vēl lielāka kārtība un tīrība nekā stingrā režīma apstākļos!), kā arī par veselīgu darbu kaut kur Sibīrijā vai Galējos Ziemeļos (neapšaubāmi, "Drūmupes" ietekme!), īsi sakot, viena vienīga romantika. Vēl viens pluss ēšana trīsreiz dienā. Agrāk taču mēs ēdām reizi trijās dienās. Jau divus gadus nedzeru šņabi, tāpēc ka tā šeit vispār nav, toties ir "viņas augstība" tēja jeb tā saucamais čefīrs. Ne par kādu slinkumu nevar būt ne runas…

Kā redzam, vēstules autors bijis pavisam zemu egregoru adepts. Un šie egregori arī izpildīja viņa "iekšējo pasūtījumu", izmantodami savā rīcībā esošos līdzekļus. Tiem nācās rīkoties tā, lai "pasūtītāja" vēlmes tiktu īstenotas piespiedu kārtā, tāpēc ka pašam cilvēkam nebija nedz gribasspēka, nedz arī kaut vismazākās tieksmes uz patstāvīgu darbu un piepūli. Alkoholiķu egregors šo cilvēku nodeva cietumnieku egregora uzraudzībā un droši vien cer, ka viņa "barotājs", sodu izcietis, atkal atgriezīsies. Diemžēl parasti šīs egregoru cerības tiešām attaisnojas.

Tāpēc vienmēr jāapzinās, kādu egregoru aizbildnībā jūs esat un apmēram kādā veidā tie var izpildīt jūsu "pasūtījumu".

Vidēja līmeņa egregori. Cilvēki, kuriem nekādu īpašu grēku nav (bet vairums no mums ir tieši tādi cilvēki), galvenokārt sadarbojas ar vidēja līmeņa egregoriem (uz garīgās attīstības kāpņu trešā sestā pakāpiena esošo cilvēku aizbildņi). Šie egregori nodrošina cilvēkiem normālus dzīves apstākļus (dzīvoklis, mašīna, mēbeles, sadzīves tehnika u.tml.), izglītību, aizraušanos (makšķerēšana, vasarnīca, sports), ģimenes labklājību, iemīļotu darbu, jaunradi un tā tālāk.

Tie ir diezgan vareni spēki tieši tāpēc, ka faktiski ikviens cilvēks tā vai citādi tiem atdod savas enerģijas. Taču, lai saņemtu šo egregoru palīdzību, vajag pietiekami skaļi un mērķtiecīgi "kliegt", citādi jūsu vārgais un neskaidrais lūgums starp miljardos skaitāmajām citu cilvēku vēlmēm var pazust. Tieši tāpēc mūsu piektais princips iesaka: esi stiprs! Ja būsi stiprs, tad spēsi arī kliegt "skaļāk" par visiem un tevi sadzirdēs. Bet, ja jau sadzirdēs, tad arī palīdzēs pirmām kārtām.

Augstie egregori. Augstie egregori protežē cilvēkus, kuri atrodas vismaz uz septītā garīgās attīstības kāpņu pakāpiena. Visspēcīgākie no augstajiem egregoriem, kā mēs jau norādījām, ir reliģiju egregori.

Cilvēki, kas ir šo egregoru aizbildnībā, spēj darīt īstus brīnumus un tiek saukti par Praviešiem. Arī patlaban uz Zemes dzīvo daži īsti Pravieši, kuri spēj dziedināt slimos, ieskatīties cilvēku pagātnē un nākotnē, radīt vielu no nekā un tā tālāk. Pie šīs kategorijas var pieskaitīt, piemēram, populāro svēto Saī Babu no Indijas.

Augsto egregoru adepti (uzticīgie sekotāji) ļoti lielā mērā veido notikumus. Cita lieta, ka viņus, cilvēkus, kuri sadarbojas ar augstajiem egregoriem, vairs nemaz neuztrauc tas, kas uztrauc parastu cilvēku: nauda, politika, sadzīves apstākļi, cilvēku savstarpējās attiecības un tā tālāk. It kā būtu iespēja dabūt visu, ko vien "sirds kāro", taču sirds… nekāro itin neko no tā, par ko sapņo vairums "normālu" cilvēku. Bet par to arī mēs jau stāstījām. Tomēr viss nemaz nav tik bēdīgi. Ir gluži praktiski paņēmieni, ar kuru palīdzību jūsu "pasūtījuma" apmaksai nepieciešamo enerģētiku var pastiprināt.

Iekliedzieties skaļāk par visiem! Tagad gribam mazliet nomierināt tos lasītājus, kuri jau sapratuši, cik tālu viņi pēc sava stāvokļa ir no adepta, noteikta egregora uzticīga sekotāja. Nemaz jau nav tā, ka cilvēkam, lai viņš spētu lielā mērā veidot notikumus, visu laiku būtu nepieciešama spēcīga enerģētika. Pietiks, ja jums tā būs tajos brīžos, kad esat strikti noteicis sev mērķi un izdarāt attiecīgu pasūtījumu savam Augstajam aizbildnim.

Protams, jums tik un tā būs jāziedo tieši tāds daudzums enerģijas, kāds nepieciešams vajadzīgās situācijas "izspiešanai". Un to var panākt vai nu ar ilgām un mērķtiecīgām lūgšanām (saskaņā ar otro principu), līdz jūs ar savu pasūtījumu esat augstajam aizbildnim burtiski "līdz kaklam", vai arī ar ļoti spēcīgu emociju izvirdumu, kura laikā jūs izsviežat nepieciešamo enerģijas devu. Tas ļoti atgādina pašu skaļāko kliedzienu, kas pēkšņi izlaužas no nemitīgās lūdzēju pūļa murdoņas. Iekliedzieties skaļāk par visiem un uzreiz tiksit pamanīts.

Izmantojiet dabiskos enerģētiskos uzviļņojumus. Lai skaļi iekliegtos tikai vienu reizi, nemaz nav nepieciešams visu laiku būt ļoti enerģiskam cilvēkam (lai gan tas nebūtu"slikti). Superenerģētiskam jums jābūt tikai tai brīdī, kad "pasūtāt" sev nepieciešamo notikumu! Un tas jau ir daudz vienkāršāk, tāpēc ka tādējādi ir iespējams "savtīgos" nolūkos izmantot ļoti spēcīgo dabisko enerģētisko vai emocionālo uzviļņojumu brīžus.

Bailes ļoti stipras emocijas. Visspēcīgākos emocionālos uzviļņojumus izraisa bailes brīžos, kad jūsu dzīvība ir reāli apdraudēta. Diemžēl tad, kad krītat no kraujas vai, glābdamies no nikna suņa, rāpjaties pāri sētai, nav viegli atcerēties, ka tieši patlaban jūsu enerģētika ir visaugstākā un šis ir pats labākais brīdis pasūtījuma pieteikšanai. Vismaz mums nav gadījies sastapt cilvēkus, kas būtu pratuši šos ļoti emocionālos brīžus izmantot sev par labu.

Tomēr tas nenozīmē, ka bailes nav izmantojamas notikumu veidošanas nolūkos. Ļaudis ir izdomājuši pietiekami daudz dažādu paņēmienu, lai izjustu nāves bailes relatīvas drošības apstākļos. Izpletņlēkšana vai "līdaciņa" ar galvu pa priekšu, airēšanas slaloms kalnu upēs, motosacīkstes, korida vai kikbokss ir milzum daudz iespēju izjust ļoti asus pārdzīvojumus. Visvieglāk pieejamais paņēmiens ir vizināšanās pa "amerikāņu kalniem" vai citas tamlīdzīgas atrakcijas. Tās ari var izraisīt pietiekami asus pārdzīvojumus. Un, ja jūs uz šo pārdzīvojumu fona domās raidīsit savu pasūtījumu, tas noteikti tiks sadzirdēts. Cita lieta kādi Neizpaustās pasaules spēki jūsu pieprasījumu "uzklausa" un kā tie pratīs šo pieprasījumu izpildīt. Tas nu nav viegli paredzams.

Stipras pozitīvas emocijas. Nedaudz vājāki enerģētiskie uzviļņojumi rodas liela prieka, dusmu vai mīlestības uzliesmojuma brīžos. Diemžēl arī šajos brīžos cilvēki parasti aizmirst savas problēmas vai vēlmes un pilnībā ļaujas emocijām. No otras puses, ja cilvēks visu laiku paturēs prātā savu problēmu, nekādas stipras emocijas viņš neizjutīs un tātad arī negūs iespēju paātrināti veidot sev vēlamo notikumu. Šeit slēpjas pretruna un vienlaikus arī atslēga, kas ļauj atrisināt problēmu ar personisko spēku uzkrāšanu notikumu veidošanas nolūkos. Nākamajā grāmatas daļā mēs pastāstīsim par to, kā izmantojami citi dabiskie enerģētiskie uzviļņojumi.

Ja enerģijas ir maz, uzkrājiet to. Vairums cilvēku savā mūžā šos spēcīgos emociju uzviļņojumus nemaz tik bieži nepieredz. Vienmuļā dzīve, kas atbilst shēmai "māja darbs draugi televizors" vai kādai citai līdzīgai shēmai, nedod īpaši daudz iespēju izjust stiprus emocionālos pārdzīvojumus. Stipri emocionāli uzviļņojumi mēdz būt saistīti ar tādiem periodiskiem notikumiem kā ģimenes konflikti starp vīru un sievu (zema līmeņa enerģiju uzviļņojums), mīlas dēkas (augsta vai zema līmeņa enerģijas atkarībā no tā, kas bijis savstarpējo attiecību pamatā garīga tuvība vai tīri fizioloģiska tieksme), ekskursijas uz ievērojamām vietām atvaļinājuma laikā, pārdzīvojumi sakarā ar kārtējo revolūciju

"varas gaiteņos" un citiem tamlīdzīgiem notikumiem.

Taču visi šie ikdienišķie pārdzīvojumi nevis dara cilvēku stiprāku, bet drīzāk gan atņem viņam enerģiju. Rezultātā cilvēka vispārējās enerģētikas līmenis krītas un līdz ar to samazinās arī viņa spējas veidot sev vajadzīgos notikumus.

Tāpēc no piektā principa acīmredzami izriet trešais noteikums, kas ļauj panākt lielāku efektivitāti nosprausto mērķu sasniegšanā. Šis noteikums ir ļoti vienkāršs:

UZKRĀJIET ENERĢIJU UN IZLIETOJIET TO SASKAŅĀ AR NOSPRAUSTAJIEM MĒRĶIEM!

Kā iespējams enerģiju uzkrāt, neizjaucot normālo dzīves ritmu un neradot mākslīgas situācijas "asu izjūtu" baudīšanai, mēs pastāstīsim vēlāk, bet tagad lūdzam jūs izpildīt samērā vieglu vingrinājumu, kas ļaus novērtēt savas enerģētikas vispārējo līmeni. Šo vingrinājumu savulaik izmantoja absolūti veselu cilvēku kosmonautu, specdienestu darbinieku u.c. veselības stāvokļa novērtēšanai un salīdzināšanai. Ar to mēs piedāvājam jums pašam izmērīt savas enerģētikas līmeni un tas faktiski nozīmē to pašu noteikt vispārīgo savas veselības koeficientu.

Vingrinājums "MĒRĀM SAVU ENERĢĒTIKU"

Lai izpildītu šo vingrinājumu, jums būs vajadzīgs pulkstenis ar sekunžu rādītāju un neliela aukla vai kociņš 40 50 cm garumā.

Stāviet taisni, kājas plecu platumā, rokas gar sāniem. Fiksējiet laiku. Izstiepiet rokas uz priekšu un uz

leju, sažņaudziet dūrēs auklas (kociņa) abus galus un no visa spēka stiepiet auklu uz pretējām pusēm, cenšoties to pārraut (tikai nevajag aptīt auklu ap rokām, citādi tā sapīsies un vingrinājums neizdosies).

Stiept vajag tieši 60 sekundes ar aizvien lielāku spēku, līdz pat roku un plecu muskuļu trīsām. 60. sekundē strauji atveriet dūres un atslābiniet visus muskuļus (aukla nokrīt uz grīdas). Muskuļu sasprindzinājuma laikā uzkrātā enerģija liks jūsu rokām pašām gar sāniem celties vertikāli augšup. Neapturiet tās un tām nepalīdziet tikai vērojiet, kā tas notiek. Pēc kāda laika rokas pašas no sevis, tikai daudz lēnāk nolaidīsies.

Pēc pulksteņa nosakiet, cik ilgi jūsu rokas bija paceltā stāvoklī. Salīdzinājumam dodam dažus normatīvus.

Cilvēkam ar normālu veselību un enerģētiku rokas būs augšā vairāk nekā 40 sekundes. Absolūti veseliem un ar augstu enerģētiku apveltītiem cilvēkiem rokas var palikt paceltas līdz pat 7-10 minūtēm.

Izmēriet savu enerģētiku no rīta, pēc piecelšanās, un vakarā, pēc darbadienas beigām. Nosakiet, kāda tā ir jūsu veiksmīgajās dienās un dienās, kad viss krīt no rokām ārā. Rezultāti noteikti būs interesanti. Uzmanību! Šo vingrinājumu, lai izvairītos no negatīvām sekām, aizliegts veikt cilvēkiem, kuriem ir vāja sirds un augsts arteriālais spiediens.

Sapulciniet domubiedru komandu. Ja saprotat, ka jūsu mērķis prasa lielus pūliņus un jūs pats pie labākās gribas to nespēsit sev vēlamajā laikā "apmaksāt", varat piesaistīt citus cilvēkus.

Viens no efektīvākajiem veidiem, kā paātrināt sava pasūtījuma enerģētisko apmaksu, ir šāds konkrētajā lietā jāiesaista vairāki cilvēki (komanda), kas kopā ar jums tieksies uz nosprausto mērķi. Ir labi zināms, ka entuziastu komanda var sasniegt faktiski jebkuru mērķi, ja tikai visi šie cilvēki lolo vienu ideju un ir pietiekami tīri (tas attiecas uz "karmas trauka" piepildījumu un idealizāciju esamību). Mūsu metodikas ietvaros, to nav grūti izskaidrot: vairākiem uz vienu un to pašu mērķi orientētiem cilvēkiem enerģētiskās iespējās ir daudz lielākas nekā vienam, kaut arī ļoti stipram cilvēkam. Tāpēc viņiem viss izdodas, i

Kā izveidot domubiedru komandu un ko tajā iekļaut, par to jālemj jums pašam. Taču tas ir ļoti svarīgi, jo komandas dalībnieku atšķirīgās intereses un iekšējā pārliecība var pat pilnīgi nobloķēt jūsu mērķu sasniegšanu. Kā tas var būt? Minēsim pavisam vienkāršu piemēru.

Ģimene, kurā ir četri cilvēki, dzīvo vienistabas dzīvoklī. Vajadzētu taču savus dzīves apstākļus uzlabot! Tāpēc enerģiskā māmiņa ļoti nopūlas šā mērķa labad. Turpretī viņas hroniski neapmierinātais un uz dzīvi noskaities vīrs ("karmas trauks" piepildīts par 80%) visu laiku maļ vienu un to pašu: "Viss velti, nekas neiznāks, nav vērts pat mēģināt." Savukārt vecmāmiņa, kura dzīvo pie viņiem, bez mitas skandina: "Nekas nav vajadzīgs, mēs taču tāpat dzīvojam ļoti labi, kā ir, tā iztiksim." Turklāt ari bērns vienmēr atkārto: "Es nekur nebraukšu. Šeit man ir draugi, es negribu pārcelties." Kuru pasūtījumu tad lai Augstākie spēki izpilda, ja katrs "komandas" loceklis dod viņiem pavisam atšķirīgu norādījumu?

Skaidrs, ka šāda pasūtījuma izpilde var ļoti ievilkties, jo cilvēku prasības attiecībā uz vienu un to pašu notikumu ir savstarpēji pretrunīgas. Šajā situācijā vispirms ir jāpastrādā ar saviem ģimenes locekļiem, jāmēģina viņus noskaņot tā, lai šie cilvēki vismaz netraucē sasniegt jūsu mērķi. Tad rezultāts nebūs ilgi jāgaida.

Tāpat var notikt arī biznesā, ja viena uzņēmuma vadītājiem ir katram savs, atšķirīgs mērķis. Katru šo mērķi noteikti atbalsta zināma grupa darbinieku, ar savām domām un vēlmēm pastiprinādami konkrētā vadītāja tiecību. Rezultātā rodas tāda situācija, ka vienlaikus tiek "apmaksāti" vairāki cits citu izslēdzoši pasūtījumi un neviens no tiem netiek izpildīts. Visai komandai "jāpūš vienā stabulē", citādi nekādas lielās jēgas nebūs.

Psihologi ir izstrādājuši dažādus paņēmienus, kā likt cilvēkiem aizrauties ar jums svarīgu lietu. Psiholoģijā to sauc par motivāciju. Motivācijas nolūkos var izmantot dažādus stimulus: materiālos (jūs dabūsit savu daļu no kopējās peļņas!), morālos (jūsu darbs ir ļoti vajadzīgs cilvēkiem!), ideoloģiskos (tikai mēs radām patiesas vērtības!), tieksmi pēc popularitātes un slavas (par mums uzzinās ļoti daudzi cilvēki!), žēlsirdību (bez jūsu palīdzības nekas neiznāks) un tā tālāk. Vispār tas ir speciāls jautājums, kas izskatāms atsevišķi. Mēs tikai konstatējam, ka domubiedru komandas izveidošana krasi paaugstina enerģētiskās iespējas sasniegt mērķi. Tātad attiecīgi saīsinās mērķa sasniegšanas termiņi. Ņemiet to vērā, tiecoties uz saviem mērķiem.

»

Bet pagaidām izdarīsim kārtējo kopsavilkumu.

KOPSAVILKUMS

1.  Tas, cik drīz jūsu pasūtītie notikumi īstenosies, ir tieši atkarīgs no jūsu iekšējās enerģētikas līmeņa.

>

2.  Lai paātrinātu pasūtījuma izpildi, var izmantot tādus dabiskos enerģētiskos uzviļņojumus kā baiļu, mīlestības, prieka un citādi impulsi.

3.  Ar samērā vienkāršu paņēmienu (vingrinājums "Mērām savu enerģētiku") var novērtēt savas enerģētikas līmeni, iztiekot bez ekstrasensu pakalpojumiem un speciāliem aparātiem.

6. nodaļa nedĪdies un neizdari asas KUSTĪBAS!

Šis princips nozīmē: ja dzīvē kaut kas neizdodas, nedīdies! Jums varbūt liekas, ka nelaimes un neveiksmes jūs burtiski vajā, bet īstenībā viss ir pilnīgi citādi.

Viss ir uz labu. Iespējams, apstākļi šobrīd ir tik slikti tāpēc, lai jūs iemācītos rast attiecīgu izeju (atcerieties: dzīve ir mācībstunda), un vēlāk šī prasme jums palīdzēs gūt panākumus. No radušās situācijas izdariet secinājumus un neuzkāpiet vairākas reizes uz viena un tā paša grābekļa!

Varbūt jūsu vēlmes ir lielākas nekā jūsu reālais potenciāls un tāpēc pārskatāmā nākotnē tās īstenot neizdosies. Piemēram, jūs gribat kļūt par uzņēmuma prezidentu, taču esat ļoti kautrīgs un nemīlat naudu. Bez speciālu treniņu palīdzības šādas vēlmes parasti nav īstenojamas. Jūsu aizbildņi cenšas jums palīdzēt reāli novērtēt pašam sevi un izraudzīties tādus mērķus, kurus pašlaik esat spējīgs sasniegt.

Tādēļ centieties gluži vienkārši uzticēties savam liktenim un ar pateicību pieņemiet visu, kas arjums notiek. Nekādā gadījumā neturiet ļaunu prātu uz Augstākajiem spēkiem, ja tie (pēc jūsu domām) nav jums labvēlīgi. Bieži vien liktenis, sagādādams dažas sīkas nepatikšanas, glābj jūs no lielas nelaimes. Bet mēs sev raksturīgajā egoismā domājam, ka esam paši nelaimīgākie visā pasaulē. Skaidrības labad ilustrēsim šo domu ar piemēru. Pieņemsim, ka jums nozagta mašīna un cenas pašlaik ir tādas, ka iegādāties jaunu nav nekādu cerību. Jūs šo faktu uztverat kā vislielāko nelaimi, taču īstenībā šis notikums nepieciešams tādēļ, lai tuvākajā nākotnē jums glābtu veselību vai pat dzīvību. Nav izslēgts, ka jūs drīz vien varētu ar šo automobili iekļūt katastrofā un iet bojā. Toties tagad, kad automobiļa vairs nav, nāve ceļu satiksmes negadījuma dēļ tuvākajā nākotnē jums nedraud.

Tas ir tikai viens un ļoti virspusīgs piemērs. Īstenībā mūsu dzīves notikumu savstarpējās sakarības ir tik sarežģītas, ka parasti mums tās izprast nav lemts. Neatliek nekas cits kā vien pilnībā uzticēties tam, kas ar mums atgadās, jebkurā notikumā censties saskatīt likteņa labvēlības zīmi un jebkurā dzīves situācijā būt tam pateicīgam. Proti, dzīvot saskaņā ar sakāmvārdu: "Dievs labi dar', ko darīdams."

Nesperiet krasus soļus. Sestā principa otrās daļas nozīme ir šāda. Mēs ļoti iesakām jums attiecībā uz citiem cilvēkiem nespert pēkšņus un krasus soļus.

Ja esat vadītājs un gatavojaties atlaist padoto, kurš netiek galā ar savu darbu, vispirms izskaidrojiet šim cilvēkam viņa kļūdas un pieradiniet viņu pie domas, ka darbavietu nāksies mainīt. Tādējādi jūs savus nodomus darīsit zināmus ne tikai pašam cilvēkam, bet arī viņu protežējošajiem spēkiem.

Tieši tāpat, ja jūs draudzējaties ar meiteni (puisi), krasa attiecību saraušana izraisīs ne tikai stresu, bet arī, ļoti iespējams, tādtratbildes reakciju, ka negatīvie notikumi vērsīsies pret jums. Tas viss notiek ļoti vienkārši pat enerģiju līmenī pamestajam cilvēkam attiecībā uz jums noteikti būs ne jau nu tās gaišākās emocijas. Visticamāk, ka viņš pret jums raidīs negatīvas emocionālās enerģijas viļņus, bet tieši to tautā mēdz saukt par ļauno aci. Labi, ja jūsu paša enerģētika ir pietiekami spēcīga (jūs notikušo nepārdzīvojat) un šī negatīvā plūsma jums paies secen. Taču tas tā notiek nebūt ne vienmēr, tāpēc būtu labāk otro pusi kaut kā informēt par saviem nodomiem. Vai pat sagraut savu "gaišo" tēlu iepriekš mīlētā cilvēka acīs (nodemonstrējiet kādas negatīvas rakstura īpašības alkatību, cinismu vai gluži vienkārši saēdieties ķiplokus u.tml.). Tad šķiršanās būs dabiska un neradīs negatīvas sekas nevienai pusei.

Nekaitiniet egregoru. Kad ķeraties pie rīcības, kas personai, pret kuru tā vērsta, šķiet asa un negaidīta, tad notiek, lūk, kas. Jūs sev raksturīgajā pašpaļāvībā šo cilvēku uztverat kā atsevišķu personu, kurai ir rokas, kājas, galva, un viss. Šī persona, pēc jūsu domām, rīkojas nepareizi, un jūs šai sakarā veicat pasākumus, kādi jums šķiet nepieciešami.

Īstenībā, kā jums jau vajadzētu saprast, ikviens, pat vissliktākais (jūsuprāt) cilvēks ir neredzamiem pavedieniem saistīts ar daudziem egregoriem ģimenes, darba, aizraušanās, reliģijas (žūpības, seksa utt.) egregoriem. Jebkura viņa rīcība ir visu šo egregoru saskaņotas (vai arī ne sevišķi saskaņotas) darbības rezultāts. Tātad katrs egregors kaļ savu paša plānu attiecībā uz to, kā tas šo cilvēku turpmāk vadīs (un saņems no viņa noteiktu enerģiju devu).

Jūs ar savu negaidīto rīcību iejaucaties šajās attiecībās, dažas no tām saspīlējat vai pavisam izārdāt, citas liekat "iesaldēt" un tā tālāk. Tādējādi jūs ar šādu negaidītu ielaušanos aizkaitināt visus attiecīgo cilvēku vadījušos egregorus, jo esat izjaucis to plānus. Vairums egregoru, īpaši tie, kuri saikni ar šo cilvēku zaudējuši, nemaz savu neapmierinātību neslēps, tie sāks jūs novērot un meklēt iespēju, kā šo nemiernieku, kurš izjaucis viņu plānus, tas ir, jūs, varētu apvaldīt vai pat sodīt. Bet iespējas to izdarīt, kā mēs jau norādījām, tiem ir visai lielas.

Ja krasi rīkojāties saskaņā ar savu augsto un stipro aizbildni, tas var pārējos egregorus nomierināt. Taču, ja tā esat rīkojies pats, savas pārliekās gudrības vai pašpārliecības dēļ, gaidiet "sūtījumu"! Kā tas var īstenoties, uzzināsit no turpmākajām mūsu grāmatas daļām.

Daudziem nojums būs viegli atcerēties gadījumu, kad attiecības ar otru cilvēku tika krasi pārtrauktas. Un droši vien mazliet vēlāk jūsu dzīvē radās kaut kādas problēmas, kuras gan nemaz nesaistījāt ar neseno šķiršanos. Tagad jums ir iespēja atmiņā atgriezties pie šiem notikumiem un mēģināt tos izprast, izmantojot šeit izklāstīto pieeju.

Adeptus tāpat vien neatlaiž. Jāteic, ka šādus "sūtījumus" saņem ne tikai parasti cilvēki, bet arī

adepti, kuri mēģina pievilt savus agrākos aizbildņus. Lūk, piemērs no dzīves.

Pasaules eksčempionu šahā A. Karpovu 1996. gada beigās uzaicināja piedalīties starptautiskajā šaha turnīrā Linaresā. Taču Karpova kungs tajā pašā laikā kā Tulas pārstāvis kandidēja Valsts Domes vēlēšanās un sakarā ar šo pasākumu_bija ļoti aizņemts. Tāpēc viņš turnīra organizatoru"'atsūtīto rakstveida uzaicinājumu atstāja bez atbildes. Viņi nez kādēļ par to ļoti apvainojās. Galu galā turnīra organizatori nāca klajā ar skarbu atklāto vēstuli, kurā bija daudz Karpova kungam adresētu aizvainojošu vārdu. Vēstuli pārpublicēja daudzas avīzes, kas ir kāras uz tamlīdzīgiem skandāliem. Nav vajadzības skaidrot, cik ļoti tas kaitēja Valsts Domes deputāta kandidāta vēlēšanu kampaņai.

Tādi bija notikumi ārējā plānā. Mēģināsim paskatīties, kas šai laikā notika Smalkajos plānos. Pasaules čempions vai eksčempions ir adepts, respektīvi, visuzticamākais egregora, šajā gadījumā diezgan spēcīga egregora šaha egregora, piekritējs. Un nu šis piekritējs kaut kādu apstākļu dēļ nolēmis pāriet cita, arī ļoti spēcīga egregora politikas egregora aizbildniecībā. Turklāt mēģina to izdarīt ļoti ātri, tas ir, krasi.

Šāda rīcība šaha egregoram noteikti nav pa prātam, un tas sāk veikt pasākumus, lai savu bijušo adeptu atgūtu. Šai nolūkā egregoram nav jādara nekas cits kā tikai jāizjauc sava aizbilstamā plāni. Konkrētajā gadījumā visizdevīgāk bija noorganizēt skandālu un jauno politiķi sakompromitēt, lai viņš tālāk par kandidātu kategoriju tā arī netiktu. Un tas jau bija pavisam viegli izdarāms, iesējot attiecīgu domu uzticamu cilvēku šai gadījumā turnīra organizatoru prātā. Viņi raksta atklātu vēstuli, sarīko lielu skandālu un, lūk, mērķis sasniegts: politikas egregors nav dabūjis sev jaunu piekritēju, un Dome nav dabūjusi jaunu kandidātu no bijušo šahistu aprindām.

Vēl viens piemērs.

Tatjana, enerģiska un pašpārliecināta sieviete, daudzus gadus nodarbojās ar nekustamo īpašumu un šai biznesa jomā guva diezgan labus panākumus. Beidzot viņai sagribējās izmēģināt savus spēkus citā jomā tūrisma biznesā, turklāt arī darījumi ar nekustamo īpašumu pēdējā laikā vairs īpaši neveicās. Tatjana uzsāka sarunas par tūrisma aģentūras dibināšanu ar cilvēkiem, kas ari bija ieinteresēti šā projekta realizācijā. Tad pēkšņi pār viņas galvu gluži kā no debesīm sāka birt ļoti izdevīgi nekustamā īpašuma pasūtījumi un viņai nācās atteikties no savas idejas nodarboties ar tūrismu. Kā šķiet, nekustamā īpašuma aģentu egregors neļāva savai adeptei pāriet cita (tūrisma) egregora aizbildniecībā.

Šādu notikumu mūsu dzīvē ir daudz, taču mēs uztveram tikai to ārējo izpausmi, bet par iekšējiem mehānismiem nemaz neiedomājamies. Tieši sestais princips palīdz mums izskaidrot dažu notikumu apslēptos cēloņus un izvairīties no tā, ka mūsu dzīvē varētu rasties nevēlamas sekas.

Tādēļ ļoti lūdzam jūs paturēt prātā sesto principu:

NEDĪDIES UN NEIZDARI ASAS KUSTĪBAS,

organizējot savas attiecības ar citiem cilvēkiem, turklāt neatkarīgi no tā, kādas šīs attiecības ir personiskas, saistītas ar darbu, nejaušas un tā tālāk.

Bet mēs pagaidām izdarīsim kārtējo kopsavilkumu.

KOPSAVILKUMS

1. Ja esat "pasūtījis" sev kādu notikumu, bet nevarat to sagaidīt, neuztraucieties. Jūs protežējošie spēki labāk zina, ko jums var "izsniegt" šajā posmā un ko nākamajā. Viss būs, tikai nemēģiniet sākt piebarot "nelaimīgas dzīves" egregoru.

2.  Ja gadās kaut kādi jums nepatīkami notikumi, uztveriet tos kā mācību, kas jums šajā dzīvē ir jāapgūst. Šīs mācības atbilstoši jūsu domāšanas veidam un rīcībai dzīvē dod jūsu Augstie aizbildņi.

3.  Ja jums rodas nepieciešamība izdarīt kaut ko otram cilvēkam ne sevišķi patīkamu, centieties to darīt pēc iespējas maigāk, iepriekš cilvēku sagatavojot. Pretējā gadījumā ar savu rīcību varat izjaukt šā cilvēka aizbildņu plānus un tas var izraisīt ne visai labas sekas.

7. nodaļa dievam nav citu roku kĀ VIENĪGI TAVĒJĀS!

Šo principu formulējot, mēs izmantojām terminu "Dievs", kaut arī iepriekš visu laiku lietojām terminu "egregors". Tas tādēļ, ka šā principa formulējumam vislabāk piemēroti izrādījās vārdi, ko teicis viens no nesen aizgājušajiem mūslaiku praviešiem Bhagvans Šri Radžnišs (viņš arī Ošo):

DIEVAM NAV CITU ROKU KĀ VIENĪGI TAVĒJĀS!

Tieši šādu domu izteica Ošo kādā sarunā, un tā ir optimāla kārtējā principa formulējumam.

Palīdziet savam egregoram. Šā principa nozīme ir šāda. Tas, kā strādā doma, ir ļoti svarīgi, un vēl jo svarīgāks ir pareizi organizēts uz jums nepieciešamo notikumu veidošanu vērstas domas darbs. Taču, ja vienlaikus ar domas darbību neveiksit nekādus reālus pasākumus saskaņā ar savu Augsto aizbildņu padomiem vai pavēlēm, tiem būs ļoti grūti izpildīt jūsu pasūtījumu.

Tas ir visai vienkārši izskaidrojams. Kā jau stāstījām, egregori ir tā sauktā astrāli mentālā plāna būtības, kas sastāv no ārkārtīgi smalkas enerģētiskās substances, kuru mēs izstarojam domāšanas procesā (ir speciāli fotoaparāti, ar kuriem šos izstarojumus iespējams nofotografēt).

Tātad, lai arī cik stiprs būtu no šīs matērijas veidotais egregors, pats tas nespēj noturēt pat pūciņu. Viņa rokas tie ir cilvēki, kuri dzīvo reālajā pasaulē. Bet viņa instrumenti tās ir domas, kuras viņš iesēj cilvēku prātā.

Lai egregors izveidotu kādu notikumu, tam vispirms jāizplāno savi pasākumi, pēc tam jāatrod piemēroti izpildītāji un jāiedveš šiem cilvēkiem tādas domas, kas liks viņiem veikt egregoram vajadzīgās darbības. Bet tas, kā jūs pats saprotat, nebūt nav vienkārši izdarāms. Cilvēki ir stūrgalvīgi un savā rīcībā cenšas vadīties tikai no pašu idejām un plāniem. Tāpēc dažkārt notikums var īstenoties tikai pēc ļoti ilga laika, īpaši tad, ja jūs egregoram nepalīdzēsit ar savu rīcību fiziskajā plānā (reālajā pasaulē).

Ir pat anekdote par šo tematu.

Kāds cilvēks ļoti gribēja laimēt vērtīgu balvu loterijā un ilgi un karsti lūdza Dievu viņam šai ziņā palīdzēt. Šos lūgumus izdzirdēja mūsu Debesu Tēva palīgi un savukārt vērsās pie Viņa: "Tēvs, šis nabadziņš jau vairākus gadus lūdz tavu palīdzību, vajadzētu vismaz kaut kā reaģēt uz viņa lūgšanām," un saņēma atbildi: "Man taču nekas nav pretī, bet lai viņš vismaz nopērk loterijas biļeti!"

Tieši uz to aicina mūsu septītais princips. Augstākie spēki jums palīdzēs, ja vien pats izdarīsit kaut ko tādu, ko tie varētu vērst jums par labu. Minēsim piemērus.

Jums ir vajadzīgs vīrs, jūs saskaņā ar mūsu metodikas noteikumiem esat izveidojusi viņa tēlu un gaidāt, kad "pasūtījums" tiks izpildīts. Ja jūs to vēlēsities ļoti karsti, "pasūtījums" var tikt izpildīts diezgan ātri. Taču arī jums pašai ir reāli jāpalīdz savam aizbildnim šo "pasūtījumu" izpildīt. Viņš gan var izraudzīt piemērotu kavalieri un mēģināt noorganizēt jūsu tikšanos, taču arī jums pašai ir jātiecas pēc šīs tikšanās, jāpaplašina iespējas "pasūtījumu" izpildīt. Ja esat izdarījusi šādu "pasūtījumu", jums jāpaplašina savu paziņu loks, aktīvāk jāapmeklē izstādes, koncerti, sarīkojumi, dzimšanas dienas svinības un citi pasākumi, kuros jūsu egregoram būs vieglāk organizēt jums vajadzīgo iepazīšanos. Ja turpretī visu laiku sēdēsit mājās un bēgsit no visiem vīriešiem, kuri jums pievērš uzmanību, tad kā lai egregors šo tikšanos noorganizē? Protams, ar laiku jau viņš kādu vīrieti "ievilks" tieši pie jums mājās. Piemēram, atnāks sanitārtehniķis kaut ko saremontēt vai atbrauks kāds attāls radinieks. Taču, ja esat sev "pasūtījusi" baņķieri, ievilkt to jūsu tā saucamajā hruščovkā gan nevienam egregoram nebūs pa spēkam. Vai arī būs pa spēkam, tikai tad jūsu "pasūtījuma" izpilde prasīs ļoti daudz laika. Galu galā jūs tomēr apprecēsities ar baņķieri, bet tikai vecumdienās un ar atraitni. Ja šāds variants jūs apmierina, varat mierīgi snaust uz dīvāna un sapņot par savu baņķieri. Visām pārējām gan iesakām rausties no dīvāna ārā un kaut ko darīt nospraustā mērķa sasniegšanas labad.

To pašu var teikt arī attiecībā uz jebkuriem citiem "pasūtījumiem". Ja esat lūdzis no egregora naudu, tad diez vai ir vērts sēdēt mājās un gaidīt, kad jums pienesīs klāt čemodāniņu, pilnu ar valūtu. Tas gan ir iespējams, tikai vai nu pēc ļoti ilga laika, vai arī tad, ja jūs ar savu enerģētisko uzviļņojumu tā satricināt "debesis", ka egregori atmet malā visas savas pārējās rūpes un steigšus metas izpildīt jūsu "pasūtījumu". Bet vai jums piemīt tik liels spars? Visticamāk jau, ka ne. Tāpēc, ja esat "pasūtījis" naudu, ir kaut kas jādara, lai to reāli nopelnītu vai vismaz radītu tādus apstākļus, kuros egregoram būtu vieglāk izpildīt jūsu vēlmi. Piemēram, ja esat prasījis lielu naudas summu, tad ļoti atvieglosit savam egregoram dzīvi tādējādi, ka vismaz palaikam iegādāsities loterijas biļetes vai piedalīsities pasākumos, kuros ir iespējams liels laimests. Savukārt jūsu egregoram jāparūpējas par to, lai jaunajā darbavietā nopelnītā vai kādā pasākumā laimētā summa atbilstu jūsu vajadzībām.

īsumā tāda ir šā principa pamatideja. Jūs varat sākt darboties, bet mēs pagaidām izdarīsim kārtējo kopsavilkumu.

KOPSAVILKUMS

1. Ja esat izdarījis "pasūtījumu", jāsāk veikt reālus pasākumus izraudzītā mērķa sasniegšanai.

2.  Uzsākot praktisku rīcību, neaizmirstiet ievērot mūsu metodikas otro, trešo, ceturto un piekto principu.

PĒCVĀRDS OTRAJAI GRAMATAI

Nu, lūk, arī otrā grāmata galā. Ceram, ka tā jums nav sagādājusi vilšanos. Jums jau būtu vajadzējis pašam attiecībā uz sevi izmēģināt mūsu ieteiktos paņēmienus, kā attīrīties no uzkrātajiem negatīvajiem pārdzīvojumiem. Protams, tikai izmēģināt, jo, lai attīrītos pilnīgi, nepieciešams divus trīs mēnešus, turklāt katru dienu, patstāvīgi strādāt, praktizēties piedošanas meditācijā. Tad attīrīšanās efekts būs pilnvērtīgs!

Droši vien esat jau arī izraudzījies sev noteiktu dzīves pozīciju un mēģināt to izmantot praksē. Mēs saprotam, ka tas nav viegli un jūs pastāvīgi atjēdzaties esam cirka arēnā, pat gluži pretēji savai gribai. Tomēr papūlieties vēl mazliet un jūsu dzīve kļūs lielākā mērā apzināta un komfortabla.

Mēs šeit esam izklāstījuši savu versiju par to, kas īstenībā notiek Neizpaustajā pasaulē. Ceram, ka šī informācija nav jūs nobiedējusi un pievīlusi. Ja tā kaut mazliet saskan ar jūsu paša idejām par Smalko pasauli, droši varat to izmantot savā praktiskajā darbībā. Tādējādi jūs sāksit apzināti izturēties pret procesu, kas paver iespēju saņemt palīdzību no Neizpaustās pasaules. Proti, varēsit dzīvot mazliet saprātīgākā pasaulē.

Iespējams, ka šīs grāmatas nodaļas nav īpaši cieši savstarpēji saistītas, bet tā nu ir iznācis. Tās visas taču ir viena liela darba daļas, un mēs jums iesakām ar šo darbu iepazīties pakāpeniski.

Tagad jūs droši varat pāriet pie trešās grāmatas "Risinām problēmas", kurā aprakstīti paņēmieni, kas ļauj panākt lielāku efektivitāti sev vajadzīgo mērķu sasniegšanā. Mēsjto saucam par metodiku savas dzīves notikumu veidošanai ar domas spēka palīdzību. Taču īstenībā mēs jums piedāvājam izmantot Neizpaustās pasaules spēkus un nododam jūsu rīcībā instrumentu šādas pilnīgi apzinātas sadarbības veidošanai.

Tātad uz redzēšanos nākamās grāmatas lappusēs!

Cieņā

Aleksandrs Svijašs

2. pielikums afirmacijas cīņai ar konstatētajām idealizācijām

Idealizācija

Afirmācija

1. Vara

Es esmu situācijas saimnieks, jūs esat manā varā, un jums pienākas no manis baidīties un mani cienīt!

Es mīlu cilvēkus un patiesi cenšos viņiem palīdzēt, izmantojot visas savas iespējas!

Cilvēki ir tik nožēlojami, viņi trīc un dreb manā priekšā un vispār nav manas uzmanības vērti!

Es palīdzu visiem cilvēkiem, un tas man sagādā patiesu prieku!

Tikai es esmu cienīgs jūs vadīt, bet jūs nespējat saprast šo vienkāršo patiesību!

Es pieļauju, ka cilvēkiem var būt jebkāds viedoklis, pat ja tas ir maldīgs!

2. Nauda, materiālie labumi

Man nekad nepietiek naudas!

Es lieliski protu rīkoties ar savu naudu, man tās vienmēr ir diezgan un ar katru dienu kļūst vairāk un vairāk!

Man lemts dzīvot naudas trūkumā, nekas man nevar līdzēt!

Es pats esmu savas dzīves saimnieks un viegli iegūšu tik daudz naudas, cik man vajadzēs!

Kāpēc gan man dzīvē tā neveicas, visiem maniem pūliņiem kaut mazliet uzlabot savu materiālo stāvokli lemts izgāzties!

Es esmu savas dzīves saimnieks! Visi mani pūliņi vainagojas ar lieliskiem rezultātiem! Man ir tieši tik daudz naudas, cik vēlos!

Nauda mūsu valstī tiek sadalīta nepareizi, pie tās tiek vienīgi blēži un afēristi, šeit galu galā ir jāievieš kārtība!

Es neņemos spriest par to, vai šī pasaule iekārtota pareizi, es ļauju tai pastāvēt, un pasaule ir laba pret mani! Es saņemu visu, kas man patiesi ir vajadzīgs!

Kā gan cilvēki var tik daudz domāt par naudu!

Katram cilvēkam šajā dzīvē ir savi mērķi un uzdevumi, un es ļauju

cilvēkiem izvēlēties to, kas viņiem ir vajadzīgs!

3. Pārlieka uzticēšanās, ticība

Es tā šiem cilvēkiem ticēju, bet viņi mani nelietīgi piekrāpa un iegāza!

Es neņemos cilvēkus nosodīt par viņu rīcību, viņi vadās pēc savām idejām. Es pieņemu cilvēkus tādus, kādi viņi ir!

Es esmu šim cilvēkam uzticīga, un viņam jāpaliek uzticīgam, man!

Es par savu uzticību neprasu „.pretī neko. Es šim cilvēkam savu uzticību dāvāju. Tā ir manas dzīves norma, un man par to prieks, lai arī kā rīkojas citi cilvēki.

Šajā dzīvē vairs nav nekā svēta, viss sagrauts un pamests apgānīšanai!

Dzīve mainās, un tai nav jāatbilst manām idejām vai cerībām. Es pieņemu dzīvi tādu, kāda tā patiesībā ir!

4. Garīgums, reliģiozitāte

Tikai mēs zinām, kā vajag lūgt DievulVisi pārējie pielūdz sātanu!

Dievam ir vienalga, kā cilvēks Viņu pielūdz. Svarīgi ir, lai tas tiktu darīts ar prieku un patiesi!

Kā gan var dzīvot šie bezdievji! Kaut drīzāk Dievs viņus sodītu!

Viss notiek pēc Dieva prāta. Acīmredzot Dievs dod šiem cilvēkiem laiku apdomāties un laboties. Neņemos spriest par to, kas ir Dieva ziņā.

īstam cilvēkam pastāvīgi jārūpējas par savu garīgo izaugsmi! Cik tas ir zemi visu laiku domāt tikai par pasaulīgo!

Cilvēkam ir tiesības uz jebkuru izvēli, un es ļauju cilvēkiem dzīvot tā, kā viņi grib. Savukārt pats dzīvošu tā, kā man patīk.

Nu kāpēc gan neviens no maniem tuviniekiem nemaz nedomā par dvēseli, bet visi rūpējas tikai par sadzīvi?

Tā nav nejaušība, ka man tuvie cilvēki ienākuši manā dzīvē, acīmredzot viņi dod man kaut kādu mācību. Es neņemos viņus nosodīt par viņu dzīvi!

5. Dzīve, liketenis

Par ko man tā jāmokās, dzīve pret mani ir tik netaisnīga!

Ar mīlestību un pateicību pieņemu dzīvi tādu, kāda tā patiesībā

ir! Es pateicos Augstākajiem spēkiem par tām mācībām, kuras tie man dod!

Esmu dzimusi mokām un ciešanām! Tas ir mans krusts, un man tas jānes!

Visi cilvēki dzimuši, lai būtu laimīgi, un es esmu pateicīga Radītājam par savu brīnišķīgo dzīvi! Varu veidot sev tādu dzīvi, kādu vēlos.

Kā gan es varu dzīvot tālāk, ja tik ļoti cieš (vai nomiris) man vistuvākais cilvēks! Tā ir tāda nelaime! Dzīve ir netaisnīga…

Es neņemos spriest par to, kā rīkojas Augstākie spēki, kuri regulē mūsu dzīves notikumus. Pateicos dzīvei par tām mācībām, kuras tā man dod! Ikviens dzīvo tik ilgi, cik liktenis viņam atvēl.

6. Izcilība, lepnība

Šiem cilvēkiem vēl ļoti jāpacenšas, lai es tiem pievērstu uzmanību!

Es priecājos par visiem cilvēkiem, nevērtēju viņus un negaidu no viņiem pateicību!

Visi jūs neesat mana mazā pirkstiņa vērti!

Es esmu tāds pats Dieva radījums kā visi cilvēki!

Jūs tīšām visu darāt man par spīti, esmu par to pārliecināta!

Viss notiek pēc Radītāja gribas, un es esmu pateicīga Viņam par mācībām, kuras dzīve man dod!

Vienīgi es varu pareizi novērtēt situāciju un pieņemt pareizo lēmumu!

Ar prieku izmantošu visas savas iespējas, lai palīdzētu cilvēkiem, un negaidu pateicību!

Nekad nepazemošos un nelūgšu piedošanu, lai kādas arī būtu sekas! Es nekad neatvainojoši

Esmu pateicīga cilvēkiem par visu, ko viņi dara un nedara manis labā! Es ar prieku lūdzu viņiem piedošanu par savu rīcību un pat par savām domām!

Pirmām kārtām jāatrisina manas problēmas, viss pārējais nav uzmanības vērts! Manas problēmas tās tiešām ir problēmas, bet viņiem…

Neņemos spriest par to, kuram ir lielākas problēmas.

7. Skaistums, ārējā pievilcība

Es izskatos briesmīgi!

Es izskatos pati pēc sevis, nelīdzinos nevienam citam, un tāpēc vien tas ir lieliski. Es pati veidoju savu vizuālo tēlu.

Man ir neveiksmīga frizūra (uzmetusies pumpa, muļķīga kleita utt.). Tādā paskatā ļaudīs labāk nerādīties, citādi visi uz to vien skatīsies.

Tas, ko ievēroju es pati, citiem nemaz nav svarīgi. Es mīlu katru sava ķermeņa šūniņu, es mīlu sevi katru dienu. Es pieļauju, ka "citiem cilvēkiem var būt jebkāds viesdoklis par mani.

Kā gan var dzīvot ar tādu figūru (seju, frizūru, kājām utt.)!

Ikviens cilvēks ir savdabīgi skaists. Es mācos saskatīt skaistumu jebkurā cilvēkā un ari sevī pašā.

Vai tikai es (mans pavadonis) izskatos (izskatās) pietiekami labi?

Es ļauju sev būt tādai, kāda esmu jebkurā laika sprīdī!

Man ir šausmīga figūra! Par katru cenu jātiek vaļā no 10 kilogramiem!

Es mīlu pati sevi visās izpausmēs! Es priecājos par sevi, lai arī kā izskatos!

Mūsu kolēģi izskatās briesmīgi un ģērbjas vēl briesmīgāk!

Neņemos spriest par kolēģiem, viņi rīkojas atbilstoši savām iespējām un audzināšanai!

Paskatieties taču uz sevi! No kādas sādžas esat atbraukusi! Kā gan var tā nolaisties!

Pasaule ir daudzveidīga, un es priecājos par visām tās izpausmēm, lai arī cik negaidītas tās būtu!

8. Apkārtējās pasaules kontrolēšana

Vienīgi es zinu, kā jārīkojas man tuvajiem cilvēkiem, un par katru cenu panākšu, ka viņi uzvedas pareizi!

Es ļauju man tuvajiem cilvēkiem dzīvot un priecāties par dzīvi. Ļauju viņiem rīkoties tā, kā viņi uzskata par vajadzīgu. Ļauju viņiem iet savu ceļu un saņemt savas dzīves dotās mācības.

Nemaz neuzdrīkstieties kaut ko darīt bez maniem norādījumiem!

Es virzu notikumus maigi, neuzkrītoši uzvedinot cilvēkus

uz vajadzīgajām domām un ļaujot viņiem pašiem atrast pareizo risinājumu!

Nevienam neko nevar uzticēt, viss jādara pašai!

Es cilvēkiem uzticos, pārāk daudz no viņiem neprasu, un viņi manas cerības attaisno!

Kā jūs varat nesaprast acīmredzamas lietas! Ja paši nesaprotat, pajautājiet man!

Katram ir tiesības uz savu viedokli, pat tad, ja tas ir maldīgs. Es iesaistos notikumos tikai tad, ja mani lūdz to darīt!

Es briesmīgi uztraucos, ja mani ģimenes locekļi kaut kur aizkavējas un es nezinu, kur viņi ir!

Es uzticos dzīvei un Radītājam, un dzīve gādā par mani.

Es ļoti baidos no nākotnes un visu laiku par to pārdzīvoju!

Es uzticos dzīvei un nākotnei. Mana nākotne ir gaiša un droša!

9. Tautība

Nu, kāpēc esmu piedzimis par ebreju (krievu, armēni, tatāru u.tml.)? Kāpēc man tik ļoti nepaveicās!

Svarīgi ir tikai tas, kāds cilvēks es esmu. Es ar mīlestību pieņemu savu tautību!

Ja būtu piedzimis par krievu, dzīve būtu izdevusies. Bet tā man lemtas tikai mokas!

Mana veiksme ir atkarīga tikai no maniem pūliņiem, nevis no tautības!

Tikai manas tautības cilvēkiem ir tiesības dzīvot! Visas pārējās tautas ir nepilnvērtīgas!

Katrai tautai ir savas labās īpašības, un visām ir vienlīdzīgas tiesības dzīvot!

Visi cittautieši ir jāiznīcina, viņi nedrīkst dzīvot uz mūsu zemes!

Mūsu planēta ir vieta, kur mierā var dzīvot visdažādāko tautību cilvēki! Es neņemos spriest par to, ko domājis Radītājs, izmitinādams uz Zemes dažādu tautību cilvēkus.

10. Neatkarība

Es nevaru ciest, ka kāds mani kontrolē!

Es ar prieku ļauju cilvēkiem dot man padomus un norādījumus un tādējādi parādīt savas labākās īpašības!

Nekas nevar mani piespiest kaut ko darīt pēc cita cilvēka priekšāteikšanas!

Jebkuru padomu vai ieteikumu cilvēki dod, vislabāko nodomu vadīti, un es ļauju viņiem sevi parādīt no labākās puses!

Mani kaitina tas, ka ir jāstrādā pēc instrukcijas un sava rīcība ar kādu jāsaskaņo.

Ikviens cilvēks var kļūdīties, un es savas spējas nepārspīlēju. Ar prieku izmantoju jebkuru palīdzību, kas man ļauj savu darbu paveikt labāk!

Es nekad nesadzīvošu ar autoritāriem cilvēkiem.

Dzīve visu laiku dod man mācības, un mana nepatika pret dažiem cilvēkiem var liecināt tikai par manām paša nepilnībām. Esmu pateicīgs dzīvei par jebkurām tās izpausmēm.

Es briesmīgi dusmojos, kad kļūstu atkarīgs no kaut kādiem nenozīmīgiem apstākļiem!

Jebkuri šķēršļi vai traucēkļi manā ceļā ir signāls, ko dod Augstākie spēki, un es šos signālus uztveru ar pateicību.

11. Morāles normas

Vai gan kas tāds ir pieļaujams! Līdz kam mēs nonāksim? Mūsu laikos gan tā nebija!

Laiki ir mainījušies un cilvēki tāpat. Es neņemos viņus nosodīt un ceru, ka arī viņi izturēsies labi pret mani.

Paskatieties tik uz šiem! Ne kauna, ne goda! Kas gan notiek pasaulē, es to nevaru saprast!

Pasaule ir brīnišķīga, lai arī kas tajā notiktu! Es priecājos par pasauli un neņemos to tiesāt!

Kāpēc gan es to izdarīju, tas taču ir grēks, tas nav labi, mani par to sodīs!

Viss, kas vien sagādā man prieku, ir Radītājam patīkams! Es priecājos par dzīvi visās tās izpausmēs!

Es nevaru tā rīkoties, tā nedrīkst, tas nav pieņemts (kaut arī nespēju iedomāties savu dzīvi bez tā)!

Viss, kas padara manu dzīvi priecīgu un patīkamu, ir labs! Es ļauju sev priecāties par dzīvi visās tās izpausmēs!

12. Dzīvesveids

Es gan nekad nevarēšu dzīvot tā, kā visiem normāliem cilvēkiem pienākas dzīvot!

Ar savu dzīvi esmu pilnībā apmierināts un tajā gūstu tikai pozitīvas emocijas! Mana dzīve top labāka dienu no dienas, un es dzīvošu tā, kā man gribas!

Tā, kā es dzīvoju, tā nav nekāda dzīve!

Katrs cilvēks dzīvo tādu dzīvi, kādu pats nopelnījis ar savām domām un darbiem, un es esmu pilnīgi apmierināts, lai arī kas ar mani notiktu!

Lai arī ne es, bet mani bērni gan dzīvos, kā nākas, to es panākšu par katru cenu!

Es saviem bērniem palīdzu, cik vien spēju, bet ļauju viņiem pašiem veidot savu dzīvi! Es arī esmu cilvēks un esmu pelnījis(usi) labāku dzīvi!

Nesaprotu, par ko šie cilvēki domā! Kā gan var tā dzīvot!

Neņemos spriest par to, kā cilvēkiem jādzīvo! Pieļauju, ka viņi dzīvo tādu dzīvi, kādu paši izvēlējušies.

13. Cilvēku savstarpējās attiecības

Kā gan cilvēki var tā uzvesties, kā var ko tādu atļauties! (Kā tādi lopi, bezkauņas!)

Es pieļauju, ka cilvēki uzvedas tā, kā atzīst par vajadzīgu. Neņemos vērtēt viņu uzvedību!

Kāpēc gan viņš (viņa) ar mani nerēķinās, es taču arī esmu cilvēks!

Es šo cilvēku pieņemu ar mīlestību un pateicību neatkarīgi no tā, pēc kādām idejām viņš vadās!

Visi ir nodevēji, nevienam nevar uzticēties!

Es pieļauju, ka cilvēki rīkojas tā, kā atzīst par vajadzīgu! Esmu pateicīgs par mācībām, kuras viņi man dod!

Ja esi kaut ko solījis, tad solījums ir jāizpilda precīzi un laikā!

Neņemos spriest par to, kā jārīkojas citiem cilvēkiem. Es priecājos par jebkuru cilvēku, lai arī cik dīvains manā skatījumā viņš būtu!

Kā gan es varu iziet uz konfliktu, labāk jau klusībā ciest!

Šajā pasaulē esmu nācis, lai priecātos par dzīvi, un, ja cilvēki to nesaprot, bez īpašiem pārdzīvojumiem aizstāvēšu savas intereses.

Es cilvēkiem esmu darījis tik daudz laba, varētu taču cerēt kaut vai uz minimālu pateicību.(bet redzu vienu vienīgu nelietību)!

—<

Es palīdzu cilvēkiem, tas man sagādā prieku, un ar to man ir diezgan. Es ļauju cilvēkiem rīkoties tā, kā viņi vēlas, un neņe-mos spriest par viņu uzvedību.

īsta cilvēka pienākums ir palīdzēt saviem tuvākajiem, dalīties ar viņiem. Bet vai tad šie ir cilvēki!

Es nenosodu citu cilvēku rīcību, palīdzu saviem tuviniekiem, un tādējādi mana dzīve kļūst skaistāka!

Es vienmēr uzņemos visus likteņa triecienus, lai citiem nāktos mazāk ciest.

Katrs cilvēks ar savām domām un darbiem pelnījis tieši tādu dzīvi, kāda viņam ir. Es svešā dzīvē nejaucos un ļauju, lai cilvēki saņem pašu pelnītās mācības.

14. Izglītība, intelekts, attīstība

Manam bērnam labi jāmācās un jāiegūst augstākā izglītība, lai arī ko tas maksātu!

Es sava bērna dēļ darīšu visu, kas vien iespējams, taču viņam ir sava misija un es atzīstu viņa izvēles tiesības!

Ja neaizstāvēšu disertāciju, man būs kauns cilvēkiem acīs skatīties!

Mani draugi mani mīl un pieņem neatkarīgi no maniem panākumiem.

Neattīstīti un neizglītoti cilvēki vispār nav manas uzmanības vērti!

Katram cilvēkam ir sava misija, un es neņemos cilvēkus nosodīt, lai kādi viņi būtu!

Par ko gan lai runā ar cilvēku, kurš nezina, ko nozīmē vārds "mutazilītisms"!

Ikviens cilvēks ir neparasts un savā ziņā labs, vajag tikai viņa oriģinalitāti saskatīt!

15. Sabiedrības viedoklis

Es nevaru tā rīkoties, ko cilvēki sacīs!

Es viegli un brīvi daru to, ko atzīstu par nepieciešamu. Es pieļauju, ka cilvēki domā par

mani visu, ko vien vēlas! Pieļauju pat to, ka viņi maldās!

Saviem draugiem (vai radiem) nevaru atteikt neko, pat ja viņu lūgumi manu dzīvi padara neciešamu!

Es brīvi rīkojos tā, kā uzskatu par nepieciešamu. Tuvu cilvēku viedoklis man gan ir svarīgs, taču manu dzīvi tas neietekmē.

Es nekad nespēšu atlaist no darba savu radinieku (bijušo klasesbiedru, kolēģi u.tml.), pat ja viņš ar saviem pienākumiem netiek galā!

Amata pienākumu izpildē es ņemu vērā tikai saprāta argumentus un darba intereses. Manai personiskajai attieksmei te nav nekādas nozīmes.

16. Darbs

Nevaru saprast, kā cilvēki var slaistīties! Tā taču nav dzīve, es tā nevarētu nodzīvot ne dienu!

Es pieļauju, ka cilvēki dzīvo tādu dzīvi, kāda viņiem patīk. Man arī jāpamācās dzīvot mierīgākā režīmā!

Man vienmēr jābūt darbā, citādi kaut kas notiks, bez manis neviens ne ar ko netiks galā!

Es uzticos dzīvei un savas firmas darbiniekiem. Viss būs lieliski, man ir tiesības atpūsties!

Nav jēgas šajā organizācijā censties kaut ko darīt labāk, tik un tā neviens to nesapratīs un nenovērtēs!

Es cenšos strādāt labāk, un tas man sagādā prieku. Es negaidu no cilvēkiem pateicību vai sava darba vērtējumu, man patīk pats darba process.

Kāpēc gan man dienu no dienas jādara viens un tas pats! Tā taču visa dzīve paies bez kādas jēgas!

Es pats izvēlējos šo darbu, tā bija brīvprātīga izvēle. Es pats esmu savas dzīves saimnieks un vienmēr gūstu prieku no tā, ko daru.

Kas tie par cilvēkiem, viņi taču neko nedara, neko labu sabiedrībai nedod! Tos vispār pat grūti nosaukt par cilvēkiem!

Neņemos spriest par motīviem, kuru vadīti cilvēki rīkojas savā dzīvē. Pasaule ir daudzveidīga, un es priecājos par visām tās izpausmēm.

17. Cilvēku rīcības saprātīgums

Kāpēc gan viņi visu dara pēc sava prāta! Es taču nez cik reižu esmu piedāvājis kopā pasēdēt un apspriest visus jautājumus.

Es pareizi novērtēju cilvēku spējas, visi mēs esam mazlietiņ neprātīgi. Katram ir sava loģika. Ļoti priecājos tad, kad cilvēki tomēr rīkojas saprātīgi.

Kāpēc gan jūs tā darījāt? Vai tiešām nevarējāt piezvanīt un paprasīt padomu?

Es ļauju cilvēkiem domāt un rīkoties tā, kā viņi vēlas. Neņemos nosodīt viņu rīcību. Turpmāk būšu gatavs jebkādai apkārtējo cilvēku rīcībai!

Nesaprotu, kāpēc viņi tā dara! Vai tad normāli cilvēki tā rīkojas?

Pasaule ir daudzveidīga, un cilvēki tajā rīkojas dažādi. Ļoti priecājos, kad viņu rīcība ir saprātīga!

Līdz šim nespēju saprast, kā-. pēc gan es tā darīju! Tas bija kaut kāds aptumsums!

»—Pateicos dzīvei par mācību, kuru tā man deva ar šā notikuma palīdzību. Es no visa kā izdaru pareizus secinājumus!

18. Greizsirdība, īpašnieka apziņa

Es mīlu šo cilvēku, un viņam jāpaliek man uzticīgam!

Mana mīlestība nav nekādas važas, un es savam mīļotajam cilvēkam dodu tik lielu brīvību, kāda vajadzīga, lai viņš būtu laimīgs!

Ja mīļotais mani pametīs (vai kļūs man neuzticīgs), es to nepārdzīvošu!

Dzīve ir daudzšķautņaina, un es pieņemu jebkuras tās izpausmes. Es neieslīgstu pārdzīvojumos, lai ari kas notiktu ar manu mīļoto!

Kā gan viņa (viņš) drīkst tā pret mani izturēties, es taču viņu mīlu!

Es ļauju katram cilvēkam izdarīt savu izvēli un dzīvot tādu dzīvi, kāda viņam šķiet komfortabla!

Vienīgi es zinu, kā jāuzvedas manai sievai (vīram, mīļotajam, mīļotajai)!

Katram cilvēkam ir tiesības dzīvot tā, kā viņš vēlas! Es ļauju savai sievai (vīram) dzīvot komfortabli! Vienmēr atbalstu to, ko viņa (viņš) dara!

19. Ģimene, bērni

Dzīve bez ģimenes vispār nav nekāda dzīve! īstā dzīve sāksies tikai tad, kad apprecēšos!

Es priecājos par dzīvi jebkurās tās izpausmēs! Pieļauju, ka varbūt nekad neapprecēšos, bet neskumstu par to. Dzīve tik un tā ir brīnišķīga, un es ar to esmu pilnībā apmierināts!

Ģimene bez bērna tā nav nekāda dzīve, dzīve sāksies tikai līdz ar bērna piedzimšanu!

Dzīve ir brīnišķīga visās tās izpausmēs, un es par to priecājos un to baudu jau šodien! Es uzticos nākotnei un ne par ko neuztraucos!

Es zinu, kādai jābūt mana bērna dzīvei, un darīšu visu, lai tā būtu laimīga!

Es daru visu iespējamo sava bērna labā, taču ļauju viņam dzīvot savu dzīvi un dodu viņam tiesības izdarīt savus spriedumus, kaut arī tie būtu maldīgi! Es uzticos Augstākajiem spēkiem, kuri manu bērnu vada pa dzīvi, un nestājos tiem ceļā.

Es zinu, kā manai sievai (manam vīram) jārīkojas šajā situācijā!

Es ļauju saviem tuviniekiem dzīvot savu dzīvi un tajā neiejaucos!

Par ko gan, par kādiem grēkiem man gadījies tāds vīrs (sieva)?!

Es uzticos Augstākajiem spēkiem un esmu tiem pateicīga par savu dzīvi. Esmu pateicīga dzīvei par mācībām, kuras tā man dod.

20. Sekss (seksuālās attiecības)

Kas tad tā uzvedas gultā! Tu neko nemāki!

Mēs savas seksuālās attiecības veidojam abi kopā. Es viegli rodu harmoniju ar savu partneri. Es varu viņam iemācīt to, kas mums abiem sagādās prieku.

Nu, kāpēc viņš vienmēr rīkojas aplami, visu dara pa roku galam, nemaz man nepievērš uzmanību!

Es pati izrādu lielāku iniciatīvu un gūstu no tā baudu!

Es laikam gan esmu slikts mīlnieks, man nekas nesanāks!

Es esmu vislieliskākais mīlnieks! Es pats par sevi priecājos.

Acīmredzot viņa mani uztver tikai kā savu pašas vajadzību apmierināšanas līdzekli un ar mani kā cilvēku nemaz nerēķinās!

Es ļauju viņam turēties pie saviem maldiem. Necentīšos viņu pārtaisīt, bet izmantošu viņa labās īpašības, lai pati gūtu no dzīves baudu!

Tu neinteresējies par seksu? Tas taču nav normāli!

Mūsu pasaule ir daudzveidīga, un es pieļauju, ka cilvēki vadās pēc dažādām idejām. Es neņemos viņus nosodīt!

21. Personiskā pilnība

Manam lēmumam noteikti jābūt pareizam, man nav tiesību kļūdīties!

Man ir tiesības kļūdīties, tāpēc visi mani lēmumi ir labi! Es dzīvoju ar prieku, un arī par sa,vām kļūdām neraizējos!

Man nav nekādu dotību, man nekad nekas neizdodas, es varu izgāzt jebkuru pasākumu, man neko nevar uzticēt!

Es nepārspīlēju savus trūkumus, esmu tāds pats kā visi! Ar mīlestību un pateicību pieņemu pats sevi tādu, kādu Dievs mani radījis!

Visu laiku baidos, ka kaut ko izdarīšu nepareizi!

Viss, ko es daru, izdodas lieliski!

Es tur neiešu! Pārāk slikti izskatos (man nebūs par ko runāt, neesmu pietiekami izglītota, mans apģērbs ir pārāk vienkāršs, nezinu etiķeti utt.)!

Es vienmēr izskatos brīnišķīgi! Esmu dabiski skaista, un nekas nevar manu izskatu sabojāt!

Nevaru atļauties (man ir neērti) sagādāt neērtības jebkuram cilvēkam, pat ja pašam pēc tam nāksies ciest!

Es rīkojos tā, kā man vajag, enerģiski un bez jebkādiem pārdzīvojumiem. Pateicos dzīvei par mācībām, kuras tā man dod ar dažādu situāciju palīdzību!

22. Spējas

Gribu ātri sapelnīt daudz naudas un darīšu visu, lai šo mērķi sasniegtu!

Ļauju sev virzīties uz mērķi pakāpeniski, soli pa solim! Gūšu panākumus tad, kad dzīve man to ļaus!

Niecības ieņem visus galvenos amatus, prātīgam cilvēkam nav kur savus spēkus pielikt!

Katrs atrodas tādā stāvoklī, kādu pats pelnījis. Es priecājos par to, ka varu izmantot savas spējas.

Es savā darbā esmu profesionālis un pats zinu, kas jādara! Bet kas tu tāds esi, ka mūždien

Es ļauju cilvēkiem dot man padomus, viņi taču to dara, labu nodomu vadīti!

bāzies virsū ar saviem padomiem un norādījumiem?!

23. Jaunrade

Dzīve bez jaunrades tā nav nekāda dzīve, neesmu radīts primitīvam vai monotonam darbam!

Es priecājos par dzīvi visās tās izpausmēs! Jebkurš darbs man sagādā prieku, strādādams es meditēju!

Es radu nenovērtējamus šedevrus, bet šiem auniem vajadzīgas tikai primitīvas baudas! Neviens mani nesaprot!

Es radu savus darbus un tādējādi rodu īstu baudu! Es pieļauju, ka cilvēkiem par manu darbu ir dažādi viedokļi, bet man pašam galvenais ir jaunrades process!

Esmu izcila personība, šīs pelēkās masas, šā pūļa elks, pārāks Pelt viņiem visiem!

Esmu tāda pati Dieva radība kā jebkurš cits cilvēks uz Zemes. Dievs devis man spējas, un es par to priecājos, jo tās man palīdz gūt panākumus! Visi cilvēki ir talantīgi kopš dzimšanas, tikai ne visiem izdodas savu talantu izpaust. Man ir laimējies!

Man nav nekādu dotību, nespēju radīt neko tādu, kas būtu cilvēku uzmanības vērts!

Es priecājos par dzīves gaitu un esmu apmierināts, ka varu radīt ko jaunu, lai kā to vērtētu citi. Priecājos arī par to, ko radījuši citi cilvēki. Es viņiem ļauju par mani rūpēties.

24. Fiziskā veselība

Es pastāvīgi uztraucos par to, ka nepareizi ēdu (pārāk daudz smēķēju, dzeru) un tādējādi gandēju savu veselību!

Es ļauju sev baudīt dzīvi visās tās izpausmēs! Viss, ko es ēdu vai dzeru, nāk man tikai par labu!

Ikvienam cilvēkam obligāti jākonsultējas ar ārstiem un tādējādi jārūpējas par savu veselību!

Es pieļauju, ka katrs cilvēks dzīvo savu dzīvi un izdara savu izvēli. Es rūpējos par savu veselību, un šai ziņā man palīdz ārsti, taču pieļauju, ka ir arī citi veidi, kā uzturēt veselību.

Man ir pārāk maz enerģijas, un es nezinu, ko darīt!

Priecājos par to, ka man ir pietiekami daudz laika un spēka, lai pievērstu uzmanību savai veselībai! Es priecājos par dzīvi un ķēros tikai pie tādiem darbiem, ko varēšu darīt ar baudu!

Man jāsāk nodarboties ar sportu, jāveic rītarosme un jārūpējas par savu veselību, bet es to nedaru. Tas ir briesmīgi!

Es ļauju sev dzīvot tādu dzīvi, kādu pats esmu izvēlējies. Ja vajadzēs, izdarīšu citādu izvēli un priecāšos par to, kas no tā iznāks!

Kāpēc gan man ir tik slikta veselība (slikta ķermeņa uzbūve)!

Esmu priecīgs par to veselības stāvokli, kādu man devis Dievs!

Es nicinu cilvēkus, kuri nerūpējas par savu veselību!

Es pieļauju, ka cilvēki ir tādi, kādi ir, un neņemos par viņiem spriest!

25. Vaļasprieks, aizraušanās

Manai iemīļotajai komandai noteikti jāuzvar, tās sakāvi es nepārdzīvošu!

Sports tā ir spēle, kurā kādam jāuzvar. Es pieņemu jebkuras komandas uzvaru.

Dzīvei nav jēgas, ja es nevaru audzēt zivtiņas (izšūt krustdūrienā, doties makšķerēt, piedalīties medībās, spēlēt šahu utt.)!

Dzīve ir brīnišķīga visās savās izpausmēs, un es vienmēr atradīšu, par ko priecāties!

Es esmu pats labākais makšķernieks (mednieks, šahists utt.) un darīšu visu, lai jums to pierādītu!

Es centīšos gūt panākumus, tomēr ar pateicību pieņemšu jebkuru rezultātu.

Kas jūs tādi esat un ko vispār saprotat no futbola! Jums vēl slapjš aiz ausīm, simt gadus būs jāmācās!

Man patīk jūsu maldīgā ideja, ka šo to saprotat no futbola! Cik jūs esat lieliski!

Es nekad neiemācīšos tik labi spēlēt dambreti, lai visi mani sāktu cienīt!

Cilvēki mani ciena neatkarīgi no tā, cik lielus panākumus esmu guvis dambretē!

26. Mērķis

Es vienmēr nospraužu sev striktus mērķus un tos sasniedzu par katru cenu!

Es cenšos sasniegt savu mērķi un pieļauju, ka jebkuras sekas tas arī ir rezultāts. Tas dos man bagātīgu vielu pārdomām.

Ja es šo plānu nerealizēšu, dzīvei vairs nebūs nekādas jēgas!

Es dzīvoju šeit un patlaban. Dzīve ir brīnišķīga jebkurā laika sprīdī neatkarīgi no tā, vai mani plāni realizējas vai ne. Esmu tikai cilvēks un varu kļūdīties.

Dzīvei vairs nav nekādas jēgas, ja man nav mērķa un nav uz ko tiekties!

Es izbaudu katru dzīves mirkli, pat tad, kad atpūšos vai pārdomāju noieto ceļu. Mana dzīve ir brīnišķīga visās tās izpausmēs!

Kas tie par cilvēkiem, kuri katru dienu maina savus plānus vai dzīvo vispār bez jebkāda mērķa!

Pasaule ir daudzveidīga, un es neņemos cilvēkus par viņu rīcību nosodīt. Es ļauju, lai viņi dzīvo savu dzīvi.

SATURS

Priekšvārds otrajai grāmatai………………………………………………………. 3

Trešā daļa

ATTĪRĀMIES NO PROBLĒMĀM…………………………….. 5

1. nodaļa. Karmiskā ķermeņa problēmas…………………………………… 8

2. nodaļa. Kā atbrīvoties no idealizācijām…………………………………. 15

3. nodaļa. Afirmācija:attīrāmiesUB kļūdainas

pārliecības…………………………………………………………… 21

4. nodaļa. "Notikumu ezītis".

Strādājam, apsteidzot notikumus…………………………. 43

5. n o d aļ a. Nost ar negatīvām emocijām!………………………………… 59

6.                                    nodaļa.Ēteriskais ķermenis -

fiziskās veselības pamats…………………………………….. 75

7.                                                   nodaļa.Kāpalīdzēszinātn……….. e 82

8. nodaļa.Fiziskais ķermenis-

neaizmirstiet attīrīt arī to!…………………………………… 89

9. nodaļa. Attīrījāmies… Ko darīt tālāk?……………………………………. 95

10.                       nodaļa.Ko………………………………………………………. dzīve mums var piespēlēt 113

11.  nodaļa.Rīkojieties tā, kā citiem jārīkojas

attiecībā uz jums…………………………………………………… 216

Ceturtā daļa

IZVĒLAMIES DZĪVES POZĪCIJU………………………… 222

1. nodaļa. Dzīve irspēle……………………………………………………………. 223

2. nodaļa. Dzīve ircirks……………………………………………………………. 232

3. nodaļa. Dzīve ir liels mehānisms………………………………………… 244

4. nodaļa. Dzīve ir mācībstunda………………………………………………. 249

5. nodaļa. Dzīve ir tas,koes gribu…………………………………………….. 253

Piektā daļa

KĀ IR TUR, DEBESĪS?…………………………………………. 258

1. nodaļa.Karmiskās mijiedarības vispārīgā teorija:

īsumā par galveno…………………………………………………. 259

2. nodaļa.Dažas idejas par Neizpaustās

pasaules iekārtu……………………………………………………. 266

3. n o d a ļ a. Kurp iet? Garīgās attīstības kāpnes…………………….. 291

4. nodaļa.Kāpēc meklētājiem ir problēmas ar naudu?……………… 311

5. nodaļa. Kā izkļūt no karmas rata?…………………………………….. •')'//

Sestā daļa

NOTIKUMU VEIDOŠANAS METODIKA. PAMATPRINCIPI? 338

1. nodaļa. Tu pats veido visus savas dzīves notikumus……………….. 342

2. nod a ļ a. Rāpies vienā virsotnē! Vai skrien vienā virzienā!….. 352

3. nodaļ a. Peldi pa straumi!………………………………………………………. 360

4. nodaļ a. Draudzējies ar savu egregoru!………………………………….. 367

5. nodaļa. Esi stiprs!………………………………………………………………….. 376

6. nodaļa. Nedīdies un neizdari asas kustības!…………………………… 389

7. nod aļ a. Dievam nav citu roku kā vienīgi tavējās!…………………. 395

Pēcvārds otrajai grāmatai………………………………………………………….. 400

2. pielikums……………………………………………………………………………… 402

«

Formāts 84x108/32. Apgāds «Vieda», Rīgā, Lubānas ielā 6-4, LV 1019. Reģ. apl. Nr. 010300001.

Iegādājieties ārsta Sergeja Konovalova grāmatu sēriju: "GRĀMATA, KAS ĀRSTĒ":

I    Radīšanas enerģija

II    Gremošanas orgāni

III   Sieviešu slimības

IV    Ceļš uz veselību

Ieguldot dziedinošo enerģiju, autors šīs grāmatas ir uzlādējis. Tāpēc pati grāmata ir ārstējoša, izveseļošanos sekmē tās lasīšana un katra sējuma beigās pievienotais ārstnieciskais buklets ar dziednieka fotoattēlu, uzrunu lasītājiem un lūgšanu tekstiem.

APGĀDĀ "VIEDA" IZDOTĀS GRĀMATAS:

Dzīvās Ētikas Mācība. 1. 6. sējums

Dzīvās Ētikas Mācība. Ceļavārdi Vadonim

N. Rērihs. Altajs Himalaji

N. Rērihs. Nesatricināmais

N. Rērihs. Sambala

N. Rērihs. Ugunīgais cietoksnis

N. Rērihs. Morijas Puķes. Svētības ceļi. Āzijas sirds

S. Rērihs. Atspulgi

Helēnas Rērihas vēstules. 1. 3. sējums

G. Gorčakovs. Lielais Skolotājs. Visaugstākā zemes gaitas

Austrumu Kauss. Mahātmu vēstules

Origens. Par Sākotnēm

R. Rudzītis. Nikolajs Rērihs kultūras ceļvedis Budisma pamati Bhagavadgīta. Svētā Dziesma

Dzīvās Ētikas Mācība par jauniem ārstniecības veidiem Dzīvās Ētikas Mācība par likteni un nolemto Parsifāls

S. Stuļginskis. Austrumu kosmiskās leģendas T. Kārlails. Varoņi, varoņu kults un varonīgums vēsturē R. Rolāns. Mahātma Gandijs N. Uranovs. Meklējumu pērles N. Uranovs. Par astroloģiju

Sv. Vivekānanda. Mans Skolotājs. Dž. Krišnamurti. Pie

Skolotāja kājām

Č. Lidbiters. Astrālā Pasaule

V. Vostokovs. Tibetas lamas baušļi

V. Vostokovs. Tibetas lamu noslēpumi

V. Vostokovs. Senā Tibetas dziedniecība

V. Vostokovs. Veselīgas seksuālās dzīves māksla

Aleksandrs Volkovs. Radības Kronis

V. Megre. Skanošais ciedrs. Anastasija. 1. 7. grāmata

N. Zolotņickis. Leģendas par ziediem

S. Vasjagina. Aromātu brīnumainais spēks. I, II

S. Gailīte. Dvēsele mūžīgi dzīvā…

I. Sokolova. Zenta Mauriņa pielūgtā un peltā

0.  Krasavins. Svārstiem rāmīši brīnumrīki ikdienai Skaistums, jaunība, veselība ikviena cilvēka sapnis

V. Lācis. Etniskie konfliktfAustrumeiropas tautu vēsturē

V. Lācis. Latviešu zemes un tautas vēsture. I, II

R. Labanovskis. Rezonanse

A. Svijašs. Dzīve bez konfliktiem

L. Solovjova. Ajurvēda — sevis atveseļošanas zinātne

A. Ābele. Latvietība

Koknesis. Tautu tiesības

Nevienam mēs Latviju nedodam

Par Latvijas dekolonizāciju

Homoseksuālisms cilvēces negods un posts

P. Ufimovs. Izdziedini savu māju

K. Niši. Veselības zelta likumi

K. Niši. Dvēseles attīrīšana: meditācijas mācībstundas A. Semjonova, 0. Šuvalova. Mēness kalendārs ikdienas dzīvē M. Norbekovs. Muļķa pieredze jeb kā atgūt redzi M. Norbekovs. Muļķi mācīt tikpat kā mironi ārstēt

1. Vīks. Mūsu dižā senatne A. Kalme. Mēs un es

M. Briede. Trešā Pasaule J. Miezītis. Saruna, kas neļauj aizmigt A. Kavacis. Cilvēks vēstures vējos D. un N. Zirni. Atšifrētais Nostradams Zvaigznes un skaitļi. Numeroloģija

Apgāds "Vieda" izdod grāmatas, kuras nepieciešamas latviešiem, lai apgūtu, attīstītu un nostiprinātu psihisko enerģiju. Šim nolūkam iesakām DMITRIJA VERIŠČAGĪNA grāmatu sēriju, kas var iemācīt vadīt savus apslēptos spēkus! Ievērībai! Starptautiskā Energoinformatīvās apmaiņas zinātniski pētnieciskā centra speciālists Andrejs Bite sniedz konsultācijas un lasa lekcijas par D.Veriščagina mācību. mob. tālr.: 9437200

Content

Svijašs Aleksandrs Labojam kļūdas saprātīgā pasaule

PRIEKŠVĀRDS OTRAJAI GRĀMATAI

TREŠĀ DAĻA ATTĪRĀMIES NO PROBLĒMĀM

1. nodaļa KARMISKĀ ĶERMEŅA PROBLĒMAS

KOPSAVILKUMS

2. nodaļa KĀ ATBRĪVOTIES NO IDEALIZĀCIJĀM

KOPSAVILKUMS

3. nodaļa AFIRMĀCIJA: ATTĪRĀMIES NO KĻŪDAINAS PĀRLIECĪBAS

KOPSAVILKUMS

4. nodaļa "NOTIKUMU EZĪTIS". STRĀDĀJAM, APSTEIDZOT NOTIKUMUS

5 . nodaļa NOST AR NEGATĪVĀM EMOCIJĀM!

KOPSAVILKUMS

6 . nodaļa ĒTERISKAIS ĶERMENIS FIZISKĀS VESELĪBAS PAMATS

KOPSAVILKUMS

7 . nodaļa KĀ PALĪDZĒS ZINĀTNE

KOPSAVILKUMS

8. nodaļa FIZISKAIS ĶERMENIS NEAIZMIRSTIET ATTĪRĪT ARĪ TO!

KOPSAVILKUMS

9. nodaļa ATTĪRĪJĀMIES… KO DARĪT TĀLĀK?

KOPSAVILKUMS

10. nodaļa KO DZĪVE MUMS VAR PIESPĒLĒT

11. nodaļa RĪKOJIETIES TĀ, KĀ CITIEM JĀRĪKOJAS ATTIECĪBĀ UZ JUMS

1. nodaļa DZĪVE IR SPĒLE

KOPSAVILKUMS

2 . nodaļa DZĪVE IR CIRKS

KOPSAVILKUMS

3. nodaļa DZĪVE IR LIELS MEHĀNISMS

KOPSAVILKUMS

4. nodala DZĪVE IR MĀCĪBSTUNDA

KOPSAVILKUMS

5 . nodaļa dzĪve ir tas, ko es GRIBU

KOPSAVILKUMS

1. nodaļa karmiskĀs MIJIEDARBĪBAS VISPĀRĪGĀ TEORIJA: ĪSUMĀ PAR GALVENO

2 . nodaļa daŽas idejas par NEIZPAUSTĀS PASAULES IEKĀRTU

KOPSAVILKUMS

3. nodaļa kurp iet? garĪgĀs ATTĪSTĪBAS KĀPNES

KOPSAVILKUMS

4. nodaļa kĀpĒc MEKLĒTĀJIEM IR PROBLĒMAS AR NAUDU?

KOPSAVILKUMS

5 . nodaļa kĀ izkĻŪt no KARMAS RATA?

KOPSAVILKUMS

KOPSAVILKUMS

2. nodaļa rĀpies vienĀ VIRSOTNĒ! VAI SKRIEN VIENĀ VIRZIENĀ!

KOPSAVILKUMS

3. nodaļa peldi pa straumi!

KOPSAVILKUMS

4. nodaļa draudzĒjies ar savu EGREGORU!

KOPSAVILKUMS

5 . nodaļa esi stiprs!

KOPSAVILKUMS

6. nodaļa nedĪdies un neizdari asas KUSTĪBAS!

KOPSAVILKUMS

7. nodaļa dievam nav citu roku kĀ VIENĪGI TAVĒJĀS!

2. pielikums afirmacijas cīņai ar konstatētajām idealizācijām

SATURS

APGĀDĀ "VIEDA" IZDOTĀS GRĀMATAS: