Gils Mels

Ne-Parastais prāts

Dr. Mels Gils

Ne-Parastais prāts

Saturs

Pateicības…………………………………………………………….

Ievads…………………………………………………………………

PIRMĀ DAĻA. DZĪVE, KAS MUMS IR DOTA ….

1.    nodaļa. Cilvēka esība un cilvēka rīcība…………………

2.    nodaļa. Ceļš uz esību ………………………………………..

3.    nodaļa. Dzīve ir skola ……………………………….. ;…..

4.     nodaļa. Mācīties nozīmē darboties……………………….

5.    nodaļa. Piedzimšanas trauma …………………………….

6.    nodaļa. Likumi, līdzekļi, testi un ceļa rādītāji..

Tests "Kā tu vērtē savu ķermeni?"………………………….

Tests "Kurai smadzeņu puslodei ir noteicošā

loma tavā dzīvē?"………………………………………………

Ko par tevi stāsta zvaigznāji…………………………………

Tests "Kurš dzīvnieks slēpjas tevī jeb ko vēsta

ķīniešu astroloģija?" ………………………………………….

Tests "Vai tu proti valdīt pār savām jūtām?"……………..

Tests "Vai tu labi izproti savas emocijas?" ……………….

Tests "Vai tu esi jautrs cilvēks?"…………………………….

Tests "Kas raksturo tavu dopamīna bēgumu

un paisumu?" …………………………………………………..

Tests "Vai tevi vajā fobijas?"………………………………..

Tests "Vai tu esi līdzsvarots cilvēks?"………………………

Tests "Kā tu sadzīvo ar emocionālo stresu?" …………….

Tests "Vai tu esi optimists?"…………………………………

Tests "Vai tevi nomāc vainas apziņa?"…………………………….

Tests "Vai tu tērē naudu apdomīgi?"………………………………

Tests "Cik romantisks tu esi?"………………………………………

Tests "Cik juteklisks tu esi?"………………………………………..

Tests "Cik spilgta ir tava iztēle?"…………………………………..

Tests "Vai tu ļaujies emociju ietekmei?"………………………….

Tests "Vai tu dari to, kas tev padodas vislabāk?"……………….

Tests "Vai tu domā kā vīrietis vai sieviete?"……………………..

Tests "Kāds tu esi darbinieks?" …………………………………….

Tests "Kāda ir tava loma uzņēmumā?"……………………………

Tests "Kāda ir tava humora izjūta?"……………………………….

Kāpēc sievietēm ir lielākas izredzes kļūt apskaidrotām.

6a nodaļa. Psihologu izmantotie līdzekļi…………………………….

Apzinīgais tips…………………………………………………………

Pašpārliecinātais tips………………………………………………….

Uzticīgais tips………………………………………………………….

Teatrālais tips…………………………………………………………..

Piesardzīgais tips………………………………………………………

Jūtīgais tips……………………………………………………………..

Laiskais tips…………………………………………………………….

Dēkaiņa tips…………………………………………………………….

Idiosinkrātiskais tips………………………………………………….

Vientuļnieka tips………………………………………………………

Darbīgais tips………………………………………………………….

Nesavtīgais tips………………………………………………………..

Agresīvais tips…………………………………………………………

Nopietnais tips…………………………………………………………

OTRĀ DAĻA. MUMS PIEEJAMIE LĪDZEKĻI …………………

7.     nodaļa. Atbildība ………………………………………………….

8.     nodaļa. Patības atspulgs ………………………………………….

9.     nodaļa. Kā izkopt apziņu un attīstīt jutīgumu…………….

10.    nodaļa. Akceptēšana

(nemainot to, ko nevar mainīt) ………………………………..

11.    nodaļa. Vizualizācija un izpausmes spēja……………………

12.    nodaļa. Izpausmes likumi…………………………………..

13.    nodaļa. Attiecības un to ietekme uz tevi……………….

14.    nodaļa. Sāpju un tīksmes princips………………………

15.    nodaļa. Kāpēc hipnoze spēj ietekmēt……………………

16.    nodaļa. Mērķtiecīga sapņošana vaļējām acīm …

17.    nodaļa. Nolūks un spēja dziedināt……………………….

18.   nodaļa. Pozitīva domāšana

un koncentrēšanās uz pozitīvo…………………………….

19.    nodaļa. Negatīvā atkarība………………………………….

20.     nodaļa. Jūtu un emociju atbrīvojošais spēks…..

21.     nodaļa. Domājot par jūtām……………………………….

22.     nodaļa. Kā pārmodelēt mūsu domāšanu………………

23.     nodaļa. Ētiskais Visums (katram atbilstošs) ….

24.     nodaļa. Līdzcilvēki pārmaiņu

un pilnveidošanās īstenotāji……………………………….

25.     nodaļa. Kā mainīt savas dzīves vadlīnijas……………..

TREŠĀ DAĻA. TAKA, KAS VIJAS AIZ MUMS………….

26.     nodaļa. Pagātnes dziedināšana……………………………

27.     nodaļa. Aizmirst vai piedot………………………………..

28.     nodaļa. Vērtību sistēma…………………………………….

29.     nodaļa. Netici visam, ko lasi, redzi vai dzirdi…

30.     nodaļa. Iekšējā atbildes reakcija…………………………

31.     nodaļa. Mācību klase Zeme………………………………..

32.     nodaļa. Mūsu pieredzes filtri………………………………

33.     nodaļa. Kā pārvarēt savu negribēšanu…………………

34.     nodaļa. Vainas apziņa…….. h,…………………………….

35.     nodaļa. Aizvainojums………………………………………

36.     nodaļa. Limbiskās sistēmas

jeb limbic limbo radītās dusmas………………………….

37.     nodaļa. Bailes…………………………………………………

38.     nodaļa. Kļūdas……………………………………………….

39.     nodaļa. Sāpes…………………………………………………

40.     nodaļa. Sarunas ar sevi un trīs pamatprincipi.

CETURTĀ DAĻA. CEĻŠ, KAS MUMS JĀNOIET ….

41.     nodaļa. Kļūstam vecāki un topam pieauguši………….

42.     nodaļa. Dzīves jēgas apzināšanās un atrašana…

43.     nodaļa. Praktiski padomi, kā kļūt

par veiksminieku………………………………………………

44.     nodaļa. Motivācija, entuziasms un aizrautība….

45.     nodaļa. Pasmejies tagad…………………………………….

46.     nodaļa. Darbības-bezdarbības problēma……………….

47.     nodaļa. Smiekli labākās zāles……………………………..

48.     nodaļa. Vai tev patīk tavs darbs?………………………..

49.     nodaļa. Sērijveida paziņojumi……………………………

50.     nodaļa. Nodošanās kaut kam svarīgam………………..

51.    nodaļa. Neredzamie palīgi………………………………….

52.     nodaļa. Dari to………………………………………………..

53.     nodaļa. Kur ir tava esība?…………………………………

54.     nodaļa. Rīcība-mācīšanās-nojauta……………………….

55.     nodaļa. Alfas noslēpums……………………………………

56.     nodaļa. Personiskā svētnīca dziedinātava………………

PIEKTĀ DAĻA. Galamērķis ……………………………………

57.    nodaļa. Dzīves mazie svētki………………………………..

58.     nodaļa. Klausīšanās………………………………………….

59.     nodaļa. Vietas un cilvēki, kas dziedē……………………

60.     nodaļa. Brīvība………………………………………………..

61.     nodaļa. Rezonanses teorijas valdzinājums…………….

62.    nodaļa. Mācies vērot ar brīnumu pilnām acīm .

63.    nodaļa. Dzīvo šajā mirklī…………………………………..

64.     nodaļa. Kontinuitātes mācība…………………………….

65.     nodaļa. Esi radošs…………………………………………….

66.     nodaļa. Septiņas nošķirtības pakāpes…………………..

67.     nodaļa. Universālie likumi…………………………………

68.     nodaļa. Ko mums dod komunikācija

"šeit un tagad"………………………………………………..

69.     nodaļa. Ceļš uz sirdsmieru jauna attiecību izpratne..

70.    nodaļa. Mērķtiecība un dziedināšanas process…………….

71.     nodaļa. Brīnumainais skatiens…………………………………

72.    nodaļa. Dvēseles tumšā nakts…………………………………..

73.    nodaļa. Mājupceļš………………………………………………….

Kas ir panākumi?…………………………………………………….

Pieci iemesli, kāpēc ir viegli būt veiksminiekam……………..

25 īpašības, kas raksturo uzņēmēju………………………………

Kāds ir labs priekšnieks…………………………………………….

13 dzīves likumi…………………………………………………….

Kā mūs ietekmē attieksme ………………………………………..

Septiņi nāves grēki………………………………………………….

Tava nākotne ir atkarīga no………………………………………..

Astoņi principi, kas tev būtu jāzina par neveiksmēm .

Astoņi maldīgi priekšstati, kas radīs problēmas ………………

Vienpadsmit atziņas, kas neradīs problēmas …………………..

Dzīves mācības……………………………………………………….

Dažas lietas, kas izraisa nostalģiju……………………………….

Pasaulei vajag cilvēkus……………………………………………..

Kā atrast dzirdīgas ausis……………………………………………

Kā veidot attiecības ar draugu tālumā…………………………..

Kā iespējams mācīties visu mūžu…………………………………

Kā pieauguši bērni var palīdzēt saviem vecākiem…………….

Sēras un to pārvarēšana…………………………………………….

Kā veidot veselīgas attiecības laulībā……………………………

18 īpašības, kādas ieteicamas laulātajam draugam …………..

Stipras laulības noslēpumi…………………………………………

12 gadījumi, kad teikt "piedod"………………………………….

Daži padomi jaunajiem vecākiem………………………………..

Vīrieša un sievietes vajadzības……………………………………

Ko teikt savam laulātajam draugam/draudzenei……………….

20 ieteikumi, kas tavai sievai ļaus justies īpašai……………….

20 ieteikumi, kas tavam vīram ļaus justies īpašam……………

Iemīlēšanās……………………………………………………………

Priecājies par to, ka esat atšķirīgi………………………………..

Es lūdzu Dievu………………………………………………………

Desiderata……………………………………………………….

Trīs īpašās izvēles……………………….

Tici, un tu gūsi panākumus……………

Vienkāršs padoms……………………….

Paraugu nozīme………………………….

Tevī apslēptais spēks……………………

Laimīgās takas……………………………

Nesavtīga kalpošana…………………….

Bez buramvārdiem………………………

Lai darbs dāvā prieku………………….

Mūžizglītība……………………………..

Mīlētāji un līderi………………………..

Dzīves kaislība………………………….

Iedomājies, notici, sasniedz…………..

Mana tēva padoms……………………..

Esi vesels…………………………………

Sacenties pats ar sevi…………………..

Iespēja neklauvē………………………..

Tavai dzīvei vajadzīgi mērķi………….

Pašpaļāvība panākumu atslēga . Par autoru

Veltīts

Manam lieliskajam tēvam,

kura moto "Nekad nepiesauc nāvi!" kļuva par manas dzīves stūrakmeni. Tu esi lielāks par olimpieti, tu esi ceļazvaigzne, kas gaiši mirdz manā dvēselē un palīdz pārdzīvot neveiksmes, vilšanās un "neapskaidroto" ļaužu ietekmi manā dzīvē. Es vienmēr būšu tev pateicīgs, un tu vienmēr būsi manā sirdī.

Manai brīnišķīgajai mātei,

kura man dāvājusi skaistāko velti šajā dzīvē. Šī dāvana ir tava nebeidzamā beznosacījumu mīlestība, tavs atbalsts maniem pūliņiem. Tavs tuvums vienmēr ir bijis mans drošais patvērums, tev pat nevajadzēja neko teikt, pietika ar to, ka "biji klāt". Es tevi mīlu, un mana esamība ir tavs dzīvais mantojums.

Manai dārgajai mīļotajai, kura man dāvājusi cerību.

Tas, ko guvu no tavas viedās gudrības, apgaismo manu dzīves taku. Tev jāzina, ka tava esamība šajā pasaulē dāvā neizmērojamu prieku manai sirdij.

Pateicības

Šī grāmata nebūtu uzrakstīta, ja es nebūtu saņēmis atbalstu un palīdzību, ko man sniedza vairāki ļoti talantīgi un apdāvināti cilvēki. Es no visas sirds gribu viņiem pateikties par atsaucību un atbalstu šī darba tapšanas gaitā. Lūk, šie cilvēki.

Saimons Lo kungs (Simon Lau), kura izcilība, pacietība un neatlaidība sekmēja grāmatas radīšanu. Paldies tev par īpašo attieksmi pret "Ne-Parasto prātu", kas mani mudināja rakstīt lappusi pēc lappuses. Manā skatījumā tu esi vairāk nekā ģēnijs, tu esi īsts eņģelis.

Rebekas kundze (Ms. Rebecca), bez kuras atbalsta pēdējās sešās nedēļās es nepaveiktu šo darbu. Tu darīji visu, lai mani iedvesmotu "šakāļu, plēsēju un laupītāju" vidū, šajā trakojošā vētrā, kur es stāvēju kā plīvojoša uguns liesma. Tu stiprināji manu ķermeni, prātu un dvēseli. Man trūkst vārdu, lai pilnībā izteiktu visu savu pateicību.

Indra Gilas kundze (Ms. Indra Gill), mana māsa, mana redaktore, mana draudzene un uzticības persona. Iespējams, ka neesmu to agrāk sacījis, bet tu esi mana stiprā pils. Paldies tev par "drošo" pajumti šī darba radīšanas gaitā un cītīgo darbu, rediģējot un apkopojot manuskripta lappuses.

Džeza kundze (Ms. Jaz), lieliskā mašīnrakstītāja, mīļotā māsasmeita un labā dvēselīte. Esmu tev neizsakāmi pateicīgs!!!

Džoana Leonga (Joanna Leong). Manu darbu daudzkārt atviegloja tava nenogurstošā vēlme mācīties, neatlaidība kopā ar entuziasmu un pacilātība.

Andželīna Lo kundze (Ms. Angeline Low) brīvprātīgi uzņēmās uzveikt stresu un turpināja ticēt veiksmīgam iznākumam un neatkāpties arī tad, kad citi steidzās pamest šķietami grimstošo kuģi. Esmu tev pateicīgs, ka mūsu "ceļojums" ir laimīgi noslēdzies. Šis brauciens nebija viegls, bet tava ticība lāva sapņiem piepildīties. Tu esi godīguma, mīlestības un altruisma iemiesojums. Lai tavi likteņa dievi ir labvēlīgi!

Dorisa Enga (Doris Ang), mana māmiņa, mans sargeņģelis un nenogurdināmais ceļabiedrs. Mana pateicība nav izsakāma vārdos. Tev pat nekas nebija jādara. Man pietika zināt, ka esi līdzās, lai dēmoni, kas tiecās laupīt man drosmi, atkāptos un es spētu turpināt iesākto.

Mani bērni Lūks Aleksandrs (Luc Alexander) un Aurora Āriena Soleina (Aurora Arianna Solein); pateicos jums, ka neļāvāt man lidināties mākoņos un aizmirst "īstenību". Jūs man esat snieguši visbrīnišķīgāko dāvanu privilēģiju būt jūsu tētim. Es ļoooooooti lepojos ar jums abiem.

Mani brāļi un māsas, tikai tagad es sāku pa īstam novērtēt jūsu lomu savā dzīvē. Pateicos jums par ticību, ko man dāvājat.

Kerolaina (Caroline) bija uzticams biedrs akmeņainajā ceļā un padarīja iespējamas sarunas, un tie nebūt nav tukši glaimi. Reizēm gadās, ka "patiesība" ir ierocis, bet citkārt tā dziedē brūces. Paldies, ka proti novērtēt šo atšķirību, man tas nozīmē ļoti daudz.

Dilips Makerdže (Dilip Mukerjea) un Toms Lo (Tom Low). Pateicos par to, ka mudinājāt mani pabeigt šo grāmatu. Mani vienmēr ir ielīksmojušas mūsu savstarpējās "vārdu cīņas" radio ēterā.

Sīvs Pings (Siew Ping) un Roza Tena (Rose Tan). Paldies par jūsu ticību maniem spēkiem un iespēju uzstāties NewsRadio. Paldies par jūsu plašo redzesloku, kam bija liela nozīme "Ne-Parastā prāta" tapšanā.

Džo Kims (Joo Kim), Jūdžeins (Eugene), Sjūzena (Susan), Kens Lims (Ken Lim), Milisa Bana (Melissa Bun), Džeraldīna (Geraldine) un visa NewsRadio 93,8 komanda. Paldies par jūsu nenovērtējamo atbalstu un uzmundrinājumu.

Esmu ļoti pateicīgs visiem šiem brīnišķīgajiem cilvēkiem: Elienam Mūram (Allien Moore), dr. Kvanam (Kwan), Džeisonam (Jason), Billijam Limam (Billī Lim), Khengam (Kheng) Maiklam Fosteram (Micheal Foster), Džozefam Bērnsam (Joseph Burns), Elizabetei Montgomerijai (Elizabeth Montgomery), Eimijai Lū (Amy Lew), Ivonnai So (Yvonne Soh), Norai Ng (Nora Ng), Ronam Kaufmanam (Ron Kaufman), Ronam Kārtējam (Ron Cartey), Antonellai Popofai (Antonella Popoff), un vislielākais paldies manam draugam, skolotājam un padomdevējam dr. Veinam Daieram (Wayne Dyer), kurš man bieži atgādināja, ka esības galvenais mērķis ir vienkārši būt un ka šeit un tagad ir vienīgais, kas man ir dots īstenībā.

Ievads

Sī grāmata ir ievads tavā dzīvē. Es to nosaucu "Ne-Parastais prāts", jo tā ietver daudzas dzīves atziņas, kuras es būtu vēlējies iepazīt skolā, taču lielākoties biju spiests apgūt citur. Visu, ko iemācījos par veselo saprātu, uzzināju no cilvēkiem, kuri nesaprata pašu teiktā jēgu, par "Ne-Parasto prātu" nemaz nerunājot, un kuri jutās apmulsuši, kad vēlreiz atgriezos pie šī jautājuma skolas gaitu noslēgumā. Tieši tāpēc tapa šī grāmata.

Pēc ilgiem skološanās gadiem, cik spēju atcerēties, pratu aprēķināt tā vai cita skaitļa kvadrātsakni un atrisināt citus uzdevumus, atrast pasaules kartē Ziemeļpolu un zināju, kura vēsturiskā persona ir kritusi kādā no kariem. Pasaule nemitīgi piesātinās ar jaunu informāciju, un mums tiek mācīts, ka kalkulatori un datori var paveikt daudzkārt vairāk nekā tikai izskaitļot vienādsānu trijstūra leņķi. Mēs zinām, uz kurieni migrē gājputni, bet īsti nezinām, kurp paši gribam doties. Mēs esam veikuši sekciju dažādām zivīm, trusīšiem un krupjiem, bet mums nav izdevies līdz galam atklāt cilvēcisko attiecību un jūtu dinamikas noslēpumu. Mēs zinām, kurš izsaucās "Būt vai nebūt tāds ir jautājums", bet nezinām atbildes uz šo jautājumu. Mēs protam veidot pareizus teikumus un iesniegt brīnišķīgi sacerētas esejas par daudzām atšķirīgām tēmām, bet mums nav lielas nojausmas par cilvēciskās saziņas maģisko iedarbību.

Skolu izglītības programma māca gandrīz visu, kas mums dzīvē jāprot, izņemot to, kā dzīvot saskaņā ar veselā saprāta principiem rīkoties saprātīgi un pieņemt saprātīgus lēmumus. Varbūt tā tam jābūt, ka katram pašam ir nepieciešams atšķetināt dzīves noslēpumus no jauna atklāt to, kas patiesībā nav nedz noslēpumains, nedz dziļi apslēpts. Šī grāmata ir tikai nenozīmīgs ceļrādis, ko varam izmantot, lai dziļāk izprastu savus ideālus, mērķus, cerības un atskārsmes par to, kas mēs reiz bijām, un to, kas varbūt būsim nākotnē.

Ja vēlies, vari to uzskatīt par rokasgrāmatu, kas palīdz mainīt ieradumus: mūsu mīlestības sliktos ieradumus un neveiksmīgās darbošanās ieradumus; mūsu slikto ieradumu palikt bez naudas un, iespējams, mūsu slikto ieradumu dzīvot pārpilnībā, pārsātinātībā. Tu varbūt zini, ka pasaulē bez lasīšanas, rakstīšanas un rēķināšanas ir arī daudz kas cits, bet, iespējams, ka lasi šos vārdus, jo gribi zināt, kas ir tā brīnumainā lieta, ko tavi vecāki tev novēlēja un ko līdz šim neesi varējis aptvert. Novēlējums saucas "veselais saprāts". Taču šajā grāmatā mēs par to nerunāsim daudz (mēs iesim citā virzienā), mēs runāsim par "Ne-Parasto prātu". Dzīve tikai retumis kaisa zem kājām rozes, bet neskopojas ievainot ar ērkšķiem (dažus no tiem sauc, piemēram, sieva, vīrs, mīļākais, draugs, cita vīra sieva vai citas sievas vīrs), kas mums var sniegt un arī sniedz tās pašas mācības, kuras var apgūt ar prieku un līksmi.

Varbūt mums ir jāpārtrauc mācīties, balstoties uz vainas apziņu un bailēm, varbūt varam mazliet mainīt mācību stundas gaitu un saprast vairāk, ja mācāmies ar mīlestību un baudot dzīvi. Ja tev, tāpat kā man, ir nācies piedzīvot pietiekami daudz likstu, tad, absolvējot "smago belzienu" vidusskolu (es ceru to drīz pabeigt), tu automātiski tiksi uzņemts Neveiksmju Universitātē un no tās, Dievs pasarg, nonāksi Bēdu un Posta Akadēmijā. Esmu secinājis, ka spētu mācīties pavisam citādi gan atšķirīgi domājot, gan dzīvojot. Tas varētu būt izziņas ceļš, kas balstās uz pašreizējām zināšanām un domām. Mana attieksme pret dzīvi ir ļoti patiesa, tomēr tā nebūt nav ļoti nopietna. Ja tu meklē prātīgas, pedantiskas un pamācošas norādes, tad šajā grāmatā tās neatradīsi. Tomēr es centīšos ar vieglu humoru un patīkamā noskaņā raksturot paņēmienus, metodes un ieteikumus, ar kuru palīdzību vari risināt dzīves problēmas.

Pamēģini izmantot šīs idejas: tev nav nekā, ko zaudēt, bet veiksmes gadījumā varēsi tās atcerēties un, ja nepieciešams, likt lietā vēlreiz. Kāpēc līmēt to, kas nav saplīsis? Ja ideja izrādās noderīga, tad nekavējies viņu izmantot, tā būs tavējā! Ja tev šķiet, ka tā ir nederīga, tad atsakies no tās, izmēģini citus paņēmienus, kas varbūt spēs palīdzēt. Kad būsi sapratis, kas tev ir piemērots, turpini izzināt savu būtību un paplašināt izpratni par lietu kārtību, atverot prātu un sirdi brīnišķīgām iespējām, ko personiskā izaugsme dos tavai dzīvei.

Tātad viss, kas rakstīts grāmatā "Ne-Parastais prāts", ir vērsts uz to, lai tu būtu tu pats. Es nolieku tev priekšā visu, kas ir palīdzējis daudziem maniem klientiem, un visu, kas ir sekmējis manu izaugsmi. Tieši to tu, bezbailīgais dēkaini, man vaicāji, kad lūdzi rādīt ceļu uz sevis "atrašanu". Kādam konservatīvākam lasītājam šī grāmata palīdzēs izprast sabiedrības cilvēkus, tomēr dažas atziņas, iespējams, piesaistīs ciešāk un līdz ar to mainīs arī tavu dzīvi, kura mainīsies neatgriezeniski, pat ja no visa, kas vēstīts šajās lappusēs, atcerēsies tikai piecus procentus.

Tu savās rokās turi kaut ko līdzīgu atslēgai, ko man sniedza atskārsmes, kuru apguve ļoti sāpināja. Sarunās ar draugiem, mīļotajiem, kā arī skolotājiem, apcerot daudzos jautājumus par dzīvi un dzīvošanu un domājot par Dievu, vienīgā atbilde, kas man šķiet zināšanu vērta, ir tā, ka "dzīvot" nozīmē priecāties par to, kas mēs esam. Dzīve ir vīzija, kas atkarīga no tavas attīstības pakāpes: jo lielāka būs tava izaugsme, vienalga, horizontālā vai vertikālā virzienā, jo pilnīgāks kļūsi savā attieksmē. Jo skaidrāk iezīmēsies tava horizonta līnija, jo spilgtāka un arī plašāka tā kļūs. Tu sāksi saskatīt daudz ko tādu, ko agrāk nespēji iedomāties. Tāpēc izbaudi šo ceļojumu, lai kurp tas tevi aizvestu. Reizēm tas ved tikai no vienas domas līdz nākamajai.

PIRMĀ DAĻA

DZĪVE, KAS MUMS IR DOTA

Ziemas spelgoņā Es beidzot atskārtu,

Ka manī mīt Neuzvarama vasara.

Albērs Kāmī (Albert Camus)

1. nodaļa . Cilvēka esība un cilvēka rīcība

Par cilvēkiem var droši sacīt vienu mes esam darbīgas būtnes, jo pat atpūtas un miera brīžos domājam par to, kas jādara. Tā savā ziņā ir tāda pati darbība kā visas pārējās. Pat aizmiguši, mēs svaidāmies, jo sapņojam par kaut ko darāmu. Mēs visi esam lemti darbībai un atšķirībā no citām dzīvām radībām, kas mājo uz šīs planētas, vairākas reizes dienā izjūtam plašu emociju gammu no laimes līdz skumjām. Visa mūsu dzīve sastāv no kustības, mūsu domāšana ir process, un mūsu dzīve pielāgojas apkārtējai videi. Vienīgais veids, kā panākt nepārtrauktu saskarsmi ar mūžam mainīgo dabas pasauli (pārmaiņa pati par sevi ir kustība), ir iekļaušanās šajā kustībā un virzība uz priekšu kopā ar vidi. Mēs atklājam, ka mūsu būtību nenosaka tikai apstākļi, tāpēc reizēm kaitējam apkārtējai videi, izraisot sekas, kas negatīvi ietekmē gan mūs, gan citus.

Domāšana mūs ved tur, kur nespēj nonākt fiziskais ķermenis, un tas ir lieliski, jo prāts iepriekš nojauš virzību nākotnē. Iztēle mūs, piemēram, aizved tur, kur neesam nekad bijuši. Cilvēks ir dabu mainījis, iekarojis, gleznojis, saglabājis, pārveidojis un, ja ne citādi to ietekmējis, tad vismaz devis nosaukumus dabas parādībām. Mūsu vajadzība pēc teritoriālās ekspansijas, kāre pēc materiāliem labumiem, kartogrāfija, Cilvēka genoma projekts visas šīs zīmes liecina par nepieciešamību visu kontrolēt. Mēs esam "kontrolējošas" būtnes, tiecamies dzīvē visu uzraudzīt un pārbaudīt.

Mēs pastāvīgi cenšamies mainīt lietu kārtību, lai pasaule kļūtu tāda, kādai tai, mūsuprāt, vajadzētu būt, un lietas iegūtu to ideālo veidolu, ko esam iztēlojušies prāta rotaļās (dažkārt). Mums nepieciešams apšaubīt realitāti savā prātā. Reiz dzirdēju kādu sakām, ka sociālā dinamika lielpilsētas vidē atgādina kustību skudru pūznī. Visi daudzie cilvēki pilsētnieki, kas apvienoti hierarhiskās grupās, rosās un steidzas, un spraucas cauri šķēršļiem, nebūt neinteresējas par tās vai citas rīcības mērķiem. Varbūt starp miljoniem aizņemtu "skudru pūžņa" iemītnieku atradīsies daži, kas iedomāsies pavaicāt par dzīves jēgu: vai mēs neesam kaut kas vairāk par to, ko darām, un par lietām, ko krājam un uzraugām?

Man šķiet, ka cilvēki ir lemti kaut kam nozīmīgākam, tomēr mums ir jāturpina darboties un saglabāt lietu kārtību. Varbūt mūsu darbošanās un rīcība paver ceļu izziņai, kura citādi būtu neiespējama. Kaut kur pusceļā mēs aizmirstam, ko nozīmē būt cilvēciskai būtnei, vienkārši "būt" un plašajā, jutekliski piesātinātajā dzīves virpuli, garīgajā pieredzē zināt savu vietu uz Zemes, un šajā pasaulē, kas mums ir tik dārga. "Esība" šķiet kā mēms pilnvarojums, ko saņemam no debesīm. Mana atbilde visiem, kuri saka, ka varbūt ir pienācis atmodas laiks: pienācis laiks ne tikai garīgai atmodai, pienācis laiks garīgai kulminācijai.

2. nodaļa . Celš uz esību

Par cilvēku "tapt" nozīmē mācīties un baudīt visu, ko esam apguvuši, un sajust visu apkārt notiekošo. Tas nenozīmē, ka mums dzīves laikā jāapgūst visas tās gudrības, ko esam mācījušies, un šī procesa noslēgumā mums vairs neatliek nekā, ko mācīties. Tas nenozīmē saprast, kur mēs atrodamies šīs mācīšanās laikā, t.i., kā šī mācīšanās mūs ietekmē vai noslogo. Patiesi, to saprast nozīmē nostāties jauna ceļa sākumā. Katra mācība, ko mēs apgūstam līdz galam, aizsāk jaunu mācību, kas turpina iepriekšējo. Iespējams, tu pakāpsies augstākā grūtību līmenī vai varbūt pacelsi likmes dzīves spēlē, vai pāriesi no neierobežota cilvēciskā spēka plašā magnētiskā lauka pie sapratnes par to, kāda būs tava darbošanās nākotnē, pat ja sašūposies tava dzīves laiva.

Gadiem ritot, mēs (cerams) iemantojam viedumu, sākam saprast, ka tās emociju molekulas, ko dēvējam par alkām, ticību, mieru un mīlestību, var beidzot savienoties, lai mūsu bērni varētu sākt sapņot par neiespējamo, sasniegt brīnumus un rast ceļu uz mājām (vai vismaz atrast ceļu, kas ved pie bērna, kurš mājo katrā no mums). Šādi mēs varbūt varam atrast radīšanas centru, to neierobežoto spēku, kas ticis nodēvēts tik daudzos vārdos un viens no tiem ir "Dievs". Tiecoties "būt", nevis "darīt", mēs gūstam sapratni par to, ka darbojoties var īstenot daudzus uzdevumus materiālajā pasaulē, bet dvēseles iekarošanai ir nepieciešams devītais pasaules brīnums. Šis brīnums ir mūsu spēja uztvert pasauli ar piecām maņām: vizuāli (ar redzi), skaniski (ar dzirdi), kinestētiski (ar tausti), ar ožu un gastronomiski (ar garšu). Vienalga, cik lielā mērā apzināmies savas dzīves notikumus, mēs arvien skaidrāk saprotam, ka mūsu apziņa ir tā, kas maina notikumu gaitu. Galvenais jautājums ir: "Vai mēs gribam? Vai mēs gribētu?"

Nav daudz cilvēku, kuri vēlas pārmaiņas, jo katra pārmaiņa saistīta ar "darbu", nepieciešamību pakļaut sevi riskam un ievainojamību. Daudzi cilvēki spēj izturēt fiziskas sāpes un paciest dzīves grūtības, daži pat apzināti meklē šādus pārbaudījumus, lai īstenotu kādu mērķi. Bet palūdz viņus atvērt sirdi īstai emocionālu sāpju iespējai, un tu redzēsi, ka viņi panikā metīsies bēgt gluži kā animācijas filmās redzētās skudras, kas strauji skrien pret kalnu, kolīdz sastopas ar Tasmānijas somaino vilku vai tamlīdzīgu briesmoni.

Mūsu ķermenis ir radīts baudai un līksmei, mūsu dvēsele izziņai un mīlai, bet prāts ir kļuvis par mūsu nāvīgāko ienaidnieku, kas ēnas pārvērš īstos šķēršļos un pārmaiņu nesējus eņģeļus pastardienas vēstnešos. Es esmu šāds vēstnesis.

Mana vēsts ir vienkārša: šī dzīve ir dāvana no Augstāka spēka, un tu esi tā izpausme. Visu, ko redzi, dzirdi, tausti, jūti un saod, tu vari mainīt. Katra doma, katrs izrunātais vārds un katrs tevis veiktais darbs ir tava velte dzīvei.

3. nodaļa Dzīve ir skola

Sava mūža 42 gados esmu secinājis, ka dzīvei ir stingri nosprausts mērķis ikvienā jomā. Mēs tiekam aicināti ne tikai līksmot, bet arī mācīties, cik vien ir mūsu spēkos. Bērnībā mūs aizveda uz bērnudārzu, kur mēs mācījāmies pazīt burtus, ciparus un krāsas, iepazinām draugus un mācījāmies rakstīt savu vārdu. Pamatskolā mēs turpinājām izglītoties un spērām pirmos solus svešvalodu labirintos, skaitļu pasaulē un dabaszinātnēs un mācījāmies izprast Zemes parādības. Vēlāk vidusskolā iepazinām cilvēkus ne tik daudz viņu personiskās īpašības, cik viņu nopelnus un sasniegumus. Mums mācīja par tādām vēsturiskām personībām kā Viljams Šekspīrs, Žans Pols Sartrs, Vinstons Čērčils un citām, kas tā vai citādi ietekmējušas cilvēces dzīvi uz šīs planētas. Manuprāt, jo vairāk mācāmies, jo dziļāk mums atklājas dzīves noslēpumi, kas nolobāmi kārtu pa kārtai kā sīpola mizas.

Mēs kļūstam vecāki un gadu gaitā arvien vairāk uzzinām par pasauli. Tomēr šī patiesība jo vecāks, jo gudrāks diez vai būs attiecināma uz katru cilvēku. Dažiem cilvēkiem ir trīsdesmit gadu pieredze, bet citiem tikai viens gads pieredzes trīsdesmit reižu pēc kārtas. Šķiet, ka dažiem cilvēkiem piemīt spēja mācīties un uzkrāt zināšanas, un līdz ar to viņi iemanto spēju pārvērtēt savas zināšanas, ko ieguvuši iepriekš un kas, iespējams, nav bijušas pilnīgi patiesas (jā, es zinu, patiesība ir relatīvs jēdziens). Manuprāt, zināšanas vairo katrs mūsu veikums, ikviens cilvēks, ko esam satikuši savā dzīves ceļā, un visas situācijas, kurās tiekam iesaistīti. Un katra grāmata, tāpat kā šī, ko tagad lasām. (Jā, Miranda, katrs raidījums, ko tu vēro televīzijā, un katra filma, ko tu skaties kinoteātrī, ietekmē tavus lēmumus un veido tavu raksturu tavu personību ilgā laika posmā.)

Esmu dzirdējis ļaudis žēlojamies, ka dzīve viņiem noskaudusi džokeri. (Nē, viņi nav no Lasvegasas!) Citi sūdzas, ka viņiem dzīvē ir "nelaimīga roka", vēl citi paziņo, ka viņiem, iespējams, trūkst naudas vai izglītības, vai iespēju, vai glītas ārienes. Viņiem, lūk, neesot tik labas iedzimtības, lai pārvarētu visas dzīves grūtības un īstenotu sapņus, ko viņi vēlas īstenot. (Neatkarīgi no tā, kāda, viņuprāt, būtu šī "realitāte".) Viņi ir iekapsulējuši savu domāšanu un ir nelokāmi pārliecināti, ka spētu sasniegt visus mērķus, kas tagad paliek nepiepildīti, ja vien viņiem būtu cita āriene vai citas iespējas, vai citi gēni. Lasot vārdus "Lūdziet, tad jums taps dots" [1] , tu vaicā: kāpēc man nav dots? Tomēr tradicionālā izpratnē vārdam "lūgt" ir cita nozīme ne tā, ko lietojam ikdienā. Precīzāk tulkojot, būtu jāsaka: "Pieprasi, un tev taps dots." Mūsu uzdevums, apgūstot dzīves mācības un mācoties no katra skolotāja (skolotājus mēs sastopam ikvienā vietā, katrā dzīves norisē, katrā gan labā, gan ļaunā mūsu dzīves pavērsienā), ir pieprasīt mums pienākošos daļu no šīs planētas neizsmeļamajām bagātībām. (Arī "labs" un "ļauns" ir relatīvi jēdzieni. Nav svarīgi, kas ar tevi notiek, svarīgi ir tas, ko tu gūsti no notikušā un ko tas tev māca par paša būtību.)

Dzīve mūs aicina pie bagātīgi klāta galda, tā paver neskaitāmas iespējas, tomēr daudzi cilvēki turpina ciest badu dīvaina iemesla dēļ. Šīs grāmatas lappusēs mēs aplūkosim dažus no šiem badošanās cēloņiem un varbūt sāksim mazliet dziļāk izprast, kāpēc neesam sasnieguši visus mērķus, ko mums vajadzēja sasniegt, un neesam iemantojuši visas lietas, ko mums vajadzēja iegūt. Pa ceļam mēs atklāsim, kāpēc mīlestība tās jūtas, ko saucam mīlestības vārdā, sāpina, kāpēc dažas situācijas ir tik mokošas, kāpēc daži no mums "cieš". Kad būsim to sapratuši, tad beidzot spēsim lūgt vai pieprasīt visu to, kas jau kopš pirmsākumiem mums pienākas pārpilnību, prieku, laimes izjūtu un sirdsmieru.

4. nodaļa . Mācīties nozīmē darboties

Ja pieņemam, ka dzīve ir skola, tad, iespējams, mūsu skolēnu uzdevums ir censties izmēģināt jaunas lietas un pārdzīvot jaunas emocijas. Lai gūtu šo pieredzi, mums visā pilnībā jāiesaistās katrā pasākumā un norisē. Mums ir jābūt līdzdalīgiem savos noskaņojumos, priekšstatos par panākumiem un neveiksmēm, centienos saskatīt mērķus tajā, ko darām, un cilvēkos sev apkārt, varbūt pat centienos atklāt savas darbošanās mērķus. Būt līdzdalīgam nozīmē būt apzināti apzinīgam. Jebkura veida aktivitāte, kurā mēs iesaistāmies uz šīs planētas, mūs pietuvina prasmei katru dienu dzīvot veiksmīgi un laimīgi. Vai līdzdalīgs nav atslēgas vārds… vārdam "laimīgi"?

Reizēm cilvēki, saskaroties ar nopietnu vai pat neārstējamu slimību, tiecas atsvešināties no sabiedrības, no cilvēces vispār. Šī atšķirtības un atsvešinātības izjūta izpaužas viņu attiecībās ar citiem cilvēkiem. Tā ietekmē slimnieku fizisko stāvokli un visu piecu maņu spēju uztvert pasauli normālā veidā spēju to sajust, sadzirdēt, sasmaržot vai sataustīt parastā veidā. Visam, ko viņi dara, jāpieliek lielas pūles, un viņiem rodas iespaids, ka darāmais nekust no vietas un laiks plūst lēni, lēni kā duļķaina upe. Tas šķietami apliecina viņu atšķirību no citiem cilvēkiem, savukārt šī atšķirības izjūta ļauj viegli norobežoties no cilvēku sabiedrības un raudzīties uz to it kā caur tumšu stiklu vai greizu spoguli. Šie i ilvēki redz citus cilvēkus un zina, ka arī citi viņus redz, taču iekšēji jūtas kā nespējīgi viņiem pieskarties vai būt ar viņiem kopā.

Reizēm smagi slimie jūtas tā, it kā ļaudis negribētu viņos ieklausīties vai viņus saprast, dalīties ar viņiem dzīves pieredzē. Šāda noslēgtības izjūta, iekšēja atšķirtība no cilvēkiem, kuri šķiet lidzdalīgi viņu nodarbēs un mērķu īstenošanā, var būt tikpat sāpīga kā slimības simptomi un dziednieciskās procedūras, ko nepieciešams veikt šī ne-miera ārstēšanā. Tā ir vientulība visdziļākajā izpausmē.

Arī šo vientulību ir radījusi mūsu pašu uztvere. To ir ārkārtīgi sarežģīti aptvert, un tāpēc atbrīvošanās no tās ir viens no lielākajiem mūsu izaicinājumiem. Daudzi psihologi, filozofi un garīgie skolotāji ir teikuši, ka būt cilvēkam ir ļoti vientuļi. Vienalga, vai esam slimi vai veseli, normāli (lai ko mēs ar to saprastu) vai neparasti, mēs tiecamies pēc citu cilvēku sabiedrības un gluži neapzināti alkstam pēc viņu atzinības. Pastāv dabisks process, kas mūs visus virza pretī vienotam veselumam. Mēs atklājam savu nespēju saplūst ar apkārtējo vidi, cilvēkiem un pat mūsu pašu patību. Tomēr mēs spējam paši sevi pilnveidot un koriģēt.

Ciešanas ļauj labāk novērtēt dziedināšanu. Tā ir ne tikai fiziska, bet arī garīga un emocionāla dziedināšana, kas dod iespēju palūkoties dziļāk un aiz fiziskajām iezīmēm, uzskatiem un pat jūtām saskatīt to mūsu esības daļiņu, kas atrodama katrā cilvēciskā būtnē un kas iemājo dzīves dzīves kā veseluma garīgajā kodolā.

Tas, kas atrodas aiz mums, un tas, kas atrodas viņpus mums, ir niecīgs salīdzinājumā ar to, kas atrodas mūsu iekšējā pasaulē.

Ralfs Voldo Emersons (Ralph Waldo Emerson)

5. nodaļa . Piedzimšanas trauma

ICāpēc mēs pretojamies mācībām un pārmaiņām? Mēs esam cilvēciskas būtnes, un mūsu brīnišķīgā esība paredz spēju būt "statiskiem", proti, saglabāt stabilitāti un prognozējamību. Mūsu ķermenī un prātā mājo tieksme meklēt stabilitāti, nemainību, vienalga, vai tā būtu konstanta ķermeņa temperatūra vai vienmērīga impulsu pārraide nervu sistēmā, vai fermentu plūsma, vai vienmērīga asinsrite, vai jebkura cita ķermeņa funkcija.

Tāpēc katra pārmaiņa tiek uzlūkota kā šķietams apdraudējums ne tikai fiziskajai sistēmai, bet arī mūsu trauslās patības emocionālajai sistēmai. Daudzi no mums pārmaiņu avotu saskata ārējā, nevis iekšējā pasaulē, tomēr es apgalvoju, ka atslēga, kas regulē pārmaiņu norisi un intensitāti, ir pieejama katram. Tas nozīmē beidzot atskārst, ka mūsu priekšstati par to, kādai ir "jābūt" dzīvei, nebūt nav nemainīgi, granītā iecirsti. Drīzāk tie atgādina kinofilmu, ko skatām gara acīm un projicējam savas dzīves notikumos. Tomēr ikreiz, kad cilvēkiem nākas saskarties ar pārmaiņām savā dzīvē, viņi jūtas bezspēcīgi un vēlas atskatīties uz sākotnējo, autentisko patību, kas, viņuprāt, bija viņu esība. Reizēm šo "atgriešanās" procesu dēvē par sava veida dziedināšanu.

Mrs topam dziedināti, kolīdz atklājam, ka šī izpratne jeb mūsu pašu priekšstati ir realitāte, kas risinās ārpus mūsu patības.

Mums ir jāatzīst, ka "filma" (dzīves ainas, kas slīd mums garām) jeb percepcija, ko mēs projicējam ārpasaulē, ir tikai viena no bezgala daudzām vīzijām, kuras varam izvēlēties, un ka jebkurā brīdī mums ir iespējams izdarīt izvēli. Patiesība ir tā, ka tiesām varam izvēlēties "pārrakstīt" savas iekšējās "filmas" kadrus un mainīt percepcijas, atšķirīgi interpretējot īstenību, lai dzīve kļūtu jēgpilnāka un iemantotu veselumu.

Mums ir dota izvēle katrā dzīves pavērsienā neatkarīgi no tā, ar ko sastopamies un kas rada emocionālu vai garīgu spriedzi (un to vienādi pārdzīvojam, vai esam klīrīgas jaunkundzes vai ne). Šķiet, ka cilvēciskās radībās mājo pastāvīgas bailes no jebkādām pārmaiņām, no visa, kās neatbilst pastāvošajām normām, kuras ņemam vērā katru dienu. Mēs tiecamies pēc prognozējamības, taču, kā esmu to jau bieži teicis: ja gribam veidot neparastu dzīvi, tad mums ir vajadzīga neparasta pieredze un neparasta mācība. Kur gan citur lai to rodam, ja ne drosmē pakļaut sevi pārmaiņām?

Gandrīz vienmēr, nonākot pārmaiņu priekšā, mūsu pirmā reakcija ir bailes, un šīs bailes ir laba lieta. Tas ir mūsu aizsardzības mehānisms, kas izraisa reakciju "cīnies vai bēdz". Šī reakcija strauji paaugstina mūsu adrenalīna līmeni un pasargā no aszobainiem tīģeriem, kas slēpjas krūmos, vai pterodaktiliem, kas pacēlušies spārnos tikai tādēļ, lai nolaupītu mūsu mazuļus. Bailes dāvā iespēju atkāpties no ļoti stāvu, bīstamu klinšu malas un līdz ar to neiekrist dziļos, tumšos bezdibeņos. Šādas baiļu jūtas lieti noderēja mūsu aizvēsturiskajiem senčiem pirms simttūkstoš gadiem un saglabājušās arī mums. Tagad spēles ir citādas un plēsēji, no kuriem baidāmies, ir acīm neredzami. Šos neredzamos radījumus sauc šķiršanās, algas samazinājums, biržas krīze, neīsti draugi un daudzos citos vārdos. Mēs nevaram tos ieraudzīt un tāpēc nespējam viegli aizstāvēties, tomēr varam iepriekš paredzēt briesmas, un šī nojauta rada stresu mūsu organismā. Tā nav mūsu vaina; mūsu smadzenēs ir īpašs veidojums limbiskā sistēma, kas regulē izturēšanos situācijās, kad noris pēkšņas pārmaiņas.

Limbiskās sistēmas uzdevums ir aizsargāt un saglabāt mūsu diezgan trauslos ķermeņus plēsēju apdraudētā teritorijā, ko mēs dēvējam par mājām. Patiesi, mūsu dzīves ceļš aizsākas omulīgi siltā, norobežotā un ļoti tumšā vietā mātes dzemdē. Kad atradāmies dzemdes iekšpusē, saklausījām klusas, apslāpētas skaņas, un no ārpasaules mūs šķīra mīksta, spilvenam līdzīga siena. Blakus šai sienai skanēja dobji sirdspuksti, kas sniedza mierinājumu kā ausīm sadzirdama naktslampiņa. Tomēr pēc deviņiem mēnešiem, ko pavadījām šajā paradīzē, mūsu drošais mājoklis pēkšņi sāka sarauties un it kā sacīja: "Tu nevari te palikt!" Mazā kūniņa, kurā bijām iedzīvojušies, pēkšņi vēlējās mūs izstumt, un tuneļa galā vīdēja brīnišķīga gaisma. Dažiem no mums tunelis bija ļoti garš.

Tad nāca grūdiens dienas gaismā. (Gaisma! Sasodīts, kas tā tāda?) Mēs ieraudzījām sejas, smaidošas sejas vai vismaz tās domāja, ka smaida. Taču mums radās pamats bažām, jo mēs ieraudzījām draudīgus ziloņkaula dunčus. Mēs redzējām radījumus ar tā dēvētajiem zobiem. "Vai viņi mani ar tiem apēdīs?" Tāda bija mūsu pirmā sastapšanās ar pārmaiņām. Piedzimšanas trauma. Un, it kā ar to vien nebūtu gana, mocības turpinājās viņi sāka liet mums virsū ūdeni, un tas izrādījās aukstāks par jebko, ko mums līdz tam bija nācies pieredzēt. Tad viņi ņēma rokā rupju drānu, kas līdzinājās smilšpapīram, un sāka ar to berzēt mūsu maigo ādu. Tad mūsu mutē tika iegrūsti pirksti un spoži rīki, un "Mans Dievs!" kāds briesmīgs pāridarījums mūsu jutekļiem, un mēs joprojām neesam to pārcietuši.

Kolīdz pieļaujam, ka varbūt pastāv cits skatījums uz dzīvi, ne tikai mūsu pašu priekšstati par to, kādai tai vajadzētu būt, tā drīz vien noprotam, ka šajā mirklī atklājam īstenību. Mūsu ļaunākās bailes tiek remdinātas un apslāpētas, un mēs konstatējam, ka vientulība, ko tik bieži pārdzīvojam (un kas dabiski izriet no ievainojumiem tiem, kuri sagādā mums ciešanas), ved uz dziedināšanu un mīlestību, kas mūs apņem. Tas vienmēr ir mums līdzās, bet reizēm mēs nespējam tās saskatīt, jo acis ir kā piekaltas pašu iedomātajām briesmām.

Mūsu priekšstati par pasauli var mudināt virzīties uz priekšu, un dažkārt gadās, ka tas, ko uzskatām par "sliktām" vai pat par dzīvi apdraudošām parādībām, piemēram, slimības vai zaudēta mīlestība, vairāk nekā jebkas cits spēj palīdzēt mums novērtēt un izbaudīt mūsu cilvēcību. Šis ceļš ir ļoti reāls un pašos pamatos iezīmē dzīves būtību. Tas paredz dalīties ar citiem cilvēkiem, lai saskartos ar mūsu pašu cilvēcību un izjustu spēku un prieku, par kuru esamību sevī varbūt neesam pat nojautuši. Tātad realitātē mēs saskaramies ar daudziem izaicinājumiem, un lielākais no tiem ir mācīties no jauna uzticēties dzīvei, jo pēkšņi, iznākot no dzemdes ārpasaulē, mēs jūtamies pārmēru ievainojami un trausli, varbūt pat laiku pa laikam sašķelti.

Šī nasta ir tik smaga, ka mēs, gluži neapzināti, meklējam savu "drošo patvērumu" citos cilvēkos, "krustnešu" gaitās, materiālo labumu krāšanā, tādā vai citā reibumu izraisošā atkarībā, kas mums kalpotu kā simboliska "atgriešanās dzemdē", mūsu ilgotajā, taču neiespējamajā nevainības laikmetā. Mums vienkārši ir jāuzticas savai spējai pārvarēt sāpes, bailes, vainas izjūtu un skumjas, lai tādējādi pārvarētu savu vientulību un nonāktu ciešākā saskarē ar savu būtību un garu mūsos lielisko, brīvo, nedzimstošo, nemirstošo garu, kas mājo katrā cilvēkā. Kolīdz tas notiek, patiesība kļūst acīmredzama: mēs neesam cilvēciskas

radības, kam reizēm dota garīga pieredze, mēs esam garīgas būtnes, kam dota unikāla cilvēciska pieredze.

Vērtīga ir tikai tā tevis daļa, kas mīt citos cilvēkos, un tikai tā citu daļa, kas mīt tevī.

Pjērs Teijārs de Šardēns (Pierre Tielhard de Chardin)

Te, uz Zemes, viss ir VIENOTS VESELUMS. Kas notiek ar katru atsevišķi, notiek ar visiem kopā viņpus uztveramā. Tā vienkārši ir vieta, kur sapratne ir vienīgais esības veids.

6. nodaļa . Likumi, līdzekļi, testi un ceļa rādītāji

V

Sī droši vien ir garākā grāmatas nodaļa, jo tajā esmu iekļāvis vairākas pārbaudes un testus, ar kuru palīdzību spēsi labāk iepazīt sevi. Šajā sevis iepazīšanas procesā tu atskārtīsi, ka kaut ko par sevi nezini. Šīs nodaļas mērķis ir nevis konstatēt, kas tu esi, bet gan atklāt tavu domāšanas veidu un tavas izjūtas par svarīgām dzīves norisēm. Nodaļā ietverti daudzi jautājumi, ko nepieciešams uzklausīt ikvienam cilvēkam, kurš tikko sācis savas dzīves gaitas. Šādus jautājumus mums vajadzētu uzdot saviem bērniem, dzīvesbiedriem, vecākiem ikvienam cilvēkam, kurš iekļaujas sinhronajā iespējamību laukā, kas, līdzīgi elektriski uzlādētam mākonim, plešas ap katru no mums.

Sevis izzināšanas gaitā tu noskaidrosi, kas patiesībā esi, vienlaikus atskāršot, ka process saistīts ar zināmām briesmām, kuras ir acīm neredzamas un turklāt maldinoši vienkāršas. Kaut gan tās nepamana ļoti daudzi cilvēki, kas meklē atbildes, briesmas nepaslīdēs garām cilvēkiem, kuri būs gatavi ieklausīties atbildēs. Piemēram, dzirdot jautājumu: "Kāda ir tava zodiaka zīme?", daži no jums teiks: "Esmu Ūdensvīrs (vai Svari vai jebkura cita zodiaka zīme)." Kas notika, kad tu paaugies un atklāji, ka gandrīz katrā laikrakstā un žurnālā, ko pārdod tavā pilsētā, var lasīt astrologu pareģojumus par to, kas tevi gaida nākamajā nedēļā? Vienā slejā bija izklāstīti svarīgākie notikumi, ko atbilstošo zodiaka zīmju cilvēki var gaidīt nākamajā mēnesī vai gadā.

Pieņemsim, ka konstatēji, ka esi dzimis, teiksim, Ūdensvīra zīmē. Tu esi ūdensnesējs. Tu esi novators. Tev piemīt apbrīnojama spēja uztvert jaunas idejas, kas izmainīs cilvēces dzīvi. Tev piemīt arī negatīvas īpašības, piemēram, kūtrums. Tu esi savtīgs un vienlaikus nekad neieklausies citu cilvēku viedoklī. Tomēr spēcīgās motivācijas dēļ tu sliecies ignorēt negatīvos aspektus un sāc pievērsties pozitīvām lietām. Tā rezultātā tu gadu gaitā identificējies ar Ūdensvīra tēlu. Tu sāc rīkoties, runāt un domāt kā Ūdensvīrs.

Ikviena cilvēka dzīvē ir daudz prognozējumu par spēju realizāciju. Tie konstatējami jau bērnībā, kad bērna ego ietekmē vecāki. Tu biji četrgadīgs ziņkārības pārņemts mazulis un katrā pastaigā gar lielveikala plauktiem centies aizsniegt priekšmetus, pieskarties tiem, sajust un reizēm pat nogaršot tos. Vecāki tevi pastāvīgi apsauca: "Neaiztiec! Neņem to! Neej turp!", un šīs pamācības bija savā ziņā lieliskas. To cēlonis un iedvesmas avots bija vecāku mīlestība un rūpes. Vecāki vēlējās tevi pasargāt. Tomēr brīdī, kad veikala plaukts pēkšņi sagāzās līdz ar visām pudelēm, kas sašķīda stikla lauskās, un tu izrādījies vienīgais, kurš stāvēja tam blakus un raudzījās ar satrauktu, vainīgu skatienu, tev nācās saprast, ka būs jāuzņemas atbildība par šo negadījumu. Māte vai tēvs, vai kāds cits "pieaudzis" aprūpētājs pavērsās pret tevi un spiedza: "Tu esi tik NEVEIKLS!"

Tajā dienā, kad atskanēja Tarzāna cienīgais sauciens, tavās smadzenēs iespiedās neizdzēšams zīmogs. Tātad, lūk, kāds es esmu. Es esmu NEVEIKLS. Šo kļūdu attiecībās ar saviem bērniem pieļauj daudzi vecāki: viņi pielīdzina bērna uzvedību viņa personībai, viņa būtībai. Tas nav labi, un tas nav pareizi. Persona un tās uzvedība ir divas pilnīgi atšķirīgas lietas. Šo atziņu ir svarīgi paturēt prātā visu mūžu, jo mūsu sociālo lomu prototipu nosaka tas, par ko vēlamies kļūt, un tas, kam tiecamies līdzināties. Mēs visi atdarinām noteiktus uzvedības modeļus, kurus ietekmē mūsu lomu prototipi. Tie var būt iemīļotu grāmatu varoņi, dižas personības pagātnē vai tagadnē un pat mūsu ģimenes locekļi. Tie var būt cilvēki, kurus esam sastapuši uz ielas un kuru teiktais vai vienkārši balss noskaņa atstājusi uz mums iespaidu; tie var būt radioprogrammas dalībnieki, kas izteikuši atziņas par to, kā labāk dzīvot. Tu iemanto šo prototipu. Tieši šajā faktā slēpjas briesmas, ko rada klasificēšana un pareģojumi par spēju realizāciju. Kolīdz mūsos iemājo paradums klasificēt gan sevi, gan citus cilvēkus, mēs pazaudējam ceļu uz savu patieso būtību, nojausmu par to, kas varam būt patiesībā.

Mūsu būtību veido vairāku faktoru kopums. Savā mūžā mēs satiekamies ar tik daudziem cilvēkiem, saskaramies ar tik daudziem "ekspertiem", izlasām tik daudzas grāmatas, ka dzīves gaitu noslēgumā sākam apjaust mums gluži kā sīpolu mizas ir pārklājušies dzīves uzslāņojumi. īstais TU ir paslēpts zem daudzajiem pieredzes slāņiem, mācību gadiem un gadiem, kas aizvadīti, cenšoties izdzīvot uz šīs planētas. Lai atrastu savu īsto patību, mums nāksies nolobīt šo "sīpolu" kārtu pa kārtai. Par to stāsta šī nodaļa, tāpēc saņem dūšu, apliec drošības jostu un dodies ceļā! Paturi prātā, ka, nokļūstot arvien dziļāk savā iekšējā pasaulē, kad sīpolam būs nolobītas visas mizas, tu atklāsi, ka vidus ir tukšs. Sīpolu veidoja tikai tā mizas.

Katrīna Pondere grāmatā "Izaugsmes dinamiskie likumi" pauž šādu atziņu: "Prāts radīs, cels un veidos tavā labā, lai ko tam mācītu gaidīt."

Dzīve pareģo spēju realizāciju, un parasti tu gūsti to, ko gaidi. Deniss Veitlijs (Denis Waitley)

Kolīdz tu mani apzīmē, tu mani noniecini. Sērens Kirkegors (Soren Kierkegard)

TESTS "KA TU VERTE SAVU ĶERMENI?"

Katrā no trim atbilžu grupām novērtē sevi septiņu punktu skala. Tava fiziskā pievilcība

1.   Tu esi ļoti neglīts (neglīta), apkārtējie tevi žēlo.

2.   Tu esi diezgan nepievilcīgs, un reizēm citi cilvēki par tevi smejas.

3.   Absolūta pelēcība, tevi gandrīz nekad neievēro.

4.   Tā pa vidām.

5.   Virs vidusmēra, tevi pamana un ievēro.

6.   Tu esi ļoti pievilcīgs, un tev bieži pievērš uzmanību.

7.   Tu esi izcils skaistulis un baudi apkārtējo pielūgsmi.

Tavs pašvērtējums un attieksme pret sevi

1.  Tu sevi ienīsti un bieži domā par pašnāvību.

2.   Jūties nomācoši nevērtīgs, citiem nederīgs un bezcerīgs.

3.   Tev ir grūti pieņemt sevi tādu, kāds esi, tu jūties nevērtīgs un garlaicīgs.

4.   Tev tāpat kā vairumam cilvēku ir labās un sliktās dienas.

5.   Tu lielākoties akceptē sevi un atzinīgi vērtē gan savu iekšējo pasauli, gan ārējo izskatu.

6.   Tu mīli sevi un pieņem tādu, kāds esi.

7.   Priekpilna sevis pieņemšana, sava vērtīguma apziņa.

Laime un prieks

1.  Tu jūties nelaimīgs, un tevi vajā doma par pašnāvību.

2.   Jūties nomākts, nožēlojams, skumjš.

3.   Gandrīz vienmēr esi nospiests, vienaldzīgs un drūms.

4.   Tā pa vidām reizēm laimīgs, citkārt nelaimīgs.

5.   Tu reti jūties nomākts un gandrīz vienmēr esi jautrs un laimīgs.

6.    Vienmēr esi laimīgs, apmierināts un dzīvespriecīgs.

7.    Tu jūties svētlaimīgs, ekstāzes pārņemts, ielīksmots, tu raugies pasaulē kā brīnumā.

Vai visi trīs rezultāti ir savstarpēji saistīti vai arī gluži otrādi neatklāj tiešu saikni starp attieksmi pret sevi, laimes izjūtu un priekšstatu par savu ārieni? Ja visās trijās atbilžu grupās punktu skaits vienāds, tad, iespējams, tevi ietekmē citu ļaužu spriedumi par tavu personu. Ja vērtējumi atšķiras par vienu vai vairākiem punktiem, tad, visticamāk, tu neesi likteņa upuris, bet jūties atstumts iekšēja konflikta dēļ.

TESTS "KURAI SMADZEŅU PUSLODEI IR NOTEICOŠĀ LOMA TAVĀ DZĪVĒ?"

Izvēlies un saskaiti sev raksturīgākos apgalvojumos abās grupās! Ja atzinumu skaits, ko izvēlējies vienā grupā, ir krietni augstāks nekā otrā grupā, tad tavu domāšanas veidu nosaka atbilstošā smadzeņu puslode. Ja atzinumu skaits ir aptuveni vienāds, tad abām smadzeņu puslodēm ir vienāda ietekme.

KREISĀ SMADZEŅU PUSLODE

Parasti es/man

1)    patīk paust domas vārdos;

2)    dodu priekšroku loģiskiem spriedumiem, nevis emocionālām vai intuitīvām izjūtām;

3)    patīk izvērtēt faktus pirms lēmuma pieņemšanas;

4)    vairāk saista matemātika un dabaszinātnes, nevis māksla un dzeja;

esmu ļoti punktuāls un man ir precīza laika izjūta;

tiecos izprast citu cilvēku uzvedības iemeslus;

reti veidoju vizuālus priekšstatus;

ļoti patīk risināt grūtus uzdevumus vai mīklas;

labi padodas vārdu spēles un verbālas rotaļas;

labprātāk lasu dokumentālo prozu nekā daiļliteratūru vai

fantastiku;

labi padodas problēmu analīze un veiksmīgi risinu problēmas;

neizrādu savas jūtas, esmu savaldīgs;

nepaļaujos uz intuīciju, dodu priekšroku racionālam risinājumam;

esmu organizators un mana dzīve ir saplānota; nepiešķiru nozīmi sapņiem, bet izprotu to cēloņus; patīk detalizēti apsvērt jaunas ieceres; nesagādā grūtības aprēķini;

viegli orientējos situācijā un gūstu noderīgu informāciju; labāk patīk garīgs, nevis fizisks darbs; mēdzu domāt lineārās cēloņsakarībās un loģiskā secībā; nesaista Austrumu mācības vai misticisma filozofija; uzskatu sevi par reālistu, nevis sapņainu ideālistu; izvēlos atklātību, nevis noklusēšanu;

dodu priekšroku faktiem, nevis viedokļiem, kas balstās uz emocijām;

izmantoju pierādītus faktus, nevis apšaubāmas teorijas; esmu objektīvs tā domā mani draugi; izdaru secinājumus, apsverot visus atbilstošos faktus; patīk mūzika, tomēr neesmu labs mūzikas pazinējs un kaislīgs mūzikas mīļotājs; runājot nevicinu rokas; protu labi izteikties.

LABĀ SMADZEŅU PUSLODE

Parasti es/man

ir grūti izteikt vārdos savas izjūtas; novērtēju situāciju intuitīvi, gari neprātojot; pieņemot lēmumu, klausu savai intuīcijai; vairāk interesē mākslas priekšmeti, nevis dabaszinātnes un matemātika;

ir slikta laika izjūta un reti esmu punktuāls; izjūtu citu ļaužu noskaņojumu, bet mani mulsina viņu motivācija;

vizualizēju savas domas;

nepadodas mīklu minēšana un nesaskatu šī procesa jēgu; nesaista vārdu spēles tās mani garlaiko; izvēlos daiļliteratūru, dzeju un fantastiku, nevis dokumentālu prozu;

nepatīk analizēt, labāk izvēlos aplūkot visu kopumā; parasti neesmu savaldīgs un ļauju jūtām vaļu; paļaujos uz saviem instinktiem, intuīciju un skaidrām nojautām;

reti cenšos plānot notikumus;

redzu ļoti izteiksmīgus sapņus un bieži sapņoju vaļējām acīm; neciešu plānošanu, labāk ļaujos mirkļa impulsam; aprēķini sagādā grūtības;

gribu redzēt visu mežu, nevis tikai atsevišķus kokus; patīk iepazīt parādības nepastarpināti, nevis atainotas simbolos;

mēdzu domāt vispārīgos tēlos bez konkrētas secības; valdzina Austrumu misticisms un ezoteriskās idejas; neesmu reālists, mani uzskata par sapņotāju; augstāk vērtēju klusēšanu nekā viedokļa paušanu;

24)    uzticos savām jūtām, nevis tā saucamajiem faktiem;

25)    augsti vērtēju patiesības noslēpumainību;

26)    esmu subjektīvs, pēc draugu domām;

27)    izdaru secinājumus, balstoties uz negaidītām atskārsmēm;

28)    dievinu mūziku, esmu muzikāls;

29)    runājot mēdzu žestikulēt;

30)    nespēju atrast īstos vārdus, lai izklāstītu savas domas.

KO PAR TEVI STĀSTA ZVAIGZNĀJI

Ja tev ir sveša astroloģija, tad vispirms noskaidro, kurā zodiaka zīmē esi dzimis. Turpmāk īsi raksturotas katrā zīmē dzimušo cilvēku priekšrocības (labās īpašības) un trūkumi (sliktās īpašības).

Vai tavas zīmes apraksts atbilst tavam priekšstatam par sevi un savu raksturu? Ja ne, tad varbūt tev atbilst citas zīmes apraksts. Visticamāk, tā būs zīme, kas saskaras ar tavu īpaši tad, ja esi dzimis perioda sākumā vai beigās.

AUNS

(22. marts-20. aprīlis)

Pozitīvās īpašības: naivs, drosmīgs, impulsīvs, bezbailīgs, iniciatīvas bagāts, dedzīgs, rosinošs, savdabīgs, labdabīgs.

Negatīvās īpašības: neiecietīgs, pārsteidzīgs, straujš, agresīvs, netaktisks, ātri aizkaitināms, varaskārs, stūrgalvīgs.

VĒRSIS

(21. aprīlis-21. maijs)

l'ozitīvās īpašības: noteikts, uzticams, strādīgs, krietns, juteklīgs, nenogurdināms, iejūtīgs, mīlošs, patiess.

Negatīvās īpašības: savtīgs, pārlieku konservatīvs, paļaujas savām iegribām, ietiepīgs, pragmatisks, laisks, baudkārs, stūrgalvīgs.

DVĪŅI

(22. maijs-22. jūnijs)

Pozitīvās īpašības: zinātkārs, rūpīgs, daudzpusīgs, radošs,

izveicīgs, objektīvs, drosmīgs, izteiksmīgs, asprātīgs.

Negatīvās īpašības: svārstīgs, viltīgs, izklaidīgs, nespējīgs ilgstoši koncentrēties, nepastāvīgs, nenoteikts, "tauriņš".

VĒZIS

(23. jūnijs-23. jūlijs)

Pozitīvās īpašības: sargājošs, jūtīgs, gādīgs, rūpīgs, izturīgs, apveltīts ar labu intuīciju, nosvērts, izpalīdzīgs, atbalstošs.

Negatīvās īpašības: untumains, viegli aizvainojams, pieglaimīgs, slinks, nereāli domājošs, varaskārs, neizlēmīgs, negausīgs, kad uztraucas.

LAUVA

(24. jūlijs—23. augusts)

Pozitīvās īpašības: pašpaļāvīgs, cildens, lepns, radošs, efektīgs, pārliecinošs, dāsns, enerģisks, izpalīdzīgs, majestātisks, labs vadītājs.

Negatīvās īpašības: iedomīgs, mazliet nežēlīgs, pretenciozs, egocentrisks, valdonīgs, apveltīts ar pārākuma un savas nozīmības apziņu, lielībnieks.

ļAUNAVA

(24. augusts-23. septembris)

Pozitīvās īpašības: analītisks, produktīvs, izveicīgs, centīgs, cilvēcisks, loģisks, prasmīgs, pedantisks, juteklisks.

Negatīvās īpašības: sīkmanīgs, skeptisks, melanholisks,

raudulīgs, nevīžīgs, emocionāli nestabils, perfekcionists, klīrīgs, nepārliecināts.

SVARI

(24. septembris-23. oktobris)

Pozitīvās īpašības: taktisks, harmonisks, sabiedrisks, diplomātisks, labprāt sadarbojas, estēts, valdzinošs, pārliecinošs.

Negatīvās īpašības: divkosīgs, apātisks, neizlēmīgs, bailīgs, apbrīnu mīlošs, intrigants.

SKORPIONS

(24. oktobris-23. novembris)

Pozitīvās īpašības: mierinošs, apņēmīgs, aizrautīgs, dedzīgs,

analītisks, motivēts, vērīgs, rūpīgs, seksuāli pievilcīgs, citus sargājošs.

Negatīvās īpašības: atriebīgs, aizdomīgs, greizsirdīgs,

neiecietīgs, savtīgs, apmāts, valdonīgs, pieprasa neiespējamo.

STRĒLNIEKS

(23. novembris-22. decembris)

Pozitīvās īpašības: optimistisks, drosmīgs, ekstravagants,

taisnīgs, godīgs, priecīgs, rosinošs, apzinīgs, straujš.

Negatīvās īpašības: strīdīgs, nepacietīgs, fanātisks, karstgalvīgs, iztapīgs, moralizētājs, grūtsirdīgs.

MEŽĀZIS

(23. decembris-19. janvāris)

Pozitīvās īpašības: atbildīgs, viengabalains, autoritatīvs,

pieticīgs, uzticams, skrupulozs, disciplinēts, konstruktīvs.

Negatīvās īpašības: skarbs, nespējīgs piedot, fatālistisks,

depresīvs, godkārīgs, paštaisns, egoistisks, izmantotājs, despotisks.

ŪDENSVĪRS

(20. janvāris-19. februāris)

Pozitīvās īpašības: asprātīgs, ideālistisks, cilvēciski iejūtīgs,

altruistisks, saprātīgs, gādīgs, nepakļāvīgs, neatlaidīgs, noteikts, objektīvs.

Negatīvās īpašības: neaprēķināms, bezkaislīgs, nejūtīgs,

neuzticams, ekscentrisks, aizspriedumains, stūrgalvīgs, konservatīvs.

ZIVIS

(20. februāris-21. marts)

Pozitīvās īpašības: noslēpumains, romantisks, smalkjūtīgs, jūtīgs, intuitīvi laipns, līdzcietīgs, introspektīvs, iedvesmas pilns, apveltīts ar spilgtu iztēli.

Negatīvās īpašības: nenoteikts, pesimistisks, kūtrs, kaprīzs, bikls, bezpalīdzīgs, sevi žēlojošs, pārlieku emocionāls, bailīgs.

I'ESTS "KURŠ DZĪVNIEKS SLĒPJAS TEVĪ |i:B KO VĒSTA ĶĪNIEŠU ASTROLOĢIJA?"

Turpmāk dotajā tabulā meklē dzīvnieku, kas atbilst tavam dzimšanas gadam, jeb savu galveno zīmi un savu sabiedroto dzīvnieku, ko nosaka dzimšanas stunda. Pārbaudi abos horoskopos labo un slikto īpašību raksturojumu!

TAVS SABIEDROTAIS DZIMSANAS LAIKS

Žurka 23.00-01.00

Vērsis 01.00-03.00

Tīģeris 03.00-05.00

Kaķis 05.00-07.00

Pūķis 07.00-09.00

Čūska 09.00-11.00

Zirgs 11.00-13.00

Kaza 13.00-15.00

Pērtiķis 15.00-17.00

Gailis 17.00-19.00

Suns 19.00-21.00

Cūka 21.00-23.00

TĪĢERIS

Pozitīvās īpašības: dedzīgs, sirsnīgs, apveltīts ar humora izjūtu, ļoti pievilcīgs, mīlošs, spēkpilns, drosmīgs, optimistisks.

Negatīvās īpašības: nervozs, pārsteidzīgs, ātrsirdīgs, pārgalvīgs, uzstājīgs, stūrgalvīgs.

KAZA

Pozitīvās īpašības: maigs, labsirdīgs, miermīlīgs, pielāgoties spējīgs, līdzjūtīgs, veiksmīgs, radošs, romantisks.

Negatīvās īpašības: bezatbildīgs, bikls, ar vāju gribasspēku, īgns, sevi žēlojošs, gļēvs.

SUNS

Pozitīvās īpašības: uzticams, precīzs, izturīgs, dāsns, iecietīgs, nepretenciozs, strādīgs, izpalīdzīgs.

Negatīvās īpašības: cinisks, nesabiedrisks, strīdīgs, "melnā humora" piekritējs, pesimistisks.

ZIRGS

Pozitīvās īpašības: asprātīgs, seksuāli pievilcīgs, dzīvespriecīgs, enerģisks, uzņēmīgs, lojāls, sprigans, jautrs.

Negatīvās īpašības: nevērīgs, karstgalvis, savtīgs, viegli aizkaitināms, neaprēķināms, bērnišķīgs.

KAĶIS

Pozitīvās īpašības: diplomātisks, veiksmīgs, apdomīgs, apveltīts ar takta izjūtu un intuīciju, iecietīgs, godīgs, piesardzīgs, uzmanīgs, gādīgs.

Negatīvās īpašības: māņticīgs, pedantisks, snobisks, untumains, viltīgs, sentimentāls.

PĒRTIĶIS

Pozitīvās īpašības: ļoti sabiedrisks, amizants, vērīgs, daudzpusīgs, asredzīgs, uzmanīgs.

Negatīvās īpašības: kritisks, iedomīgs, augstprātīgs, atriebīgs, blēdīgs, izmanīgs, krāpnieks, neiecietīgs.

CŪKA

Pozitīvās īpašības: galants, laipns, dzīvespriecīgs, impulsīvs, bruņniecisks, drosmīgs, dāsns, sabiedrisks, sirsnīgs.

Negatīvās īpašības: robusts, sekls, viegli aizvainojams, mantkārīgs.

PŪĶIS

Pozitīvās īpašības: vitāls, enerģisks, apburošs, valdzinošs, dedzīgs, iniciatīvas bagāts, darbīgs, skrupulozs.

Negatīvās īpašības: neiecietīgs, nekaunīgs, uzstājīgs, viegli aizkaitināms, netaktisks, garlaikojošs.

ŽURKA

Pozitīvās īpašības: iztēles bagāts, gudrs, intelektuāli radošs, kaislīgs, straujš, apburošs, dāsns.

Negatīvās īpašības: mantrausīgs, nemierpilns, aizdomīgs, aprēķinātājs, oportūnistisks.

GAILIS

Pozitīvās īpašības: kolorīts, radošs, drosmīgs, sirsnīgs,

aizraujošs, bezbailīgs, labvēlīgs, ļoti izturīgs.

Negatīvās īpašības: lielīgs, dzēlīgs, pašpārliecināts, bravūrīgs.

ČŪSKA

Pozitīvās īpašības: gudrs, savaldīgs, maigs, apveltīts ar

intuīciju, harismātisks, atturīgs, elegants, izpalīdzīgs, apcerīgs. Negatīvās īpašības: greizsirdīgs, uzmācīgs, slinks, negodīgs, skops, valdonīgs, nelaipns.

VĒRSIS

Pozitīvās īpašības: apveltīts ar pienākuma izjūtu, lojāls, akurāts, praktisks, uzticības cienīgs, pašpaļāvīgs, vienkāršs. Negatīvās īpašības: gauss, tradicionāls, autoritārs, primitīvs, stūrgalvīgs, iedomīgs.

TESTS "VAI TU PROTI VALDĪT PĀR SAVĀM JŪTĀM?"

Vai tu/vai tev

1)    dusmojies bez jebkāda iemesla;

2)    kontrolē savas emocijas;

3)    reizēm izpļāpā to, ko nemaz negribēji teikt;

4)    esi samērā līdzsvarots;

5)    patīk skatīties melodrāmas;

6)    nekad nav krasu garastāvokļa svārstību;

7)    domā, ka tevi ietekmē līdzcilvēku noskaņojums;

8)    uzskati, ka skumji stāsti ir mazliet garlaicīgi;

9)    viegli atpazīsti savas emocijas;

10)    parasti saglabā mieru negaidītās vai satraucošās situācijās;

11)    pārdzīvo savādas izjūtas, kas tevi sasaista;

12)    reti satraucies negaidītu jūtu uzplūdā;

13)    esi konstatējis, ka reizēm jūtas ir stiprākas par saprātu;

14) bez grūtībām kontrolē savas izjūtas;

15) dažkārt jūti, ka tevi pārņem vārdos neizsakāmas izjūtas;

16) patīk analizēt mākslas darbu, lai saprastu tā jēgu;

17) atzīsti par labām gleznas, kuras citi pat uzskata par vājām;

18) neuzticies savām slēptākajām jūtām;

19) domā, ka jūtas tevi paverdzina;

20) uzskati, ka pārmērīga ļaušanās jūtām liecina par vāju raksturu?

Raksturojums

Apstiprinošas atbildes uz vairāk nekā septiņiem jautājumiem ar nepāra skaitļa numuru un noliedzošas atbildes uz vairāk nekā septiņiem jautājumiem ar pāra skaitļa numuru liecina, ka tu viegli ļaujies emocijām. Pretējas atbildes uz minētajiem jautājumiem norāda, ka cilvēks sliecas valdīt pār savām emocijām.

TESTS "VAI TU LABI IZPROTI SAVAS EMOCIJAS?"

Vai tu/vai tev

1)    noteikta veida mūzika izraisa nevaldāmas asaras;

2)    izjūti, ka tevi ietekmē bēdīgi stāsti;

3)    ļaujies emocionālām reakcijām;

4)    patīk būt sentimentālam;

5)    sagādā prieku citu personu jūtu izplūdumi;

6)    patīk paust savas jūtas citiem cilvēkiem;

7)    jūties bezpalīdzīgs un nomākts bez jebkāda iemesla;

8)    raudi, skatoties kinofilmas;

9)    emocionālu saviļņojumu vērtē augstāk par prieku;

10) bieži izjūti iracionālas vēlmes;

11) nojaut, ka tevi uzskata par savādnieku, un tomēr nezini, kāpēc;

12) raudi, ja kāds tevi dziļi aizkustina;

13) vairāk tiecies būt jūtu, nevis prāta cilvēks;

14) drīzāk uzticies savai nojautai par kādu personu, nevis izcilām rekomendācijām un CV;

15) jūti, ka iracionālas bailes var ietekmēt tavu dzīvi;

16) uzskati, ka sirds ir labāks padomdevējs nekā prāts;

17) apzinies, ka reizēm esi pārmērīgi sentimentāls un romantisks;

18) aptver, ka tevi sarūgtina maznozīmīgi atgadījumi;

19) bieži izjūti nervozitāti, pat ja nav tiešu apdraudējumu;

20) ļoti nepatīk plānot nākotni?

Raksturojums

Apstiprinošas atbildes uz vairāk nekā 12 jautājumiem liecina, ka tu labi izproti savas jūtas un emocijas. Ja šis skaitlis pārsniedz 16, tad tu noteikti esi emocionālāks nekā vairums cilvēku.

Noliedzošas atbildes uz vairāk nekā 11 jautājumiem liecina, ka tu esi drīzāk racionāls nekā emocionāls cilvēks. Ja šis skaitlis pārsniedz 15, tad tev var būt grūti izprast savas emocijas.

TESTS "VAI TU ESI JAUTRS CILVĒKS?"

Vai tu/vai tev

1)   bieži no rīta mosties nomākts bez jebkāda iemesla;

2)    piekrīti Viljamam Bleikam, ka "enerģija ir prieks";

3)    reizēm domā, ka dzīve ir tevi piekrāpusi;

4)    sāc dejot, kolīdz dzirdi tīkamu mūziku;

5)    noguruma brīžos parasti kļūsti nopietns;

6)    lielākoties patīk tas, ar ko nodarbojies;

7)    bieži jūties kā bez spēka;

8)    smejies situācijās, kas citiem nešķiet smieklīgas;

9)   jūties aizkaitināts, kad citi uzstāj, lai tu izklaidējies;

10)   bieži jūti, kā tevī mutuļo enerģija; 1 1) reizēm zemu vērtē savu dzīvi;

12)  centies apspiest smieklus, kad cilvēki nopietni uztver sīkumus;

13)  dažreiz nespēj paciest dzīvespriecīgu un skaļu draugu klātbūtni;

14)  nedomājot pēkšņi sāc dziedāt;

15)  reizēm neraizējies, kas ar tevi notiks;

16)  parasti jūties možs un enerģijas pārpilns;

17)  šķiet, ka citiem vienmēr veicas;

18)  vienkārši baudi dzīvi, neraizējoties par nākotni;

19)  neatceries, kad pēdējo reizi juties sajūsmināts;

20)  jūties pateicīgs, ka esi dzīvs?

Raksturojums

Apstiprinošas atbildes uz astoņiem vai vairāk nepāra skaitļa jautājumiem liecina par tava smadzeņu mandeļveida ķermeņa pārmērīgu aktivitāti.

Apstiprinošas atbildes uz astoņiem vai vairāk pāra skaitļa jautājumiem liecina, ka tu vari būt jautrs cilvēks un tavs dopamīna [2] līmenis pārsniedz vidējo.

TESTS "KAS RAKSTURO TAVU DOPAMĪNA BĒGUMU UN PAISUMU?"

Atpazīsti izjūtas, kas tevi pārņem īsta vai iedomāta stresa brīžos. Padomā, kuri no minētajiem stāvokļiem tev ir visraksturīgākie. Ja izvēlēto stāvokļu skaits vienā grupā par trim vai vairāk pārsniedz stāvokļu skaitu otrā grupā, tad tevi, visticamāk, spēcīgi ietekmē dopamīna aktivitāte (paisums un bēgums).

Bēgums

Bezjēdzības izjūta Letarģija

Drūmas bezspēcības izjūta Nomāktība un ciešanas Sociāla atstumtība

Koncentrēšanās un uzmanības trūkums Alkas piepildīt iekšējo tukšumu Grūtības uzņemties iniciatīvu Ķermeņa trīsas un drūms noskaņojums Nejutīgums un bezcerība Iekšējs sastingums un enerģijas trūkums

Paisums

Pārliecība par dzīves jēgu

Nevaldāms darbīgums

Nemierīgums

Halucinācijas

Paranoja

Satraukums

Pārmērīga sajūsma

Eiforiskas izjūtas, kas ilgi neturpinās

I'.u spīlēšanas mānija Apmierinājuma izjūta l nerģiska vēlme darboties

TESTS "VAI TEVI VAJĀ FOBIJAS?"

Atzīmē ar krustiņu savas lielākās bailes, kas rada bažas, uzturoties sabiedrībā. Dažas no tām var patiesi pārtapt fobijās, tomēr lu sapratīsi, ka daudzām bailēm nav gandrīz nekāda racionāla pamata un tās nerada reālus draudus tavai veselībai. Daži no mums baidās no sava priekšnieka, citi kautrējas teikt publisku runu vai uzaicināt kādu uz satikšanos.

Turpmākajās lappusēs izvērtē savas bailes fizioloģiskā aspektā un mēģini atcerēties secinājumus, kad atkal nonāksi baiļu vai Tobiju varā. Iespējams, tu nespēsi kontrolēt stingri noteiktus apstākļus, tomēr baiļu varbūtējo cēloņu izpratne un atziņa, ka nepieciešams ļaut tām īstenoties, reāli samazina stresa līmeni un smadzeņu mandeļveida ķermeņa pārmērīgu aktivitāti. Bailes no bailēm simtkārt palielina nepatīkamās izjūtas.

BAILES UN FOBIJAS

Raksturojums

Ja vairums atbilžu ir kreisajā slejā, tad var secināt, ka parasti tu esi mierīgs un bezrūpīgs. Ja vidējā slejā ir 15 vai vairāk atbilžu, tad tu esi tāds pats kā vairums no mums.

Ja atbilžu skaits labās puses slejā pārsniedz 10, tad labākā stratēģija ir vispirms nomierināties un pēc tam mēģināt izprast fobiju darbību. Tev ir nepieciešams godīgi pieņemt savas bailes, relaksēties un nezaudēt humora izjūtu.

TESTS "VAI TU ESI LĪDZSVAROTS CILVĒKS?"

Atbildi uz visiem jautājumiem!

Vai tu/vai tev

1)    reizēm jūties vainīgs par notiekošo;

2)    parasti saglabā mieru un neļaujies satraukumam;

3)    jūti, ka nespēj pildīt uzdevumus tikpat labi kā pārējie;

4)    jūties spēcīgs un slimību nemocīts;

5)    reizēm domā, ka esi neveiksminieks;

6)    gandrīz vienmēr jūties līksms un laimīgs;

7)    šķiet, ka galvassāpes tevi moka biežāk nekā tavus draugus;

8)    jūti, ka tevi ietekmē citu cilvēku teiktais;

9)    bieži vēlies būt cits cilvēks;

10)   bieži atvainojies par neērtībām, kas nav radušās tavas vainas dēļ;

11)   vēlies, kaut būtu piedzimis "ar sudraba karoti mutē";

12)   raizējies par iespējamu saslimšanu vai inficēšanos;

13)   domā, ka citi vēlas tevi nosodīt;

14)   jūti, ka esi vieglāk satraucams nekā vairums tavu paziņu;

15)   uzskati, ka esi grūtāk sasmīdināms nekā daudzi citi cilvēki;

16)   izvairies no fotografēšanās;

17)   jūti, ka nespēj viegli atslābināties sēžot vai atguļoties;

18)   tevi gaužām sadusmo citu cilvēku netaisna kritika;

19)   jūties tā, it kā dzīve tevi būtu mazliet piekrāpusi;

20)   ievēro zināmus rituālus un paradumus, no kuriem nevēlētos atteikties;

21)   šķiet, ka citi cilvēki tevi izmanto;

22)   lasi horoskopus vai grāmatas, lai iegūtu ieteikumus labākai dzīvei;

23)   ir saraustīts miegs;

24)   lielākoties jūties mierīgs un apmierināts ar savu nodarbošanos;

25)   raksturo sevi kā īstu perfekcionistu;

26)   uzskati, ka tev ir grūti saprast, kādi noteikumi jāievēro šajā strauji mainīgajā pasaulē;

27)   glabā daudzas nederīgas vai pat salūzušas lietas vienkārši "katram gadījumam";

28)   jūti, ka tevi neapmierina līdzšinējais veikums dzīvē;

29)   izjūti kaunu par dažām lietām, ko esi darījis;

30)   jūti, ka tevi viegli izbiedē kādas personas pēkšņa parādīšanās vai negaidīts troksnis?

Raksturojums

Apstiprinošas atbildes uz mazāk nekā 10 jautājumiem liecina, ka tev, visticamāk, ir nosvērts raksturs.

Apstiprinošas atbildes uz vairāk nekā 20 jautājumiem liecina, ka tu esi introspektīvs un, iespējams, melanholisks un tev ir nosliece uz nelīdzsvarotu attieksmi un izturēšanos. Tomēr ņem vērā, ka vairums cilvēku uz šiem jautājumiem biežāk atbild apstiprinoši nekā noliedzoši.

TESTS "KA TU SADZĪVO AR EMOCIONĀLO STRESU?"

Atbildi uz šiem jautājumiem nekavejoties, bez liekām pārdomām!

1.  Vai aizrautības mirkļos tava elpošana mainās? A) Ļoti reti; B) reizēm; C) parasti.

2.   Ko citi saskata tavā sejā, ja esi noraizējies?

A) Tevi tas neietekmē; B) tu nobāli un nedaudz saspringsti; C) tu kļūsti bāls kā krīts un ļoti saspringts.

3.   Kā tu reaģē riska situācijā?

A)  Jūti kņudoņu vēderā, sāc trīcēt un pastiprināti svīst;

B)   tev vērojama vismaz viena no iepriekšējā punktā minētajām parādībām; C) tev reti vērojama kāda no šīm parādībām.

4.   Kā tu reaģē salīdzinājumā ar citiem cilvēkiem? A) Ļoti strauji; B) vidēji ātri; C) lēni.

5.   Kāds ir tavs pulss, gaidot svarīgu tikšanos, interviju vai randiņu?

A) Mazliet ātrāks nekā parasti; B) tuvs normai; C) paātrināts, un spēcīgi sitas sirds.

6.   Kā tu izturies, gaidot, līdz tava draudzene saposīsies, ja varat nokavēt vilcienu?

A)    Nemitīgi atgādini, cik rāda pulkstenis, kļūsti nervozs un nevari nosēdēt uz vietas, iesēdies mašīnā un iedarbini motoru;

B)    pasaki draudzenei, ka nokavēsit vilcienu, un paliec viņas tuvumā, lai pārliecinātos, ka viņa pasteidzas; C) tikai vienreiz pasaki, ka jūs varat nokavēt, ja draudzene nepasteigsies, un turpini gaidīt automašīnā?

7.   Vai tu saslimsti pirms nozīmīgiem pasākumiem, piemēram, ceļojuma ar lidmašīnu vai publiskas uzstāšanās?

A) Gandrīz vienmēr; B) nekad; C) ļoti reti.

8.   Kā tu izturies, ja esi iedziļinājies darbā, bet kāds tevi pēkšņi iztraucē?

A) Gandrīz nemaz nereaģē; B) lec vai no ādas ārā, un tava sirds mežonīgi dauzās; C) uz mirkli pievērsies traucētājam, bet drīz vien atgriezies pie savas nodarbošanās.

9.   Kā tu rīkojies, ja tevi pamodina savāds troksnis?

A) Nekavējoties celies augšā, pilnībā izprotot situāciju, un esi gatavs rīkoties; B) tu atmosties pēc ilgāka laika un tikai vēlāk apzinies notiekošo; C) tu pamosties, bet tev ir vajadzīgs pāris sekunžu, lai apjēgtu, kur atrodies un kas notiek.

10.  Kā tu izturies, ja stundu gaidi, lai saņemtu, iespējams, sliktas ziņas no ārsta?

A)     Esi mazliet uztraucies, tomēr mierīgs saprāta robežās;

B)   esi uztraucies, sākumā mazliet, bet, laikam ritot, arvien vairāk; C) krīti panikā.

11.  Kas redzams tavā sejā, kad tu dusmojies uz autovadītāju, kurš uzvedas muļķīgi un apdraud satiksmi?

A) Ta koši piesarkst, un vaigi kvēlo; B) seja viegli pietvīkst;

C)   sejā nav vērojamas izmaiņas.

12.  Kā tu ievēroji norādījumu testa sākumā?

A)    Bez vilcināšanās centies atbildēt uz jautājumiem, cik vien ātri iespējams;

B)   brīnījies, kāpēc šos jautājumus uzskata par svarīgiem;

C)   vispār neņēmi to vērā.

A = 0, B = 1,C = 2

1.  A0, Bl, C2

2.   A0, Bl, C2

3.   A3, Bl, C0

4.   A2, Bl, C0

5.   AI, B0, C2

6.   A2, Bl, C0

7.   A2, B0, Cl

8.  A0, B2, Cl

9.   A2, B0, Cl

10.  A0, Bl, C2

11.  A2, Bl, C0

12.  A2, Bl, C0

Raksturojums

Ja esi ieguvis 15-24 punktus, tas nozīmē, ka tu būtu izdzīvojis kā cilts virsaitis pirms 35 000 gadu, taču pašreiz, iespējams, gandrīz nepārtraukti izjūti trauksmi.

Ja esi ieguvis 7-14 punktus, tad tu mūsdienu stresa apstākļos reaģē visnotaļ normāli un racionāli.

Ja esi ieguvis 6 punktus vai mazāk, tad esi lieliski pielāgojies dzīvei modernajā pasaulē un spētu veiksmīgi strādāt Ņujorkā, Londonā, Mehiko vai Singapūrā.

TESTS "VAI TU ESI OPTIMISTS?" Vai tu/vai tev

1)   par puspudeli lieliska vīna saki, ka tā ir līdz pusei pilna, nevis pustukša;

2)    patīk regulāri spēlēt azartspēles;

3)    patīk sapņot par iespējām, ja tu laimētu loterijā;

4)    atvaļinājumā dodies ceļojumā, iepriekš nerezervējot viesnīcas numuru;

5)    tava devīze ir tērēt šodien, jo rītdiena var arī nepienākt;

6)    ļoti rūpīgi aizslēdz ārdurvis pirms gulētiešanas;

7)    apzinies, ka raugies uz pasauli caur "rozā brillēm";

8)    patīk pārsteigumi;

9)    uzskati, ka vairums cilvēku ir godīgi;

10)vienmēr kaut ko gaidi no nākotnes;

11)zini, ka reizēm tev veicas;

12)no rīta pamostoties, nekad nedomā, ka nav vērts celties no gultas;

13)nekad neraizējies, ka transports varētu kavēties un tu varētu nokavēt tikšanos;

14) nekad nepūlies ņemt līdzi liekas drēbes "katram gadījumam";

15) jūties pārsteigts, ja gadās kavēklis un viss nerit saskaņā ar plānu;

16) jūties apmierināts, ja notiek kaut kas negaidīts;

17) uzskati, ka situācijas tikai retumis šķiet bezcerīgas;

18) nākotne šķiet vilinoša;

19) neraizējies, ka reiz pienāks vecums;

20) nojaut, ka pasaule par tevi parūpēsies?

Raksturojums

Apstiprinošas atbildes uz vairāk nekā 10 jautājumiem liecina, ka tu līdzinies vairumam cilvēku. Atbilde "jā" uz vairāk nekā 16 jautājumiem norāda, ka tu esi īsts optimists. Atbilde "nē" uz vairāk nekā 16 jautājumiem rāda, ka tev vajadzētu rūpīgi pārdomāt sava pesimisma iemeslus un arī iespējas mainīt savu attieksmi.

TESTS "VAI TEVI NOMĀC VAINAS APZIŅA?"

Vai tu/vai tev

1)   aptver, ka daudzus dzīves gadus esi pavadījis, darot lietas, kas tev nemaz nepatīk;

2)    nīsti savu tagadējo nodarbošanos;

3)   jūties slikti, pametot nelaimē citus cilvēkus;

4)    raizējies, ko citi ļaudis domā par tavu rīcību;

5)    izvairies darīt to, kas varētu uztraukt vai apbēdinat tavus draugus;

6)    ir grūti brīvdienās nogulēt līdz pusdienai, pat ja nav nekā steidzama, ko darīt;

7)    pavadi laiku veikalā, pielaikojot drānas, un tad jūties nelāgi, ja neesi neko nopircis;

8)    sūti apsveikuma kartītes dzimšanas dienā cilvēkiem, kuri tev tā īsti nemaz nepatīk;

9)    jūties sarūgtināts, ja kāds tevi negaidīti pārsteidz intīmā, privātā nodarbē;

10)  izvēlies valkāt apģērbu, kas patīk citiem;

11)  jūties slikti, atceroties brīžus, kad esi bijis rupjš vai nevērīgs;

12)  atskārt, ka atvainojies par to, kas nav noticis tavas vainas dēļ;

13)  atvainojies, ja kāds tev uzkāpj uz kājas;

14)  jūties piekrāpis savus vecākus, jo neesi attaisnojis viņu cerības;

15)  piekriti uzskatam par "iedzimto grēku" tu esi dzimis grēcinieks, kuru nepieciešams atpestīt no grēkiem;

16)  uzskati, ka visiem ir nepieciešama zināma sociāla vai reliģiska kontrole pār dabiskajiem instinktiem;

17)  domā, ka Romas katoļi rīkojas pareizi, regulāri izsūdzot savus grēkus;

18)  izjūti, ka citi cilvēki kopumā nosoda tavas personiskās īpašības vai uzvedību;

19)  tici, ka esi pelnījis sodu par pagātnes grēkiem;

20)  bieži izlūdzies Dievam piedošanu?

Raksturojums

Apstiprinošas atbildes uz 16 vai vairāk jautājumiem nešaubīgi liecina, ka dažreiz kāds tevi un tavus emocionālos centrus

"ieprogrammē" izjust vainas apziņu.

4-6 apstiprinošas atbildes liecina par veselīgu sirdsapziņu.

Ja tu atbildi ar "jā" uz trim vai mazāk jautājumiem, tad esi vai

nu apskaidrotais, vai psihopāts!

TESTS "VAI TU TERE NAUDU APDOMĪGI?

Vai tu/vai tev

1)   domā, ka nav prātīgi aizņemties naudu no draugiem;

2)    iekrāj "nebaltai dienai";

3)    apzinies, ka draugi tevi reizēm uzskata par sīkstuli;

4)    raizējies, ja esi kādam parādā;

5)    domā, ka lielāko daļu laimētas naudas atvēlētu ieguldījumiem;

6)    vienmēr rūpīgi izlasi bankas konta izrakstu;

7)    uzskati, ka laikus ir nepieciešams veikt ieguldījumus pensijas fondā;

8)    domā, ka pirkumi uz nomaksu ir riskanti;

9)    rūpējies, lai tavā rīcībā būtu slepeni ietaupījumi;

10)  gādā par pienācīgu apdrošināšanu;

11)  neciet rēķinu maksāšanu vairāk nekā jebkurš cits paziņa;

12)  nelabprāt aizdod naudu citiem;

13)  parasti precīzi zini, cik daudz naudas ir tavā rīcībā;

14)  spēj sevi kontrolēt;

15)  vēlies reizēm "atlaist grožus" un uzvesties vieglprātīgi, tomēr to nedari;

16)  piemīt tieksme glabāt nevajadzīgas lietas;

17)  jūti nepārvaramu dziņu krāt noteiktas lietas;

18)  saproti, ka draugi un partneri reizēm tevi uzskata par mantkārīgu;

19)  neciet domu par nepieciešamību tikt vaļā no vecās automašīnas;

20)  apzinies, ka citi tevi uzskata par konservatīvu un stūrgalvīgu?

Raksturojums

Apstiprinošas atbildes uz mazāk nekā sešiem jautājumiem liecina, ka tu esi diezgan bezrūpīgs. Apstiprinošas atbildes uz 16 vai vairāk jautājumiem apliecina tavu pieķeršanos lietām un, iespējams, spēcīgu vēlmi kontrolēt notikumu gaitu. Tev ir ļoti grūti atlaist grožus vaļīgāk un ļauties mazām trakulībām. Un, iespējams, tev patīk zelts! Apstiprinošas atbildes uz vairāk nekā 6, bet mazāk nekā 16 jautājumiem liecina, ka tu veiksmīgi sabalansē abas galējības.

TESTS "CIK ROMANTISKS TU ESI?"

Vai tu/vai tev

1)   tici, ka pastāv dvēseļu radniecība;

2)    tici mīlestībai no pirmā acu uzmetiena;

3)    centies savaldīt asaras vai jūti kamolu kaklā, kad skaties sentimentālu kinofilmu;

4)    nēsā līdzi sava iemīļotā fotogrāfiju;

5)    sapņo par garām brīvdienām nedēļas nogalē kopā ar iemīļoto klusā viesnīcā, kur pasniedz vakariņas sveču gaismā;

6)    zini sava iemīļotā acu krāsu;

7)    atceries jūsu pirmās tikšanās datumu un laiku;

8)    slepenā vietā glabā sava mīļākā vēstules;

9)    veido fotoalbumu;

10) patīk pirkt vai saņemt ziedus;

11) atceries savu pirmo skūpstu;

12) esi sajūsmināts, ja tavs partneris atceras iepazīšanās gadadienu;

13) patīk lasīt romānus ar fantastikas iezīmēm;

14) patīk grāmatas, kurās jaušama spēcīga nostalģija;

I r >) reizēm dod priekšroku romantiskiem sapņiem, nevis īstenībai;

16) glabā lietas, kas atsauc atmiņā laimes brīžus; I 7) dod priekšroku daiļliteratūrai, nevis dokumentālai prozai;

18)patīk lasīt par bruņinieku laikiem;

19)   parakstītos zem devīzes "sirds gudrāka par prātu"; .'()) uzskati, ka sievietes ir emocionālākas nekā vīrieši?

Raksturojums

Apstiprinošas atbildes uz pieciem vai mazāk jautājumiem lie(ina, ka tavā dzīvē noteicošā loma ir prātam, nevis sirdij.

Pozitīvas atbildes uz 6-9 jautājumiem ir labs rādītājs vīriešiem, bet zemāks par vidējo sievietēm. Pozitīvas atbildes uz 10-20 jaui.ijumiem liecina, ka tu esi neglābjams romantiķis.

I ESTS "CIK JUTEKLISKS TU ESI?"

Vai tu/vai tev

1)  uzskati par nepieņemamu seksu bez mīlestības;

2)    esi apmierināts ar savu dzimumdzīvi;

3)    tikai retumis domā par seksu;

4)    zini, ka seksuālu uzbudinājumu vari pārdzīvot jebkurā vietā;

5)    apzinies, ka tev nekad nav bijušas seksuālas problēmas;

6)    biežāk domā par seksu nekā vairums cilvēku;

7)    tevi daudz nemulsina netradicionāls sekss;

8)    bieži izjūti seksuālas vēlmes;

9)    reti nervozē pretējā dzimuma cilvēku sabiedrībā;

10)reti uztraucies par seksuāliem jautājumiem;

11)uztrauc izjūta, ka reizēm pazemo savu partneri;

12)domā, ka nekad nespētu būt naidīgi noskaņots pret savu partneri;

13)   doma par partnera pēršanu riebjas;

14)   uzskati seksu par ļoti svarīgu dzīves sastāvdaļu;

15) nepatīk būt rupjam, agresīvam vai vardarbīgam pret savu partneri;

16)   uzskati kailumu par dabisku un skaistu;

17) domā, ka maigums dzimumattiecībās ir svarīgāks par mežonīgas baudas izjūtām;

18) seksuālajās rotaļās drīzāk pieskaņojies partnera ritmam nekā centies dominēt;

19) labāk patīk apjaust katru mīlēšanās brīdi nekā iegrimt bezapziņā;

20) patīk veidot attiecības ar vienu personu, nevis bezrūpīgi mainīt partnerus?

Raksturojums

Apstiprinošas atbildes uz vairāk nekā 10 jautājumiem liecina, ka tev piemīt dabiska pozitīva attieksme pret veselīgu seksu. Apstiprinošas atbildes uz vairāk nekā 14 jautājumiem parāda, ka tev nepiemīt agresija un, visticamāk, tu esi sieviete.

Noliedzošas atbildes uz vairāk nekā 10 jautājumiem liecina par izteikti vīrišķīgu tendenci uz pašpārliecinātību. Tā saistīta ar mandeļveida ķermeņa aktivitāti.

TESTS "CIK SPILGTA IR TAVA IZTĒLE?" Vai tu/vai tev

1)   reizēm šķiet, ka kāds tev tūlīt piezvanīs, pirms tas notiek;

2)    dažreiz jūti, ka kāds par tevi domā;

3)    tici, ka dažiem cilvēkiem piemīt spēja izstarot enerģiju;

4)    kādreiz esi pieredzējis kaut ko brīnumainu;

5)    apzinies, ka tev piemīt spējas dziedināt;

6)    tici dzīvei pēc nāves;

7)   vari atsaukt atmiņā brīžus, kad tev šķita, ka tava dvēsele atstāj ķermeni;

8)    tici, ka pastāv astrālais ķermenis;

9)    piedzīvo negaidītas vīzijas par citiem cilvēkiem;

10)  piemīt spēja redzēt cilvēku auras vai nimbus; I I) augstāk vērtē iztēli nekā visu pārējo;

12)  ikdienišķo pasauli uzskati par mazliet garlaicīgu;

13)   reizēm redzi pasauli psihedēliskās [3] krāsās;

14)   tici, ka daži cilvēki ir garīgu vēstījumu nesēji;

15)   atminies dйjа vu [4] pārdzīvojumus;

16)   uzticies savai intuīcijai;

17)  atceries, ka esi bijis vai tev ir izlicies, ka esi bijis hipnotizēts;

18)  tici, ka pastāv "sestais prāts";

19)  vienmēr izgaršo krāsu, sasmaržo skaņu vai redzi garšu;

20)    dod priekšroku fantastikai, nevis dokumentālajai prozai?

Raksturojums

Jautājumi ir acīmredzami provokatīvi, tomēr, ja tu esi apstiprinoši atbildējis uz 15 vai vairāk jautājumiem, tad tev, visticamāk, ir attīstīta intuīcija un spilgta iztēle.

Noliedzošas atbildes uz 13 vai vairāk jautājumiem liecina, ka tu neuzticies savai iztēlei un dod priekšroku pragmatiskai attieksmei pret dzīves norisēm.

TESTS "VAI TU ĻAUJIES EMOCIJU IETEKMEI?"

Vai tu/vai tev

1)   domā, ka citi tevi uzskata par ļoti emocionālu;

2)    jūti, ka tevi pārņem neizskaidrojams prieks, ieraugot kādu cilvēku;

3)    bieži domā par mīlestību vai mīļāko;

4)    reizēm sāc raudāt, nezinot, vai esi laimīgs vai bēdīgs;

5)   jūti, ka tūlīt ļausi vaļu emocijām;

6)    šķiet, ka tu pārdzīvo sakāpinātas emocijas biežāk nekā citi;

7)    ir grūti pārtraukt mīlas sakaru;

8)    reizēm konstatē, ka nespēj domāt saprātīgi;

9)    jūti lielu saviļņojumu, redzot vārdos neizsakāmu skaistumu;

10)  bieži konstatē, ka esi iemīlējies;

11)  patiesi vēlies izprast savas domas un jūtas;

12)  patīk apspriest savas izjūtas ar īstu draugu;

13)  jūties bezpalīdzīgs, cenšoties aprakstīt savas jūtas;

14)  izjūti pēkšņas atklāsmes un prātā iešaujas negaidītas domas;

15)  patīk klusi sēdēt un baudīt pārdomas;

16)  jūti, ka vairums cilvēku bīstas no savām emocijām;

17)  bieži jūti pārmērīgu satraukumu;

18)  ir nepieciešama kāda vienkārša fiziska nodarbe, lai atbrīvotos no emocionālās spriedzes;

19)  jūties vienlaikus laimīgs un skumjš;

20)  secini, ka pārāk jūtīgi reaģē uz citu cilvēku noskaņojumu?

Raksturojums

Apstiprinošas atbildes uz vairāk nekā 15 jautājumiem gandrīz noteikti liecina, ka tu "domā" ar jūtām. Noliedzošas atbildes uz 15 vai vairāk jautājumiem liecina, ka tu, visticamāk, neļaujies jūtu ietekmei.

i lists "vai tu dari to, kas tev l'adodas vislabāk?"

Izvēlies tās dotības, kas visvairāk atbilst tavām spējām, un pārbaudi, vai esi izvēlējies piemērotu nodarbošanos.

Verbāla vai skaitliska domāšana

Spēja vadīt cilvēkus un sniegt pārskatus vecākie administratori, organizāciju līderi, ekonomisti, menedžeri.

Perceptuāla un verbāla domāšana

Spēja domāt teorētiski dabaszinātnieki, ekobiologi, ekologi, dziesmu tekstu autori.

Verbāla un telpiska domāšana

Spēja raksturot vārdiem trīsdimensionālas parādības un telpiski atainot verbālus jēdzienus fotožurnālisti, mākslinieciskie vadītāji, filmu režisori, kino un TV operatori, dizaina konsultanti, izdevēji, multimediju nozares vadītāji.

Analītiska un verbāla domāšana

Spēja analizēt vārdos filozofi, psihologi, advokāti, konsultanti uzņēmumu vadības jomā, žurnālisti zinātnes jautājumos, kritiķi, zinātnisku izdevumu redaktori.

Skaitliska un perceptuāla domāšana

Spēja domāt par parādību pasauli fundamentāli oriģinālos veidos zinātnieki matemātiķi, teorētiskās fizikas speciālisti, ķīmiķi, astronomi, mūziķi.

Skaitliska un tehniska domāšana

Spēja domāt praktiski, arī skaitliskā izteiksmē lietišķo zinātņu darbinieki, tehniķi, darbarīku ražotāji, būvinženieri, dizaina inženieri.

Skaitliska un telpiska domāšana

Spēja vizualizēt trīsdimensionālas parādības skaitliskā izteiksmē mērnieki, arhitekti, konstruktori, informāciju tehnologi, datorgrafikas programmētāji, 3D modelētāji.

Skaitliska un analītiska domāšana

Spēja domāt analītiski, arī skaitliskā izteiksmē statistiķi, brokeri, sistēmu analītiķi, mūziķi-metodiķi.

Perceptuāla un telpiska domāšana

Spēja domāt telpiski, hronoloģiski un pārskatāmi konstruktori un kinētisku skulptūru veidotāji, psihometrijas speciālisti, mākslinieki, zinātnisku atklājumu ilustratori, "telpiskie" mūziķi [5] , sinestētikas speciālisti [6] .

Perceptuāla un tehniska domāšana

Spēja īstenot teoriju praksē izgudrotāji, tehniķi-laboranti, inženieri, lietišķās mākslas un zinātnes darbinieki.

Perceptuāla un analītiska domāšana

Spēja domāt kritiski un abstrakti teorētisko zinātņu speciālisti, filozofi un cilvēki, kas izprot parādību cēloņsakarības.

Telpiska un tehniska domāšana

Spēja vizualizēt trīsdimensionālas parādības praktiskā jomā modelētāji, galdniecības speciālisti, būvnieki, iespiedēji, elektroinženieri, rasētāji, skaņu ierakstu speciālisti.

telpiska un perceptuāla domašana

Spēja vizualizēt trīsdimensionālas parādības abstraktā un teorētiskā izteiksmē 3D dizaineri, tēlnieki, gleznotāji, mūziķi, Npcdālisti lidaparāta vadīšanā, multimediju nozares vadītāji.

telpiska un analītiska domāšana

Spēja vizualizēt un analizēt pārskatus un trīsdimensionālas parādības grafiķi programmētāji, 3D modelētāji, ekonomisti, tlaiorgrafikas speciālisti, elektroinženieri, būvinženieri.

Tehniska un analītiska domāšana

Spēja domāt praktiski un vienlaikus analītiski informācijas tehnologi, kvalitātes kontroles speciālisti, programmētāji, celtniecības konsultanti, mehānikas inženieri, mehāniķi.

tests "vai tu domā kā vīrietis vai sieviete?"

VĪRIŠĶĀS SMADZENES

Uzaicināti domāt par kaut ko emocionālu, vīrieši ģenerē nelielu aktivitāti emocionālajos centros. Salīdzinot abus dzimumus, pētnieki secina, ka vidusmēra vīrieši

1)  uzrāda labākas sekmes matemātiskajā domāšanā, bet ne tik labas reālu aprēķinu veikšanā;

2)   ir prasmīgāki telpisko figūru uzdevumos;

3)   prot labāk saskatīt figūru, kas veidota tā, lai būtu grūti atšķirama no fona;

4)   veiksmīgāk maina prātā priekšmetu secību;

5)   precīzāk trāpa mērķī;

6)   vieglāk pamana atsevišķas formas sarežģītos rakstos;

7)   ātrāk analizē datu plūsmu;

8)   labāk izprot objektus fiziskās cēloņsakarības jēdzienos.

SIEVIŠĶĀS SMADZENES

Sievietes, domājot par kaut ko emocionālu, ģenerē daudz lielāku aktivitāti emocionālajos centros. Salīdzinot abus dzimumus, pētnieki secina, ka vidusmēra sievietes

1)    ir līdzjūtīgākas, aktīvāk sadarbojas un spēj labāk izprast citu cilvēku uzvedību;

2)    labāk nekā vīrieši ir attīstījušas valodu prasmes, uzrāda labākas sekmes rakstībā un dziļāk izprot atsevišķas nianses;

3)    prasmīgāk saskaņo atsevišķus priekšmetus;

4)    sekmīgāk ģenerē idejas, īpaši verbālā formā;

5)    ātrāk izpilda uzdevumus, kuros jāsameklē līdzīgi objekti;

6)    veiklāk atrod zīmējumā trūkstošās figūras;

7)    labāk veic matemātiskus aprēķinus;

8)    daudz prasmīgāk darina smalkus rokdarbus.

TESTS "KĀDS TU ESI DARBINIEKS?"

Gadu gaitā ir izstrādāti daudzi TIPOLOĢIJAS un uzvedības noteikšanas testi, kas palīdz uzņēmumu vadītājiem vērtēt savus darbiniekus. Lielākā daļa testu nosaka stratēģijas, ko cilvēki izmanto ikdienas saskarsmē ar uzņēmumu vadību, klientiem un citiem darbiniekiem.

Šie uzvedības modeļi ir kļuvuši tik ierasti, ka, visticamāk, izpaudīsies stresa situācijās un negatīvu saspīlējumu brīžos.

Turpmāk dotais standarta tests sastāv no četrām jautājumu grupām, kas atbilst noteiktiem uzvedības modeļiem, bet ietver jauninājumus šādos aspektos: piekāpība/valdonīgums un atturība/komunikabilitāte.

Turpmākie jautājumi raksturo šo četru tipu cilvēku savstarpējas attiecības. Atbildes uz šiem jautājumiem parāda, kāds tu vari būt.

VADĪTĀJS

Vai tu/vai tev

1)  vislabāk jūties, pieņemot lēmumus;

2)    grūtus lēmumus labāk pieņem vienatnē;

3)    ir grūti deleģēt atbildību;

4)    uz skarbu kritiku parasti atbildi ar pretuzbrukumu;

5)    patīk apzināties, ka tu visu kontrolē?

Vai tu apliecinātu, ka

6)    vari būt mazliet neiejūtīgs pret citiem;

7)    tev patīk sacensties un tu esi mērķtiecīgs;

8)    esi atjautīgs un labs stratēģis;

9)    esi pašpārliecināts;

10)citi uzskata, ka tu reizēm esi autokrātisks un varaskārs;

11)dod priekšroku tūlītējai rīcībai, nevis ilgiem apsvērumiem;

12)parasti brīvi izklāsti savus uzskatus?

PADOMDEVĒJS

Vai tu/vai tev

1)   piekāpies, ja kāds cenšas uztiept savus uzskatus;

2)    izvēlies strādāt komandā, nevis vienatnē;

3)    patīk atbalstīt kolēģus, lai sasniegtu kopīgu mērķi;

4)    patīk piedalīties projektā, kurā iesaistītas daudzas personas;

5)    apzinies, ka tev ir svarīgāks process, nevis mērķa sasniegšana?

Vai tu apgalvotu, ka

6)    tevi var raksturot kā komunikablu, tomēr nepretenciozu cii vēku;

7)    labprāt ieklausies citu cilvēku vārdos un tevi patiešām inte resē viņu teiktais;

8)    parasti dodies prom, ja tevi neievēro;

9)    piekāpies, ja tevi agresīvi izaicina;

10)  esi ļoti sabiedrisks;

11)  kolēģi tevi uzskata par labu sadarbības partneri;

12)  tev ir grūti īstenot nepopulārus lēmumus?

KRITIĶIS

Vai tu/vai tev

1)    uzskati, ka esi atturīgs saskarsmē ar citiem cilvēkiem;

2)    apzinies, ka galvenokārt esi orientēts uz domāšanu;

3)    parasti priekšroku dod darbam vienatnē;

4)    ja vien iespējams, izvairies no konfliktiem un strīdiem;

5)    ir grūti deleģēt atbildību?

Vai tu apgalvotu, ka

6)    lielākoties kontrolē sevi;

7)    parasti izvairies no konfrontācijas;

8)    tev ir spējas plānošanā un esi labs organizators;

9)    proti izvērtēt faktus un analizēt problēmas;

10)  esi labs klausītājs;

11)  samierinies, ja citi neieklausās tavos padomos;

12)  atkāpies, ja saņem noraidījumu?

I' (»MANDETAJS

V.ii tu/vai tev

1)   bieži kļūsti emocionāls saskarsmē ar citiem cilvēkiem;

2)    atklāti izrādi savas jūtas;

3)    patīk rīkoties neatkarīgi;

-1) bieži paļaujies uz intuīciju, pieņemot lēmumu; 5) sekmīgi risini sarežģītus jautājumus attiecībās ar citiem cilvēkiem?

Vai tu teiktu, ka

(i) vari būt diezgan pārliecinošs;

7)    tevi spēj aizraut projekti un idejas;

8)    esi godkārīgs;

9)    esi pašpārliecināts un nebaidies no konfrontācijas;

10)  dusmojies, ja neviens tevī neklausās;

11)   kļūsti agresīvs, saņemot izaicinājumu;

12)   ietiepīgi paliec pie sava, ja citi traucē īstenot tavus mērķus?

Apstiprinošas atbildes uz vairāk nekā 8 jautājumiem kādā no četrām grupām liecina, ka tu, visticamāk, atbilsti šim uzvedības lipam. Daudzi cilvēki sniedz pārsvarā pozitīvas atbildes vismaz divās jautājumu grupās un parasti atbilst vairākiem uzvedības tipiem. Šo jautājumu saturs tev ļaus ne tikai skaidrāk apzināties sava rakstura vispārīgās iezīmes, bet ari precīzāk novērtēt kolēģu uzvedību. Jauniegūtā informācija dos iespēju profesionāli izvērtēt apstākļus darbavietā.

tests "kada ir tava loma uzņēmuma?

>

VADĪTĀJS Vai tu

1)    uzskati, ka tiec pienācīgi atalgots par labi paveiktu darbu;

2)    izvēlies radošu nodarbi, nevis menedžera pienākumus;

3)    saskati skaisto labā idejā vai prasmīgi darinātā amatniecības izstrādājumā;

4)    uzskati, ka pārējie darbinieki ir atbalsts vai traucēklis tavu mērķu sasniegšanā;

5)    dod priekšroku darbam vienatnē, nevis kopā ar kolēģiem?

Vai tu apgalvotu, ka

6)    tev ne pārāk labi izdodas organizēt citus cilvēkus darba veikšanai;

7)    tev nav svarīgi, kurš sniedz atbalstu, ja vien to saņem;

8)   jūties pašpietiekams savā izvēlētajā profesijā vai amatā;

9)    esi diezgan pieticīgs un vaļsirdīgs;

10)  izvairies no pienākumiem, kas saistīti ar darba organizāciju un finansiālu jautājumu risināšanu;

11)  patroniem, kuri atbalsta tavas idejas, nav jābūt "labiem cilvēkiem";

12)    radošs darbs ir svarīgākā lieta tavā dzīvē?

IZDZĪVOTĀJS Vai tu

1)   gribi būt noteicējs par savu dzīvi;

2)    piekriti atziņai, ka dzīvē valda "džungļu likumi";

3)    pirms uzbrukuma pārliecinies, ka tev ir laba aizsardzība;

4)    sapņo par varenas impērijas izveidi;

5)       parasti apzinies, ka tavi padotie ir zemākstāvošas personas? Vai tu apgalvotu, ka

6)    cilvēks, kurš vēlas gūt panākumus dzīvē, nevar atļauties vienmēr būt godīgs;

7)    nopirki šo grāmatu, lai uzzinātu par izdzīvošanas stratēģiju;

8)    nemitīgi progresē savā profesionālajā darbā;

9)    zaudētāji, iespējams, ir saņēmuši to, ko pelnījuši;

10)  dzīve un darbs bieži ir nevis spēle, bet cīņa uz dzīvību un nāvi; I 1) citi cilvēki tikpat dedzīgi tiecas uzvarēt kā tu, taču viņi prot

to neizrādīt;

12) draugs, kurš ieņēma tavu amatu, patiesībā bija ienaidnieks?

KOMANDAS SPĒLĒTĀJS Vai tu/vai tev

jūties labi tāpēc, ka esi ietekmīga uzņēmuma darbinieks;

apbrīno japāņu koncepciju par korporatīvo lojalitāti;

identificējies ar sava uzņēmuma vai darba komandu;

centies sniegt atbalstu citiem savas komandas locekļiem;

sagādā prieku tavas komandas pozitīvs darba novērtējums?

Vai tu apgalvotu, ka

tev rūp tava darba cilvēciskais aspekts;

vari būt pārāk piekāpīgs konfrontācijā ar autoritāti;

tev ļoti rūp darba drošība;

dalies priekā par sava uzņēmuma panākumiem;

centies radīt sadarbībai labvēlīgu gaisotni;

tevi stimulē kolēģu izvirzītie mērķi;

tev ļoti nepatiktu būt pašnodarbinātam?

SPELES DALĪBNIEKS

Vai tu/vai tev

1)   patiešām patīk uzvarēt;

2)    sagādā prieku sāncensība, ja esi labi sagatavojies;

3)    kļūsti nepacietīgs, sadarbojoties ar cilvēkiem, kuri tev šķiet pārmērīgi piesardzīgi;

4)    patīk uzņemties risku pašam;

5)    uzskati darbu par sarežģītu un iepriecinošu spēli?

Vai tu apgalvotu, ka

6)    tev patīk jaunas idejas un tu izvēlies tiešāko ceļu uz mērķi;

7)    apspried taktiku un stratēģiju labprātāk nekā vairums cilvēku;

8)    stimulē citus cilvēkus virzīties uz priekšu ātrāk atbilstoši tev;

9)    aizrauj citus ar savām idejām un vīziju;

10)  saproti, ka tikai spēlmaņi, proti, tev līdzīgi ļaudis, var būt labi vadoņi;

11)  raizējies vairāk nekā tie, kuri neuzņemas risku;

12)  bieži vērtē cilvēkus atkarībā no viņu noderības mērķa sasniegšanā?

Apstiprinošas atbildes uz vairāk nekā 7 jautājumiem noteiktā grupā liecina, ka tu, visticamāk, atbilsti šim darbinieka tipam. Ļoti iespējams, tu sniegsi daudzas pozitīvas atbildes arī uz jautājumiem citā grupā, jo respondentiem reti piemīt tikai vienam tipam atbilstošas īpašības. Daudzās mūsdienu organizācijās, sākot ar tenisa klubiem un beidzot ar informācijas tehnoloģiju uzņēmumiem, dalībnieku un darbinieku rakstura īpašības nav nemainīgas. Spēlmanis kļūst par komandas locekli, ja strādā tādas organizācijas labā, ar kuru viņš (viņa) identificējas. Amatnieks \ .ii kļūt par zinātnieku, kurš gatavs strādāt jebkurai institūcijai v.ilstij, armijai vai korporācijai, ja tā spēj finansēt viņa pētījumus.

i ī sts "kāda ir tava humora izjūta?"

Lai noteiktu, kāda veida humors tev patīk, izlasi divpadsmit jokus un atzīmē tos, kuri tev šķiet smieklīgi. Noslēgumā uzzini, kādam humoram tu dod priekšroku.

1.   Gudrs kaķis apēd sieru un tad iepūš peļu caurumā sierainu elpu. (V. K. Fīldss)

2.    Kāpēc baptisti iebilst pret ārlaulības sakariem? Viņi baidās, ka tie pamudinās dejot [7] .

3.    Kādi bērni tev patīk? Vārīti.

4.    Divas krustmātes runā par savu mazo krustmeitu. "Cik žēl, ka viņa it nemaz nav G-L-ī-T-A!" Bērns paskatās augšup un saka: "Kāda tam nozīme, kamēr esmu G-U-D-R-A?"

5.    Kāda ir atšķirība starp erotiku un perversitāti? Erotika ir tad, ja tu izmanto vienu spalviņu, bet perversitāte ja izmanto visu vistiņu.

6.    Viņas runas ātrums ir 100 vārdu minūtē, bet brāzmās līdz 130.

7.    Ja gribi zināt, kāpēc sievietes dēvē par pretējo dzimumu, vienkārši izsaki savu viedokli!

8.  "Man ir parādi, man ir parādi, tāpēc jāstrādā ir man!" [8] (uzraksts

uz automašīnas uzlīmes.)

9. Draugs: "Vai tu vienmēr laid dūmu [9] pēc seksa?" meitene: "Nezinu nekad neesmu skatījusies."

10.  Bērni? Nekādu problēmu. Turi vienu galu pilnu, bet otru tukšu.

11.  Konservatīvs cilvēks ir tāds, kurš uzskata, ka neko nedrīkst darīt pirmo reizi.

12.  Neraizējies, sekss ir iedzimts! Ja taviem vecākiem tā nebija, tad ir liela varbūtība, ka arī tev tā nebūs.

ATBILDES

Katram tipam atbilst trīs joki. Tos lasītājus, kam patīk satīra, sasmīdinās 2., 4. un 11. joks. Tie, kam patīk tukšas blēņas, izvēlēsies 1., 6. un 8. joku. Lasītāji, kurus iepriecina agresīvi joki, visdrīzāk smiesies par 3., 7. un 10, bet tie, kam patīk ar seksu saistīti joki, 5., 9. un 12. joku.

KĀPĒC SIEVIETĒM IR LIELĀKAS IZREDZES KĻŪT APSKAIDROTĀM

Cilvēka prāta modelis ir sievišķs. Aptuveni sešas, astoņas nedēļas pēc ieņemšanas cilvēka embriju vai nu applūdina vīrišķie hormoni, īpaši testosterons, un bērns attīstās par vīriešu dzimuma būtni, vai arī tas nenotiek un bērns saglabā sievišķo dzimumu. Tomēr šī nav "vai nu, vai ari" situācija. Reizēm bērns saņem tikai minimālu vīrišķo hormonu devu, tāpēc jaundzimušā zēna smadzeņu darbība saglabā sievišķu struktūru. Retāk sieviešu dzimuma embrijam augšanas periodā ir augstāks testosterona līmenis un meitenes ķermenī attīstās vīrišķa smadzeņu struktūra.

Turpmāk minētais liecina, ka sievišķajam prātam ir zināmas piickšrocības jautājumos, kas skar reliģiju. Kāpēc tā? Sievišķais pi.its ir daudzpusīgāks nekā vīrišķais prāts, proti, to raksturo plašāks redzeslauks un holistiska attieksme pret pasauli, tas ir liiiigāks attieksmē pret ķermeni un dzirdamo, tas kopumā uztver tisak. Šīs īpašības lielā mērā veicina spēju intuitīvi uztvert garīgu mācību. Vīrišķās smadzenes raksturo mērķtiecīga konkrēta vīzija, 10 analītiski telpiskai izpratnei nepieciešams nodalīt figūru no lona. Vīrišķo smadzeņu puslodēm trūkst daudzpusīgas saiknes, loties netrūkst slieksmes visu sistematizēt, tāpēc tām ir grūtāk aptvert pasauli holistiskā, sakrālā formā.

1.  Sievišķās smadzenes spēj izsekot dažādiem virzieniem, proti, sievietes spēj vienlaikus runāt, lasīt, skatīties televīziju un adīt. Sievišķās smadzenes ir daudz holistiskākas nekā vīrišķās smadzenes.

2.   Sievišķās smadzenes palīdz runāt par vairākām tēmām vienlaikus, viegli pāriet no vienas tēmas uz citu un mainīt vispārējo sarunas noskaņojumu. 1ās spēj saistīt un caurvīt atšķirīgas un iepriekš savstarpēji nesaistītas idejas. Sievišķās smadzenes piešķir spēju vienlaikus runāt un klausīties. Sievišķo smadzeņu abas puslodes vieno par trīsdesmit procentiem dziļāka saikne nekā vīrišķo smadzeņu abas puslodes, tāpēc sievišķo smadzeņu kreisās un labās puslodes runas centri var darboties vienlaikus.

3.   Sievietes acīm piemīt lielāka tīklenes gaismas jutīgo elementu (vālīšu) dažādība, tāpēc tās labāk uztver krāsas. Sievietei acu perifērās redzes leņķis ir daudz platāks nekā vīrietim, tādēļ viņas labāk redz ar pievērtām acīm. Turpretī vīrieši labāk redz tālumā, jo vīrieša acis raksturo koncentrēta, uz tālu objektu orientēta redzes spēja.

4.   Sievišķo smadzeņu dzirdes spēja ir labāk attīstīta nekā vīrišķajām smadzenēm. Miera stāvoklī to elektriskā aktivitāte ir par trīsdesmit procentiem lielāka nekā vīrišķajām smadzenēm un tās turpina uztvert un apstrādāt informāciju, ko saņem no apkārtnes.

5.   Sievietes ķermenis kopumā ir par deviņdesmit procentiem jutīgāks nekā vīrieša ķermenis.

6 a nodaļa . psihologu izmantotie līdzekli

>

Iepriekšējā nodaļā tu lasīji testus, kas atrodami daudzās populārās grāmatās par psiholoģiju. Tomēr pastāv ari nopietnāka klīniska pieeja personības izpratnei. Daudzi psihologi un psihiatri izmanto diagnostisko kritēriju klasifikācijas sistēmu, kura pazīstama kā DSM (Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders) psihisko traucējumu diagnostikas un statistikas rokasgrāmata, kuras ceturto izdevumu dēvē par DSM-IV.

Šī rokasgrāmata apkopo normas un kritērijus, ko savā klīniskajā un pētnieciskajā praksē izstrādājuši ievērojami Amerikas Savienoto Valstu psihiatri, psihologi un epidemiologi. Viņu pieredze dod iespēju sistēmiski diagnosticēt daudzas saslimšanas, ar kuru terapiju nodarbojas psihiatri un citi speciālisti psihiskās veselības jomā. Šāds kritēriju un normu kopums tika radīts, lai unificētu ārstu un zinātnieku diagnostiku. Līdz 1980. gadam ārsti un zinātnieki sapratās vienīgi diagnostikas valodā. Piemēram, ārsts raksturoja pacientu kā depresīvu, turpretī zinātnieki varēja nepiekrist viņa diagnozei, ja pacients neatbilda visiem kritērijiem, ko viņi izmantoja depresijas noteikšanā. Lai palīdzētu individuāliem praktiķiem psihiatrijas jomā un vienlaikus efektīvi dalītos informācijā ar kolēģiem citiem ārstiem vai ārstiem-zinātniekiem, tika izveidota DSM-III rokasgrāmata. Lai gan psihisko slimību diagnostika galvenokārt balstījās uz plašu klīniskā darba pieredzi un uzkrātajām zināšanām, tomēr problēmas radīja zināma speciālistu nekonsekvence. Kāda ironija, bet katrs jauns atklājums smadzeņu darbības pētniecības un psihoaktīvo medikamentu ražošanā vēl vairāk sarežģīja diagnosticēšanu. DSM-III veidošanas periodā un arī vēlāk notika jauno klasifikāciju izmēģinājuma pārbaude, un slimību kategorijas tika modificētas un precizētas. 1987. gadā tika mainīti un pilnveidoti vairāki personības traucējumu noteikšanas kritēriji. Tas ļāva novērst kategoriju daļēju sakritību un biežās pretrunas psihisko traucējumu aprakstos.

Es šajā grāmatā iekļāvu personības vērtēšanas testus un raksturoju personības traucējumus, ar kuru diagnostiku un ārstēšanu nodarbojas ārsti un psihologi, tāpēc, ka vēlos parādīt, kāds ir psihologa iespējamais skatījums uz tavu personu. Ārsti un psihologi savā darbā izmanto dažādus testus gan pašu izstrādātus, gan plaši pazīstamus personības traucējumu noteikšanas testus, piemēram, MMPI (Minnesota Multiphasic Personality Inventory) Minesotas daudzfāžu personības izpēti, MBTI (Myers-Briggs Type Indicator) Maiersas-Brigsas tipoloģiju un citus testus.

Ceru, ka personības tipu apraksti tev ļaus dziļāk izprast pašam sevi, saprast, kas esi, apjēgt savas rīcības motīvus un varbūt pat iemācīties, kā pielāgoties cilvēkiem, ar kuriem kopā dzīvo un kurus mīli. Izmantojot personības tipu aprakstus, iemācīsies pareizi novērtēt un akceptēt cilvēku atšķirīgumu.

Informācija par personību tipiem tiks sniegta šādā secībā: 1) pirmajā sadaļā aplūkošu vienu no 14 personību tipiem, tam raksturīgās īpašības, uzvedības veidus un citas pazīmes, kas ļauj noteikt cilvēka atbilstību konkrētam tipam;

.') otrajā sadaļā sniegšu padomus, kā pareizi izturēties pret šī

lipa personu savā dzīvē; i) noslēguma sadaļā raksturošu personības traucējumus, kas rodas, līdz galējībai izvēršot noteiktā tipa īpašības, un DSM-IV kritērijus šo traucējumu diagnostikā.

Lai tevi iepriecina sevis iepazīšana, kad sāksi izprast kritērijus, ko izmanto psihiskās veselības jomas speciālisti, analizējot i ilvēka personību, tai atbilstošos uzvedības modeļus un rakstura īpašības un līdz ar to dziedinot pacienta dvēseli.

Tomēr, pirms sāc izmantot un izprast kritērijus, kurus aplūkošu, iemācies atšķirt psihiskās veselības speciālistus. Psihiatri Ir diplomēti ārsti, kas beiguši četru gadu [10] mācības kursu medicīniskajā izglītības iestādē un trīs vai vairāk gadus pavadījuši rezidentūrā psihiatriskajā slimnīcā. Psihiatri ir vienīgie speciālisti, kuriem ir likumīgas tiesības izrakstīt pacientam atbilstošos medikamentus. Daudzi psihiatri iesaka lietot zāles un vienlaikus prakuzē psihoterapiju, bet psihofarmakologi specializējas ārstēšanā ar medikamentiem. Klīniskās psiholoģijas speciālisti pēc četrus gadus ilgām mācībām iegūst filozofijas doktora [11] (ph. d ), psiholoģijas doktora (psy. d) vai pedagoģijas doktora (ed. d) grādu [12] un pēc tam vienu gadu pavada internatūrā. Studiju laikā viņi mācās ārstēt pacientus, un šo procesu stingri uzrauga vecākie ārstniecības iestādes psihologi. Tātad psihologi klīnikās praktizē psihoterapiju, bet neizraksta medikamentus.

Atsevišķa kategorija ir sociālie darbinieki, kas ieguvuši atbilstošu izglītību (programma var būt paredzēta diviem vai četriem gadiem) un maģistra grādu sociālajā darbā (Master of Social Work MSW) vai doktora grādu sociālajā darbā (Doctorate in Social Work DSW) [13] . sociālie darbinieki, kas izmanto psihoterapiju, var būt specializējušies darbā ar cilvēkiem, kuri cieš no psihiska rakstura traucējumiem, un apguvuši gan teorētiskas, gan praktiskas mācības. Līdzīgu terapiju var izmantot arī medmāsas vai garīdznieki, vai citi diplomēti konsultanti, kas ieguvuši maģistra grādu psiholoģijas vai pedagoģijas jomā.

Psihoanalītiķi var būt psihiatri vai psihologi, vai sociālie darbinieki, kas pēc profesionālās izglītības iegūšanas nopietni studējuši psihoanalīzes teoriju un ārstniecības metodes. Mācības Psihoanalīzes institūtā ilgst trīs, septiņus (vai vairāk) gadus, un kandidātiem ir jāveic sava psihoanalīze, turklāt viņu darbs ar pacientiem tiek stingri uzraudzīts. Tomēr jāņem vērā, ka daudzās valstīs psihoterapiju drīkst praktizēt arī cilvēki, kuri tikai uzdodas par psihoterapeitiem un kuriem trūkst profesionālu iemaņu psihiskās veselības jomā. Tev ir jābūt pārliecinātam, ka cilvēks, kurš tevi konsultēs psihiskās veselības jautājumos, ir saņēmis atbilstošas pilnvaras, proti, ieguvis piemērotu izglītību, labas rekomendācijas un, ja nepieciešams, valsts likumdošanā noteikto licenci vai sertifikātu.

Tātad psihiatri ir vienīgie psihiskās veselības speciālisti, kuriem ir tiesības izrakstīt pacientam medikamentus, bet visi pārējie iepriekš minētie speciālisti drīkst nodarboties ar psihoterapiju. Dažās psihoterapijas jomās ir nepieciešamas īpašas mācības, kas saistītas ar personas profesionālo orientāciju. Psihodinamiskās psihoterapijas disciplīnas ir šādas: psihoanalīze, atbalsta terapija,

Uzvedības terapija, kognitīvā terapija, ģimenes, laulību un grupu i rūpija un uz pieredzi pamatotā terapija.

Mūsdienu psihiatrijas praksē medikamentiem ir svarīga loma, <ir.lejot tādus pacientus, kuri cieš no milzīga garīga sasprindzin.iļuma, kas izraisa DSM-IV aprakstītos personības traucējumus. I r. ir veicinājis jaunas ārstniecības nozares farmakoterapijas aiiistību. Medikamenti nepalīdz ārstēt pacientus ar personības tt.iucējumiem, tomēr pamatota un uzraudzīta medikamentu lietošana var būtiski atvieglot dzīvi pacientiem, kuri cieš no smalkiem funkcionāliem nervu sistēmas darbības traucējumiem. Tiklīdz pacients atgūst garīgo līdzsvaru, tā spēj apjēgt, ietekmēt un mainīt personības tipu, kas attīstījies viņa sāpīgo iekšējo pārdzīvojumu gaitā.

Neaizmirsti, ka tev ir visas tiesības justies labi tādam, kāds esi. Tavas smadzeņu šūnas un tava psihe spēj nemitīgi apgūt l'.nito mākslu akceptēt un novērtēt gan savu personu, gan citus i ilvēkus un atšķirības, kas raksturo mūsu domāšanu, jūtas un uzvedību. Varbūt lielākā pārmaiņa, kas tev nepieciešama, ir šāda:

PIEŅEMT SEVI UN BŪT MIERA AR TO, KAS TU ESI.

APZINĪGAIS tips

Astoņas rakstura iezīmes

Apzinīgo tipu raksturo turpmāk minētās astoņas īpašības un uzvedības veidi. Persona, kura pilnībā atbilst apzinīgajam tipam, šādu uzvedību demonstrē spilgtāk nekā persona, kuru nevar pilnībā pieskaitīt pie apzinīgā tipa.

1.    Strādīgs. Apzinīgā tipa cilvēks aizrautīgi nododas darbam, strādā ļoti cītīgi un spēj veltīt visas pūles uzdevuma veikšanai.

2.    Izvēlas patiesas vērtības. Apzinīgā tipa cilvēkam piemīt atbildības izjūta. Šī tipa vīrieši un sievietes stingri aizstāv morāles principus un vērtības. Viņi reti nenopietni izturas pret citu uzskatiem. Apzinīgā tipa cilvēki vēlas izdarīt pareizo izvēli.

3.    Rīkojas pareizi. Apzinīgā tipa cilvēks itin visu vēlas darīt "pareizi" un skaidri zina, ko tas nozīmē. Viņš to attiecina uz visu, sākot ar čeku grāmatiņas aizpildīšanu un beidzot ar stratēģijas izstrādāšanu, lai iegūtu priekšnieka labvēlību, un pat netīro šķīvju kārtošanu trauku mazgājamā mašīnā.

4.    Perfekts. Apzinīgā persona cenšas panākt, lai katrs uzdevums un katra iecere tiktu īstenota līdz galam, nepieļaujot ne mazāko atkāpi vai kļūdīšanos.

5.    Neatlaidīgs. Šāds cilvēks nemaina savus uzskatus un pārliecību. Citu personu iebildumi tikai stiprina viņa apņēmību.

6.    Kārtīgs un pedantisks. Apzinīgā tipa cilvēkiem patīk ārējās vides kārtība un spodrība. Viņi ir labi organizatori, katalogu un sarakstu sastādītāji. Ikvienu, pat visniecīgāko detaļu apzinīgā tipa cilvēks neatstāj bez ievērības.

7. Apdomīgs. Šī tipa cilvēki ir taupīgi, rūpīgi un piesardzīgi visās dzīves jomās. Viņi nepieļauj pārgalvīgu bezrūpību un nesavaldīgu pārmērību.

K. Krājējs. Apzinīgā tipa persona uzglabā un kolekcionē priekšmetus un.nelabprāt šķiras no mantām, kam pagātnē ir bijusi kāda vērtība vai kas, iespējams, varētu noderēt nākotnē.

Kā vajadzētu izturēties pret apzinīgā tipa

cilvēku savā dzīvē

1. Esi iecietīga un nezaudē humora izjūtu! Lai apzinīgā persona nemaina savus ieradumus! Tā vietā, lai satraukti klaigātu: "Dieva dēļ, nāc gulēt! Pulkstenis rāda jau trešo stundu! Tu varēsi labot datoru rīt!", labāk pasmaidi un saki sev: "Tāds nu ir mans Ērnijs. Viņš nespēj palikt mierā, kamēr nav atradis kļūdu."

I. Centies pielāgoties! Tamdēļ vien, ka Ērnijs visu nakti piņķerējas ap savu datoru, tev nav jāzaudē stundas, kas atvēlētas miegam. Ej gulēt! Turpretī nomoda stundās, ko tavs apzinīgais dzīvesbiedrs veltī darbam, rūpējies par savām interesēm un nodarbēm.

3.    Neceri, ka apzinīgā persona mainīsies! Stiprini savstarpējās attiecības un izmanto savas priekšrocības! Piemēram, tavs apzinīgais dzīvesbiedrs nelabprāt ļaujas seksuāliem eksperimentiem un jūsu dzimumdzīve pārvēršas garlaicīgā rutīnā. Tev piemīt lielāks rotaļīgums kādēļ tev pašai nepamēģināt kaut ko jaunu attiecībās ar partneri?

4.    Negaidi komplimentus vai citus vārdus, kas liecina par viņa pieķeršanos: apzinīgā persona šādi neapliecina savas jūtas. Varbūt tavs apzinīgais dzīvesbiedrs neuzslavēs tavu labo izskatu pēc tam, kad pusi dienas būsi pavadījusi pie spoguļa,

pošoties uz vakariņām vai dejām. Esi mierīga viņš redz, ka tu esi skaista, un sirds dziļumos priecājas par to.

5.    Izvairies no strīdiem un jebkādiem cīniņiem par noteikšanu ģimenē! Apzinīgajiem ir jābūt uzvarētājiem tāda ir viņu būtība. Apzinīgā tipa vīrieši un sievietes prot meistarīgi argumentēt un spēj "skaldīt matus", līdz tu zaudē pacietību. Tu vari novērst naidīguma eskalāciju, vienkārši uzklausot pretējās puses viedokli, un, par spīti izaicinājumam, mierīgi atbildēt: "Es saprotu, ko tu gribi pateikt" vai izteikties citiem tikpat rāmiem vārdiem.

6.    Novērtē un izbaudi drošību un stabilitāti, ko apzinīgā tipa persona piešķir jūsu attiecībām! Esi pārliecināts viņš vai viņa cītīgi rūpējas ne vien par savu, bet arī par tavu dzīvi. Atklāj viņam (viņai), cik augstu tu viņu vērtē un cik ļoti uz viņu paļaujies. Apzinīgā tipa cilvēkiem patīk justies vajadzīgiem. Pasaki savam apzinīgajam vīram, sievai, tēvam vai mātei, ka viņam (viņai) ir liela nozīme tavā dzīvē. Mums visiem ir svarīgi to dzirdēt, kaut arī dažkārt pietrūkst vajadzīgo vārdu.

Ja apzinīgā tipa cilvēks kultivē savas īpašības līdz galējībai, viņš saslimst ar

APSĒSTĪBAS NEIROZI Rakstura īpašību un uzvedības formu izpausmes pakāpe un noturība parāda atšķirību starp apzinīgā tipa personu un cilvēku, kam piemīt apsēstības neiroze (vai atšķirību starp jebkuru cita tipa personu un cilvēku ar atbilstošiem psihiskās veselības traucējumiem). Cilvēki, kas cieš no šāda veida traucējumiem, ir tik ārkārtīgi apzinīgi, ka vairs nespēj pielāgoties reālās dzīves prasībām vai īstenot savus personiskos vai profesionālos mērķus, tāpēc apkārtējiem var šķist kaitinoši un sadarbībai nepiemēroti.

diagnostiskie kritēriji

DSM-IV šādi aprakstīta apsēstības neiroze. Četras (vai vairākas) no turpmāk minētajām pazīmēm norāda ii patoloģiski uzmācīgām rūpēm par kārtību, perfekcionismu un nepieciešamību kontrolēt garīgās un personiskās attiecības. Apsēstības neiroze mazina cilvēka pielāgošanās spēju, atklātību un rīcības efektivitāti un sākas agrīnā pieaugušā vecumā un i .paužas dažāda veida situācijās.

1.   Cilvēks tiktāl nodarbojas ar sīkumiem, noteikumiem, sarakstiem, secību, struktūrām un grafikiem, ka zaudē izpratni par savas darbošanās mērķi.

2.    Apzinīgais demonstrē perfekcionismu, kas kavē uzdevuma izpildi (proti, viņš nespēj īstenot savu ieceri, jo izvirza pārmērīgi striktus nosacījumus).

3.    Persona pārāk daudz pūļu veltī darbam un produktivitātes celšanai, tāpēc atsakās no atpūtas un draugu sabiedrības (šādu rīcību nenosaka acīmredzama ekonomiska nepieciešamība).

4.    Cilvēks ir pārmērīgi apzinīgs, pedantiski sīkumains un nelokāms jautājumos, kas skar morāli, ētiku vai vērtības (šādu rīcību nenosaka kultūras identitāte vai reliģiska pārliecība).

5.    Viņš nespēj izmest vecus, savu laiku nokalpojušus vai nevērtīgus priekšmetus, pat ja tiem nav emocionālas nozīmes.

6.    Apzinīgais nelabprāt deleģē uzdevumus un sadarbojas ar citiem cilvēkiem, ja vien tie stingri nepakļaujas viņa prasībām un neievēro viņa izvirzītos noteikumus.

7.    Viņš negribīgi tērē naudu gan savām, gan citu vajadzībām, jo uzskata, ka naudu nepieciešams krāt gaidāmo katastrofu seku novēršanai.

8.    Ir ietiepīgs un stūrgalvīgs.

PAŠPĀRLIECINĀTAIS tips

Deviņas rakstura iezīmes

Pašpārliecināto tipu raksturo turpmāk minētās deviņas rakstura īpašības un uzvedības veidi. Persona, kuras uzvedība pilnīgi

atbilst pašpārliecinātā tipa iezīmēm, tās demonstrē spilgtāk nekā

persona, kura tām atbilst mazākā mērā.

1.    Pašapzinīgs. Pašpārliecinātā tipa cilvēki ir pārliecināti par sevi un savām iespējām. Viņi nešaubās par savu vienreizīgumu un tic, ka piedzimuši uz šīs Zemes kāda īpaša iemesla dēļ.

2.    Pārliecināts par savu neatvairāmību. Viņi gaida no apkārtējiem labvēlīgu attieksmi jebkurā laikā.

3.    Godkārīgs. Pašpārliecinātā tipa persona neslēpj savus centienus un gaidāmās iespējas.

4.    Tālredzīgs. Viņš nekaunas izmantot citu cilvēku dotības un iemaņas savu mērķu sasniegšanai. Viņš ir vērīgs un prot novērtēt citus cilvēkus.

5.    Sāncensīgs. Viņam patīk sacensties un uzvarēt, un viņš ar sajūsmu plūc uzvaras laurus.

6.    Augstu vērtē sabiedrisko stāvokli. Šī tipa cilvēks identificējas ar tiem, kuri ieņem augstu amatu vai sabiedrisko stāvokli.

7.    Spēcīgas iztēles cilvēks. Pašpārliecinātais spēj sevi vizualizēt kā varoni, zvaigzni, veiksminieku jebkurā sociālā lomā vai augsti mācītu un panākumiem bagātu personu.

8.    Pašapzinīgs. Šī tipa cilvēks ir ārkārtīgi nodarbināts ar savām domām un izjūtām un iekšējās esības būtību.

9.    Nosvērts. Pašpārliecinātā tipa cilvēks nosvērti, laipni un ar pašcieņu pieņem komplimentus, cildinājumus un citu ļaužu apbrīnu.

Ka vajadzētu izturēties pret pašpārliecināto

c ilvēku savā dzīvē

1.   Pašpārliecinātā tipa cilvēki vēlas ieņemt pirmo vietu dzīvē. Lai spētu mīlēt šādu cilvēku, tev jāakceptē, jāapbrīno un jārespektē šī viņa (viņas) rakstura iezīme. Novērtē patiesi vērtīgo, ko šī persona dod jūsu attiecībām! Baudi sava partnera panākumu augļus un interesanto dzīvi, ko viņš dāvā jums abiem!

2.    Lai piesaistītu šī cilvēka uzmanību, nepieciešami lieli pūliņi. Pašpārliecinātajam cilvēkam ļoti svarīga ir tava mīlestība un uzticība. Tavs devums attiecībās ir spēja mīlēt, un tavs dzīvesbiedrs paļaujas uz to. Pieņem domu, ka tava spēja pašaizliedzīgi mīlēt ir lielāka nekā partnerim! Dāvā savu mīlestību, nerēķinot, kurš no jums ir lielāks devējs. Tomēr, ja jūti nepieciešamību tikt mīlēts stiprāk un līdzvērtīgi, tad atzīsti, ka šis cilvēks nav tev piemērots.

3.    Rūpējies, lai tavu pašcieņu neietekmē nedz mīlestības un uzmanības daudzums, ko tev labprātīgi veltī pašpārliecinātā persona, nedz viņa (viņas) patiesā sapratne. Mīli sevi par spīti visam! Šis "vēstījums" ir īpaši svarīgs ļoti pašpārliecinātu vecāku bērniem.

4.    Daži pašpārliecināti cilvēki vispirms emocionāli cieši pieķeras partnerim un tad šķietami zaudē interesi par otru cilvēku īpaši pēc tam, kad attiecības ir nostiprinājušās. Apzināti pieņem šādu "turp un atpakaļ" attiecību modeli, centies nogaidīt, saglabājot emocionālu līdzsvaru, un nesteidzies secināt, ka tavs pašpārliecinātais partneris vairs nelolo siltas jūtas. Visticamāk, viņu šajā acumirklī nodarbina citas lietas. Atgādini pašpārliecinātajam draugam par savu eksistenci un savām nerimstošajām rūpēm par viņa labklājību!

5.   Ja gribi iebilst pašpārliecinātajam, tad vienkārši izklāsti savas atziņas un vērojumus, viņu nekādi nenosodot. Atceries, ka šī tipa cilvēkiem ir grūti samierināties ar kritiku, kaut gan viņu pašvērtējums ir augsts. Esi noteikts, bet vienlaikus izrādi savu apbrīnu un atzinību! Paturi prātā, ka pašpārliecinātā tipa cilvēki varbūt nepieņems tavu viedokli, tomēr centīsies to izprast! Pašpārliecinātais spēj pielāgoties un mainīt uzvedību, pat ja viņam nesokas savu kļūdu atzīšana.

6.    Pastāvīgi dari zināmas savas jūtas pat šķietami pašsaprotamās lietās! Neceri, ka pašpārliecinātā persona tās nojautīs bez vārdiem. Ja tavs partneris būs informēts par tavām jūtām un attieksmi, tad viņš vai viņa spēs labāk izprast tavu nostāju un izvairīties no konfliktiem vēlāk.

Ja pašpārliecinātā tipa cilvēks kultivē savas īpašības līdz galējībai, tad rodas

NARCISTISKI PERSONĪBAS TRAUCĒJUMI Sengrieķu mitoloģijā Narciss bija jauneklis, kurš nemīlēja nevienu sievieti, tāpēc dievi lika viņam iemīlēt paša atspulgu ūdenī. Viņš nespēja apskaut savu atspulgu un, alku mocīts, nomira. Vēlāk jaunekļa bojāejas vietā izauga zieds. Amerikāņu psihiatri narcistiskus personības traucējumus definē kā patoloģisku stāvokli, ko raksturo egocentriskums, savtīgums, pompozitāte, līdzcietības trūkums un vēlme manipulēt ar citiem cilvēkiem. Cilvēki, kuriem vērojamas šādas īpašības, bieži ieņem augstus posteņus, tomēr viņi nav apmierināti ar dzīvi. Viņi izraisa publiskus skandālus, kas viņus apkauno un satrauc. Personas ar šādiem traucējumiem nespēj rast laimi un piepildījumu ne profesionālo sasniegumu, ne personisko attiecību jomā. Tomēr šie cilvēki, tāpat kā personas ar cita veida garīgiem traucējumiem, var nenoskārst, ka viņu domāšanas veids, jūtas un uzvedība kropļo viņu dzīvi.

d iagnostiskie kritēriji

DSM-IV aprakstīti narcistiski personības traucējumi. Vismaz piecas vai vairākas turpmāk minētās pazīmes norāda

uz patoloģisku savas dižmanības apziņu (fantāzijās vai uzvedībā),

vajadzību pēc apbrīnas un līdzcietības trūkumu. Šīs iezīmes parādās agrīnā pieaugušā vecumā un izpaužas dažādās situācijās.

1.   Cilvēkam piemīt ārkārtīgi spēcīga dižmanības izjūta (proti, viņš pārspīlē savus panākumus un dotības un gaida no citiem sava pārākuma atzīšanu neatkarīgi no sasniegumiem).

2.    Viņš ir pārņemts ar fantāzijām par bezgalīgiem panākumiem, varu, spožumu, skaistumu vai ideālu mīlestību.

3.    Viņš (vai viņa) tic, ka ir "īpašs" un vienreizīgs un viņu sapratīs tikai tādi paši īpaši vai augsta ranga cilvēki (vai institūcijas), tāpēc tie ir vienīgie, ar ko viņam jābiedrojas.

4.    Šāds cilvēks vēlas pārmērīgu apbrīnošanu.

5.    Viņam piemīt pārspīlēta savu tiesību apziņa, proti, racionāli nepamatotas cerības uz īpaši labvēlīgu attieksmi vai automātisku piekāpšanos savām prasībām.

6.    Viņš citus cilvēkus uzskata par līdzekli savu personisko mērķu sasniegšanai.

7.    Šādam cilvēkam raksturīgs līdzcietības trūkums: nevēlēšanās atzīt citu cilvēku jūtas un vajadzības un identificēties ar tām.

8.    Viņš bieži apskauž citus vai uzskata, ka citi apskauž viņu.

9.    Viņa uzvedība un attieksme pret citiem cilvēkiem ir uzpūtīga un augstprātīga.

UZTICĪGAIS tips

Septiņas rakstura iezīmes

Uzticīgo tipu raksturo septiņas īpašības un uzvedības formas.

Persona, kuras uzvedība pilnībā atbilst uzticīgā tipa iezīmēm,

tās demonstrē spilgtāk nekā persona, kura tām atbilst mazākā

mērā.

1.    Veido saistības. Uzticīgā tipa cilvēks nopietni uztver attiecības ar sev tuviem cilvēkiem. Viņš augstu vērtē ilgstošas un noturīgas attiecības, respektē gan laulību, gan oficāli nereģistrētu kopdzīvi un nežēlo pūliņus attiecību nostiprināšanai.

2.    Sabiedrisks. Šī tipa cilvēks dod priekšroku viena vai vairāku cilvēku sabiedrībai, nevis vienatnei.

3.    Komandas spēlētājs. Šī tipa cilvēks ir drīzāk sekotājs, nevis vadonis. Viņš atzīst sadarbību un respektē gan individuālu, gan institūciju autoritāti. Uzticīgā tipa cilvēks labprāt paļaujas uz citiem un uzklausa viņu norādījumus.

4.    Pieklājīgs. Pieņemot lēmumus, uzticīgā tipa cilvēks labprāt uzklausa citu viedokļus un ņem vērā padomus.

5.    Nosvērts. Uzticīgā tipa cilvēks cenšas veicināt labu sapratni ar tiem, kuriem ir svarīga loma viņa dzīvē. Lai veicinātu saskaņu, viņš cenšas būt laipns, patīkams un taktisks.

6.    Taktisks. Šī tipa cilvēks domā par citiem cilvēkiem, un viņam izdodas tos iepriecināt. Uzticīgā tipa cilvēks pacietīs personiskas neērtības, ja varēs izdarīt kaut ko labu sev nozīmīgām personām.

7.    Uzticīgs. Šā tipa cilvēkam tuvas attiecības iemieso dzīves jēgu. Ja viņam nākas ciest sāpīgu zaudējumu, proti, zaudēt personu, kam bijusi galvenā nozīme viņa dzīvē, viņš spēj izveidot jaunas nozīmīgas attiecības.

Kā vajadzētu iztureties pret uzticīga

tipa cilvēku savā dzīvē

1,   Uzticīgā tipa personai patīk tev palīdzēt un iepriecināt tevi. Nenoraidi šo palīdzību un nejūties vainīgs, to pieņemot! Priecājies par to!

2.    Neuzskati šā cilvēka uzmanību pašu par sevi saprotamu! Uzticīgā tipa persona spēj tik labi nojaust tavas vēlmes un par primārām uzskatīt tavas intereses, ka pat nepamanīsi viņa vai viņas nepiepildītās ilgas un vārdos neizteiktās vajadzības. Uzticīgā tipa cilvēks bieži šķiet daudz neatkarīgāks un pašpaļāvīgāks, nekā patiesībā jūtas. Ja viņš kaut ko vēlas saņemt, tad šo vēlmi var nepaust vārdos. Patiesi, viņš varbūt gaida, lai tu nojaustu viņa vajadzības, tāpat kā viņš nojauš tavējās. Šāda cilvēka svarīgākā vajadzība ir atkārtoti uzticības apliecinājumi. Uzticīgā tipa cilvēks ārkārtīgi dziļi uztver apkārtējo jūtas, tāpēc bieži un vaļsirdīgi izrādi viņam savu mīlestību un atzinību! Ja uzticīgā tipa cilvēks ir tavs padotais, tad izsaki atzinību par labi padarītu darbu un apsver, vai šis cilvēks nav pelnījis algas paaugstinājumu. Uzticīgā tipa personas nelabprāt pieprasa sev pienākošos labumus vai atgādina par savām interesēm. Viņš (vai viņa) var pieņemt, ka tu atalgosi viņa nopelnus.

Atceries, ka, kritizējot uzticīgā tipa cilvēku vai ļaujoties pēkšņām dusmām, tu viņu mudināsi vainot sevi un apšaubīt savas spējas. Šādas reakcijas nav konstruktīvas. Ja ar uzticīgā tipa cilvēku nepieciešams atrisināt konfliktu vai noskaidrot nepatīkamu personisku jautājumu, tad, ja vien iespējams, apliecini viņam savu cieņu. Uzticīgā tipa cilvēks varbūt gribēs uzņemties vainu par visu, kas starp jums slikts noticis, tāpēc pretojies kārdinājumam ļaut viņam to darīt. Vienlaikus raugies, lai tavi centieni iedvest paļāvību uzticīgā tipa personai nekļūtu pārspīlēti un netraucētu atrisināt jūsu konfliktu. 4. Uzticīgā tipa personas vārdos pausto viedokli vērtē mazliet skeptiski! Jo vairāk cilvēks atbilst uzticīgajam tipam, jo lielāka varbūtība, ka viņš centīsies paust domas, kas, viņaprāt, tevi iepriecina. Var gadīties, ka slepenībā uzticīgā tipa persona domā gluži citādi. Piemēram, tu saki: "Ko tu domā par brīvdienu atpūtu kempingā?" Tavs dzīvesbiedrs, saklausīdams vārdos pausto entuziasmu, var atbildēt: "Jā, protams." Patiesībā viņš vai viņa daudz labprātāk dotos braucienā ar kuģi. Ja nebūsi drošs, ka esi uzklausījis partnera patiesās domas, tad pavadīsi brīvdienas mežā visnotaļ neiepriecināta cilvēka sabiedrībā.

Ja uzticīgā tipa cilvēks savas īpašības attīsta līdz galējībai, tad rodas

ATKARĪGA PERSONĪBA Cilvēki, kas cieš no atkarīgas personības uzticīgā tipa galēja, patoloģiska stāvokļa, uzskata sevi par bezpalīdzīgām, vājām, mazvērtīgām un līdz ar to nelaimīgām būtnēm. Pieķeroties citai personai, viņi iegūst pašapziņu un spēku izdzīvošanai. Tomēr viņi nemitīgi baidās zaudēt personu, kas viņiem ir tik nepieciešama. Viņi nespēj paciest domu par dzīvi vienatnē.

Diagnostiskie kritēriji

DSM-IV aprakstītas šādas atkarīgas personības īpašības. Piecas (vai vairākas) no turpmāk minētajām pazīmēm norāda uz patoloģisku un pārspīlētu pieķeršanos un bailēm no atšķirtības. Tas sākas agrīnā pieaugušā vecumā un izpaužas dažāda veida situācijās.

I. Cilvēkam ir grūti pieņemt ikdienišķus lēmumus, ja nesaņem apkārtējo ļaužu padomus un iedrošinājumus.

I. Viņam ir vajadzīgi citi cilvēki, kas gatavi uzņemties atbildību par gandrīz visām viņa dzīves norisēm.

3.    Atkarīgai personībai ir grūti paust atšķirīgu viedokli, jo viņa baidās zaudēt apkārtējo ļaužu atbalstu vai atzinību. Tomēr šī iezīme nav attiecināma uz reāli pamatotām bailēm no soda vai atmaksas.

4.    Cilvēkam ir grūti uzsākt projektus un īstenot paša idejas nevis motivācijas vai enerģijas trūkuma dēļ, bet tādēļ, ka viņš nespēj paļauties uz saviem spriedumiem vai spējām.

5.    Viņš tik pārmērīgi tiecas gūt citu ļaužu atbalstu un aprūpi, ka izrāda gatavību uzņemties un veikt nepatīkamus darbus.

6.    Vienatnē jūt diskomfortu vai bezpalīdzību, jo ārkārtīgi baidās, ka nespēs gādāt par savu dzīvi.

7.   Atkarīga personība pēc tuvu attiecību sabrukuma dedzīgi meklē citas attiecības, kas sniegtu atbalstu.

8.    Šāds cilvēks ļaujas nepamatotām bailēm no pamešanas un līdz ar to arī nepieciešamības pašam rūpēties par savām vajadzībām.

TEATRĀLAIS TIPS

Septiņas rakstura iezīmes

Teatrālo tipu raksturo turpmāk minētās septiņas īpašības un

uzvedības formas. Persona, kura pilnībā atbilst teatrālā tipa cilvēkam, tās demonstrē spilgtāk nekā persona, kura šim tipam atbilst

mazākā mērā.

1. Jūtīgs. Teatrālā tipa vīrietis un sieviete dzīvo emociju pasaulē. Viņi pārdzīvo dziļas jūtas un izpauž tās fiziski. Šī tipa cilvēks

emocionāli reaģē uz notikumiem, un viņam var strauji mainīties noskaņojums.

Izteiksmīgs. Šis cilvēks aizrautīgi un ekspansīvi uztver dzīves norises. Viņam vai viņai ir bagātīga iztēle, viņi ir aizraujoši stāstnieki, un viņus valdzina romantika un melodrāma.

Tieksme pēc uzmanības izrādīšanas. Teatrālā tipa cilvēkam patīk, ka viņu ievēro. Viņš bieži nonāk uzmanības centrā un tiecas panākt, lai visu klātesošo acis būtu pievērstas viņam.

Izskatīgs. Viņš veltī daudz uzmanības ķermeņa kopšanai, viņam patīk skaists apģērbs, un viņu interesē stils un mode.

Seksuāli pievilcīgs. Teatrālā tipa cilvēks tīksminās par savu seksualitāti un demonstrē to savā izskatā un uzvedībā. Viņš ir neatvairāms kārdinātājs un valdzinošs pavedējs.

Komunikabls. Viņš viegli izpelnās citu cilvēku uzticību un tāpēc spēj ātri veidot jaunas attiecības.

Atsaucīgs. Teatrālā tipa cilvēks dedzīgi atbalsta jaunas idejas un citu cilvēku priekšlikumus.

Kā vajadzētu izturēties pret teatrālā tipa personu savā dzīvē

1.   Tevi savaldzināja šī cilvēka degsme, kaislīgums, jutekliskums un prasme labi pavadīt laiku. Tagad neapgriez putnam spārnus! Lai teatrālā tipa persona tevi uzpoš un iesaista sabiedriskos pasākumos! Ja viņš vai viņa uzstājīgi aicina doties romantiskās brīvdienās, tad nestīvējies pretī un apmeklē dejas un ballītes! Nelaupi teatrālā tipa personai emocionālo brīvību un baudi saviļņojumu, ko dāvā jūsu kopība!

2.    Novērtē, cildini, esi atsaucīgs un glaimo! Teatrālā tipa personai ir svarīgi, lai tu reaģētu atklāti un verbāli, īpaši paužot labvēlīgas jūtas, turklāt darītu to nemitīgi. Paud savas domas par viņa (viņas) labo izskatu, pavārmākslas prasmi, sekmēm darījumos un personiskās dzīves jomā, mīlētāja mākslu, labo gaumi dāvanu izvēlē utt. Pats galvenais saki savam draugam, cik ļoti tu viņu mīli! Netaupi vārdus šā tipa cilvēkam labestības nekad nebūs par daudz! Tomēr raugies, lai tavi labie vārdi būtu godīgi! Ja tie nenāks no sirds, teatrālā tipa persona to intuitīvi nojautīs.

3.    Esi romantisks! Dāvā ziedus, saldumus, sīkus nieciņus, sūti kartītes Valentīna dienā un košus apsveikumus visos citos svētkos. Pat ja teatrālā tipa persona tev ir tikai draugs, radinieks vai vecāki, šādi sentimentāli uzmanības pierādījumi viņu ielīksmos un saviļņos. Turpretī pieķeršanās apliecinājumu trūkums teatrālā tipa personai var radīt iespaidu, ka viņa tev ir vienaldzīga.

4.    Reāli novērtē šī cilvēka relatīvo nespēju vai nepatiku uzņemties zināma veida atbildību, arī naudas jautājumos! Ja nepieciešams, samaksā rēķinus vai plāno izdevumus vai, vēl labāk, uzraugi vai reģistrē svarīgākos tēriņus! Piemēram, redzot, ka tavs teatrālā tipa partneris izraksta čekus, laiku pa laikam apvaicājies, vai viņš (viņa) ir tos iegrāmatojis šā tipa cilvēki bieži piemirst tādus "sīkumus". Mudini viņu rīkoties pareizi, bet negaidi, ka viņš vai viņa spēs tev līdzināties šajā dzīves jomā!

Tāpat atgādini savam draugam vai draudzenei par citiem atbildīgiem pienākumiem, piemēram, satikšanās reizēm un tālruņa zvaniem īpaši tad, ja tie attiecas uz bērniem.

5.    Neļaunojies! Teatrālā tipa cilvēki nepatur jūtas pie sevis, un arī tavā dzīvē šāda persona var būt emocionāli nesavaldīga. Jums varbūt gadās nikni ķīviņi, un viņš (vai viņa) ļauj vaļu dusmām. Pēc pāris stundām teatrālā tipa draugs būs visu aizmirsis un nesapratīs, kāpēc tu joprojām bozies. Mēģini atbrīvoties no savām dusmām vai aizkaitinājuma! Teatrālās personas emocionālās reakcijas neuztver personiski un nebaidies no dramatiskiem notikumiem. 6. Neesi greizsirdīgs! Teatrālā tipa cilvēkiem patīk apburt citus cilvēkus. Ja tev ir nosliece uz greizsirdību, nogaidi un padomā, vai tavai greizsirdībai ir kāds pamats. Ja attiecības mājās ir nevainojamas, tad, iespējams, tavu draugu tikai ielīksmo apkārtējo ļaužu atsaucība un viņam nav nekādu tālejošu nolūku. Pamēģini justies glaimots un iepriecināts par siltajām jūtām, ko citi cilvēki veltī tavam partnerim, un nezaudē iespēju kopā labi pavadīt laiku!

Ja teatrālā tipa cilvēks maksimāli attīsta savas rakstura iezīmes, tad rodas

HISTRIONISKI PERSONĪBAS TRAUCĒJUMI Vīrieši un sievietes, kuriem piemīt histrioniski [14] personības traucējumi, dzīvo pārspīlētu emociju pasaulē un dara visu iespējamo, lai pievērstu sev apkārtējo cilvēku uzmanību bez tās viņi jūtas niecīgi un nevērtīgi.

Diagnostiskie kritēriji

DSM-IV aprakstīti šādi histrioniski personības traucējumi. Piecas (vai vairākas) šāda veida pazīmes norāda uz patoloģiski sakāpinātu tieksmi pēc jūtu izrādīšanas un apkārtējo uzmanības. Tā sākas agrīnā pieaugušā vecumā un izpaužas dažāda veida situācijās.

1. Cilvēks jūtas slikti situācijās, kurās viņš vai viņa nav uzmanības centrā.

2. Saskarsmi ar citiem cilvēkiem bieži raksturo neadekvāta seksuāli pavedinoša vai provokatīva uzvedība.

.1. Cilvēks demonstrē strauji mainīgu un virspusēju emociju gammu.

•I. Viņš izmanto savu fizisko pievilcību, lai piesaistītu apkārtējo uzmanību.

5.    Šī tipa cilvēks runājot cenšas atstāt iespaidu uz klausītājiem un nepakavēties pie sīkumiem.

6.    Viņa uzvedībā vērojama situācijas dramatizēšana, teatrālisms un pārspīlēta jūtu izpausme.

7.    Cilvēks ir viegli suģestējams, proti, ļaujas citu cilvēku vai apstākļu ietekmei.

8.    Attiecības ar citiem cilvēkiem personība ar histrioniskiem traucējumiem uzskata par intīmākām, nekā tās ir patiesībā.

PIESARDZĪGAIS TIPS

Sešas rakstura iezīmes

Piesardzīgā tipa cilvēku raksturo turpmāk minētās sešas rakstura īpašības un uzvedības formas. Persona, kura pilnībā atbilst

šim tipam, tās demonstrē spilgtāk nekā tā, kura tam atbilst

mazākā mērā.

1.    Neatkarīgs. Piesardzīgā tipa cilvēkam raksturīga saprātīga neatkarība. Viņš paļaujas uz paša spriedumiem, viņam nav vajadzīgi citu ļaužu padomi vai pamudinājumi, viņš bez grūtībām pieņem lēmumus un spēj pats par sevi parūpēties.

2.    Vērīgs. Šī tipa cilvēks ir uzmanīgs saskarsmē ar citiem cilvēkiem un pirms jaunu attiecību veidošanas cenšas novērtēt personas raksturu.

3.    Ass prāts. Viņš ir prasmīgs klausītājs, kam rūp teiktā nianses, intonācija un arī zemteksts.

4.    Spējīgs sevi aizstāvēt. Piesardzīgā tipa cilvēks ir apņēmīgs un nevilcinoties iestājas par savām interesēm īpaši tad, ja viņam uzbrūk.

5.    Gatavs uzklausīt kritiku. Šī tipa cilvēks ļoti nopietni uztver kritiku, un tā viņu nebiedē.

6.    Uzticīgs. Piesardzīgais augstu vērtē uzticību un lojalitāti. Viņš cītīgi strādā, lai to iemantotu, un nekad neuzskata to par kaut ko pašsaprotamu.

Kā vajadzētu izturēties pret piesardzīgā tipa personu savā dzīvē

1.    Piesardzīgā tipa cilvēks var šķist ļoti pašapzinīgs, neatkarīgs, neiejūtīgs un uzstājīgs. Tu vari nenojaust, cik ļoti šim cilvēkam ir nepieciešama tava cieņa. Izrādi vai kaut kā citādi apliecini savu atzinību!

2.    Ja piesardzīgā tipa persona ir tikai nesen ienākusi tavā dzīvē un tu gribi iepazīt viņu tuvāk, tad nevilcinies viņu aplidot. Pat ja viņš (viņa) sāks uzticēties tikai pamazām, tomēr neatlaidība, visticamāk, atmaksāsies. Noej ceļu līdz galam! Šis padoms ir īpaši jāielāgo sievietēm, kuras vilcinās rosināt attiecības un nelabprāt uzņemas aktīvās puses lomu.

3.    Nepārproti piesardzīgā tipa personas atturību un neuztver to kā vienaldzību! Ja vien viņš (viņa) nav kaut mazliet atklāts emocionālajā ziņā, negaidi, ka spēsi izlauzties cauri mūrim un piespiest piesardzīgo tipu izrādīt tev savas dziļākās jūtas. Labāk pat nemēģini! Akceptē šo emocionālo atturību un, ja attiecības ir nopietnas un stabilas, tici, ka tavs draugs lolo neviltoti sirsnīgas jūtas.

4.    Vairies no sāncensības un cīņām par varu! Piesardzīgā tipa personai ir svarīgi justies pilnīgai noteicējai par savu likteni. Respektē to! Pretējā gadījumā viņa sāks attālināties un atsvešināties no tevis.

5.    Tev jāņem vērā, ka šis cilvēks aizstāvēsies, ja kritizēsi vai kaut kā citādi nostāsies pret viņu. Nevēlēšanās uzņemties vainu ir dabiska reakcija šā tipa personai. Lai notikums rit savu gaitu, un nesāc aizstāvēties, ja viņš vai viņa centīsies uzvelt vainu tev! Ja konfrontācija ar piesardzīgā tipa personu ir nepieciešama, tad vaļsirdīgi atklāj savas jūtas, bet nekritizē un nemeklē vainīgo. Mēģini pateikt, ka tev rūp jūsu attiecības un tu centies atrast piemērotu risinājumu, nevienu nevainojot. Piesardzīgā tipa cilvēks viegli uzsāk "boksa maču", kurā katram uzbrukumam seko pretuzbrukums, argumentam pretarguments, līdz viens no pretiniekiem salūst. Ja šāds paņēmiens ir svešs tavai iedabai, tad esi tas, kurš mēģina ievirzīt konflikta risinājumu konstruktīvā gultnē.

6.    Uzņemies iniciatīvu sabiedriskajā dzīvē! Piesardzīgā tipa persona novērtēs tavas spējas vieglāk kontaktēties ar cilvēkiem un īstenot kopīgas ieceres.

7.    Neķircini viņu! Piesardzīgā tipa cilvēkam bieži piemīt laba humora izjūta, bet trūkst spējas pasmieties par sevi.

8.   Ja piesardzīgā tipa personu moka nepamatota greizsirdība vai raizes par tavu uzticību, tad neesi vīzdegunīgs un nesaki, ka partnera izturēšanās ir muļķīga. Nedrīkst nenovērtēt viņa raižu nopietnību. Vēlreiz apliecini dzīvesbiedram vai mīļotajam savu uzticību!

9.    Paturi prātā, ka piesardzīgā tipa persona ilgi neaizmirsīs pāridarījumu pat ja tas ir bijis netīšs. Ja viņa neaizmirst apvainojumu, tad vismaz piedod pats sev!

Ja piesardzīgā tipa persona līdz maksimumam attīsta minētas rakstura iezīmes, tad rodas

PARANOIDĀLI PERSONĪBAS TRAUCĒJUMI Cilvēki ar paranoidāliem personības traucējumiem no citiem gaida tikai ļaunāko. Viņi ir noraizējušies, aizdomīgi, nepiekāpīgi un strīdīgi. Viņi vienmēr ir nešaubīgi pārliecināti par savu taisnību. Personas, kas cieš no paranoidāliem personības traucējumiem, ieņem aizsargpozīciju attieksmē pret naidīgo pasauli, kurā notiek sliktas lietas, un citiem cilvēkiem, kuri vienmēr grib nodarīt viņiem pāri. (Piezīme: paranoidālie personības traucējumi atšķiras no paranojas jeb traucējumiem, kam raksturīgi murgi, un paranoiskās šizofrēnijas).

Diagnostiskie kritēriji

DSM-IV ietverti turpmāk dotie paranoidālie personības traucējumi.

A. Četras (vai vairākas) šāda veida iezīmes norāda uz patoloģisku neuzticēšanos, aizdomīgumu un pārliecību par citu cilvēku ļaunprātību. Tas sākas agrīnā pieaugušā vecumā un izpaužas dažāda veida situācijās.

1.    Cilvēks bez pietiekamiem pierādījumiem tur aizdomās citas personas, jo uzskata, ka tās viņam kaitē, viņu izmanto vai maldina.

2.    Viņu moka nepamatotas šaubas par draugu vai kolēģu lojalitātes trūkumu vai klaju neuzticību.

3.   Cilvēks negribīgi uztic citiem savas raizes, jo baidās (bez jebkāda racionāla pamata), ka šī informācija tiks vērsta pret viņu ļaunprātīgā nolūkā.

4.    Saskata zemtekstu vai apdraudējumu labvēlīgās piezīmēs vai notikumos.

5.   Pastāvīgi ir ļaunatminlgs, proti, nekad nepiedod apvainojumus, pāridarljumus vai necieņas izpausmes.

6.   Saskata uzbrukumus savam raksturam vai reputācijai pat tad, ja citiem tā nešķiet, un strauji reaģē dusmojoties vai uzsākot strīdu.

7.   Atkārtoti ļaujas nepamatotām aizdomām par dzīvesbiedra vai seksuālā partnera neuzticību.

li. Šīs pazīmes neizpaužas tikai šizofrēnijas slimniekiem, tiem, kam ir šizoafektīvi traucējumi (smagi garastāvokļa traucējumi) ar psihotiskiem simptomiem vai cita veida psihotiskie traucējumi, un to cēlonis nav vispārējā medicīniskā stāvokļa tiešs fizioloģisks rezultāts.

JŪTĪGAIS TIPS

Sešas rakstura iezīmes

Jūtīgā tipa cilvēku raksturo turpmāk minētās sešas īpašības un uzvedības formas. Persona, kurai pilnībā piemīt jūtīgā tipa cilvēkiem raksturīgās iezīmes, tās demonstrē spilgtāk nekā tā, kurai tās piemīt mazākā mērā.

1.   Familiārs. Jūtīgā tipa cilvēks dod priekšroku zināmajam, nevis nezināmajam. Viņu apmierina un pat iedvesmo ieradumi, atkārtošanās un rutīna.

2.   Bažīgs. Jūtīgai personai ļoti rūp tas, ko par viņu domā citi cilvēki.

i. Piesardzīgs. Saskarsmē ar apkārtējiem jūtīgā tipa cilvēks demonstrē diskrētu piesardzību. Viņš atturas no pārsteidzīgiem spriedumiem un nesteidz izdarīt secinājumus, pirms nav iepazinies ar apstākļiem.

4.    Pieklājīgi rezervēts. Sabiedriskajā dzīvē viņš saglabā savaldību un izturas laipni.

5.    Apzinīgs. Profesionālajā un sabiedriskajā darbībā viņam palīdz rakstiski noteikumi. Jūtīgā tipa cilvēks grib precīzi zināt, ko no viņa gaida, kādai ir jābūt viņa attieksmei pret apkārtējiem un kas viņam jāsaka.

6.    Noslēgts. Jūtīgs vīrietis un sieviete nesteidzas dalīties ar citiem pat labi pazīstamiem savās slēptākajās domās un izjūtās.

Kā pareizi izturēties pret jūtīgā tipa

personu savā dzīvē

1.   Tev ir ļoti paveicies sargi kā acuraugu jūtīgā tipa personas dāvāto ciešo pieķeršanos un lojalitāti. Tu esi viens no izredzētajiem, kam ir nozīme šī cilvēka dzīvē. Novērtē viņa (vai viņas) uzticību draudzībai un ģimenes vērtībām.

2.    Pieņem savu jūtīgo partneri tādu, kāds viņš ir, proti, ar visiem viņa trūkumiem. Tavs draugs nespēj iejusties nepazīstamu ļaužu sabiedrībā, kļūst sasaistīts vai atsvešināts nu un tad? Tas nekādi neietekmē jūsu abu attiecības.

3.    Nepieļauj emocionālu vardarbību! Neprasi šī tipa cilvēkam darīt to, no kā viņš (vai viņa) labprāt izvairītos. Jūtīgā tipa partneris vēlas redzēt tevi laimīgu, tomēr dažas lietas ir pretrunā ar viņa iedabu, bet nepatikai nav nekā kopīga ar tavu personu, tāpēc atturies no pārmetumiem. Ja tev patīk apmeklēt pasākumus vai doties slēpot, bet tavs jūtīgā tipa draugs grib palikt mājās, apsver iespēju laiku pa laikam izklaidēties bez viņa. Jūtīgā tipa cilvēkiem patīk baudīt vienatni īpaši tad, ja viņi zina, ka drīz atkal satiks savu mīļoto.

4.    Esi gatavs meklēt kompromisu! Ja brīvdienās gribi lidot uz Taizemi, bet tavu jūtīgā tipa draugu nevilina piedzīvojumi un viņš grib palikt mājās, tad apsver trešo iespēja. Varbūt jūs varat doties uz tādu zemi, kuras valodā runā tavs draugs. Jūtīgā tipa cilvēki vēlas iepriecināt savus tuviniekus, tāpēc, iespējams, tava gatavība meklēt kompromisu viņu mudinās piekāpties un pārkāpt ierasto komforta zonu.

5.    Palīdzi viņam! Esi viņa ceļvedis nepazīstamajā pasaulē! Apmeklējiet kopīgi sabiedriskus pasākumus un pavadi viņu "izlūkgājienos" pa svešo teritoriju! Tomēr nepārcenties! Tu gribi palīdzēt savam draugam pārvarēt zināmus ierobežojumus, nevis padarīt viņu atkarīgu no savas palīdzības. Iedrošini, pamudini un uzslavē katru viņa soli! Atceries, ka, palīdzot šim cilvēkam uzveikt dažus šķēršļus, tu gūsi atmaksu labi pavadītu laiku, un tavs jūtīgā tipa partneris, ģimenes loceklis vai draugs ar prieku atcerēsies kopīgos piedzīvojumus.

6.    Atpazīsti mājienus! Jūs esat ielūgti vakariņās kopā ar tavu jauno priekšnieku un viņa sievu. Tavs jūtīgā tipa draugs kļūst slims un kaprīzs vai nespēj laikus saposties. Nestrīdies! Saki: "Varu derēt, ka tu uztraucies šo vakariņu dēļ." Vēlreiz pārliecini draugu, ka viņš (vai viņa) noteikti iepatiksies visiem pasākuma dalībniekiem kāpēc lai viņš (vai viņa) tiem nepatiktu?

7.    Runā par to, kas tevi neapmierina! Ja jūtīgā tipa personas bailes ierobežo tavas iespējas, tad neslēp to! Apspriežot problēmas, neizsaki pārmetumus savam mīļotajam, bet runā atklāti un bez aplinkiem! Saki, ka esi ieinteresēts rast risinājumu, kas apmierinās abas puses!

Ja jūtīgā tipa cilvēks iepriekš minētās rakstura iezīmes attīsta līdz galējībai, tad rodas

SEVĪ NOSLĒGUŠĀS PERSONĪBAS TRAUCĒJUMI Cilvēki ar sevī noslēgušās personības traucējumiem ir nelaimīgi viņi vienmēr jūtas atstumti. Viņi alkst biedroties ar citiem

cilvēkiem, bet nespēj uzveikt pārliecību, ka viņi neiederas sabiedrībā. Viņi uzskata, ka ir citiem nepieņemami, mīlestības necienīgi un neizskaidrojamā kārtā nespējīgi mainīt situāciju. Viņi noslēdzas sevī, lai izdzīvotu.

Diagnostiskie kritēriji

DSM-IV aprakstīti turpmāk minētie sevī noslēgušās personības traucējumi.

Četras (vai vairākas) minētās rakstura iezīmes norāda uz patoloģisku sociālas atstumtības un nepilnvērtības izjūtu, kā arī uz pārmērīgu noslieci uz negatīvu vērtējumu. Tas sākas agrīnā pieaugušā vecumā un izpaužas dažāda veida situācijās.

1.    Cilvēks izvairās no nodarbēm, kurās nepieciešama sadarbība ar citām personām, jo baidās uzklausīt kritiku, pieredzēt nosodījumu vai noraidījumu.

2.    Negribīgi kontaktējas ar citiem cilvēkiem, ja nav pārliecināts par viņu labvēlību.

3.    Demonstrē atturību intīmajās attiecībās, jo baidās no apkaunojuma vai izsmiekla.

4.    Nemitīgi raizējas par iespēju tapt kritizētam vai noraidītam sabiedrībā.

5.    Saskarsmē ar nepazīstamiem cilvēkiem jūtas nomākts savas iedomātās nepilnvērtības dēļ.

6.    Uzskata sevi par nemākulīgu sarunu biedru, ārēji nepievilcīgu un mazvērtīgāku nekā citi cilvēki.

7.    Ļoti negribīgi uzņemas personisku risku vai iesaistās jebkura veida jaunos pasākumos, jo tie var izrādīties apgrūtinoši.

I AISKAIS TIPS

Septiņas rakstura iezīmes

Laiskā tipa cilvēkam raksturīgas turpmāk aprakstītās astoņas īpašības un uzvedības formas. Persona, kuras rakstura iezīmes pilnībā atbilst laiskā tipa iezīmēm, tās demonstrē spilgtāk nekā persona, kura tām atbilst mazākā mērā.

Dzīves baudītājs. Laiskā tipa vīrietis un sieviete uzskata, ka viņiem ir tiesības baudīt dzīvi pēc saviem ieskatiem. Viņi augstu vērtē un sargā savu komfortu, brīvo laiku un laimes meklējumus.

Pašpietiekams. Šī tipa cilvēks ievēro spēles noteikumus. Viņš paveic to, ko no viņa gaida, bet ne vairāk. Viņš vēlas, lai citi atzītu un respektētu noteiktās robežas.

Nepakļāvīgs. Laisko indivīdu nav iespējams ekspluatēt. Viņš stoieiski pretojas pildīt prasības, ko uzskata par nesaprātīgām, vai uzdevumus, kas, viņaprāt, neietilpst viņa pienākumos. 4. Nosvērts. Laiskais vīrietis un sieviete nesteidzas. Viņi nesatraucas par laika straujo ritumu un nebaidās kaut ko nokavēt. Šo cilvēku skatījumā steiga ir gluži veltīga un tikai rada nevajadzīgu spriedzi. Viņi optimistiski raugās nākotnē un uzskata, ka viss notiks tā, kā tam jānotiek. r >. Apmierināts ar sevi. Šī tipa cilvēkam nav bijības pret autoritātēm. Viņš akceptē savu patību un attieksmi pret dzīvi.

6.    Veiksmes ģenerators. Laiskā tipa cilvēks uzskata, ka viņam ir tādas pašas tiesības baudīt dzīvi kā visiem pārējiem. Viņš ir pārliecināts, ka ikvienam ir izredzes vinnēt lielo laimestu.

7.    Šaubīgs. Ja laiskā tipa cilvēkam jāizdara izvēle, kas var izraisīt konfliktu ar viņam nozīmīgām personām, tad viņš bieži mokās neziņā, tomēr jūtas spiests rīkoties atbilstoši savai gribai. Šāds

cilvēks nevēlas riskēt ar svarīgām attiecībām, tomēr vēlas justies brīvi.

Kā vajadzētu izturēties pret laiskā tipa

cilvēku savā dzīvē

1.    Pieņem laiskā tipa cilvēku tādu, kāds viņš ir! Veido attiecības ar šo cilvēku, bet neceri, ka viņš vai viņa mainīsies atbilstoši tavām vēlmēm. Drīzāk pavaicā sev, kas tevi valdzina šajā cilvēkā! Novērtē labās īpašības, kas piemīt taviem laiskā tipa draugiem, vecākiem, mīļotajam, bērniem vai dzīvesbiedram, un nemeklē tās īpašības, kas viņiem nepiemīt!

2.    Ja saskarsme ar laiskā tipa personu tev rada grūtības, tad padomā varbūt cēlonis ir jūsu atšķirīgās vērtību sistēmas. Varbūt tu augstu vērtē cītīga darba nopelnus, panākumu gūšanu un tavs moto ir "katrs pats savas laimes kalējs", turpretī laiskā tipa cilvēks par vērtīgāku uzskata iespēju darīt tīkamas lietas. Neprāto, kurš no viedokļiem ir labāks, bet drīzāk pavaicā, vai tie spēj pastāvēt līdzās un apvienoties. Varbūt tu vari uzņemties godkārīgo plānu īstenošanu, bet tavs laiskā tipa draugs rūpēties par jūsu dzīves ērtībām un personības pilnveidošanu. Līdz ar to būsi ieguvējs. Jebkurā gadījumā centies izprast partnera dzīves filozofiju un uzskatus!

3.    Esi reālists! Kopdzīvē ar laiskā tipa cilvēku tev, iespējams, būs jāupurē vairāk nekā viņam. Vai esi gatavs to darīt bez rūgtuma un aizvainojuma?

4.    Atvieglini savu dzīvi! Cilvēks ar laiskā tipa rakstura iezīmēm automātiski nepievērsīsies tam, kas svarīgs tev. Negaidi, ka tavs draugs (vai draudzene) pats konstatēs tavas vajadzības, bet labāk dari viņam zināmas savas cerības! Ja nepieciešams, atklāj arī veidu, kā tās piepildīt. Piemēram, tu vēlies, lai laiskā lipa dzīvesbiedrs apmeklē vecāku sapulci skolā. Saki, ka ir svarīgi apmeklēt šo pasākumu kopīgi! Pasaki vietu, laiku un, ja nepieciešams, arī norādi vēlamo apģērbu. Ja laiskā tipa partneris iebilst, tad palūdz viņam (vai viņai) to izdarīt tevis dēļ tomēr šo piebildi pataupi gadījumiem, kas tev patiešām ir ļoti svarīgi.

5. Laiskā tipa cilvēks var ietiepīgi aizstāvēt savas tiesības darīt to, ko pats vēlas, un dzīvot saskaņā ar saviem principiem. Piedāvā savu palīdzību projektos, kur nepieciešama praktiska darbošanās, un/vai noslēdz vienošanos. ("Pasaki man, kāda detaļa ir vajadzīga, lai pieslēgtu stereoatskaņotāju. Es iešu un to nopirkšu. Tev atliks vienīgi to pievienot, un mēs atkal varēsim klausīties mūziku. Sarunāts?") Taču, ja viņš vai viņa vienkārši izvairās, tad nežēlojies un neuztver to kā personisku apvainojumu. Esi praktisks! Pamēģini atrast citu paņēmienu, kā piespiest laiskā tipa personu darīt to, ko tu vēlies, bet atskaņotāju aiznes uz remontdarbnīcu!

(>. Ja laiskā tipa persona sāk vilcināties, izvairīties vai aizmirst solīto, pavaicā: "Vai tu par kaut ko dusmojies?" Cilvēkiem ar šī personības tipa iezīmēm ir grūti izpaust dusmas tieši.

7. Mēģini dalīties ar laiskā tipa personu priekos! Iegaumē viņa (vai viņas) paradumus un ierasto kārtību! Ja viņam (vai viņai) patīk doties pastaigā pirms vai pēc vakariņām, pievienojies arī tu! Sabīdiet krēslus kopā un skatieties televīzijas raidījumus vai varbūt izspēlējiet kāršu partiju! Ja nepieciešams, iemācies spēlēt boulingu vai tenisu! Laiskā tipa cilvēkiem nav nepieciešama vienatne brīžos, kad viņi nodarbojas ar tīkamām lietām. Šādi tu bagātināsi jūsu abpusējās attiecības. Tu panāksi ciešāku emocionālo tuvību ar savu laiskā tipa draugu (vai draudzeni), ja spēsi izmainīt savu dienas kārtību un veltīt laiku kopābūšanai partnera dzīves jaukākajos mirkļos. Un, kas zina, varbūt viņš (vai viņa) dedzīgāk vēlēsies izpatikt arī tavām vēlmēm.

8. Veltī laiskā tipa partnerim rūpes un gādību! Šī tipa cilvēkiem patīk justies mīlētiem un lolotiem.

Ja laiskā tipa cilvēks attīsta iepriekš minētās rakstura iezīmes līdz galējībai, tad viņš iemanto

PASĪVI AGRESĪVAS PERSONĪBAS TRAUCĒJUMUS Cilvēki ar šādiem personības traucējumiem stūrgalvību pārvērš īpatnējā "mākslas formā". Viņi vilcinās, žēlojas, pretojas, slaistās, "aizmirst", izsmej tos, kuri cenšas viņiem palīdzēt, un tad jūtas piekrāpti, jo dzīve, lūk, neatvēl labāko daļu. Viņu iekšējā un ārējā dzīves pieredze ir pilna rūgtuma un netīksmes, tomēr viņi nespēj saprast, ka paši aizsprosto visus ceļus, kas tiem dotu iespēju saņemt dzīves balvas.

Diagnostiskie kritēriji

DSM-IV aprakstīti turpmāk izklāstītie pasīvi agresīvas personības traucējumi.

Četras (vai vairākas) šāda veida pazīmes norāda uz patoloģiski negatīvu attieksmi un pasīvu pretestību prasībai pēc adekvātas rīcības. Šie personības traucējumi sākas agrīnā pieaugušā vecumā un izpaužas dažāda veida situācijās.

1.   Cilvēks pasīvi pretojas veikt ierastus sabiedriskus un profesionālus uzdevumus.

2.    Viņš žēlojas par citu cilvēku neizpratni un zemo novērtējumu.

3.    Šāds cilvēks ir īgns un noskaņots uz strīdiem.

4.    Viņš nepamatoti kritizē un izsmej autoritātes.

V Laiskā tipa persona izrāda skaudību un aizvainojumu pret

šķietami veiksmīgākām personām, b. Šāda tipa cilvēks nemitīgi gaužas par savām likstām. 7. Viņš pamīšus demonstrē naidīgu izaicinājumu un nožēlu.

DĒKAINA TIPS

>

Astoņas rakstura iezīmes

Dēkaiņa tipu raksturo turpmāk minētās astoņas rakstura iezīmes un uzvedības veidi. Persona, kura pilnībā atbilst dēkaiņa tipa t ilvēkam, šīs rakstura iezīmes demonstrē spilgtāk nekā persona, 1 ura tām atbilst mazākā mērā.

I. Nepakļāvīgs. Vīrietis un sieviete ar dēkaiņa tipa personības iezīmēm dzīvo atbilstoši savam iekšējam vērtību kodeksam. Viņus maz ietekmē citi cilvēki vai sabiedrības normas. i.. Izaicinošs. Dzīvot nozīmē uzdrīkstēties. Dēkaiņiem patīk izjust riska izraisītos pārdzīvojumus, un viņi bieži iesaistās riskantos pasākumos. S. Neatkarīgs. Šis cilvēks daudz neraizējas par apkārtējiem, jo uzskata, ka katram pašam ir jāatbild par sevi un savu rīcību. •1. Pārliecinošs. Dēkainā tipa personas ir ļoti daiļrunīgas, tās

viegli iemanto draugus un ietekmē citus cilvēkus. '> Ceļošanas entuziasts. Dēkaiņiem patīk atrasties ceļā. Viņi apmetas uz vietas tikai tādēļ, lai sajustu dzinuli posties ceļojumā, iepazīt nezināmo un virzīties uz priekšu. Viņi neuztraucas, kā atrast darbu, un vienmēr izdzīvo, jo ir talantīgi, prasmīgi, asprātīgi un izdomas bagāti, (i. Nebēdnīgs. Bērnībā un pusaudža gados dēkaiņa tipa cilvēks parasti ir nemiera cēlējs un blēņdaris.

7.    Izturīgs. Šī tipa cilvēks ir drosmīgs, fiziski spēcīgs un nepakļāvīgs. Viņš stāsies pretī katram, kurš vēlēsies būt par viņu pārāks.

8.    Nejūt nožēlu. Dēkainis dzīvo tagadnē. Viņš nevaino sevi pagātnes grēkos un nesatraucas par nākotni. Dzīve, viņaprāt, ir jābauda šeit un tagad.

Kā vajadzētu izturēties pret dēkaiņa tipa

cilvēku savā dzīvē

1.    Priecājies tomēr apzinies, kas patiesībā notiek! Dēkaiņa tipa persona var būt aizraujošs biedrs, tikai nejauc divas lietas to, ko tu vēlies gūt no šīm attiecībām, un to, ko viņš (vai viņa) tev sniedz. Dēkaiņa tipa cilvēks ir apburošs un atbruņojošs. Šāds cilvēks var pieglaimoties, pārliecināt un, prasmīgi manipulējot, pierunāt piedalīties kādā pasākumā vai piedzīvojumā. Tomēr jūsu abpusējā tuvība vēl nenozīmē, ka dēkaiņa tipa draugs tevi mīl vai izjūt atbildību par tevi. Ja esi tradicionālo attiecību "mīlestība un laulības" piekritējs, tad ciešāk pavēro dēkaiņa uzvedību. Uzdod jautājumus! Tev jāsaprot, ka šā tipa cilvēkiem var būt intīmas attiecības ar vairākiem partneriem vienlaikus. Lai cik romantisks, seksīgs un aizraujošs viņš būtu, šāds draugs (vai draudzene) nespēs apmierināt tavu vēlmi veidot tradicionālas attiecības.

2.    Neļaujies ilūzijām! Nodibinot attiecības ar dēkaiņa tipa personu, nesāc domāt: "Aha! Es spēšu viņu mainīt." Pieņem to, ko šis cilvēks sniedz, bet atzīsti, ka viņš (vai viņa) nesāks pielāgoties tavām vajadzībām. Esi tas, kurš pielāgojas. Tomēr, ja šī cilvēka uzvedība ir sveša tavai būtībai un dēkaiņa tipa partneris nesniedz to, kas tev nepieciešams, tad mēģini atbrīvoties no šīm attiecībām.

V Neapgrūtini viņu! Dēkainā tipa personai ir nepieciešama brīvība darīt to, ko pati vēlas. Samierinies ar netradicionālām attiecībām, kam raksturīgas, teiksim, atsevišķi pavadītas brīvdienas! Nepūlies aizkavēt dēkainā tipa draugu iet savu ceļu! Viņš (vai viņa), visticamāk, atgriezīsies, ja tu ļausi viņam (vai viņai) iet.

I Esi atbildīgs! Dēkainā tipa cilvēkam var būt grūtības pieņemt lēmumus par naudas tēriņiem, bērnu drošību, drošu seksu vai citām lietām, kurās tu esi lietpratīgs. Negaidi, līdz viņš (vai viņa) rīkosies pareizi. Parūpējies par pretapaugļošanās pasākumiem un slimību profilaksi, finanšu ieguldījumiem un jūsu bērnu drošību! Neesi pasīvs partneris!

,r >. Apzinies savas robežas! Dēkainā tipa cilvēki labprāt lieto alkoholu un "zālīti" un samērā viegli pārvar bailes un riskē. Ja skaidri nenorādīsi savas intereses, tad dēkainā tipa personai var šķist, ka tev patīk tas pats, kas viņam (vai viņai). Ja tevi biedē braukšana pa strauju upi gumijas laivā, atsakies no šī piedzīvojuma! Izdzer vienu vai divas glāzītes, bet ne vairāk, ja ātri noreibsti!

(>. Dzīvo pats savu, nevis dēkainā tipa personas dzīvi! Lai saglabātu attiecības ar viņu, tev ir nepieciešama pietiekama pašcieņa. Tev būs jāprot iztikt bez viņa (vai viņas) emocionālā atbalsta un palīdzības. Dēkainā tipa cilvēki labprātīgi neatsaucas uz tuvinieku jūtām vai vajadzībām. Tev nāksies smelt pašapziņu sevī un spēt pateikt bez dusmām vai aizvainojuma: "Tāda, lūk, ir mana esība, manas jūtas un manas vajadzības."

7. Saglabā seksuālo pievilcību! Rūpējies, lai jūsu seksuālās attiecības būtu interesantas un iztēli rosinošas. Apvaldi savu kautrību un esi gatavs izmēģināt kaut ko jaunu!

Ja dēkainā tipa cilvēks iepriekš minētās rakstura iezīmes attīsta līdz galējībai, rodas

ANTISOCIĀLI PERSONĪBAS TRAUCĒJUMI Cilvēki ar antisociālas personības traucējumiem (viņus dēvē arī par psihopātiem vai sociopātiem) nespēj rēķināties ar citu cilvēku jūtām un sabiedrības likumiem. Viņi sagrauj visu, kas ir ticis uzcelts ar citu rokām.

Diagnostiskie kritēriji

DSM-IV aprakstīti vairāki antisociālas personības traucējumi.

A.   Trīs (vai vairākas) šāda veida pazīmes norāda uz patoloģiski nevērīgu attieksmi pret citu cilvēku tiesībām un šo tiesību pārkāpumiem. Tas attīstās no 15 gadu vecuma.

1.   Cilvēks nespēj respektēt sabiedrības normas un darboties likuma ietvaros; to apliecina atkārtoti uzvedības pārkāpumi, kuru rezultātā personu var arestēt.

2.    Dēkainā tipa cilvēks pastāvīgi melo, nosauc neīstus vārdus vai maldina citus, lai gūtu personisku labumu vai baudu.

3.    Šī tipa cilvēks ir impulsīvs un nespēj plānot turpmāko rīcību.

4.    Viņš ir viegli aizkaitināms un agresīvi noskaņots to apliecina atkārtoti kautiņi vai fiziski uzbrukumi.

5.    Dēkainis demonstrē pārgalvīgu attieksmi pret savu vai citu personu drošību.

6.    Cilvēks pastāvīgi rīkojas bezatbildīgi, piemēram, ilgstoši nepilda darba pienākumus vai neievēro finansiālas saistības.

7.    Dēkaiņa tipa persona neizjūt nožēlu to apliecina vienaldzība pret apkārtējiem vai apgalvojumi, ka citas personas ir viņu aizvainojušas, sāpinājušas vai aplaupījušas.

B.   Cilvēks ir vismaz 18 gadus vecs.

c . Antisociāla uzvedība ir vērojama ne tikai šizofrēnijas vai maniakālās depresijas slimniekiem.

IDIOSINKRАTISKAIS tips

Sešas rakstura iezīmes

Idiosinkrātiskā tipa cilvēku raksturo turpmāk minētās sešas iakstura īpašības un uzvedības veidi. Persona, kurai pilnībā piemīt idiosinkrātiskā tipa cilvēkam raksturīgās īpašības, tās savā uzvedībā demonstrē spilgtāk nekā persona, kurai tās piemīt mazākā mērā.

I. Noslēgts. Idiosinkrātiskā tipa cilvēks klausa savai sirdij un paļaujas uz savām izjūtām un vērtību sistēmu neatkarīgi no tā, vai citi to akceptē vai ne. Viņam nav svarīgi, vai apkārtējie akceptē viņa īpašo pasaules izjūtu un attieksmi pret dzīvi vai arī ne.

I. Neatkarīgs. Šis cilvēks ir neatkarīgs un vērsts uz savu patību,

tāpēc viņam pietiek ar nedaudzām tuvām attiecībām. V Savdabīgs. Idiosinkrātiskā tipa cilvēks ignorē konvencijas, tāpēc viņa dzīve mēdz būt interesanta, savdabīga un bieži pat ekscentriska.

4.    Paplašina realitāti. Viņš atsaucīgi uztver jaunas idejas un bieži interesējas par okultismu, ekstrasensuālām un pārdabiskām parādībām.

5.    Analītisks. Viņu saista abstraktā un teorētiskā domāšana.

6.    Orientēts uz sabiedrības spriedumiem. Lai gan idiosinkrātiskā tipa vīrietis un sieviete ir introverti un klausa savām izjūtām un prāta spriedumiem, tomēr viņi uzmanīgi vēro citus cilvēkus un jūtīgi reaģē uz apkārtējo ļaužu attieksmi pret sevi.

Ka vajadzētu izturēties pret idiosinkrātiskā tipa

cilvēku savā dzīvē

1.    Idiosinkrātiskā tipa persona savā ziņā ir vienīgā visā pasaulē. Pieņem, augstu novērtē šo cilvēku un izturies iecietīgi pret viņu unikalitātes dēļ, nevis par spīti tai! Tikai neiedomājies, ka idiosinkrātiskā dīvainība ir nejauša un pārejoša šī cilvēka personības iezīme. Meklējot "normālo", konvencionālo būtni, kas, tavuprāt, slēpjas idiosinkrātiskā tipa cilvēka esībā, tu vari zaudēt patieso priekšstatu par viņu.

2.    Neliec idiosinkrātiskā tipa personai pielāgoties reālajai pasaulei, taču ari nepakļaujies partnera vēlmei iesaistīt tevi viņa pasaulē! Jūsu abu realitātes ir dažādas kopīgi apspriediet atšķirīgos aspektus un meklējiet kompromisu vai laiku pa laikam izvēlieties katrs savu risinājumu.

3.    Lai jūsu attiecības kļūtu ciešākas un kopdzīve pavērtu jaunas iespējas, iepazīsties ar idiosinkrātiskā tipa cilvēka iemīļotajām nodarbēm vai vismaz izrādi interesi par viņa aizraušanos.

4.    Palīdzi savam idiosinkrātiskā tipa cilvēkam izbrīvēt laiku, ko veltīt garīgām lietām vai citām īpašām nodarbēm. Daudzi cilvēki, kuriem šī tipa iezīmes nav spilgti izteiktas, tik ļoti iesaistās reālās pasaules norisēs un pienākumos, ka nespēj atrast laiku sirdij tuvām lietām. Rezultātā viņi jūtas nelaimīgi un negūst gandarījumu.

5.    Saskarsmē ar idiosinkrātiskā tipa cilvēku ir jāpieņem, ka daudzi praktiskās dzīves jautājumi gulsies uz taviem pleciem, jo tu vienmēr būsi tuvāks realitātei. Daudzi idiosinkrātiskā tipa cilvēki ir "aizmāršīgie profesori". Viņi tik dziļi noslēgušies savā iekšējā pasaulē, ka tuviniekiem nākas regulāri atgādināt par nepieciešamību samaksāt īri, iegādāties pārtiku, aizvest

automašīnu uz autoservisu, nopirkt bērniem jaunu apģērbu vai nodzēst gaismu un likties gulēt.

Ja idiosinkrātiskā tipa cilvēkam minētās rakstura īpašības .ittīstās līdz galējībai, rodas

ŠIZOTIPISKI PERSONĪBAS TRAUCĒJUMI Cilvēki, kuri cieš no šāda veida personības traucējumiem, ir darbnespējīgi un dzīvo savā pasaulē, kam nav saistības ar reālo dzīvi. Viņi nemaz neizjūt prieku un nespēj adekvāti izturēties pret citiem cilvēkiem, kā arī zaudē apjautu par savas patības reālajām robežām.

Diagnostiskie kritēriji

DSM-IV aprakstīti turpmāk minētie šizotipiskie personības traucējumi.

A. Piecas (vai vairākas) šāda veida pazīmes norāda uz patoloģisku sociālo un personisko attiecību diskomfortu, ko raksturo nespēja veidot tuvas attiecības, kā arī kognitīvās un jutekliskās uztveres traucējumi un dīvainības uzvedībā. Tas sākas agrīnā pieaugušā vecumā un izpaužas dažāda veida situācijās.

1.  Murgainas idejas (izņemot halucinācijas) (piemēram, cilvēks uzskata, ka klātesošie viņu aprunā).

2.    Savādi maģiski ticējumi, kas ietekmē uzvedību un neatbilst kādas sabiedrības grupas kultūras normām (piemēram, māņticība, ticība gaišreģiem, telepātijai vai "sestajam prātam"; bērna un pusaudža vecumā īpatnējas fantāzijas vai raizes).

i. Neparasti perceptuāli pārdzīvojumi, to skaitā fiziskas ilūzijas (piemēram, vēja pūsmas izraisītu sajūtu interpretē kā citas personas pieskārienu);

4.    īpatnēja domāšana un runas veids (piemēram, neskaidrs, detalizēts, metaforisks, izsmalcināts vai stereotipisks).

5.    Aizdomīgums vai paranoidāla domu un to saistību veidošana.

6.    Neadekvāts un ierobežots stāvoklis.

7.    Ekscentriska, dīvaina un īpatnēja uzvedība un izskats.

8.    Tuvi draugi un uzticības personas tikai pirmās pakāpes radinieki.

9.    Pārmērīgs sociāls nemiers, kas nemazinās tuvākas pazīšanās gaitā un drīzāk asociējas ar paranoidālām bailēm, nevis negatīviem spriedumiem par savu personu.

B. Šīs pazīmes nav raksturīgas vienīgi šizofrēnijai, bet arī garastāvokļa (afektīviem) traucējumiem ar psihiskiem simptomiem, cita veida psihiskiem traucējumiem vai izplatītu attīstības traucējumu gadījumā.

VIENTUĻNIEKA TIPS

f

Sešas rakstura iezīmes

Vientuļnieka tipu raksturo šādas sešas īpašības un uzvedības veidi. Persona, kurai pilnībā piemīt vientuļnieka tipam raksturīgās īpašības, tās savā uzvedībā demonstrē spilgtāk nekā persona, kurai tās ir izteiktas mazākā mērā.

1.    Savrups. Cilvēks ar vientuļnieka tipa personības iezīmēm neizjūt lielu vajadzību pēc sabiedrības un vislabāk jūtas vienatnē.

2.    Neatkarīgs. Šāds cilvēks ir noslēgts, un viņam nav nepieciešama saskarsme ar citiem cilvēkiem, lai izjustu pārdzīvojumus vai gūtu panākumus dzīvē.

3.    Aukstasinīgs. Vientuļnieka tipa vīrietis un sieviete ir nosvērti, rāmi, bezkaislīgi. Viņi nav sentimentāli un viegli uzbudināmi.

4. Stoicisks. ŠI tipa cilvēks demonstrē acīmredzamu vienaldzību pret ciešanām un prieku.

5. Savaldīgs seksuālajā jomā. Šī tipa personu nenomāc seksuālās vajadzības. Viņam patīk mīlēties, bet viņu neuztrauc seksa trūkums.

6. Noteikts. Vientuļnieku neietekmē nedz kritika, nedz cildinājumi, un viņa uzvedība ir pašapzinīga.

Kā vajadzētu izturēties pret vientuļnieka tipa

personu savā dzīvē

1. Ļauj šim cilvēkam būt tādam, kāds viņš ir! Biežākā kļūda attiecībās ar vientuļnieka tipa personu ir centieni piespiest viņu pielāgoties pārējiem. Šis cilvēks nespēj būt citāds. Iespējams, tavs draugs norobežojas no reālās pasaules un viņa atsaucība uz tavām jūtām nav tik dziļa, kā tu vēlētos, tomēr cilvēki ar šī tipa iezīmēm ir kompetenti un atbildīgi, un viņu iekšējā pasaule var izrādīties ļoti interesanta.

1. Nedomā, ka vientuļnieka tipa persona izjūt diskomfortu vai ir nelaimīga savas nošķirtības dēļ. Daudziem vientuļnieka tipa cilvēkiem dzīve ļaužu barā šķiet īsta elle. Pārsteidzoši viņi var izjust žēlumu tavu sabiedrisko un emocionālo vajadzību dēļ.

V Neuzskati, ka vientuļnieka tipa personu neapmierina tava sabiedrība, ja viņš vai viņa vēlas pavadīt laiku vienatnē vai tikai klusi sēdēt līdzās, nevis kopā darboties vai tērzēt. Šim cilvēkam patiks kopdzīve, ja tu nespiedīsi viņu iesaistīties sabiedriskos pasākumos, nepārtrauksi klusumu ar pļāpām un nenogurdināsi viņu ar savu pastāvīgo klātbūtni.

I Mēģini pamanīt zīmes, kas liecina par rūpēm un pieķeršanos un atšķiras no ierastā "es tevi gribu, tu man esi vajadzīgs, es tevi mīlu" parauga. Šī cilvēka pieķeršanos apliecina jau pats

fakts, ka viņš (vai viņa) ir ienācis tavā dzīvē, jo var gluži labi iztikt bez citu sabiedrības.

5.    Atvēli savam draugam (vai draudzenei) pietiekami daudz laika vienatnei! Ikvienam cilvēkam, kam raksturīgas tikai nedaudzas vientuļnieka tipa iezīmes, ir nepieciešams laiks, ko veltīt sev, citādi viņš zaudē spēju saprātīgi spriest un produktīvi darboties. Mēģini nedomāt, ka vientuļnieka privātais laiks ir tavs ienaidnieks. Tomēr, ja partnera dzīvesveids neatbilst tavām sabiedriskajām un emocionālajām vajadzībām, tad godīgi atzīsti, ka šīs attiecības ir lemtas neveiksmei.

6.    Atrodi sev hobiju vai tīkamu nodarbošanos laikā, ko vientuļnieka tipa persona pavada vienatnē!

7.    Šī tipa cilvēki neļaujas emocijām, tāpēc, kopīgi risinot kādu problēmu, apelē pie loģikas, nevis jūtām! Varbūt tavam vientuļnieka tipa draugam ir gaiša galva uz pleciem pievērsies tai!

Ja vientuļnieka tipa cilvēks iepriekš minētās rakstura iezīmes attīsta līdz galējībai, tad rodas

ŠIZOĪDIE PERSONĪBAS TRAUCĒJUMI Cilvēki ar šizoīdiem personības traucējumiem ir atsvešināti no pārējiem gan emocionāli, gan bieži arī fiziski. Viņi nav nedz laimīgi, nedz nelaimīgi un tiecas veidot dzīvi, kas viņus pasargās no cilvēciskas tuvības.

Diagnostiskie kritēriji

DSM-IV aprakstīti turpmāk izklāstītie šizoīdie personības traucējumi.

A. Četras (vai vairākas) šāda veida iezīmes norāda uz patoloģisku atsvešinātību no sociālām attiecībām un ierobežotām emocijām personisko attiecību jomā. Tas sākas agrīnā pieaugušā vecumā un izpaužas dažāda veida situācijās.

1.   Cilvēks nedz vēlas veidot tuvas attiecības, nedz bauda tās, to var attiecināt arī uz ģimeni.

2.   Viņš gandrīz vienmēr izvēlas nodarbības vienatnē. Cilvēkam ar šizoīdiem personības traucējumiem ir neliela interese (vai nav nekādas intereses) par seksuālām attiecībām ar citu personu.

I.           Viņu iepriecina tikai nedaudzas nodarbes vai tādu nav vispār. 5. Cilvēkam ar šizoīdiem personības traucējumiem nav citu tuvu

draugu vai uzticības personu kā vien pirmās pakāpes radinieki. (>. Viņš izrāda vienaldzību pret citu personu slavinājumiem un kritiku.

7. Persona ar šizoīdiem personības traucējumiem demonstrē emocionālu vēsumu, atsvešinātību vai nomāktu garastāvokli.

II. Šīs pazīmes nav raksturīgas tikai šizofrēnijas slimniekiem, cilvēkiem ar garastāvokļa (afektīviem) traucējumiem un psihisku slimību simptomiem vai cita veida psihiskiem traucējumiem, vai citiem attīstības traucējumiem, un to cēlonis nav vispārējā medicīniskā stāvokļa tiešas fizioloģiskas sekas.

DARBĪGAIS TIPS

Septiņas rakstura iezīmes

Darbīgo tipu raksturo turpmāk izklāstītās septiņas īpašības un uzvedības veidi. Persona, kura pilnībā atbilst darbīgā tipa cilvēkam, savā uzvedībā tās demonstrē spilgtāk nekā persona, kura darbīgajam tipam atbilst mazākā mērā.

1.    Romantisks attiecībās. Darbīgā tipa cilvēkam vienmēr ir svarīgi veidot romantiskas attiecības ar vienu partneri.

2.   Jūtīgs. Darbīgā tipa personas attiecības ar partneri raksturo kaislīga pieķeršanās. Šī tipa cilvēkam ir svarīga katra abpusējo attiecību nianse, un nekas netiek uztverts bezrūpīgi.

3.    Sirsnīgs. Šī tipa cilvēks izrāda savas jūtas. Viņš ir emocionāli aktīvs un atsaucīgs. Darbīgā tipa persona katrā lietā ieliek savu dvēseli.

4.    Dabisks. Viņš nemēdz apvaldīt savas jūtas, viņa rīcība ir spontāna, viņam patīk izpriecas, un viņu nebiedē riskantas situācijas.

5.    Aktīvs. Darbīgā tipa cilvēks ir enerģisks, dzīvespriecīgs, radošs, rosīgs un vienmēr aizņemts. Viņš izrāda iniciatīvu un spēj pamudināt citus.

6.    Atvērts. Darbīgā tipa personai piemīt iztēle un zinātkāre, tieksme pēc jauniem piedzīvojumiem un pārdzīvojumiem citās kultūrās, sociālās jomās un vērtību sistēmās. Viņa sliecas iemīt vēl neatklātas takas.

7.    Mainīgs. Cilvēks ar darbīgā personības tipa iezīmēm prot distancēties vai novērsties no realitātes, ja tā ir skarba vai sagādā ciešanas.

Kā vajadzētu izturēties pret darbīgā tipa

personu savā dzīvē

1. Uzkāp uz pjedestāla! Darbīgā tipa persona ļoti vēlas un tai ir nepieciešams idealizēt savu partneri. Baudi viņa (vai viņas) apbrīnu: tavs draugs (vai draudzene) izcels tavas cēlās un romantiskās īpašības, un tavs raksturs šajās attiecībās mainīsies uz labo pusi. Tomēr neizbēgami tu kritīsi nežēlastībā, ja darbīgā tipa persona dziļi vilsies tevī, kad pieļausi kļūdas.

Atjauno savu labo tēlu partnera acīs, neparasti romantiski izrādot mīlestību, rīkojoties romantiski, cildeni, dāsni vai efektīgi.

2. Nokāp no sava pjedestāla! Tev, iespējams, būs nepieciešams darbīgā tipa partnerim un arī sev regulāri atgādināt, ka tu, protams, augstu vērtē viņa jūtas un cerības, tomēr esi gluži parasta mirstīga būtne, kas reizēm var būt savtīga, neinteresanta, vāja un pat nejauka. Lūdz viņu pieņemt tevi tādu, kāds esi, ar visām labajām un sliktajām īpašībām.

Atgādini savam darbīgā tipa partnerim, ka viņš redz pasauli tikai melnos vai baltos toņos un ka tam nav nekā kopīga ar reālo dzīvi. Pasaki draugam (vai draudzenei), ka tev ir ļoti svarīgi, lai viņam nozīmīgas būtu visas tavas personības šķautnes.

l. Nebrīnies, ka darbīgā tipa partnerim garastāvoklis ir mainīgs mēģini to neievērot! Atceries, ka šī tipa cilvēku neuztrauc sīkumi! Ja būsi nosvērts un konsekvents, darbīgā tipa personai būs vieglāk saskatīt dzīves gaišās puses.

I. Darbīgā tipa cilvēks bieži gaida, lai apkārtējie saprastu viņa izturēšanos, un jūtas sāpināts, ja tas nenotiek. Taupi laiku un nervus: palūdz, lai draugs izstāsta par savām bažām!

V Darbīgā tipa cilvēks var būt impulsīvs un pārmērīgi emocionāls un tādēļ mēdz nonākt nepatikšanās. Ja tev šī tipa partneris ir svarīgs, palīdzi viņam!

(). Bieži izrādi draugam sirsnību, mīlestību, pieķeršanos un uzticību! Darbīgā tipa cilvēkam ir ļoti svarīgi dzirdēt, cik ļoti tu viņu mīli un cik nozīmīgu vietu viņš (vai viņa) ieņem tavā dzīvē.

Darbīgā tipa partneris var izrādīties īsta sodība, jo šādi cilvēki bieži mēdz būt ļoti prasīgi. Viņu prasības ir ļoti grūti izpildīt. Toties šī tipa cilvēki var būt drosmīgi, interesanti un aizraujoši, un viņi spēj mīlēt dziļāk, nekā esi piedzīvojis līdz šim. Atklāti apliecini partnerim savu atzinību!

Ja darbīgā tipa cilvēks iepriekš minētās rakstura īpašības attīsta līdz galējībai, rodas

ROBEŽSTĀVOKĻA PERSONĪBAS TRAUCĒJUMI Grūtsirdība, dusmas un niknums, naids pret sevi, uzpūtība, nemiers, nedrošības un tukšuma izjūta, uzmācīga atkarība, izaicinoša stūrgalvība, vardarbīgi, pašiznīcinoši impulsi tie ir tikai daži simptomi, no kuriem cieš cilvēks ar robežstāvokļa personības traucējumiem. Viņš jūtas izmisis, saspringts un nestabils, nespēj likt lietā savas dotības un talantus, kam ir svarīga nozīme viņa dzīvē. Personas ar šāda veida traucējumiem atrodas nerimtīgu garīgu ciešanu stāvoklī, kas neizbēgami ietekmē arī viņu līdzcilvēkus.

Diagnostiskie kritēriji

DSM-IV aprakstīti turpmāk raksturotie robežstāvokļa personības traucējumi.

Piecas (vai vairākas) šāda veida pazīmes norāda uz patoloģisku nenoturību attiecībās ar citiem cilvēkiem un attieksmē pret savu patību, afektiem un impulsīviem stāvokļiem. Tas sākas agrīnā pieaugušā vecumā un izpaužas dažāda veida situācijās.

1.    Cilvēks izmisīgi pūlas novērst reālu vai iedomātu atstumtību.

2.    Attiecībās ar līdzcilvēkiem viņš demonstrē nenoturību, spriedzi un krišanu galējībās no pārmērīgas idealizācijas līdz noniecināšanai.

3.    Cilvēkam ar robežstāvokļa personības traucējumiem ir identitātes traucējumi: izteikti un pastāvīgi nenoturīgs paštēls vai nestabila patības izjūta.

4.    Viņam raksturīga impulsivitāte vismaz divās potenciāli sev kaitējošās jomās (piemēram, naudas tērēšanā, dzimumdzīvē,

materiālo labumu lietošanā, pārgalvīgā automašīnas vadīšanā, negausīgā ēšanā). 5. Šādam cilvēkam novērojama atkārtota pašnāvnieciska uzvedība, žesti vai draudi vai sevis ievainošana. (). Viņam raksturīga afektīva nenoturība, kuras iemesls ir izteikta garastāvokļa reaktivitāte (piemēram, intensīva epizodiska disforija, aizkaitināmība vai trauksme, kas parasti ilgst pāris stundu un tikai retumis turpinās vairākas dienas). 7. Šāds cilvēks nepārtraukti jūtas iztukšots vai garlaicības mākts. K. Var novērot situācijai neatbilstošas spēcīgas dusmas vai grūtības kontrolēt dusmu uzplūdus (piemēram, bieža nesavaldība, nerimstošas dusmas, atkārtoti fiziski kautiņi). '). Pārejošas, ar stresu saistītas paranoīdas iedomas vai spēcīgi disociatīvi simptomi.

NESAVTĪGAIS TIPS

Septiņas rakstura iezīmes

Nesavtīgo tipu raksturo šādas septiņas īpašības un uzvedības veidi. Persona, kuras raksturā pilnībā vērojamas turpmāk minēt.is iezīmes, tās demonstrē spilgtāk nekā persona, kura nesavtīgajam tipam atbilst mazākā mērā.

1.   Devīgs. Nesavtīgā tipa cilvēks vajadzības gadījumā tev atdos savu pēdējo kreklu. Šāds cilvēks negaida, līdz atskanēs lūgums pēc palīdzības. Viņš rīkojas.

2.    Izpalīdzīgs. Šī tipa cilvēka "galvenā vadlīnija" ir sniegt palīdzību. Viņš izjūt godbijību pret citiem cilvēkiem, nav godkārīgs un ambiciozs, tāpēc labprāt ieņem otro vai pat pēdējo vietu.

3.    Iejūtīgs. Nesavtīgā tipa cilvēks vienmēr ir uzmanīgs saskarsmē ar citiem cilvēkiem. Viņam ir stingri ētiskie principi, viņš ir godīgs un uzticības cienīgs.

4.    Tolerants. Šī tipa cilvēks nevienu nenosoda un skarbi nenorāj, iecietīgi izturas pret citu vājībām. Tavā labā viņš būs gatavs iet caur uguni un ūdeni.

5.    Pazemīgs. Viņš nelielās un nelepojas, un jūtas neērti, ja citi raizējas viņa dēļ. Nesavtīgā tipa vīrietim un sievietei nepatīk būt uzmanības centrā rampas ugunis viņus mulsina.

6.    Izturīgs. Nesavtīgā tipa persona ir pacietīga. Viņš pats nes savas dzīves smagumus un iecietīgi uztver neērtības.

7.    Nemākslots. Nesavtīgā tipa cilvēks ir samērā naivs un vientiesīgs. Viņš neapzinās, cik dziļi ietekmē citu cilvēku dzīves, arī nesaskata, ka cilvēki, kuriem dāsni dāvā savu sirdi, rīkojas viltīgi vai slēpj negodīgus motīvus.

Kā vajadzētu izturēties pret nesavtīgā tipa

personu savā dzīvē

1.    Neaizmirsti pamanīt un atzīt drauga pūliņus, lai cik bieži viņš vai viņa teiktu, ka tas, ko viņš dara, "nav nekas liels". Tavu nesavtīgo draugu mulsina komplimenti, tomēr viņš vēlas zināt, ka tu novērtē viņa veikumu.

2.    Mēģini atrast abpusēji pieņemamu "ņemt un dot" formulu! Nesavtīgā tipa cilvēks grib būt dāsns, izpalīdzīgs un darbīgs, tomēr tava palīdzība viņam ļautu atpūsties un mazliet papriecāties. Nevilcinoties uzstāj, lai nesavtīgā persona pārstāj skrūvēt tavu grāmatplauktu vai gludināt tavu kreklu un rāmi pasēž tev līdzās.

3.    Iemācies saprast "nesavtīgā drauga valodu"! Izteikums "Ak, nevajag man pateikties!" var nozīmēt: "Nejūtos pelnījis atzinību, tomēr paldies par komplimentu." Gluži tāpat "Es patiešām negribu iet uz dejām" bieži nozīmē: "Es patiesi nedomāju, ka man vajadzētu iet un patīkami pavadīt laiku tāpēc piespied mani to izdarīt!"

4.    Papūlies nenoraidīt dāvanu, ko šis cilvēks noteikti grib pasniegt, un nemulsti viņa pastāvīgās uzmanības dēļ. Nesavtīgā persona vispirms domā par tevi šī tipa cilvēkam tas sagādā prieku. Tāpēc atslābinies un izbaudi viņa mīlestības pilno gādību! Nekādā ziņā necenties to apkarot! Kad tante Dženija piezvana un pavēsta, ka atnesīs vēl vienu kasti ar lēti iegādātām lietotām bērnu drēbēm, tad atturies paust sapīkumu ("Nē! Tante Dženija, lūdzu, nevajag! Ja es ieraudzīšu vēl vienu kasti ar šīm lupatām, tad sākšu kliegt skaļā balsī!") un laipni pasaki "paldies". Viņa tās atnesīs tik un tā. ("Atvaino," viņa sacīs. "Es zinu, ka tu šīs mantas negribi, bet palūko, cik tās ir jaukas. Esmu pārliecināta, ka bērniem tās noderēs.") Tāpēc pieklājīgi paņem sainīti un, kolīdz tante būs aizgājusi, ziedo to bezpajumtniekiem.

5.    Uzmanies, lai savtīgi neizmantotu šī tipa personu! Dažkārt šie cilvēki, cenšoties būt noderīgi, var zaudēt mēra izjūtu. Nesavtīgā persona nav tavs vergs, lai kāda būtu viņas izturēšanās. Nosaki robežas, ja saproti, ka nesavtīgā persona pati to nespēj. Tomēr ikreiz, atsakoties no kāda pakalpojuma, izskaidro sava atteikuma iemeslu.

6.    Mēģini pats būt izpalīdzīgāks! Aiznes savas drānas uz ķīmisko tīrītavu, pat ja nesavtīgā tipa draugs apgalvo, ka šis darbs viņam nesagādā grūtības. Nomazgā traukus vai aplaisti zālienu, vai kaut kā citādi atvieglo nesavtīgā drauga ikdienu, kas parasti ir darbiem pārslogota. Šādi tu spēsi līdzsvarot jūsu savstarpējās attiecības un tev būs vieglāk neļauties kārdinājumam izmantot drauga gatavību pakalpot.

7. Runā par to! Mēģini nesavtīgā tipa personu pārliecināt, ka tevi ļoti iepriecinātu kopīgi pavadīta brīvdiena. Ja tu šo priekšlikumu neizteiksi vārdos, tad, iespējams, tavs draugs (vai draudzene) nekad neatskārtīs, ka tu vēlies saņemt kaut ko citu nevis to, ko viņš tev sniedz.

Ja nesavtīgā tipa persona iepriekš minētās rakstura iezīmes attīsta līdz galējībai, tad rodas

MAZOHISTISKI PERSONĪBAS TRAUCĒJUMI Vīrieši un sievietes, kas cieš no šādiem traucējumiem, ir iestrēguši "apburtajā lokā" ar neīstu prieku un garām palaistām iespējām. Laime un dzīves piepildījums viņiem paiet garām, lai cik neatlaidīgi viņi tiektos pēc šiem mērķiem.

Diagnostiskie kritēriji

Mazohistiski personības traucējumi nav iekļauti DSM-IV personības traucējumu aprakstā, bet šādi aprakstīti DSM-1II-R (Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders; Revision) [15] . •

A. Vismaz piecas turpmāk minētās pazīmes norāda uz patoloģisku mazohistisku uzvedību, kas sākas agrīnā pieaugušā vecumā un izpaužas dažāda veida situācijās. Cilvēks var bieži vairīties no patīkamiem pārdzīvojumiem vai padarīt tos neiespējamus. Persona var iesaistīties situācijās vai attiecībās, kas neizbēgami izraisīs ciešanas, un kavēt citus ļaudis sniegt viņai palīdzību.

1.   Cilvēks izvēlas personas un situācijas, kas rada vilšanos, noved pie neveiksmes vai ļaunas attieksmes, pat ja labākas iespējas ir skaidri pamanāmas.

2.    Viņš noraida vai padara neefektīvus apkārtējo cilvēku palīdzības centienus.

Šis cilvēks pēc personiski labvēlīgiem notikumiem (piemēram, jauna sasnieguma) ir nomākts, viņam raksturīga vainas izjūta vai uzvedība, kas izraisa sāpes (piemēram, iekļūšana negadījumā).

I. Cilvēks pats veicina citu personu dusmīgus vai noraidošus izteikumus un tad jūtas sāpināts, sagrauts vai pazemots (piemēram, publiski ņirgājas par dzīvesbiedru, izraisot viņa dusmas, un pēc tam jūtas morāli sagrauts).

r >. Viņš noraida iespējas gūt baudījumu vai negribīgi atzīst savas izklaides (lai gan viņam piemīt adekvātas sociālās iemaņas un baudīšanas spēja).

(>. Cilvēks ar mazohistiskiem personības traucējumiem nespēj veikt uzdevumu, kam ir svarīga loma viņa personisko mērķu sasniegšanā, lai gan citkārt ir apliecinājis savu prasmi šajā jomā (piemēram, palīdzējis kursabiedriem rakstīt referātus, bet nespēj uzrakstīt pats savējo).

7. Viņš izturas vienaldzīgi vai noraidoši pret cilvēkiem, kuri pastāvīgi izrāda laipnu attieksmi (piemēram, viņu nesaista mīloši un iejūtīgi seksuālie partneri).

H. Cilvēks ar minētajiem personības traucējumiem pārspīlēti pašuzupurējas, lai gan neviens to neprasa.

B.   A punktā aprakstītā uzvedība nav tikai reakcija uz jau notikušu vai sagaidāmu fizisku, seksuālu vai psiholoģisku vardarbību.

C.   A punktā aprakstītā uzvedība izpaužas arī tad, kad personai nav depresijas.

AGRESĪVAIS tips

Sešas rakstura iezīmes

Agresīvā tipa cilvēku raksturo turpmāk minētās sešas īpašības un uzvedības veidi. Persona, kuras rakstura iezīmes pilnībā atbilst agresīvā tipa uzvedības kritērijiem, tās demonstrē spilgtāk nekā persona, kura tām atbilst mazākā mērā.

1.    Pavēlniecisks. Agresīvā tipa cilvēki ir vadoņi. Viņi labi iejūtas lomā, kas saistīta ar varu, autoritāti un atbildības uzņemšanos.

2.    Konservatīvs. Šī tipa cilvēks visefektīvāk darbojas tradicionālajā varas struktūrā, kurā katrs zina savu vietu un autoritātes robežas ir skaidri noteiktas.

3.    Disciplinēts. Viņš ir ļoti disciplinēts un izstrādā kārtības noteikumus, kas jāievēro visām zemākstāvošajām personām.

4.    Pragmatisks. Agresīvais vīrietis un sieviete ir ļoti mērķtiecīgi. Viņi prasmīgi izvēlas līdzekļus un līdz ar to sekmīgi īsteno savas ieceres. Viņi dara visu, kas nepieciešams, lai uzdevums tiktu paveikts.

5.    Apņēmīgs. Šī tipa cilvēks nav nedz pārlieku jūtīgs, nedz gļēvs vai bailīgs. Viņš spēj drosmīgi rīkoties grūtās un bīstamās situācijās, un viņus neattur bailes vai šausmas.

6.    Patīk fiziskas aktivitātes. Agresīvā tipa cilvēkam patīk aktīvas nodarbības un dažādi piedzīvojumi. Viņš ir fiziski labi attīstīts un bieži piedalās sporta sacensībās, īpaši komandu cīņās, kas saistītas ar fizisku saskarsmi.

Ka vajadzētu izturēties pret agresīvā tipa

personu savā dzīvē

Izzini pats sevi! Personiskās attiecības ar agresīvā tipa cilvēku var veidoties ļoti viegli, ja vien tu saproti, ka viņš grib būt noteicējs, un akceptē to. Ja esi ļoti stingra rakstura cilvēks, saistot dzīvi ar agresīvā tipa personu, nevarēsi ieņemt ar viņu līdzvērtīgu (lai gan, iespējams, tuvu stāvošu) varas pozīciju. Vai tavs personības tips pieļauj otrā plāna lomu attiecībās ar mīļoto cilvēku? Varbūt pašcieņas dēļ tev vienmēr un it visur ir svarīgi ievērot līdztiesību? Agresīvā tipa cilvēki var būt brīnišķīgi partneri harismātiskas personības, ar kurām kopā dzīve būs interesanta, ja vien tevi apmierinās attiecību hierarhija. Ja nespēsi ar to samierināties, tad tava dzīve būs nožēlojama.

Sargies sacensties ar agresīvā tipa personu! Nekad nemēģini apšaubīt šī cilvēka autoritāti vai "gāzt viņu no troņa" ja vien tev rūp kopīgā nākotne. Ja ceri iemantot šīs personas cieņu, demonstrējot savu pārspēku, tad apdomā labi! Agresīvā tipa cilvēkiem patīk redzēt sev apkārt stiprus, vērtīgus, lojālus indivīdus, kuri ieņem hierarhiski zemāku stāvokli. Ja esi iesaistījies sāncensībā ar agresīvā tipa personu, tad uzvaras gadījumā ļauj viņam vai viņai saglabāt pašcieņu. Pretējā gadījumā vari iemantot vērā ņemamu ienaidnieku.

Apzinies un nosaki savu pienākumu un/vai savas lomas robežas, lai nejauši nešķērsotu agresīvā tipa personas "teritoriju". Runājot militārā terminoloģijā, tev ir jāsaprot pavēle un precīzi tā jāizpilda ne vairāk, ne mazāk.

Esi noteikts un saglabā augstu pašcieņu! Tas, ka tev blakus ir spēka avots, vēl nenozīmē, ka tev jāpielišķējas vai jātop vājākam. Agresīvā tipa cilvēks bez lielām pūlēm nomāc apkārtējos un izrīko viņus pēc savas patikas. Tomēr agresīvā tipa persona, kas ieņem nozīmīgu vietu tavā personiskajā vai profesionālajā dzīvē, diez vai paļausies uz gļēvu partneri, kurš baidās pateikt "nē". Lai iemantotu agresīvā tipa personas cieņu vai mīlestību, izrādi viņam savu dabisko cieņu vai mīlestību, parādi raksturu. Demonstrē savu pašapziņu un pārliecību par savām spējām, bet ne sāncensības garu vai izaicinošu uzvedību. Stingri iestājies par savām interesēm! Ja ļausi agresīvajai personai gūt virsroku, riskēsi izpelnīties viņas nicinājumu un piedzīvot kaunpilnu pazemojumu.

Risinot konfliktus, kas rodas personiskajās attiecībās ar agresīvā tipa personu, nemēģini pierādīt savu taisnību. Citiem vārdiem sakot, neuzstāj, lai viņš vai viņa rīkojas pēc tava prāta vai atzīst savu vainu vai kļūdīšanos. Agresīvā tipa cilvēki necieš sakāvi, tāpēc nemēģini panākt "visu vai neko" jeb "taisnība bija man, nevis tev". Centies panākt kompromisu, lai agresīvā tipa persona varētu saglabāt savu augsto pašcieņu. Mēģini kaulēties un vienoties! Piemēram, izsakies šādi: "Labi, es mainīšu savus plānus un pavadīšu tevi uz šo pasākumu nākamajā mēnesī, ja arī tu mainīsi savus plānus un apmeklēsi sapulci Džimija privātskolā." Ja pēkšņi atklāsi, ka tava vēlme uzvarēt cīniņā ir tikpat spēcīga kā tavam agresīvajam dzīvesdraugam, tad pavaicā sev, vai esi gatavs upurēt šīs attiecības uzvaras dēļ! Varbūt pastāv citi paņēmieni, kas tev ļaus sasniegt iecerēto?

Apelē pie prāta, nevis jūtām. Bieži gadās, ka agresīvā tipa cilvēki nepiešķir lielu nozīmi citu cilvēku emocijām. Ja gribi kaut ko panākt, tad ņem talkā racionālus argumentus jūtu izrādīšana tikai novedīs tevi strupceļā. Bez aplinkiem izklāsti, kādus labumus agresīvā tipa persona gūs no tavas ieceres. Nesaki: "Tu to izdarīsi, ja mani mīli." Labāk ir teikt: "Ja apmeklēsi otrdienas sapulci Džimija skolā, tad uzņemšanas komisija būs

labvēlīgi noskaņota pret mūsu mazo Timiju, kurš, kā mēs abi labi zinām, ir ļoti gudrs bērns."

Ja agresīvā tipa persona ir viens no vecākiem, tad mēģini radoši izturēties pret viņa vai viņas skarbajiem noteikumiem un priekšrakstiem. Nerausti lauvu aiz ūsām! Labāk papūlies izrādīt vecākiem cieņu un paust piekrišanu mātes vai tēva uzskatiem, nevis mest izaicinājumu, atklāti un pašnāvnieciski dumpoties un pieprasīt ļaut tev iet pašam savu ceļu. Vēlāk tu varēsi klusībā rīkoties pēc paša ieskatiem. Šis padoms var noderēt arī cilvēkiem, kuriem jāsadarbojas ar agresīvā tipa personu darbavietā.

Atzīsti, ka agresīvā tipa personai ir smags raksturs, un labāk nespēlējies ar uguni! Mēģini rast citu risinājumu attiecību problēmām. Lai apslāpētu partnera dusmas, neatbildi ar prettriecienu un neizrādi savu sašutumu! Vienkārši paej malā, un viņa dusmas izkūpēs kā dūmi.

Ja agresīvā tipa cilvēks līdz galējībai attīsta iepriekš minētās rakstura iezīmes, tad rodas

SADISTISKI PERSONĪBAS TRAUCĒJUMI Cilvēki, kas cieš no sadistiskiem personības traucējumiem, ir nežēlīgi, cietsirdīgi un tiecas citus iebiedēt. Viņi var būt arī vardarbīgi pret saviem tuviniekiem un gūt baudu no viņu pazemošanas.

Diagnostiskie kritēriji

DSM-IV aprakstīti turpmāk minētie sadistiskie personības traucējumi.

A. Vismaz četras no turpmāk minētajām pazīmēm norāda uz patoloģiski nežēlīgu, iebiedējošu un agresīvu uzvedību, kas

sākas agrīnā pieaugušā vecumā un izpaužas atkartotās situācijās.

1.   Cilvēks ar sadistiskiem personības traucējumiem izmanto fizisku vardarbību, lai panāktu noteicošo lomu attiecībās (nevis sasniegtu kādu bezpersonisku mērķi, piemēram, iesit cilvēkam, lai viņu aplaupītu).

2.    Viņš pazemo cilvēkus citu personu klātbūtnē.

3.    Persona ar šādiem traucējumiem neadekvāti skarbi norāj vai soda sev pakļautu personu, piemēram, bērnu, studentu, ieslodzīto vai pacientu.

4.    Viņu uzjautrina vai viņam sagādā baudu citu personu (arī dzīvnieku) garīgās vai fiziskās ciešanas.

5.    Cilvēks ar sadistiskiem personības traucējumiem melo, lai sāpinātu citus vai nodarītu viņiem pāri (nevis sasniegtu konkrētu mērķi).

6.    Viņš, izmantojot iebiedēšanu, panāk, ka citas personas dara to, ko viņš vai viņa vēlas (pat iedvešot šausmas un liekot baidīties par savu dzīvību).

7.    Šāds cilvēks ierobežo savu tuvinieku neatkarību, piemēram, neļauj dzīvesbiedram iziet no mājām vienatnē vai neļauj pusaudzei meitai apmeklēt sabiedriskus pasākumus.

8.   Viņu fascinē vardarbība, ieroči, cīņas mākslas, ievainojumi vai mocības.

B. A punktā aprakstītā uzvedība neattiecas tikai uz vienu personu (piemēram, dzīvesbiedru vai vienu no bērniem), un tās mērķis nav tikai seksuāla uzbudinājuma gūšana (kā tas ir seksuālajā sadismā).

NOPIETNAIS tips

Septiņas rakstura iezīmes

Turpmāk minētās septiņas īpašības un uzvedības veidi raksturo nopietnā tipa cilvēku. Persona, kuras rakstura iezīmes

pilnībā atbilst nopietnā tipa kritērijiem, tās demonstrē spilgtāk

nekā persona, kura tām atbilst mazākā mērā.

1.   Vienaldzīgs. Nopietnā personības tipa cilvēks demonstrē atturīgu uzvedību. Viņš saglabā mieru un valda pār savām emocijām.

2.    Nepretenciozs. Šī tipa cilvēks reāli novērtē savas iespējas un vienlaikus apzinās savus ierobežojumus. Viņš neļaujas tukšai lepnībai vai uzpūtībai.

3.    Atbildības izjūta. Nopietnā tipa persona uzņemas atbildību par savu rīcību. Šāds cilvēks nekad necenšas slēpt savas kļūdas un nenoveļ vainu uz citiem.

4.    Racionāls. Šī tipa cilvēks ir domātājs, analītiķis, vērtētājs, apcerētājs. Viņš vienmēr vispirms domā un tikai pēc tam rīkojas.

5.    Gudrs. Vīrietis un sieviete ar nopietnā personības tipa rakstura iezīmēm prot precīzi novērtēt citus cilvēkus. Viņi skarbi kritizē citus, bet nevilcinās vērtēt arī paši sevi.

6.    Nav pārsteidzams. Šī tipa cilvēks nojauš nopietnas problēmas un, kad notiek ļaunākais, ir gatavs tās risināt.

7.    Paškritisks. Nopietnā tipa cilvēks ļoti pārdzīvo, ja atskārš, ka ir bijis neiejūtīgs vai nepieklājīgs pret citiem.

Kā vajadzētu izturēties pret nopietnā tipa

personu savā dzīvē

1.    Galvenais ir pieņemt šo cilvēku tādu, kāds viņš ir. Necenties panākt, lai nopietnā tipa persona vienmēr saskatītu dzīves gaišās puses vai būtu atklātāka un izrādītu vairāk dedzības, vai izvirzītu augstāku mērķi, vai pārvarētu ieradumus… kas tev šķiet kaitinoši. Pūles mainīt šo cilvēku, tāpat kā gandrīz jebkura cita tipa personību, būs gluži veltīgas.

2.    Ļaujies pozitīvismam! Tavs partneris ir nosvērts, apveltīts ar atbildības izjūtu, uzticīgs, strādīgs, rūpīgs (reizēm pat pārmērīgi). Tu vari paļauties uz nopietnā tipa cilvēku kā uz cietu klinti. Šādas rakstura īpašības norāda uz iespēju veidot ilgstošas attiecības.

3.    Nedomā, ka nopietnās personas drūmais izskats liecina par viņa (vai viņas) skumīgumu. Tevi pašu laiku pa laikam pārņem bēdīgs noskaņojums, kas varbūt izraisa zināmu pesimismu, turpretī nopietnā tipa personai šāds garastāvoklis ir gluži parasts. Taču, ja nopietnā drauga depresīvais izskats ietekmē tavu noskaņojumu, labi padomā, vai gribi turpināt šīs attiecības.

4.    Tu drīksti justies laimīgs! Neapspied savas dabiskās emocijas tikai tādēļ, ka nopietnā tipa persona nereaģē tā, kā tev gribētos. Ja viņš (vai viņa) "nelec gaisā", uzzinot par tavu paaugstinājumu, tev nav jāapvalda sava sajūsma.

5.    Uzslavē nopietnā tipa cilvēku par visu labo, ko viņš (vai viņa) radījis tavā dzīvē! Šā personības tipa cilvēkiem ir ļoti svarīgi dzirdēt mīļus vārdus, kaut arī viņi paši bieži nespēj dalīties pozitīvās izjūtās. Tomēr, uzklausot tavus cildinājumus, šī īpašība var mazināties.

6.   Jārēķinās, ka nopietnā tipa persona vienmēr vispirms paudīs negatīvu viedokli. Piemēram, tu pārnāc mājās no frizētavas ar vienreizīgu matu sasuku, bet ņem vērā, ka nopietnā tipa persona vispirms izteiks piezīmi par tavu dubļiem notašķīto lietusmēteli vai nespodrajām kurpēm. Lai viņš (vai viņa) mazliet paīgņojas, tomēr pamēģini viņu izprast. Nekādā ziņā nedomā, ka nopietnā tipa personai nepatīk tavs izskats! Vai tevi priecē jaunā frizūra? Ja tā, tad pasaki to!

7.    Esi godīgs bez manipulācijas, bargas izturēšanās vai nosodījuma! Pasaki nopietnā tipa personai, ka tev ir ļoti svarīgi dzirdēt uzslavas un pozitīvu novērtējumu! Saki, ka tu saproti viņam (vai viņai) nav viegli izteikt šāda veida piezīmes! Nākamajās dienās pievērs uzmanību niecīgām zīmēm, kas liecina par to, ka viņš (vai viņa) ir tevi sadzirdējis. Tu vari neatskārst, cik dziļi nopietnā tipa persona atsaucas uz tavām jūtām.

8.    Lai tevi nebiedē nopietnās personas šķietamais dedzības trūkums attiecību sākumā vai vēlākajās kopīgajās nodarbēs. Paturi prātā, ka šā tipa cilvēks iekvēlojas ļoti, ļoti lēnām. Tādēļ vien, ka viņš (vai viņa) nesajūsminās par iepriekš brīnišķīgi pavadīto laiku, tev nav jāpārtrauc aicināt viņu uz kopīgiem pasākumiem nākotnē. Bieži gadās, ka nopietnā tipa persona vienkārši neprot izrādīt apmierinājumu vai jūsmīgumu, lai gan patiesībā jūt dziļu gandarījumu par jūsu kopā būšanu. Nopietnā tipa cilvēkam ir vajadzības tāpat kā visiem pārējiem.

9.    Neceri, ka tavs nopietnais draugs izrādīs spontānu ierosmi dari to par abiem. Parādi iniciatīvu visās kopīgajās dzīves jomās! Šādi tu pavērsi jaunas iespējas gan sev, gan savam partnerim.

Ja nopietnā tipa cilvēks savas rakstura iezīmes attīsta līdz galējībai, tad rodas

DEPRESĪVI PERSONĪBAS TRAUCĒJUMI. Šādiem cilvēkiem nav cerību ne tagad, ne nākotnē. Viņi šķiet nespējīgi priecāties un baudīt. Viņi nespēj atslābināties, ir

kritiski noskaņoti un dusmīgi un lielāko daļu pārmetumu veltī

paši sev. Ja cilvēkam piemīt depresīvi personības traucējumi, tad

viņa pasaules uztverē dominē grūtsirdība un skumjas.

Diagnostiski kritēriji

DSM-IV aprakstīti šādi depresīvi personības traucējumi.

A.   Piecas (vai vairākas) no turpmāk minētajām pazīmēm norāda uz patoloģiski depresīvām pārdomām un uzvedības veidiem, kas sākas agrīnā pieaugušā vecumā un izpaužas dažāda veida situācijās.

1.    Cilvēka ikdienas noskaņojumu raksturo nelaimes izjūta, nospiestība, drūmums, nespēja būt labā omā un priecāties.

2.    Viņa pašcieņa ir zema. To nosaka uzskats par savu nepilnvērtību un mazvērtību.

3.    Cilvēks ar depresīviem personības traucējumiem sevi kritizē un vaino, noniecina savus nopelnus.

4.    Viņš pastāvīgi nokaujas ar drūmām domām un raizēm.

5.    Šāda cilvēka uztverē dominē noliedzoša, nosodoša attieksme pret citiem cilvēkiem.

6.    Viņš ir pesimistiski noskaņots.

7.    Cilvēkam ar depresīviem personības traucējumiem raksturīga vainas izjūta un sirdsapziņas pārmetumi.

B.   Šāda veida traucējumi neizpaužas tikai smagā depresīvā stāvoklī, un tos nevar izskaidrot ar distīmiju (hroniski nomāktu garastāvokli).

OTRĀ DAĻA

MUMS PIEEJAMIE LĪDZEKLI

Atbildes ir viegli rodamas, ja tu pārstāj vairīties no jautājumiem.

7. nodaļa . atbildība

Definējot psihiskās saslimšanas, mēs ik reizi sastopamies ar līdzīgiem simptomiem, tomēr ceram sagaidīt atšķirīgus lezultātus. Laiku pa laikam es konstatēju, ka pats iekļūstu šajā burvju lokā. Ta vienkārši ir kārdinoša vēlme darīt to, ko vairums i ilvēku parasti dara noteiktās dzīves situācijās. Taču, šādi rīkoļoties, mēs tiekam ieslēgti vecajā, ierastajā attiecību lokā ar tām pašām ierastajām cilvēku reakcijām. Kaut arī cilvēki reizēm izturas pret mums mazliet citādi, tas notiek vienā un tajā pašā laikā. I atrā situācijā mums ir dota iespēja izvēlēties savu izturēšanos, lomēr šo izvēli būtiski ietekmē mūsu priekšstati par pasauli un skatījums uz pasauli. Lēmumu pieņemšanas gaitu koriģē divējādi tiliri, kas gala rezultātā dziļi ietekmē mūsu atbildes reakcijas. Tie būtībā ir notikumi un parādības, kuras mēs varam kontrolēt, un arī tādi, kuru gaitu mēs nespējam ietekmēt. Mūsu izvēli katrā ••ituācijā ietekmē daudz kas, piemēram, vecums vai dzimšanas vieta, vai mūsu dabiskās prāta spējas. Mēs varam kontrolēt savas il. ives vērtības, izglītību, zināšanas, principus un prasmi risināt dažādas problēmas. Arī vēsture kalpo kā lielisks pieredzes un zināšanu avots, no kura smelties padomus, pieņemot lēmumus pašreiz. Reizēm mēs ļaujamies neapzinātai, automātiskai uzvedībai, kas noteiktā izvēles brīdī liek drīzāk reaģēt nekā atsaukties, un tā rezultātā vēsture atkārtojas un mēs uzvedamies tāpat kā iepriekš. Mēs ceram, ka, vienkārši pārveidojot vecos uzvedības modeļus, spēsim jaunradīt tagadni. Tomēr tas nenotiek. Beigu beigās mēs sākam vainot citus cilvēkus un sakām: "Tā ir viņu vaina." Šajā mirklī viss notiek, kā ierasts, un mūsu "iekšējie netīrumi" tiek pārstrādāti, un to kaudze top arvien lielāka, līdz pārņem visas mūsu dzīves jomas. Raugi, katrs mirklis un katra situācija dāvā jaunu izvēli vai jaunu iespēju rīkoties atšķirīgi un gūt labākus rezultātus. Tomēr cilvēki ir jokaini radījumi. Ja kaut kas mūsu dzīvē nenotiek, kā nākas, mēs dīvaina iemesla dēļ sliecamies atkal un atkal uzvesties tāpat kā līdz šim.

"Mēs esam vienīgās dzīvās būtnes, kas spēj izvērtēt, kada rīcība būtu labākā mums pašiem, un tad darām tieši pretējo." Nātanjels Brendens (Nathaniel Branden)

Lielākā daļa no mums zina, ka gandrīz visās dzīves situācijās atbildes ir meklējamas mūsos pašos, tomēr mēs sliecamies ignorēt šo atziņu. Mēs apslāpējam savu intuīciju un pat neievērojam savas vērtības, tāpēc, kad pienāk izvēles brīdis un mēs stāvam krustcelēs, lielākoties atkal un atkal atkārtojam vēsturi. Pārmaiņas uz labu visnotaļ iespējamas, jo pastāv robežšķirtne starp to, ko zinām, un to, ko darām. Mums nevajadzētu raizēties par šo plaisu, bet gan izzināt pašreizējās atziņas un to, ko mums nepieciešams paveikt, lai virzītos uz priekšu. Lai atbrīvotos no pagātnes ieradumiem un uzvedības modeļiem, nepieciešama apzināta rīcība, spēja uzņemties saistības un riskēt. Reizēm, kad cilvēki iestieg grūtībās, viņiem šķiet vieglāk vainot ārējus faktorus, nevis uzņemties atbildību par notiekošo, taču, lai īstenotos personiskā i/.augsme, nepieciešama rūpīga sevis izvērtēšana. Tomēr vairums i ilvēku pievēršas citiem cilvēkiem un visu vainu uzveļ viņiem. "Tas notika viņa dēļ." "Ja viņa nebūtu tā rīkojusies…" "Ja tikai viņa būtu manī klausījusies…" "Ja tikai viņi spētu saprast…" Šādus apgalvojumus izsaka cilvēki, kuri rīkojas pa vecam un atkārto pagātnes kļūdas. Tāpēc es piedāvāju dažus ieteikumus, kas tev palīdzēs piedzīvot jēgpilnu un pozitīvu izaugsmi, kad vajadzēs izdarīt izvēli īpaši savas dzīves krustcelēs.

1.   Pārmaiņu situācijās mācies nogaidīt un ieklausīties sevī! Visas atbildes ir tevī pašā.

2.    Skaidri apzinies savas vērtības un principus, kas var kalpot kā ceļrāži lēmumu pieņemšanai!

i. Nosaki, ko tu gribi radīt savā dzīvē, un izvirzi konkrētus, saprātīgus mērķus, kas izpaudīsies tavā uzvedībā (citiem vārdiem sakot, šie mērķi būs saskatāmi tavos uzvedības modeļos). ■I. Atklāj savus mērķus draugam un lūdz viņa palīdzību! Regulāras atsauksmes var veicināt tavas uzvedības pilnveidošanos. Šis draugs var būt arī tavs dzīvesbiedrs vīrs vai sieva. 5. Personiskajā dienasgrāmatā apraksti savas problēmsituācijas un brīžus, kad jūti nepieciešamību pārvarēt emocionāli vai citādā ziņā sarežģītas situācijas. Šo rakstisko informāciju tavs prāts analizēs produktīvāk nekā domas par iespējamām izvēlēm. Dienasgrāmata var kalpot kā ļoti svarīgs faktors, izvērtējot tavu izaugsmi. (>. Izdarot ierakstus dienasgrāmatā, atsakies no šāda veida izteikumiem: "Tāds nu reiz es esmu." Aizstāj tos ar citiem spriedumiem, piemēram, "tikai līdz šodienai" vai "es izvēlos". Tas veicina pārdomu procesu, mudina nogaidīt pirms pārmaiņām un veicina aktīvu sevis izzināšanu.

7. Reizi nedēļā tev vajag izvērtēt savas izvēles, lai priecātos par uzvarām un panākumiem, bet neveiksmes gadījumā atbilstoši koriģētu savu rīcību. Esi iecietīgs pret sevi, jo tavs uzdevums ir censties būt labākam, nevis perfektam!

Kamēr mēs nepārstājam vainot citus, mēs nespējam atsvabināties no savu emocionālo, psiholoģisko un mentālo problēmu gūzmas. Ja dzīvojam ar pārliecību, ka mūsu problēmu cēlonis ir ārējs, mēs ierobežojam savu izaugsmi. Šajā ziņā vēsture atkārtojas, un visas mūsu problēmas arvien no jauna izgaismojas visā spožumā. Cikls turpinās, un dzīve mums sniedz kārtējo pamācību, līdz kādā brīdī mēs atskāršam tās nozīmi. Lai risinātu problēmu, neņemot vērā savu iekšējo pretestību, ir vajadzīga drosme un pašapziņa, tomēr šāds sevis izvērtēšanas process tev palīdz noteikt, kur tu atrodies pašlaik, kur gribi nokļūt un kas tev ir nepieciešams, lai turp nokļūtu. Godājamais Ardžans Bharms, klostera abats Austrālijā, reiz teica, ka cilvēkiem, kuri grib risināt savas problēmas, ir svarīgi 95 % uzmanības pievērst pašiem sev un tikai 5 % citiem cilvēkiem. Diemžēl parasti notiek pretēji 95 % sava laika mēs pavadām, apcerot problēmu iedīgļus citos cilvēkos, un tikai 5 % atvēlam domai, ka problēma slēpjas mūsos.

Reizēm tas, kam mēs dzīvē pretojamies, var dāvāt iespēju izaugsmei un mācības gūšanai. Bieži mēs varam uzlūkot šīs problēmas par slēptām dzīves veltēm, jo tās sniedz atskārsmi par to, kas ir tas, kam mēs nepievēršam uzmanību sevī. Nereti cilvēki pretojas iespējai baudīt tuvību, uzticēties, riskēt, būt viegli ievainojami, būt "tagad", pārvarēt sastingumu un rīkoties spontāni. Cilvēki sliecas radīt apstākļus, kas patiesībā viņus mudina saglabāt ierasto komfortu, un šīs komforta zonas ierobežo viņu izaugsmi.

Turpretī pretestības pārvarēšana sekmē tavu izaugsmi. Pievēršot uzmanību pretestībai sevī un citos, tu vari gūt reālas atskārsmes un attīstīt alternatīvas pieejas, izkopt sevī līdzjūtību pret citiem un apgūt jaunus paņēmienus, kā veidot labas attiecības ar citiem cilvēkiem. Tāpēc uzskati pretestību nevis par sastinguma punktu, bet gan par resursu un jaunu iespēju, un tev pavērsies pozitīvas alternatīvas. Viens no efektīvākajiem veidiem, kā izmantot iekšējos resursus, lai sasniegtu labākus rezultātus dzīvē un izmantotu savus spēkus, ir uzņemties atbildību. Atbildības uzņemšanās apzināti ietekmē jauno situāciju rezultātus, jo dod •.pēku vienkārši pajautāt: "Ko es varu darīt tieši šobrīd, lai rīkotos i itādi un gūtu pozitīvu rezultātu?" Atbildības izjūta mudina tevi noteikt savas domas, rīcību un izjūtas neatkarīgi no tā, kā rīkojas citi cilvēki. Līdz ar to mēs varam dzīvot daudz pilnvērtīgāk. Kolīdz tu sāc vairīties no atbildības, tā, apzināti vai neapzināti, noniecini savas personiskās spējas un uztici savu dzīvi citiem, pakļauj to citu ļaužu domām un emocijām.

Lūk, divpadsmit izteikumi, kas parāda veidus, ar kuru palīdzību cilvēki bēg no atbildības:

1)  es pamēģināšu;

2)   ja …, tad …!;

3)    es aizmirsu;

4)    tā nav mana vaina;

5)   man nebija izvēles;

6)    es nevaru;

7)   es nespēju savaldīties;

8)    izlemšu pēc kāda laika;

9)    es nezinu;

10)  tas nav mans pienākums;

11)  neviens man neteica;

12)  tāds nu reiz es esmu.

Aplūkosim sīkāk katru no šiem izteikumiem.

1.    Es pamēģināšu. Lai uzskatāmi nodemonstrētu šo nostādni, es lūdzu semināra dalībniekus "pamēģināt" pacelt no galda mācību grāmatas. Viņi nekavējoties veica šo uzdevumu un pacēla grāmatas augstu virs galvas. Es sacīju: "Nē, nē, nē, es jūs nelūdzu pacelt grāmatas, es jūs lūdzu mēģināt tās pacelt." Tad viņi nolika grāmatas uz galda un turpināja "censties" celt tās augšup. Viņi īgņojās, pūta un stenēja un nesekmīgi tiecās pacelt grāmatas no galda virsmas. Lūk, kā: viņi vai nu pacēla grāmatas, vai arī nepacēla. Cenšanās izvēršas veltīgos pūliņos. Tā parāda, ka zemapziņā mums nav nodoma veikt šo darbību. Kā tu justos, ja, meklējot auklīti savam mazulim uz pāris stundām, kādai personai pajautātu: "Vai jūs dažas stundas nepieskatītu manu bērniņu?" un šī persona tev atbildētu: "Es pamēģināšu."? Acīmredzot tu gribētu, lai šis cilvēks izsakās skaidrāk un viņa atbilde būtu aptuveni šāda: "Jā, protams, es to varu." Ko nozīmē "es pamēģināšu"? Vai šis cilvēks gatavojas pieskatīt tavu mazuli vai ne? Ar cenšanos vien nepietiek, jo tavs bērns ir pati dārgākā dzīves velte! Vai tu uzticēsi šo nenovērtējamo dāvanu cilvēkam, kurš saka "es pamēģināšu"? Nu, daži cilvēki tā rīkojas attieksmē pret savu uzņēmumu. Intervējot potenciālos darbiniekus vai pieņemot tos darbā, viņi nepamana, ka šie cilvēki, apsverot nākamos darba pienākumus, saka: "Es pamēģināšu." Veidojot jaunas attiecības, tu saki: "Es gribu, lai mani mīlētu visu atlikušo mūžu," un dzirdi atbildi: "Es pamēģināšu." Tu saki: "Šis ir mans uzņēmums, un man vajag, lai jūs godam pildītu darbu, kuram tiekat nolīgts," un cilvēks atbild: "Labi, es pamēģināšu."

2.   Ja …, tad …! Kāds klients man reiz sacīja: "Ja vien es spētu atrast kādu, kurš mani mīlētu, tad es būtu laimīgs." Cits, kuru

es uzrunāju šīs grāmatas tapšanas laikā, atzinās: "Ja man laimētos atrast darbu ar labu algu, kas atbilstu manām spējām, tad mana pašapziņa noteikti būtu augstāka." Vēl kāds, ar kuru satikos, man apgalvoja, ka nepriecājas par savu darbu, tomēr būtu gatavs strādāt cītīgāk, ja vien tiktu pienācīgi atalgots. Šāda veida domāšanai piemīt gaužām vienkāršs trūkums. Cilvēks būtu laimīgāks, ja atrastu kādu, kurš viņu mīl: vai tas nozīmē, ka šis "kāds" apzināti meklē dziļi nelaimīgu dzīvesdraugu? Cilvēks, kas meklē mīlestību, ir patiesi nelaimīgs līdz brīdim, kad atrod sev piemērotu partneri. Vai tas nozīmē, ka cilvēks, kurš žēlojas par savu darbu, nestrādā, kā nākas, un līgumā iekļautos pienākumus pilda nevis godprātīgi, bet pa roku galam, savam uzņēmumam nesniedz to, ko no viņa gaida? "Ja … tad" stratēģija paredz nosacījumus, kas nostājas starp mums un mūsu mērķiem un gala rezultātā attālina no mērķu sasniegšanas. Nosacījumi kļūst svarīgāki par pašiem mērķiem, un, iespējams, mēs nemaz negribam tos sasniegt. Varbūt patiesībā mēs gribam kaut ko gluži pretēju, proti, saglabāt ierasto komfortu. Līdz neizpildīsim šos nosacījumus, mēs nekad nespēsim sasniegt mērķus. Tāpēc reizēm gadās, ka mēs provocējam uzvedību, kas mums kaitē. Piemēram, mēs sakām savam iemīļotajam: "Ja tu tā darīsi, es tevi mīlēšu līdz mūža galam", "Ja tu tā rīkosies, es varēšu tev uzticēties", "Ja tu īstenosi šo ieceri, mana mīla uzplauks visā krāšņumā". Mēs cilvēkus pakļaujam postam un nelaimēm, lai viņi kaut ko sasniegtu, un, ja viņi to paveic, iespējams, dāvājam viņiem mīlestību, ko paši izjūtam. Tomēr pēc kāda laika mēs atgriežamies ierastajās sliedēs un atkal pakļaujam apkārtējos jauniem pārbaudījumiem. Ja tu patiesi vēlies sasniegt kādu mērķi, tad aizmirsti par nosacījumiem un dodies tieši pretī mērķim; tev pašam ir jākļūst par savu mērķi. Bieži gadās, ka nosacījumi ir

slēpta stratēģija, ko cilvēks izmanto, lai izvairītos no atbildības. Kāpēc tev pašam neveicināt pārmaiņas un neradīt vēlamo pārdzīvojumu? Tev tikai jāsper solis pareizajā virzienā un vienkārši tas jāpaveic (kā teikts Nike reklāmā).

3.    Es aizmirsu. Vispārīga aizmiršana un vēlme neatcerēties kaut ko konkrētu ir ļoti atšķirīga. Mūsu atmiņai piemīt īpaša struktūra, kas mudina paturēt prātā jeb atcerēties emocionāli iespaidīgu informāciju. Tajā pašā laikā ērtības labad mēs tiecamies aizmirst informāciju, kas nav bijusi emocionāli vai personiski saistoša. Tāpēc, izvēloties neatcerēties, mēs vairāmies no atbildības. Gluži neapzināti mēs raidām ziņu apkārtējiem, ka tas, ko viņi uzskata par nozīmīgu, mūsu skatījumā nešķiet svarīgs. Tāpēc varbūt labāk neslēpties un teikt nevis "es aizmirsu", bet gan "es izvēlos neatcerēties, jo šajā brīdī man tas nav svarīgi". Cilvēki daudz vairāk, nekā nepieciešams, tiecas dot priekšroku savām, nevis citu cilvēku vajadzībām. Tikai uz pāris mirkļiem mainot skatpunktu un ielāgojot to, ko vēlas citi cilvēki, proti, veltot uzmanību svešām vajadzībām, mēs varam panākt būtisku pavērsienu pašu dzīvē: apkārtējie vērsīsies pie mums un uzskatīs mūs par atbildīgām, rūpīgām un mīlošām būtnēm.

4.    Tā nav mana vaina. Kad vainojam citus, mēs atņemam sev iespēju risināt problēmas un mācīties no savām kļūdām. Citu vainošana palīdz izbēgt no atbildības. Kamēr meklējam vainu citos, mēs uzveļam atbildību ārējiem spēkiem un vienlaikus slīgstam neziņā par savām iespējām risināt konfliktus. Dažkārt tā patiesi nav mūsu vaina, tomēr citu ļaužu vainošana mūs iedzen strupceļā vai, teiksim, noliek krustcelēs un nekādā ziņā neceļ mūsu pašcieņu, jo mēs nemeklējam atbildes sevī, bet gaidām, līdz tās dāvās citi. Mums vajadzētu nevis meklēt vainu citos cilvēkos un apkārtējās lietās, bet lūkot izprast mācību, ko sniedz ikviena situācija, un rast zīmes, kas pamudina mainīt runas veidu, domāšanu, rīcību ikvienā situācijā. Šādi rīkojoties, tu kļūsi spēcīgāks.

'>. Man nebija izvēles. Viena no manām klientēm sacīja: "Man nebija citas izvēles kā vien pamest dzīvesbiedru, jo, raugi, viņš nebija tāds, kādam vajadzētu būt labam vīram." Es apsēdos un klausījos sievietes vārdos un vēroju, kā viņa noliedz iespēju pašai izvēlēties un tādējādi vairās no savas atbildības par abu attiecībām. Viņai tāpat kā tev vienmēr ir izvēle. Tev vienmēr ir iespēja izvēlēties, pat ja, iespējams, tev nešķiet tīkamas izvēles izraisītās sekas. Šī sieviete būtu varējusi uzrakstīt uz papīra lapas visas rakstura īpašības, kuras, kā viņai šķiet, nepieciešamas labam vīram, vai varbūt izklāstīt savus apsvērumus par to, kādam vajadzētu būt labam dzīvesbiedram, un tad sarunā ar vīru kopīgi tos apspriest. Taču viņa apgalvo, ka viņai nav dota izvēle, proti, viņai nav bijis citu iespēju, un tādējādi uzstāj uz savām tiesībām šādi "atrisināt" situāciju. Kolīdz cilvēku uzvedību sāk noteikt agresīvi instinkti attieksmē pret citiem, viņi mēdz teikt: "Man nebija citas iespējas, tāpēc nācās laist darbā dūres." Izvēle pastāv vienmēr. Cilvēks, kurš strīda karstumā paceļ roku pret otru cilvēku, izvairās no izvēles, lai gan patiesībā, kamēr vien esi dzīvs, izvēles iespēja tev ir dota vienmēr. Raugi, mēs spējam ietekmēt citu ļaužu atbildības izjūtu, to nekontrolējot. Toties mēs varam kontrolēt paši savu rīcību un, izvēloties atzīt savu atbildību, gandrīz vienmēr pozitīvi ietekmējam citus cilvēkus. Reizēm tas paredz īstenot savu izvēli vai iezīmēt ceļu jaunām izvēlēm.

6. Es nevaru. Šķiet, ka Henrijs Fords ir teicis: "Tev ir pilnīga taisnība, ja domā, ka vari, un tev ir pilnīga taisnība, ja domā, ka nevari." Reizēm mēs jau iepriekš nosakām savas rīcības rezultātu, jo izvēlamies uzvesties tā, kā paģēr iepriekš noteikti

spriedumi. Pastāv vairāki iekšēji cēloņi, kuru dēļ cilvēks paredz to, kas notiks. Piemēram, viņš domā, ka viņam pietrūkst autoritātes, lai rīkotos zināmā situācijā vai veiktu noteikta veida pienākumus. Patiesībā gandrīz vienmēr cilvēkam piemīt vajadzīgā autoritāte, kas viņam ļautu pildīt atbilstošo uzdevumu, tomēr viņš atsakās uz to pretendēt. Pārliecība par nespēju veikt zināmu uzdevumu autoritātes trūkuma dēļ faktiski rāda, ka viņam trūkst drosmes darīt to, kas jādara. Līdz ar to "es nevaru" šim cilvēkam kļūst par dūmu aizsegu, kolīdz viņš saka: "Nu, tas ir kaut kas tāds, ko paveikt nav manos spēkos."

Dažkārt cilvēki saka "es nevaru", lai gan patiesībā domā "es negribu". Šāda vairīšanās no atbildības liek apšaubīt personas spēju veikt uzticēto pienākumu vai pat viņa vārdu atbilstību darbiem. Tāpēc, pirms teikt "es nevaru" sev pašam vai citiem cilvēkiem, mums vajadzētu nopietni apsvērt, vai mēs patiesi nevaram vai tomēr tikai negribam. Kad cilvēki nāk pie manis un saka: "Mēs nespējam dzīvot šajā laulībā," vai: "Es vienkārši nespēju zaudēt svaru," vai: "Es patiesi nespēju pieņemt šo jauno amatu," tad patiesībā viņi atzīstas, ka negrib darīt to, kas jādara. Tev ir jābūt skaidrībā par savām izvēlēm, savām krustcelēm. Tev ir jāuzņemas atbildība par savu dzīvi un jābūt godīgam pret sevi, savu varēšanu vai nevarēšanu, savu gribēšanu vai negribēšanu. Šādi tu iemantosi vairāk spēka, ļausi vaļu savām dotībām.

Es nespēju savaldīties. Gadās, ka mēs piesaucam velnu vai iekšējos dēmonus un izmantojam šīs fantastiskās būtnes, lai attaisnotu sevi vai bēgtu no atbildības. Patiesībā mēs vainojam savus hormonus, Mēness fāzes, apkārtējos apstākļus un sakām: "Es vienkārši nevarēju savaldīties," vai: "Es pēkšņi uzsprāgu." Pasaulē ir ļoti daudz cilvēku, kuri strīdoties mēdz skaļi klaigāt un vērsties pret citiem ar dusmām. Reiz es konsultēju kādu precētu pāri par laulības problēmām. Viņi vizītes laikā atstāja ieslēgtu mobilo telefonu. Sarunas gaitā es ieteicu izspēlēt kādu no ģimenes dzīvē ierastajiem strīdiem. Sākās vārdu pārmaiņa, un jau pēc desmit minūtēm vīrs un sieva kā neprātīgi kliedza viens uz otru, apvainojumi skanēja no abām pusēm un šķita, ka dzīvesbiedri ir dusmās zaudējuši sajēgu. Ikreiz, kad viņiem atgādināju par nepieciešamību izvēlēties mazāk skarbus vārdus, viņi attrauca, ka "vienkārši nespēj savaldīties. Vai jūs dzirdat, ko viņa saka, un redzat, ko viņa dara?" un tā joprojām. Tad iezvanījās tālrunis. Izrādījās, ka zvana kāda draudzene, un sieva paņēma klausuli un vissaldākajā balsī sāka rāmi un patīkami tērzēt ar personu tālruņa otrā galā. Pēc divām minūtēm viņa pabeidza sarunu, sakot, ka ir aizņemta kādā pasākumā, un pēkšņi atsāka kliegt uz savu dzīvesbiedru. Vai šie cilvēki nespēja savaldīties? Nu, lūk, tādu uzvedības veidu kā prasmi savaldīties mēs saglabājam, bet dažreiz situācijā, kas līdzīga iepriekš minētajai, mēs izmantojam emocionālus vārdus kā varas instrumentu, dusmas kā ieroci. Izsauciens "es nespēju savaldīties" ir tikai iegansts, kas mudina vairīties no atbildības konfliktsituācijā. Izlemšu pēc kāda laika. Savādi, tomēr par daudziem cilvēkiem var teikt, ka viņi izvēlas nogaidīt, tad izlemt vairākās savas dzīves jomās. Patiesībā viņi nostājas skeptisku dzīves vērotāju pozīcijā un līdz ar to, vairoties no atbildības, meklē un arī atrod kļūdas citos cilvēkos. Viņi atturas no jebkāda atbalsta un neiesaistās attiecībās vai kāda uzdevuma veikšanā un, šādi rīkojoties, noliedz savu atbildību. Ja attiecības nonāk strupceļā (šādos gadījumos tās reti izvēršas labvēlīgi), šie cilvēki vienmēr atkāpjas, paužot apmierinājumu: "Nu redzi, es jau teicu, ka tā būs. Labi, ka es nogaidīju un pavēroju notikumu gaitu." Tomēr ir skaidrs, ka atbildība par lietu norisi šajā mirklī tiek uzvelta kādam citam. Daži cilvēki savās attiecībās labprāt izvēlas nogaidošu pozīciju: "Nu, es pagaidīšu un pavērošu, kurp šīs attiecības mani novedīs." Viņi vairās no jebkādām saistībām un tad sāk meklēt trūkumus un vainas citos. Ja meklē trūkumus, tad noteikti tos arī atrod.

Es nezinu. Āzijā es ievēroju, ka daži manu semināru dalībnieki bez vilcināšanās saka "es nezinu", atbildot uz ļoti daudziem un dažādiem jautājumiem, reizēm pat visvienkāršākajiem. Ko tev patīk darīt? Es nezinu. Kāda veida karjeru tu labprāt izvēlētos? Es nezinu. Ko tu gaidi no laulības? Es nezinu. Ar kādām problēmām tu saskaries savā dzīvē? Es nezinu. Šie "es nezinu" var būt divējādi. Vieni faktiski ir patiesi, piemēram, tu nezini svahili valodu. Nu, daži cilvēki to nevar, dažiem nav nekādas vajadzības mācīties svahili valodu, tāpēc viņi nemaz nevēlas to zināt. Taču citkārt gadās, ka īstenībā cilvēki runā šajā valodā. Dažviet Āzijā daudzi apgalvo, ka nezina kādu valodu, tikai tādēļ, lai vairītos no atbildības un nebūtu kaut kas jādara.

Iedomāsimies, ka tavai automašīnai ir tikko pārsprāgusi riepa. Tu atrodies kāda ciema vidū Malaizijā, un tavas automašīnas riepa ir saplakusi. Gluži dabiski, tev ir vajadzīga palīdzība, lai apmainītu riepu, tāpēc tu uzrunā pirmo garāmgājēju un jautā: "Vai tuvējā apkaimē atrodas kāds riepu veikals?" Viņš vai viņa, baidoties no saistībām, saka: "Es nezinu", pat ja dzīvo šajā ciemā jau divdesmit gadus! Reizēm mēs sakām, ka kaut ko nezinām, kaut gan dziļi sirdī apzināmies, ka to zinām. Mēs nevaram vai negribam risināt aktuālo jautājumu, tāpēc izmantojam "es nezinu" metodi kā aizbildinājumu savai negribēšanai. Ļoti bieži tas ir vērojams attiecībās starp laulātajiem, vīru un sievu. Vīrs parasti noslēdz savu sakāmo ar vārdiem: "Nu, es nezināju, ka viņa gatavojas mani pamest." Vīrs varēja pamanīt neskaitāmas pazīmes, kas norādīja uz sievas gaidāmo

rīcību, viņš dzirdēja viņas teiktos vārdus un nešaubīgi juta, ka abu attiecībām pietrūkst sirsnības. Dažkārt cilvēki izliekas nemanām zināmus sarežģījumus vai atturas uzņemties par tiem atbildību. Mēs sākam ignorēt netīkamas parādības, un to neievērošana kļūst par vieglu izeju no situācijas. Gala rezultātā mēs kļūstam bezatbildīgi, turpretī problēmu loks savelkas arvien ciešāk. Saziņa ar ļaudīm, kuri sarunās bieži izmanto vārdus "es nezinu", var būt visnotaļ kaitinoša. Tagad semināros līdzīgās situācijās es izmantoju ļoti vienkāršu NLP metodi. Es jautāju: "Ja tu zinātu, tad kāda varētu būt atbilde?" Vismaz 90 % gadījumu tie paši cilvēki, kuri iepriekš sacīja "es nezinu", sāk apsvērt varbūtējās atbildes, ko vēl pirms pāris mirkļiem nespēja pat iedomāties. Izvēlēties nezināt nozīmē būt bezatbildīgam.

10. Tas nav mans pienākums. Reiz es apmeklēju kādu lielveikalu Čikāgā. Es zināju, ka veikals nīkuļo un to gatavojas pārdot citam uzņēmumam. Es brīnījos, kāpēc. Gribēju iegādāties jaunu kreklu semināram, ko gatavojos vadīt nākamajā dienā šī paša uzņēmuma darbiniekiem. Iegāju vīriešu apģērbu nodaļā un lūdzu pārdevēju palīdzēt man atrast glītu kreklu ar garām piedurknēm. Šis cilvēks palūkojās uz mani un teica: "Atvainojiet, kungs, bet tas nav mans pienākums. Es atbildu par kaklasaitēm un vīriešu aksesuāriem. Jums jādodas lejup pa šo gaiteni apmēram 50 pēdas* tālāk. Paldies jums." Es pagriezos pret pārdevēju un sacīju: "Nav brīnums, ka jūsu veikals bankrotē." Pārdevēja uniformai bija piesprausta zīmīte, kas lieliem burtiem vēstīja "Profesionāla klientu apkalpošana". Tomēr viņš nesaprata nedz zīmītē rakstīto, nedz manis teikto. Es biju klients, un man bija vajadzīga apkalpošana, taču viņš mani sūtīja pie cita darbinieka. Es devos ' Pēdas garums Lielbritānijā vienāds ar 22,86 cm. Red. piez.

nevis lejup pa gaiteni, bet ārā pa durvīm un iegāju citā veikalā tas piederēja apvienībai, kas gatavojās atpirkt neveiksmīgā konkurenta uzņēmumu. Kreklu es iegādājos pie viņiem.

Nākamajā dienā es vadīju semināru veikala darbiniekiem un atstāstīju savus piedzīvojumus. Gadījās, ka semināra dalībnieku vidū bija pieminētais džentlmenis. Es nesaucu viņu vārdā, tomēr, uzklausot manas domas par klientu apkalpošanu, viņa galva liecās arvien zemāk un viņš saruka krēslā. Pircējs nekad nedzird vārdus "tas nav mans pienākums" uzņēmumā, kas pazīstams ar savu labo apkalpošanu. Ieejot Sietlas lielveikalā "Nordstroms", pircējs burtiskā nozīmē izjūt, kā no ikviena darbinieka strāvo doma par labu klientu apkalpošanu. Disnejlendā klientu apkalpošana ir svarīgāka par visu. Šajā atrakciju parkā cilvēks jūtas pavisam īpašs un priecājas, ka nav žēlojis naudu, lai tajā nokļūtu. Katrā uzņēmumā, kas lepojas ar augstu apkalpošanas kultūru, ikviens darbinieks uzskatāmi apliecina, ka rūpēties par klienta ērtībām ir viņa pienākums. Pat ja kāds pakalpojums neietilpst pārdevēja darba aprakstā, viņš uzskata par savu pienākumu sameklēt to darbinieku, kurš klientam palīdzēs atrast to, kas viņam vajadzīgs. Tāpēc reizēm vajag padomāt, vai, apgalvojot, ka tas nav tavs pienākums un tā nav tava atbildība, tu gala rezultātā neierobežo sevi un citus. Vai robežu nospraušana nav pārāk dārga maksa par karjeras vai attiecību sagraušanu?

Atceros kādu sarunu ar bijušo sievu kopdzīves sākumā, kad mūsu dzīves apstākļi vēl bija diezgan trūcīgi. Es viņai sacīju: "Varbūt tu pašreiz varētu uzņemties kādu darbu vismaz pagaidām, pāris mēnešu, kamēr nomaksājam jaunos rēķinus, kas saistīti ar mazuli un visu pārējo." Viņa paskatījās uz mani un teica: "Tu zini, par to esi atbildīgs tu. Tu esi vīrs, gādāt iztiku ir tavs pienākums. Mans darbs ir rūpēties

par bērniem." Lieki teikt, ka šis notikums iezīmēja mūsu attiecību beigu sākumu un laika gaitā stāvoklis kļuva arvien bēdīgāks. Lai gan attiecībām trūka dziļuma, man piemītošais glābēja sindroms mudināja tās arvien no jauna atdzīvināt.

11. Neviens man neteica. Esmu dzirdējis daudzus ļaudis sūdzamies par saviem dzīvesbiedriem un darījumu partneriem: "Mans partneris nekad nesaka to, kas man ir jāzina", "Es nezinu, vai rīkojos pareizi, veidojot šīs attiecības", "Es nezinu, vai mans darbs ir pietiekami labs, lai sasniegtu vajadzīgo rezultātu". Vienkārša žēlošanās par atgriezeniskās saiknes trūkumu ir bezatbildīga. Tev jāpamet sava komforta zona un pašam jāiegūst nepieciešamā informācija. Tā ir tava dzīve, tava karjera, tavas attiecības. Tev vajag būt gana rūpīgam un rīcībspējīgam, un reizēm tas nozīmē gan došanos pie priekšnieka vai darījumu partnera, vai dzīvesbiedra, gan vaļsirdīgu atzīšanos: "Es gribu zināt jūsu domas par mūsu kopīgā darba gaitu. Man ir nepieciešams zināt, vai mans ieguldījums šajā darbā atbilst mūsu kopīgajiem mērķiem un faktiskajai situācijai." Dažkārt tu pat vari norādīt uz saviem nopelniem, un saruna par gaidāmajiem rezultātiem būs visnotaļ pozitīva. Lielākā daļa partneru, vīru un sievu atzinīgi novērtē otras puses iniciatīvu uzņemties atbildību par darba izpildi vai attiecību kvalitāti, tādējādi vienkāršojot atgriezeniskās saiknes veidošanu. Ja nezini, kā priekšnieks vērtē tavu veikumu, tad uzņemies atbildību un to noskaidro. Ja tev nav zināms, kā jūtas tavs dzīvesbiedrs, tad ir nepieciešams uzņemties atbildību un to noskaidrot. Vairumā gadījumu cilvēki izvēlas būt neatbildīgi un laiski slīdēt pa dzīves un attiecību taku, izvairīdamies no personiskas klātbūtnes un neveltīdami visus spēkus pozitīva rezultāta sasniegšanai. Tas liecina, ka viņi zaudējuši realitātes izjūtu un kontaktu ar cilvēku, kurš varētu būt svarīgākais viņu dzīvē. Tad šie cilvēki bezatbildīgi paziņo: "Nu neviens man neteica; kā gan es būtu varējis to zināt?" Laiku pa laikam mums ir nepieciešams mūsu laulātajiem draugiem vai partneriem lūgt darīt zināmu savu viedokli īpaši savstarpējo attiecību jomā. Vajag sākt risināt problēmas, kamēr tās ir iedīglī, nevis ļaut tām samilzt tiktāl, ka neviens vairs nezina, ko iesākt. Attīstot šo pieeju, tā izvērtīsies paradumā.

12. Tāds nu reiz esmu. Kad cilvēki saka šādus vārdus, viņi izsaka atzinību sev. Viņi paziņo, ka ir labi izglītoti un viņiem nav nepieciešams mācīties kaut ko jaunu, un viņiem nav vajadzīgas jaunas iespējas personiskai izaugsmei un sevis pilnveidei. Viņi atzīst, ka tas, ko redzi, labāks-nevar-būt. Šāda bezatbildīga stratēģija leģitimē nevēlēšanos izkustēties no nulles punkta, tā noveļ atbildību uz citu ļaužu pleciem un attur no iespējas pašam ietekmēt notikumu gaitu. Tomass Edisons reiz teicis: "Mēs esam vai nu zaļojoši un augoši, vai ari nogatavojušies un trūdoši." "Tāds nu reiz esmu" atklāj, ka neesam zaļojoši, ka mūsu filozofija, attieksmes, uzvedība un perspektīvas būtībā ir nemainīgas. Beigu beigās cilvēki tekalē mums apkārt, cenšoties mūs aprūpēt, nevis sadarbojas un tādējādi atvieglo mūsu gājienu cauri šķēršļiem. Tā rezultātā mēs paši kļūstam šķērslis citu cilvēku ceļā, jo gluži vienkārši esam bezatbildīgi un negribam mainīties. Šāda norobežota pozīcija dārgi maksā gan mums, gan citiem: tiek zaudēts attiecību pamats, un mēs konstatējam, ka tiekam sāpināti, kad citi no mums atsvešinās un mēs nesaprotam, kāpēc.

Mīlestība ir vienīgā, kas ļauj apjaust otru cilvēku viņa personības dziļākajā būtībā.

Viktors Frankls (Viktor Franki)

8. nodaļa . patības atspulgs

JVIēs visi vai nu mums tas patīk, vai ne esam ceļā uz apskaidrību, ceļā uz mācību. Pašreiz dažiem no mums iekšējā personība atbilst tai, kas izpaužas ārēji, turpretī citiem tā ir pilnīgi nepazīstama. Atmodas, mācību un atklājumu process kļūst par nozīmīgu mūsu dzīves ceļojuma sastāvdaļu. Tas nosaka, cik pilnvērtīgas būs mūsu attiecības ar apkārtējiem cilvēkiem, kuri mūs pavada šajā ceļojumā. Šie cilvēki var izlemt būt kopā ar mums visa ceļojuma laikā vai tikai atsevišķos posmos. Daži no viņiem var mūs pamest pusceļā, bet pēc kāda laika atkal atgriezi ies mūsu dzīvē. Tāda ir mūsu esības daba un attiecību veidošanās būtība. Riskējot mazliet vienkāršoti analizēt abas atšķirīgās patības atmodas stratēģijas, mēģināsim tuvāk aplūkot mācību procesu. Daudzas reliģiskās un filozofiskās skolas ir vēstījušas, ka pastāv vairāki ceļi uz "atmodu" jeb vairākas stratēģijas, ko varam izmantot ceļā uz apskaidrību. Pirmais ceļš ir skarbs un grūtību pilns, tas ved caur traumējošiem pārdzīvojumiem un emocionālam sāpēm. Otrs ir ceļš uz skaidro apziņu. Dažiem no mums ir vajadzīgi emocionāli pārsteidzoši notikumi jeb modinātājzvani, kas mūs mobilizē gatavībai mainīt to, ko darām un vienmēr esam darījuši, vai mainīt domāšanas veidu, kāds mums ir un vienmēr ir bijis.

Dažiem cilvēkiem šāds notikums var būt laulības šķiršana, citiem smaga slimība, darba un tātad arī ienākumu zaudēšana, vēl citiem neveiksme eksāmenā, no kura atkarīga nākotne. Lai cik traumējoši mūs ietekmē šādi notikumi, tie saista mūsu uzmanību un, ja vēlies, var tikt uzskatīti par dzīves velti, kas ļauj gūt mācību, pilnveidoties un mainīties. Emocionāli svarīgs notikums, lai cik tas būtu sāpīgs, kalpo kā katalizators, kas rosina izvēlēties virzību, kura noder gan mums, gan cilvēkiem mums apkārt. Tātad mums ir nepieciešams pastāvīgi meklēt mācību visās mūsu dzīves jomās. Savukārt "apzināta atmošanās" nozīmē arī vēlmi padziļināt zināšanas. Tas, ka tu lasi šo grāmatu, apliecina tavus apzinātos pūliņus paplašināt savu sapratni. Apzināta apziņas padziļināšana var patiesi sekmēt efektīvākus dzīves rezultātus, jo, kolīdz mēs ielūkojamies citos cilvēkos kā savā atspulgā, mēs sākam atskārst, ka viņu rīcība, kas mums šķiet netīkama, raksturo mūs pašus.

Dienasgrāmatas rakstīšana ir veids, kā šo sapratni padarīt efektīvāku un savā ziņā automātisku. Dienasgrāmatā mēs lielākoties aprakstām savas izjūtas, pārdomas un savu izturēšanos dažādās situācijās. Gandrīz vienmēr mūsu prāts automātiski tiecas ģenerēt domas, un šīs domas ir tendētas uz negatīvismu. Lielāko daļu laika aizņem automātiska negatīva domāšana. Mēs vienmēr noniecinām sevi un citus cilvēkus, turklāt pietiekami kritiski un saprātīgi. Ja tu ik dienu aprakstīsi dienasgrāmatā savas izjūtas un domas par kādu situāciju vai personu, tad atklāsi, ka arvien labāk vari izprast savu domāšanu noteiktajā situācijā vai attiecībās. Dienasgrāmata dos iespēju stratēģiski apsvērt savu pieeju nākotnes situācijām, kurās var būt iesaistīta noteiktā persona. Šāda rīcība mums ļauj godīgi ieskatīties savā dziļākajā patībā, tajā esībā, ko mēs skatām tikai retumis. Vīrietis vai sieviete, ko redzam spogulī, ir tikai ārējs atspulgs vīrietim vai sievietei, kas mājo mūsos. Iekšējais ne ārējais cilvēks ir tas, kura priekšā esam atbildīgi.

Dažiem cilvēkiem šī atskārsme nāk pārāk vēlu.

Es piedāvāju izlasīt dzejoli, kas tika atrasts kāda ASV Teksasas štata cietuma nāvinieku kamerā. Divi ieslodzītie bija sagatavoti nāvessoda izpildei. Viņi pavadīja nakti vienatnē, baudīja pēdējo maltīti un nākamajā rītā tika aizvesti uz soda izpildes vietu. Dienas vidū cietuma uzraugi ieradās uzkopt abas kameras un vienā no tām atrada dzejoli, kas bija uzrakstīts uz sienas. Dzejoļa virsraksts "Cilvēks spogulī".

Lūk, ko viņi izlasīja.

Cilvēks spogulī

Ja liekas, ka paveicies augšup tikt, Kad, cik spēdams, tu cīnies par Sevi. Tad ej un spogulī paraugies: Ko teiks Cilvēks, kurš skatās uz tevi?

Kaut gan mūs vērtē slavē vai peļ Tevs, māte, sieva un draugi, Gala spriedumu tomēr dod Cilvēks tas, Kas no spoguļa pretī raugās.

Lai ko teic citi, tev svarīgs ir viņš, Jo līdz beigām jūs būsiet tuvi. Pats grūtākais eksāmens izturēts tad, Ja šis Cilvēks par draugu tev kļuvis.

Gadu gaitā tu vari it visus krāpt Un tomēr uzslavas gūsi; Bet, ja Cilvēks spogulī piekrāpts tiks, Beigās bēdu sagrauzts tu būsi.

Atdzejojusi Māra Cielēna

Lai bērni tevi atminētos rītdien,

tev ir jābūt viņu dzīvē šodien.

9. nodaļa . ka izkopt apziņu un attīstīt jutīgumu

JVlēs varam novērtēt un iepazīt apkārtējo pasauli tikai vienā veidā izmantojot piecas maņas. Ja tu būtu akls, kā gan tu zinātu, ka tev apkārt atrodas visas šīs daudzās lietas? Nu labi, tu tās dzirdētu. Bet, ja tu būtu kurls un akls, tad kā tu zinātu? Nu varbūt tu tās sajustu. Bet ko tad, ja tavs ķermenis pilnībā būtu paralizēts un tu nespētu nedz sajust lietas, nedz redzēt un dzirdēt tās? Ko tad tu iesāktu? Nu varbūt tu lietas saostu vai sagaršotu. Bet ko tad, ja tu stipri saaukstētos un tev zustu spēja saost un sagaršot apkārtējās lietas? Tu nekavējoties nonāktu izolētībā un gandrīz zaudētu pārliecību par apkārtējo lietu pastāvēšanu. Mūsu piecas maņas ir vienīgais līdzeklis, kas mums nodrošina saskarsmi ar pasauli, apkārtējo "īstenību" un visu, kas "notiek" mūsu apkārtnē. Tāpēc šķiet gluži pašsaprotami, ka augstāka sensorā apziņa jauj iegūt vairāk informācijas un līdz ar to labāk apzināties pasauli.

Pastāv noslēgts un patstāvīgs apziņas un sensoro spēju cikls. Jo asākas ir tavas maņas, jo apzinīgāks tu kļūsti. Jo asāka ir tava dzirde, jo labāk tu saklausi skaņas sev apkārt. Jo asāka ir tava redze, jo labāk tu vari saskatīt un vērot notikumus un ļaužu sejas izteiksmes, kas liecina par viņu iespējamo neapmierinātību ar tevis teikto. Pat smarža vai smaka ļauj labāk apzināties varbūtējās briesmas. Ja tu no kādas biroja vietas saod toksisku dūmu smaku, bet citi uzņēmuma darbinieki to nespēj savas vājāk attīstītās ožas dēļ, tad taviem rīkojumiem paklausīs visi pārējie.

Apzināti izkopjot apziņas spēju, gūsi labākus rezultātus, ja tu izstrādāsi pareizu stratēģiju un katru dienu veiksi atbilstošus vingrinājumus. Izpildi šos uzdevumus, un tava pasaule kļūs bagātāka!

Neinformētas personas apziņa

Savas pozīcijas saglabāšana Pļāpīgums

Sava komforta saglabāšana Savas teritorijas sargāšana Veco pozīciju un uzskatu aizstāvība

Pārliecība par savu taisnību Aizsardzība

Atteikšanās dalīties ar citiem Ierasto uzvedības modeļu atkārtošana Izlikšanās par nezinīti Pieņēmumu atzīšana Noraidoša attieksme pret atgriezenisko saikni Jautājumu forma: "Kāpēc tas notiek ar mani?" Reakcija uz ārējiem notikumiem

Citu vainošana

Informētākas personas apziņa

Savas pozīcijas maiņa Uzmanīgāka klausīšanās Gatavība būt atklātam un riskēt Jaunu "medību lauku" izpēte Jaunu ideju un iespēju analīze

Jautājumu forma: "Ko tad, ja …?" Jūtīgums

Gatavība dalīties ar citiem Jaunu uzvedības modeļu izmēģināšana Prasība gūt skaidrību Pētniecība

Iedrošinoša atsauksme

Jautājumu forma: "Kādu mācību es varu gūt?"

Nogaidīšana, lai novērtētu iekšējo stāvokli

Sevis izzināšana

Tagad pavaicā sev, kurus no šiem piemēriem izmanto tu un kādus rezultātus parasti iegūsti.

Ar savas pozīcijas maiņu es saprotu perspektīvas izmaiņu jebkurā situācijā, proti, spēju vērtēt norises citas personas skatījumā. Tā ir ļoti spēcīga apziņas stratēģija īpaši tad, ja to apvieno ar ieklausīšanos. Tev ir ikviena apkārtējā cilvēka viedoklis, arī tā, kura situācijā tu gribi iejusties. Tu gūsi panākumus, demonstrējot spēju no atšķirīga skatpunkta redzēt pats sevi. Šāda uztvere, kas paver ceļu uz plašākas informācijas ieguvi, dod iespēju secināt, ka realitāte ir citāda, nekā tu domāji līdz šim. Tā var mudināt nevis skatīt lietas īstenībā, kas nav izmaināma, bet gan ievērot kādu brīnumainu iezīmi simts garāmgājējiem, kurus tu satiec ielās, ir simts atšķirīgas perspektīvas jeb "īstenības".

Tāpēc pavaicā sev, kuru pozīciju tu negribētu mainīt, un tad sāc pārmaiņas. Kur tu varētu gūt labumu, ja godprātīgi īstenotu apzinātu stratēģiju pilnībā? Kad tu to apzinies, tu rīkojies. Kolīdz lu darbojies tajā virzienā, ko dziļāk apzinies, tu sāc realizēt savus mērķus, veidot labas attiecības ar tev nozīmīgiem cilvēkiem. Tas dara tevi stiprāku un dāvā aso uztveri, kas ļauj atšķirīgi vērtēt ne vien paša dzīves gaitu, bet arī apkārtējo ļaužu pieredzi.

Tātad realizācija ir šīs darbības fāzes izpausme. Iespēju gūt papildu mācību mums sniedz varbūtējo rezultātu efektivitātes novērtējums. Kad pārtraucam darbību, lai novērtētu rezultātu, mēs pastiprinām savu apzināšanās procesu un gūstam iespēju nonākt pozīcijā, kas mums ļauj sasniegt labāku rezultātu un, ciklam atkārtojoties, pilnveidot savu būtību. Apzināšanās ir mums dota iespēja. Daži no mums atsakās mācīties dzīves skolā un tāpēc kā mēnessērdzīgi maldās savās attiecībās, savā karjerā un svarīgajos dzīves notikumos. Daži no mums šajā klejojumā pat zaudē ģimeni un bērnus. Šajā cikla fāzē mēs varam kļūt nezinoši un kurli attieksmē pret dzīves labākajiem skolotājiem un vērtīgajām mācībām, mēs varam zaudēt prieku un piepildījumu, ko dāvā dzīve. Šādos apstākļos mēs esam gatavi uzklausīt modinātāja zvanu, kas var izpausties gan traumas, gan sāpju veidā un dod iespēju pārslēgties no pasīvas apziņas uz aktīvu apzināšanos, no vērošanas uz darbošanos.

Bezdarbības klātbūtnē mūsu apzināšanās tiek pilnībā neitralizēta. Visu mūžu mēs sastopamies ar izaicinājumiem to, ko jau zinām, pārvērst rezultātos, kuri mums un citiem kalpos augstākā līmenī. (Vismaz mēs ceram, ka zināšanu pieaugums ļauj iegūt pievienoto vērtību!) Dzīves dabiskie procesi nedod tūlītēju uzlabošanos, to uzdevums ir veidot pašapziņu un paškontroli. Lai paškontroles mehānismi sāktu darboties, ir vajadzīga zināma kustība jeb darbība. Tāpēc sāc pārzināt savas maņas un savu dzīvi TAGAD! Tava dzīve kļūs tikai labāka.

Pārmaiņa ir process, nevis notikums.

10. nodaļa . akceptešana (nemainot to, ko nevar mainīt)

A nonlmo alkoholiķu biedrības sapulču dalībnieki mēdz skaitīt "Mierīga prāta lūgšanu":

"Dievs, dod man mierīgu prātu pieņemt lietas, ko nevaru mainīt, drosmi mainīt to, ko spēju, un gudrību atšķirt vienu no otra."

Ja tu skaidri zini, ko vari mainīt un ko ne, iegūsti sirdsmieru. Ja spējam noteikt, ko varam mainīt, varam to paveikt nekavējoties. Ja saprotam to, kas nav maināms, iegūstam citu dzīves velti akceptu. Dažas lietas mainīt vienkārši nav mūsu spēkos. Gandrīz visās dzīves norisēs mums ir ļoti grūti mainīt citus cilvēkus, daudzkārt vieglāk ir pašam mainīties. Gandrīz visos dzīves notikumos mēs nespējam mainīt realitāti, toties mēs varam mainīt savu attieksmi pret to. Kolīdz mainām savu izpratni, tā viss ap mums izmainās.

Cilvēki, kuriem ir nācies cīnīties ar smagu slimību, zina, ka tas nav tik viegli kā pateikt: "Ja es izmainīšu savu iekšējo pasauli, tad atveseļošos." Dažkārt tā patiesi notiek, tomēr šī pārmaiņa skar daudz dziļākus slāņus par tiem, ko pašlaik izprotam. Šo situāciju spilgti ilustrē aizkustinošais stāsts par amerikāņu biznesmeni un lektoru V. Mičelu, kurš savā grāmatā "Pārmaiņas rada nevis tas, kas ar tevi notiek, bet gan tava attieksme pret notiekošo" apraksta katra cilvēka atbildību par savu rīcību. V. Mičels stāsta par vairākiem nelaimes gadījumiem savā mūžā. To rezultātā viņam nācās pārciest daudzas operācijas un rehabilitācijas procedūras, kas ilga aptuveni divus gadus un vēlāk ļāva atgriezties dzīvē. Viņš stāsta, ka, lai gan viņu dēvēja par "neglītu" un sakropļotu, viņš centies aizmirst savu nepievilcīgo ārieni un visu slikto, kas atgadījies viņa dzīvē.

V. Mičels raksta: "Lūk, ko es sapratu šajos divos gados, kuru laikā atguvu veselību, mācījos no jauna apģērbties bez citu palīdzības, vadīt automašīnu un, jā, pat vadīt lidmašīnu: dzīve sniedz to, kam cilvēks pats pievēršas. Ja raizējos par to, cik bēdīgs ir mans stāvoklis, vai to, cik esmu slims vai nepieņemams apkārtējiem, un pievēršu uzmanību tam, ko nespēju paveikt, un tam, cik ilgstoša ir katra mana darbība, tad vai ikreiz tā neizrādās taisnība? Bet, ja es domāju par to, cik spēcīgs esmu, par to, cik liels ir mans varbūtējais ieguldījums, un par pārmaiņām, ko mana darbošanās var radīt uz šīs planētas, tad arī tā izrādās taisnība. Redziet, es sapratu, ka pārmaiņu rada nevis tas, kas ar tevi notiek, bet gan tas, ko tu dari."

Tagad V. Mičels ir ļoti ietekmīgs un gudrs skolotājs. Taču viņa stāsts ar to vēl nebeidzas. Viņš stāsta par to, kā iekļuva otrā negadījumā un uz visiem laikiem zaudēja spēju kustināt kājas. Tolaik, kad viņš mācījās apieties ar savu jauno ratiņkrēslu, viņš satika kādu jaunu vīrieti bijušo sportistu, kurš jutās sagrauts gan emocionāli, gan fiziski. Sportista pasaule sagruva brīdī, kad viņš zaudēja spēju izmantot savas kājas. Saistīts pie ratiņkrēsla, viņš vairs nevarēja slēpot un kāpt kalnos. V. Mičels nolēma aprunāties ar šo cilvēku, un, lūk, kā viņš apraksta abu sarunu:

"Kādu dienu, pūlēdamies atrast vārdus, kas varētu šim puisim palīdzēt un radīt viņā pārmaiņas, devos pie viņa. Es viņam teicu, ka tolaik, kad vēl nebiju paralizēts, man bija desmittūkstoš darbu, ko spēju paveikt. Tagad man ir deviņi tūkstoši šādu darbu. Protams, es varu domāt tikai un vienīgi par to vienu tūkstoti darbu, ko es nekad vairs nevarēšu paveikt, un tā turpināt visu atlikušo mūžu, taču es varu pievērsties tiem deviņiem tūkstošiem darbu, kas man ir pa spēkam joprojām. Ja savas dzīves laikā es spētu paveikt kaut dažus simtus no tiem, tad kļūtu par vienu no izcilākajiem cilvēkiem uz šīs planētas. Tātad pārmaiņas rada ne jau tas, kas ar tevi notiek, bet gan tas, ko tu pats dari, lai tas notiktu."

Un V. Mičels tāpat kā vairums uzvarētāju visu mūžu pievērsās tam, kas viņam deva iespēju mācīties kaut ko jaunu. Viņa filozofija ir ļoti vienkārša:

"Vienīgie zaudētāji ir cilvēki, kuri nepiedalās sacensībās. Vienīgie zaudētāji ir tie, kuri atturas "mest kauliņus". Vienīgie zaudētāji ir cilvēki, kuri necenšas radīt pārmaiņas."

Lai tava dzīve sāktu mutuļot, tev ir jāsāk ar sevi. Izvēlies vai nu tu pielāgo apkārtni, vai ari apkārtne pielāgo tevi, šis mirklis ir labākais no visiem. Vieta, kur tu atrodies, ir nevainojama. Viss, kas tev pieder, ir viss, kas tev nepieciešams… dzīvošanai tagadnē.

"Visi pasaules ūdeņi nespēj tevi noslīcināt… ja vien tie neieplūst tevī."

Mērija Menina Bogsa (Mary Manin Boggs)

Katrā situācijā vai pirms katra uzdevuma Vaicā sev:

"Ko es iesāktu un kā izturētos, domātu un runātu, ja zinātu, ka man noteikti veiksies."

11. nodaļa . vizualizacija un izpausmes spēja

ICvantu fizikas pētnieki zina, ka matērijas lielāko daļu veido tukšums. Kad vēl mācījos skolā, fizikas skolotājs mums stāstīja par atoma uzbūvi un parādīja atoma modeli. Atomam bija kodols, un apkārt tam riņķoja elektrons. Šī simboliskā struktūra kļuva par kodolenerģijas simbolu. Tagad, aplūkojot atoma modeli un izprotot kvantu fizikas principus, es saprotu, ka mans vispārējais priekšstats par atoma uzbūvi bija gaužām nepareizs. Izmantosim piemēru. Ja mēs iztēlotos, ka atoma kodols ir aptuveni basketbola bumbas lielumā, tad elektrons līdzinātos galda tenisa jeb pingponga bumbiņai. Tagad apsvērsim, kādai ir jābūt orbītai, pa kuru pingponga bumbiņa riņķo apkārt basketbola bumbai, proti, atoma kodolam. Pieņemsim, ka atoma kodols ir Čikāga. Pingponga bumbiņas kustība pa orbītu līdzinātos vispirms ceļam uz Losandželosu, tad atpakaļ, tad garām Ņujorkai un vēlreiz atpakaļ aptuveni 80 000 reižu sekundē! Visa šī kustība notiek ap vienu un to pašu kodolu.

Ko tas nozīmē? Tas nozīmē, ka atoma lielākā daļa jeb 99,99 % atoma nav nekas cits kā tikai tukšums. Nu labi, ne gluži tukšums.

To veido lādiņš, elektriskais lādiņš, kas reaģē uz apkārtējo vidi. Tas atsaucas uz vides norisēm un padara objektu cietu, pievelk vai atgrūž to un rada magnētiskos laukus u. tml. Šis lādiņš atbild arī uz mūsu domu spēku, kas būtībā ir enerģija. Kvantu fizikā Heizenberga nenoteiktības princips nosaka, ka fiziķis ietekmē eksperimenta gaitu, ja domā par tā rezultātu. Piemēram, ja viņš domātu par noteiktu elementārdaļiņu, teiksim, mionu, tad šī eksperimenta rezultātā parādītos mioni. Ja pētnieks domātu par pozitroniem, tad parādītos pozitroni. Ja viņš domātu par mežoņiem, tad parādītos mežoni. (Tu saproti, ko es domāju.)

Tāpēc šādos eksperimentos fiziķi vienmēr palūdz atstāt telpu, kurā notiek eksperiments, lai citi zinātnieki varētu skaidri saprast dabisko un nejaušo procesa norisē. Domas spēks ir patiesi pārsteidzoša parādība. Tas tiecas ietekmēt pat elementārdaļiņas. Dīpeka Čopras aizraujošā mācība vēsta, ka bioloģiskās psiholoģijas elementi iesaistās domu spēka ievirzes veidošanā, un viņam ir pilnīga taisnība. Domu spēks, realitātes apzināšanās spēks, zināšanas par to, kas ir reāls un kas ne, ietekmē fizikālo realitāti kopumā.

Citiem vārdiem sakot, tu domā, tātad esi. Kur mēs jau agrāk esam to dzirdējuši? Napoleons Hils iet vēl soli tālāk un māca: "Domā un topi bagāts!" Tātad jebkura izpausme sākas elementārdaļiņu un elementāršūnu līmenī, pat ja tās rezultātus mēs jūtam makroskopiskajā pasaulē. Svarīgi ir atzīt domu nozīmību. Domas ne vien ģenerē elektrisko enerģiju smadzenēs un ķermenī, bet arī iesniedzas apkārtējā pasaulē un ietekmē cilvēkus un apkārtējās lietas ar neredzama enerģijas lauka un potenciālo iespēju starpniecību. Tavu domu daba nosaka šī enerģijas lauka dabu un tādējādi tiek pārnesta "realitātē" … vismaz tavā "realitātē".

Vai tev patīk tas, ko redzi ārējā pasaulē? Ja ne, tad īsteno pārmaiņas iekšējā pasaulē.

12. nodaļa . izpausmes likumi

Tev ir jāzina vienkārša patiesība domas pastāvīgi rosās tavā galvā. Nav neviena acumirkļa, kad tu par kaut ko nedomātu kaut ko neatcerētos vai nevēlētos. Tāpēc ikkatru brīdi tavās smadzenēs norisinās domāšanas process tu kaut ko atceries vai vizualizē kādu vēlmi, proti, nākotni, un katra doma starp tām ir vēlmes atcerēšanās vai, gluži pretēji, vēlme kaut ko atcerēties. Tu nekad nepārstāj domāt jeb ģenerēt domas. Patiesi, neskaitāmi pētījumi liecina, ka smadzeņu darbība nekad pilnībā nenorimst.

Tātad smadzenes nevar pārstāt domāt. Ikkatru mirkli tu domā vai nu pozitīvi, vai arī negatīvi. Precizēšu: pozitīva vai negatīva doma manā izpratnē ir lietderīga vai nelietderīga. Acīmredzot nelietderīgas domas ir negatīvas (kavē tavu progresu), bet lietderīgas domas ir pozitīvas (šīs domas palīdz pilnveidoties). Izpausme ir vienkāršs process tu pastāvīgi parādi sevi, taču bez noteiktas sistēmas.

Daļu no mums mūsu garīgo ķermeni, ja tā var teikt, daži sauc par virsapziņu, bet citi par radošo neapzināto prātu. Lai kā mēs to nosauktu vai attēlotu, mums jāsaprot, ka mērķtiecīgi jāvingrina iztēles spējas, lai gūtu panākumus dzīvē. Ar iztēles spēju apveltīts cilvēks, kurš radis iztēloties tikai labo, ienes dzīvē katru savas sirds vēlmi, arī veselību, labklājību, mīlestību, draudzību, nevainojamu prasmi izpausties un pat visaugstākos ideālus. Iztēli reiz nodēvēja par "prāta šķērēm", un līdz pat šai dienai tā nebeidz izgriezt bildītes, ko cilvēks skata savā prātā. Līdz ar to mums nav citas izvēles kā vien atpazīt savu iedabu. Senie grieķi teica īsi un skaidri: "Pazīsti pats sevi." Prātam ir trīs sastāvdaļas: zemapziņa, apziņa un virsapziņa. Zemapziņa ir tikai spēks bez virziena kā tvaiks vai elektrība. Ta dodas turp, kurp tā tiek virzīta, tai nav indukcijas spēka, un jebkas, ko cilvēks dziļi izjūt vai skaidri iztēlojas, parādās kā nospiedums neapzinātajā prātā un atspoguļojas vissīkākajās detaļās. Apzināto prātu mēdz saukt par mirstīgo jeb laicīgo prātu. Cilvēka prāts saskata dzīvi tādu, kāda tā parādās šī prāta priekšā. Tas redz nāvi, postu, nabadzību, slimību, ciešanas un jebkāda veida ierobežojumus un tad veido nospiedumus neapzinātajā prātā.

Virsapzinātais prāts ir daļa no Dieva prāta, kas ir katrā vīrietī un sievietē. Tā ir Platona ideju valstība, un tajā mājo ideālie veidoli, kas radīti pēc Dieva līdzības; katrā cilvēkā ir Dieva atspulgs, un katram cilvēkam ir Dieva lemts liktenis. Tātad šis prāts tev ir jāpiepilda un to nevar izdarīt neviens cits. Tev savā dzīvē ir jāpaveic kaut kas tāds, ko nespēj paveikt neviena cita radība. Prāta un ķermeņa saikne ir gan brīnumaina, gan sarežģīta un vienlaikus ļoti viegli vadāma. Zinātnē un psiholoģijā mēs to dēvējam par psihoimunoloģisko, psihobioloģisko vai psihosomatisko prāta (psiho) iespaidu uz ķermeni (somo).

Lai ko prāts domātu tajos mirkļos, kad gremdējas klusās pārdomās, lūgšanā vai meditācijā, tas sāk mierināt vai ietekmēt ķermeni. Arī tad, ja prāts ļaujas smiekliem un līksmai jautrībai, atbrīvojas endorfīni un citi nervu sistēmas mediatori, kas tāpat sāk dziedēt ķermeni. Bet, ja tavā ķermenī un prātā mājo milzīgs daudzums stresa mentālas, emocionālas, garīgas spriedzes, tad notiek pretējais tavs ķermenis atsevišķās daļās koncentrē sekrētu izdalītos toksīnus, un tā rezultātā orgāni top kancerogēni un saslimst. Izpausmes likumi ir ļoti vienkārši: tu izpaud sevi katru brīdi. Tu parādi ne tikai savu būtību un visu, kas atrodas tev apkārt, bet arī to, kas notiek tavā ķermenī. Tāpēc tev vajag uzlabot savas attiecības ar ķermeni. Tev vajag uzlabot prāta un ķermeņa saikni, dziļāk apzināties domas, ko tu domā, un arī jūtas, kas izriet no tavām domām par to, KO tu vēlies, KAD tu to vēlies, KAS tu esi, KURP tu dodies un KĀPĒC tu gribi nokļūt tajā vietā. Šķiet, VISUMS kaut kādā veidā zina, KĀ tevi turp aizvadīt.

Lūko ļaudīs spēku, nevis vājumu: labo, nevis ļauno. Mēs gandrīz vienmēr atrodam to, ko meklējam.

13. nodaļa . attiecības un to ietekme uz tevi

K.atrā cilvēkā mājo bērna ego, kas ir labi iepazinis pasauli, pirms kļuvis pieaudzis. Mums šķiet, ka mēs joprojām iepazīstam procesus un attiecības, taču patiesībā visu, kas mums jāzina par darbošanos šajā pasaulē, mēs iemācāmies jau astoņu gadu vecumā. Visus mums vajadzīgos priekšstatus par lietām, lietu norisi, pasaules attieksmi pret mūsu personu un to, kā pasaule mūs uzlūkos, mēs ieguvām, pirms sasniedzām astoņu gadu slieksni. Turpmākajā dzīvē mēs meklējam apstiprinājumu savām idejām, emocijām, domām, ietekmēm, negatīvismam itin visam, kas norisinās mūsu garīgajā dzīvē.

Starp mūsu iekšējām patībām vienmēr pastāv dihotomija. Kad veidojam attiecības vai cenšamies pieņemt grūtus lēmumus, vienmēr ir klāt mazs TU, kas lokalizējies ap saules pinumu, un liels TU tas "tu", ko redzi spogulī un rādi citiem cilvēkiem, jeb, j.t vēlies, maska, ko tu nēsā apkārtējā pasaulē. Mazais TU atsaucas uz lielo TU, cerebrālo "tu", kas to aizsargā. Mazais TU ir tas, kurš pārdzīvo emocijas, tas ir mazais astoņgadīgais bērns, kas joprojām mājo tevī un tic brīnumiem viņš joprojām tic daiļajam princim vai princesei, kas viņu mīlēs mūžīgi un dāvās laimi līdz mūža galam. Viss brīnišķīgais, kam ticēji, dzīvē var īstenoties gluži kā pasakā, tāpēc ticība saglabājās mazajā TU. Turpretī lielais TU atsaucas pasaulei pavisam citādi. Tas atceras, ko vecāki tev mācīja, kad teica aptuveni tā: "Mazi zēni neraud", "Mazas, labi audzinātas meitenes tā nerīkojas", "Tā dara slikti bērni", "Labiem bērniem vajag darīt tā", "Ja gribi gūt panākumus, tad ir jāstrādā ļoti cītīgi". Šīs un citas pamācības un priekšraksti mums tika doti pirms daudziem gadiem, tie ir saglabājušies mūsos un kalpo mūsu aizsardzībai.

Tāpēc šķiet, ka lielajam TU piemīt dažas nemainīgas idejas par to, kas pieklājas vai nepieklājas, un par to, kas ir nemainīgs šajā pasaulē. Šāda lielā TU attieksme rada necaurredzamu mākoni, kas plešas tev apkārt un kam vairums cilvēku var izlauzties cauri tikai ar lielām grūtībām. Interesanti, ka tavs bērna ego ārēji izpaužas tajos brīžos, kad tu satiec kādu, ko mīli, un tev veidojas tuvas attiecības. Cilvēks, kurā tu "ieķeries", ir tāds, kam, domājams, tu uzticies, un tu vēlies, lai viņš saskatītu to, kāds esi patiesībā. Kolīdz tu ārēji izpaud mazo TU, pēkšņi atskārsti, ka "palūk, tur lien ārā otrs bērna ego tava iemīļotā cilvēka īstā patība". Šajā acumirklī tu redzi divus bērna ego, kas sarunājas viens ar otru. Esmu to bieži novērojis attiecībās starp laulātajiem vīru un sievu. Piemēram, ikdienišķā sarunā, kas notiek draugu un ģimenes locekļu klātbūtnē, viņi viens otram jautā: "Kuru restorānu tu gribētu apmeklēt?" "Ak, es nezinu, izvēlies tu." Sieva saka: "Man patiktu ķīniešu restorāns." Virs iebilst: "Varbūt pamēģināsim kaut ko jaunu, ko tu par to saki? Mēs taču tik bieži apmeklējam ķīniešus."

Lūk, gluži parasta lielo TU saruna. Mazo TU saruna, kas notiek bez citu personu, draugu un ģimenes locekļu klātbūtnes, varētu būt aptuveni šāda:

"Kur tu šodien gribētu vakariņot?" "Ak, es nezinu, kāpēc lev pašam neizvēlēties?" "Ko teiksi par ķīniešu restorānu?" "Ak, mēs taču vienmēr ejam uz ķīniešiem!", un balsī ieskanētos žēlabaini toņi. "Kāpēc mēs pārmaiņas pēc nevaram pamēģināt kaut ko jaunu?" (Un viens no dzīvesbiedriem piesistu ar kāju pret zemi.)

Lūk, tipiska saruna, kurā viens bērna ego apspriežas ar otru bērna ego. Tava dzīve kļūs vieglāka, ja tu apzināsies vienkāršo patiesību, ka ikvienā cilvēkā mājo mazais Tu, pat ja šo cilvēku sauc dižos vārdos, piemēram, par uzņēmuma ģenerāldirektoru vai varbūt Valsts prezidentu. Tevī vienmēr ir astoņgadīgs mazulis, bērna ego. Tiklīdz tu sāc to apzināties un spēj ar viņu komunicēt emocionālā līmenī, tā tavas attiecības automātiski uzlabojas un lu spēj veidot tiešu saikni ar apkārtējiem cilvēkiem. Dažiem cilvēkiem piemīt iekšēja spēja radīt šādu saikni. Tu vari viņus atpazīt bez grūtībām. Šie cilvēki ir apveltīti ar gandrīz maģisku spēju izraisīt uzticību bērnos un dzīvniekos. Ap viņiem dvesmo savdabīga "harisma", kaut kas līdzīgs X faktoram. Viņi šķiet "pavisam īsti".

"Persona" ir process plūsmā. Tā nemitīgi mainās, pielāgojas, aug un pilnveidojas. Tāpēc nevienu brīdi mēs neesam ideāli.

14. nodaļa . sāpju un tīksmes princips

Tāpat kā lielākā daļa dzīvnieku, arī mēs cilvēki esam veidoti tā, ka mūsu psihe, ķermenis un prāts tiecas attālināties no visa, kas sāpina, un tuvoties tam, kas varētu sagādāt prieku. To sauc par sāpju un tīksmes principu. Tu vari itin viegli to izmantot savā labā. Lielu daļu mūža cilvēki aizvada, novilcinot vienkāršas ikdienišķas darbības vai notikumus. To uzskatāmi ilustrē piemērs ar nodokļiem. Zinām, ka 14. aprīlī vienpadsmitos vakarā cilvēki aprēķina savus nodokļus un 15. aprīļa pēdējā minūtē nosūta deklarācijas. Tagad viņu rīcībā ir vesels gads, lai sagatavotu nākamo nodokļu aprēķinu, un jauno deklarāciju viņi varētu nosūtīt jau janvārī. Tomēr vairums cilvēku to nevēlas darīt tāpēc, ka viņiem šķiet grūti un garlaicīgi urbties cauri skaitļu tabulām, viņus šis process nesaista. Atkal pienāk 14. aprīlis, un mēs redzam mostamies jauna veida domāšanu. Arī šoreiz pārdzīvojumi, kas saistīti ar soda naudas maksāšanu vai pat ieslodzījumu, uzveic nevēlēšanos veikt smagu darbu.

Tātad mūsu uzdevums ir izvēlēties rīcību, kas izraisa pēc iespējas mazāk emociju. Mēs attālināmies no lielākām sāpēm un tuvojamies mazākām sāpēm. Mēs virzāmies no sāpju un tīksmes principa uz kompromisu, kas sagādā mums prieku: kolīdz deklarācija ir aizpildīta un īsi pirms pusnakts tu iemet aizlīmēto aploksni vēstuļu kastītē, tā atviegloti uzelpo: "Aāā, beidzot tas ir padarīts!" Tev ir patīkami apzināties, ka esi veicis savu uzdevumu. Šo sāpju un tīksmes principu tu vari izmantot bērnu audzināšanā, piedāvājot viņiem dažādas izvēles. Ta vietā, lai liktu ievēlēties "vai nu, vai", pamēģini piedāvāt nevis izvēli "melns vai balts", bet gan "pelēks vai balts" un "pelēks vai melns".

Citiem vārdiem sakot, bērnu izvēle būtībā būs tavs lēmums. Piemēram, tu vari viņiem sacīt: "Izvēlieties! Jūs varat iznest atkritumus tagad vai arī nest tos visas nākamās trīs dienas. Kurš variants jums patīk labāk?" Bērni, visticamāk, vēlēsies iznest atkritumus tagad. Tu vari teikt savam vīram: "Mīļais, mūsu dienas ir šausmīgi noslogotas un mūsu brīvais laiks pārāk niecīgs. Mēs varam izvēlēties vai nu vakariņot divatā, vai arī pavadīt nedēļas nogali ārpus mājas. Kam tu dotu priekšroku?" Ja tavs vīrs ir ļoti aizņemts cilvēks un nedēļas nogali labprāt pavada golfa laukumā, tad, visticamāk, viņš teiks: "Iesim vakariņās šovakar." Cilvēkiem šķiet, ka viņi paši pieņem lēmumu, lai gan patiesībā tu izmanto spēcīgo sāpju un tīksmes principu savā labā. Kāpēc lai tu tā nedautu? Dzīvei nav obligāti jābūt cīņai.

Izmanto to bieži un radoši, un drīz vien atklāsi, ka tu labāk saproti cilvēka dabu un iekšējo motivāciju.

15. nodaļa . Карēc hipnoze spēj ietekmēt

Tici vai ne, bet dienas gaitā tu "pārceļo" starp vairākiem apziņas stāvokļiem. Tu burtiskā nozīmē ieej vairākos mainīgos apziņas stāvokļos un pēc tam izej no tiem. Reizēm tu sapņo vaļējām acīm un fantazē par notikumiem, saviem bērniem, dzīvesbiedru, darbu (vai darba trūkumu). Kāds veltī laipnus vārdus taviem bērniem: "Tavs dēls ir lielisks zēns, dienās viņš noteikti būs Valsts prezidents." Tavas domas sāk plūst uz Balto namu, un tu redzi savu mazo puisēnu jau pieauguša vīra kārtā. Tu stāvi viņam līdzās, viņš saka uzrunu Amerikas nācijai un atzīstas: "Par visu savā dzīvē man jāpateicas māmiņai (vai tētim)." Tu ļaujies īstam transam. Tu nonāc hipnotiskā transa stāvoklī.

Hipnozi var raksturot kā specifisku prāta stāvokli, ko izraisa uzmanības koncentrēšana uz kādu priekšmetu vai parādību. Pievēršot uzmanību kādai domai, vietai, lietai vai emocijai, mēs palēnām zaudējam saskari ar apkārtējo īstenību. Citiem vārdiem sakot, visas mūsu sensoriskās uztveres spējas koncentrējas uz vienu domu, vienu skaņu, emociju vai vienu telpas punktu. Dažkārt mēs atklājam, ka, iegājuši istabā ar noteiktu mērķi, pēkšņi neizpratnē lūkojamies apkārt: "Es aizmirsu, kāpēc ienācu istabā." ('.ik daudz reižu tu esi braucis pa ielu, kas ved uz māju pusi, nkai tādēļ, ka brauc pa ierastu maršrutu, kaut gan patiesībā tev n jādodas uz citu pusi? Šādu situāciju sauc par transa stāvokli.

Dienas gaitā mēs tūkstošreiz ieslīgstam transā visnotaļ haotiskā, juceklīgā secībā. Mēs nonākam transa stāvoklī, klausoties lekciju vai piedaloties seminārā, kolīdz ļaujam prātam .1 izklīst uz pavisam citām jomām. Reizēm mēs nododamies erotiskām fantāzijām, bet citkārt iekšēji risinām sarunas. Mēs domājam par to, kas notiek mājās vai kas ir gaidāms vakariņās, vai varbūt apsveram kādu noderīgu ideju, ko paudis semināra vadītājs. Atceros kādu pētījumu, kas pirms pāris gadiem tika veikts Kostonā. Šajā pētījumā tika analizēta semināru dalībnieku uzvedība. Atklājās, kāvienu ceturtdaļu semināra laika klausītāji veltīja atbilstošās tēmas apguvei, pusi semināra laika viņi ļāvās spilgtām fantāzijām par to, kas bija dienā noticis, un atcerējās notikumus saistībā ar seminārā aplūkoto tematiku. Atlikušo ceturtdaļu laika viņi pavadīja erotiskos sapņos vai nu par citiem semināra dalībniekiem, vai par tā vadītāju.

Ja vēlies, lai šie vienas dienas laikā pieredzētie neskaitāmie transa stāvokļi tiktu ievirzīti stingrā, lietderīgā gultnē, atrodi laiku pārtraukumam starp savām aktīvajām nodarbēm un sāc fantazēt visnotaļ nopietnā, apzinātā formā. Iztēlojies lietas, ko tu iekāro, dzīvi, kādu vēlies! Domā par to, kādas attiecības tu vēlētos starp tuviniekiem, apsēdies krēslā, dziļi ievelc elpu un sāc ļoti lēni skaitīt atpakaļgaitā no 100 līdz 1, vienlaikus pievēršot uzmanību skaitļiem un savai elpošanai. Paskaties augšup uz savām uzacīm, pievēršot uzmanību to saskares vietai virs deguna izliekuma. Vienā acumirklī tu atskārtīsi, ka sapņo vaļējām acīm, un izteiksi vārdos domas par to, kas notiek tavā dzīvē un kas ne. Pēc īsa brīža tu ieslīgsi dziļā transā. Izbaudi šo pārdzīvojumu!

16. nodaļa . merķtiecīga sapņošana vaļējām acīm

Iepriekšējā nodaļā mēs runājām par cilvēka varēšanu sapņot vaļējām acīm un šīs spējas lietderīgu izmantošanu. Rodas iespaids, ka smadzenēm ir nepieciešama ieslīgšana transā tūkstoš reižu dienā. Tai mūsu patības daļai, kas dzīvo uz šīs planētas, mūsu ķermeņiem, kas mājo uz šīs Zemes, mūsu prātiem, kas nodarbojas ar informācijas apstrādi, saņemot datus ar piecu maņu starpniecību, bieži ir nepieciešams būt saskarē ar Augstāku spēku Apskaidroto saprāta valstību. Varbūt tas ir mūsu domu avots un dienišķie ceļojumi uz Fantāzijas zemi paņēmiens, ko izmanto mūsu patība, lai atkal piepildītu mūsu garu un "uzlādētu gaistošās baterijas".

Kad tu sāc intensīvi sapņot, tu nonāc saskarē ar sinhronitātes morfoģenētisko lauku*. Proti, šim morfoģenētiskajam laukam tai daļai no tavas patības, kas ir uzlādēta telpa 99,99 % apjomā, tiek dota iespēja tapt uzlādētam. Šis lauks izplešas un mainās .itbilstoši tavam domāšanas veidam, tavām domām, vajadzībām, vēlmēm, izjūtām tam, ko tu redzi dzīvē un burtiski uzbur savā iztēlē. Mērķtiecīgi fantazējot, tu sāc "apšaudīt" savas izpausmes, un šī "apšaude" tev apkārt rada kustīgu enerģijas lauku. Šis lauks uzsūc protoplazmas enerģiju, ko tu radi ar savas enerģijas un degsmes palīdzību, un tad to novada uz objektu, personu vai situāciju, ko tu visvairāk gribi ietekmēt.

Šī enerģija radīs cerības, un degsme savienojumā ar enerģiju brīnišķīgu emocionālo stāvokli pārliecību, kas atspoguļojas darbībā un realitātē. Tas ir pārsteidzoši, jo šajā sarežģītajā procesā tavs prāts ir iesaistīts bez apzinātām zināšanām. Kolīdz tu sāc sapņot vaļējām acīm, iztēloties un formulēt kritērijus tam, ko vēlies iegūt un piedzīvot savā dzīvē, tā patiesi notiek kaut kas visnotaļ pārsteidzošs: paaugstinās tavs enerģijas līmenis, palielinās dzīvesprieks, un tu jūti, ka esi brīnišķi piepildīts ar dažādām emocijām. Tu arī baudi emocijas, un tas, kas iepriekš mutuļoja haosā, sāk nostāties sev atvēlētās vietās.

Atvēlot laiku fantazēšanai, tu piedalīsies sava ķermeņa dziedināšanā, jo tas atslābināsies no spriedzes un "atgūs maņas spēju". Vērtīgs papildu ieguvums ir miers, ko iemantosi, rāmi atsaucoties uz pasauli tev apkārt. Atvēli laiku mieram un klusumam, un laiks būs tavējais. (Esi piesardzīgs: tas, ko tu domā, īstenojas. Izvēlies gudri savas fantāzijas!)

17. nodaļa . nolūks un spēja dziedināt

N o iepriekš teiktā nepārprotami izriet, ka cilvēks, kura dziedināšanas nolūki ir patiesi labi, spēj burtiskā nozīmē atveseļot cilvēkus un sakārtot viņu attiecības. Intencionalitāte cilvēka nolūks ikvienā situācijā pārveidojas viņa bioelektriskā lauka lādiņa kvalitātē. Mēs zinām, ka smadzenes ir elektrība un domas ir elektrība (šie elektriskie impulsi ceļo pa muskuļiem un asinsvadiem, kājām un rokām), tātad mūsu būtību veido elektriskās enerģijas lauks, kas plūst pa iepriekš nosacītu gultni mūsu ķermenī un Visumā. Akupunktūra attīsta šo uzskatu, definējot specifiskus starpniekus, kas pārvalda specifiskas bioloģiskas funkcijas. Tavs nolūks uzlādē lauka lādiņus, un cilvēki iemanto spēju jebkurā brīdī atpazīt tavas izjūtas un pat sākt atpazīt tavus nolūkus.

Red. piez.

Sievietēm šī atpazīšana sokas īpaši sekmīgi, varbūt labāk nekā vairumam vīriešu. Viņām piemīt šī intuitīvā spēja, jo sievišķo smadzeņu labās un kreisās puslodes ir ciešāk savienotas nekā vīriešiem. Corpus callosum (smadzeņu saiklis, kas savieno smadzeņu labo un kreiso puslodi) sievietēm ir pieckārt [16] resnāks nekā

vīriešiem. Tāpēc arī sieviešu intuitīvās spējas ir daudz asākas un viņas prot labāk nojaust cilvēku nodomus. Tātad šī prasme sievietēm padodas vieglāk nekā vīriešiem.

Kolīdz tev apkārt izveidojas enerģijas lauks jeb tavs "lādiņš", tā tava intencionalitāte sāk darboties dziedējoši ne tikai attieksmē pret apkārtējiem cilvēkiem, bet ari attieksmē pret tevi pašu. Tu sāc izmainīt gan ārējo īstenību, gan to realitāti, kas mājo tevī. Tu sāc brīnišķīgi domāt par savu ķermeni un iztēloties, ka esi dziedināts. Visa šī enerģija kvēlo tevī, tā plūst no trauka uz trauku, no muskuļa uz muskuli, no orgāna uz orgānu, no locekļa uz locekli. Pavisam drīz tu atklāj, ka esi sācis attīrīt savu ķermeni un atsvabināt to no visām problēmām, kas, iespējams, ir tajā samilzušas.

Šī procesa efektīvu norisi nodrošina joga, jo, mainoties ķermeņa pozām, prāts koncentrēti pievēršas dažādām ķermeņa vietām. Ja tu ik dienu veic jogas vingrinājumus vai jebkurus citus vingrinājumus, kas nodarbina noteiktas muskuļu grupas, dažādas muskuļu grupas atšķirīgos dienas posmos, tad ikdienā tu pievērs garīgu un emocionālu uzmanību vairākām ķermeņa daļām, proti, jau tagad paveic vairāk nekā vairums cilvēku visā mūžā. Padomā par to tieši pašreiz! Pamēģini pakustināt savu mazo kājas pirkstiņu, nekustinot visu pēdu. Vairums cilvēku to nespēj. Turpretī cilvēki, kas nodarbojas ar jogu un katru dienu vingrinās dažādu ķermeņa daļu vizualizācijā, spēj sajust šo mazo pirkstiņu. Ja tu patiesi vēlies sajust apkārtējo īstenību, tad praktizē šo intencionalitātes apziņas vingrinājumu, un tu apgūsi grūto prasmi dziedināt un izmainīt šo realitāti. Tu ievērosi, ka lielāko daļu laika tev būs jādarbojas savā iekšējā pasaulē, lai pienācīgi pildītu šo uzdevumu.

18. nodaļa . pozitīva domāšana un koncentrēšanās uz pozitīvo

Turpmākajam izteikumam, iespējams, grūti noticēt. Pozitīva domāšana tev nepalīdz sasniegt savus mērķus. Toties tev palīdz koncentrēšanās uz pozitīvo. Protams, pozitīvi domājot par situācijām, tu jutīsies laimīgāks, labāk iejutīsies savā situācijā un to cilvēku situācijās, par kuriem tu domā. Turpretī, pozitīvi koncentrējoties, tu pievērs uzmanību visam, kas ir vērtīgs un derīgs tavos centienos sasniegt mērķi. Raugi, ja koncentrēsies uz pozitīvo, pat bez pozitīvas domāšanas tu nešaubīgi sasniegsi sev izvirzītos uzdevumus. Kāda ir atšķirība starp koncentrēšanos uz pozitīvo un pozitīvu domāšanu? Pozitīva domāšana norisinās tad, ja cilvēks labi domā par kādu notikumu, to, cik pozitīvs tas ir emocionālajā ziņā, un to, cik pozitīvs tas ir, raugoties no vispārējā skatpunkta, kā arī attiecībā pret to vai citu parādību. Koncentrējoties uz pozitīvo, tu ņem to, kas jau ir dots kā relatīvi pozitīvs, un pievērsies savām dotībām, talantiem un spējām. Tu formulē attieksmi pret to, kas tev ir dots, tu apsver savas dabiskās spējas un īpašības vai mazās uzvaras ceļā, kas ved uz noteikta mērķa sasniegšanu.

Koncentrējoties uz pozitīvo, tu liec lietā apzinātus pūliņus, turpretī pozitīva domāšana balstās uz ierastām domām. Attīstīt var abus. To sauc par "cerību staru" jeb "pozitīvu garīgu attieksmi". Pozitīvā domāšana patiesi ir ļoti vienkārša. Tā ielūkojas nelabvēlīgā situācijā un konstatē tās pozitīvos ieguvumus. Piemēram, pēc neveiksmes eksāmenā tu vari apsvērt iespējamos labumus šajā situācijā tā būtu pozitīvā domāšana. Patiesi, bēdīgs eksāmena iznākums ļauj gūt zināmu labumu, piemēram, iespēju vēlreiz analizēt uzdoto un tādējādi vairot savu kompetenci. Gatavojoties atkārtotam pārbaudījumam, var apjēgt trūkumus mācīšanās metodikā vai domāšanas kvalitātēs. Varbūt tev vajag mainīt mācīšanās paņēmienus, varbūt vaina meklējama studiju pieredzes trūkumā lūk, pozitīvās domāšanas piemērs. Saskatot labvēlīgas zīmes itin visā, kas risinās tev apkārt, tu radi pozitīvu garīgu attieksmi. Visi dzīves notikumi izriet no tavām īpašajām darbībām vai domām par zināmo notikumu.

Džonatans Robinsons pirms daudziem gadiem sacerēja poēmu, kuras pamatā ir sens sūfiju nostāsts. Poēma vēsta par to, cik bieži mēs pārsteidzīgi spriežam par notikumu nozīmi savā dzīvē. Poēmu sauc "Vecais vīrs".

Džonatans Robinsons

Vecais vīrs

Vecs vīrs sen senim pasaulē mita; Tam nebij nedz naudas, nedz daudz kā cita. Toties zirga nevienam nebij tik laba; No zemes iztiku guva abi.

Valdnieks solīja veselu bagātību: "Ņem manu naudu. Tavu zirgu es gribu!" Bet atteica vīrs: "To es nepārdodu. Zirgs dzīvo ar mani. Es tam brīvību dodu."

Kādu dienu no zirga nebij ne miņas. "Tas nozagts!" pilsētu apskrēja ziņa. Vīrs teica: "Kaut zirgu acs neierauga, Varbūt būs labi. Vēl neskumstiet, draugi!"

"Re, kur noveda muļķība tava: Tev bija skaists zirgs, bet tagad nava. Nu nāksies nožēlot visu dzīvi, Ka ļāvi apkārt tam klejot brīvi!"

Vezdams līdz citus, zirgs atgriezās aši. Nu vīram bij divpadsmit rumaki braši. "Patiesi, vecais, tu taisnību paudi! Ar zirgiem nu svētīts," atzina ļaudis.

"Jā, divpadsmit zirgi tiešām man doti. Bet vai svētība tā? Kurš to apgalvotu? Kas notiks to nevar aptvert ar prātu: Par maz mums ir redzams, lai secinātu."

Vīra vienīgais dēls zirgam mugurā sēdās, Lai pajādelētu apkārt bez bēdām. To darīdams, pārlauza abas kājas. "Kāda nelaime!" ļaudis nu vaimanāja.

Vīrs teica: "Draugi, jūs steidzaties ļoti: Jau sākat dziesmu, kad dzirdat vien noti. Vai kāds spēj zīlēt, kas notiks rītā? Kājas lauztas, bet nākotne miglā tīta."

Drīz sākās karš, un cīniņā krita Visi pilsētas puiši, cits pēc cita. Tik vīra dēlam tas secen gāja Viņu nedzina kaujā, jo lauztas bij kājas.

Ļaudis sauca: "Tu atkal to paredzēji!" "Ak, nejēgas!" vecais vīrs attrauca spēji. "Dievs vien pārzina mūsu dzīvi. Dzīvot nozīmē dzīvot brīvi."

Atdzejojusi Māra Cielena

Ko noaužam laikā, Mums jāvalkā mūžībā.

19. nodaļa . negativa atkarība

ICāpēc cilvēki domā negatīvi, kaut arī dedzīgi interesējas par pozitīvu domāšanu un koncentrēšanos uz pozitīvo? Tāpēc ka vairums cilvēku negatīvas domas rada automātiski. Negatīva domāšana ir kļuvusi gandrīz par atkarību. Kad tu satiec jaunlaulātos un uzklausi jaunā vīra vai sievas atziņas par savu dzīvesbiedru, tu nevari vien nobrīnīties par sūdzību klāstu. Visas precētās sievietes mīl savus vīrus, tomēr negatīvi izteikumi seko cits aiz cita. Vai tā ir mīlestība? Iespējams. Tomēr būtībā šādi izteikumi atklāj tendenci izvēlēties negatīvus argumentus dažādu jautājumu analīzē. Kāpēc rodas šāda ievirze?

To gūstam no saviem vecākiem un skolotājiem. Šie cilvēki nemaz nevēlas būt negatīvi noskaņoti, bet viņi izvirza, piemēram, šādus noteikumus: "Ja tu nemācīsies cītīgi un neapgūsi šo priekšmetu, tad būsi neveiksminieks!" Lai mācīšanās noritētu sekmīgi, cilvēkam ir nepieciešama atgriezeniskā saikne. Cilvēki lūdz: "Novērtējiet manu veikumu!" vai arī saka: "Ļauj man izteikt pārdomas par tavu veikumu!" Atsauksmes, ko saņemam no citiem, mums palīdz uzlabot darba kvalitāti. Aicinājums pilnveidoties nebūt nenozīmē, ka mēs neesam pietiekami labi. Es esmu gana labs, tomēr man ir nepieciešams pilnveidot savu izpratni un domāšanu. To paģēr bērna ego, kas mājo mūsos. Mēs vienmēr cenšamies iepriecināt savus vecākus, aprūpētājus un skolotājus, rīkoties tā, lai pieaugušie mūs atzinīgi novērtētu. Mēs rīkojamies lā, lai viņi mūs pieņemtu un mīlētu. Mēs vienmēr tiecamies pēc atzinības.

Mūsu skarbākais kritiķis mīt mūsos. Katru dienu mēs sakām vārdus un darām to, kas grauj mūsu pašcieņu. Mēs izsakām apgalvojumus, kas reizēm pārtop īstenībā, jo mēs tos atkārtojam pietiekami bieži. Cik daudz reižu tu esi sacījis pats sev: "Kāds es esmu muļķis!" vai: "Es kļūstu vecs" un: "Neticami, kā man nelaimējas!" Ja tu šos vārdus atkārto pietiekami bieži, tad tavas smadzenes un prāts sāk tam noticēt un patiesi rada īstenību, kas atspoguļo tavā prātā iegūlušos realitāti.

Varbūt pamēģini mainīt izteikumus, kas tev atņem spēku un rada negatīvas situācijas. Aizstāj tos ar pozitīviem apgalvojumiem vai formulējumiem, kas vairo tavas spējas un ienes tavā dzīvē brīnumainus notikumus. Mēs varam attīstīt automātisku pozitīvu garīgu nostāju pozitīvo domāšanu. Tādus izteikumus kā, piemēram, "Man ir draņķīga diena", varētu aizstāt ar "Mana diena kļūst arvien labāka".

Maini

"Es nezinu, ko iesākt" uz "Esmu noteicējs pār savu dzīvi".

Maini

"Es ienīstu savu darbu, jo tas ir garlaicīgs" uz

"Katru dienu es atklāju, ka šis darbs man patīk arvien

labāk".

Maini

"Es neciešu savu priekšnieku" uz "Mans priekšnieks mani ciena un man uzticas".

Maini

"Es nekad negūšu panākumus. Nav svarīgi, ko tu zini; svarīgi ir tas, ko tu pazīsti" uz

"Es pārzinu savu darbu un mani paaugstinās, kolīdz būšu tam gatavs".

Maini

"Ar viņu sarunāties nozīmē sisties pret ķieģeļu mūri. Mūsu attiecībām nav nākotnes" uz

"Mūsu mīlestība katru dienu kļūst arvien stiprāka".

Maini

"Man ir nejauks raksturs. Tas man ir iedzimts, jo tāds raksturs bija arī mammai/tētim" uz

"Es vienmēr esmu mierīgs un savaldīgs, un nekas man nespēj laupīt veselo saprātu".

Maini

"Es vienmēr nokavēju, tur nekas nav līdzams" uz "Es vienmēr ierodos laikā, es nekad nekavēju".

Maini

"Neviens necieš manu klātbūtni" uz "Cilvēki manā sabied. ribā jūtas labi". Maini

"Tu nevari nevienam uzticēties" uz "Cilvēki man uzticas, jo es ticu pats sev".

Maini

"Esmu depresijā" uz "Esmu pacilāts".

Maini

"Dzīve ir nožēlojama, un beigās mēs visi nomirstam" uz "Dzīve ir fantastiska, es neesmu gatavs mirt".

Maini

"Dzīve ir cīņa, un uzvarētājs ir tikai viens!" uz "Pīrāgs ir gana liels. Lūkosim darīt tā, lai visi būtu ieguvēji".

Maini savu zaudētāja nostāju un izvēlies būt uzvarētājs. Katru dienu pievieno šim sarakstam arvien jaunus izteikumus. Uzmini, kas notiks! Tu sāksi iztēloties un jaunradlt savu dzīvi un piedzīvosi, ka tava dzīve pilnveidojas tā, kā iepriekš šķita neiedomājami.

Tiklīdz diena ir galā, tiec no tās vaļā!

Visu, ko varēji, tu arī izdarīji. Protams, gadījās kļūdas un aplamības; aizmirsti tās, un jo ātrāk, jo labāk.

Rīt ir jauna diena; uzsāc to labi un rāmi, lai jauko noskaņu neizposta tavas reiz pieļautās muļķības.

Jaunā diena pārpārēm nes labo un skaisto. Tā ir pārāk dārga, cerību un iespēju pilna, lai tu kaut mirkli tērētu vakardienai.

Ralfs Valdo Emersons Atdzejojusi Māra Cielērta

20. nodaļa . jūtu un emociju atbrīvojošais spēks

Savādi, bet vairums cilvēku, redzot kādu nelaimīgo, kurš raud gaužas asaras, izsakās, piemēram, šādi: "Tu esi pārāk emocionāls!" Līdz ar to veidojas priekšstats, ka cilvēkam nepiedien būt "pārāk emocionālam". Es nesaprotu, attiecībā pret ko un kādos apstākļos. Apsvērums par to, kas vienā situācijā ir "labi" vienam, bet "slikti" citiem, var izrādīties relatīvs un mainīties atkarībā no situācijas. Tāpēc emociju izrādīšanai un "pieņemšanai" ir situatīvs raksturs.

Ir pieņemts izrādīt emocijas, kad nomirst kāds tuvinieks, bet nav pieņemts raudāt un demonstrēt emocionālu uzvedību lekcijā par kodolfiziku. Mums nav "sliktu" emociju, gluži tāpat kā mums nav "labu" emociju. Tās ir vienkārši emocijas, tās ir tavas izjūtas.

Pastāv daudz mītu par emocijām, turklāt plaši izplatītos uzskatus jeb psiholoģiskos mītus, ko cilvēkiem iepotē kopš agras bērnības, vēl pastiprina sociālie ierobežojumi. Tie sniedz maldīgu informāciju un rada greizu priekšstatu par vēlamām vai nevēlamām izjūtām, to atklāsmi, izpausmes formām un mūsu uzvedības modeļiem.

Tā rezultātā mūsu īstās jūtas tiek apraktas un izkropļotas, mēs tās paslēpjam zem vērtējumu, norādījumu un priekšrakstu slāņa, kas gadu gaitā aizklāj mūsu esību. Aplūkosim sešus plaši izplatītus psiholoģiskos mītus, kas kopumā nosaka emociju vai psihiskās veselības normas. Šādi vēstījumi mūsos iesakņojas, un mēs tos iepazīstam jau agrā bērnībā, tie ir cēlonis mūsu spriedumiem par mūsu izjūtām un gala rezultātā nodara lielu postu.

1.   Mīts par vienveidību. Saskaņā ar to mēs visi esam līdzīgi emocionālajā ziņā un visiem "normālajiem" un "veselīgajiem" cilvēkiem vajag justies un reaģēt noteiktā veidā.

2.    Mīts par labo un slikto. Jūtas ir vai nu labas, vai arī sliktas. Nepatīkamas izjūtas ir sliktas un līdz ar to skaužamas, turpretī patīkamas izjūtas ir labas un tāpēc būtu veicināmas.

3.    Mīts par savaldību. Mēs spējam kontrolēt savas jūtas un emocijas, un mums ir jācenšas to darīt.

4.    Mīts par pilnību. Mēs spējam tiekties pēc psiholoģiskas pilnības, un tas ir mūsu uzdevums.

5.    Mīts par psihisku saslimšanu, par kuru liecina emocionāla spriedze.

6.    Mīts par pozitīvo domāšanu. Mēs radām savas izjūtas ar domu palīdzību. Mēs ticam, ka "viss notiek mūsu prātā" un gribasspēks var mainīt mūsu emocijas.

Visus šos mītus ir nepieciešams sagraut, jo mūsu galvenā problēma ir tā, ka nepārzinām visu cilvēcisko jūtu gammu, tāpēc ka savas izjūtas bieži slēpjam no apkārtējiem. Mums piemīt privātā patība un publiskā patība, un mūsu publiskā patība bieži liek aicināta atturēties no spilgtām jūtu izpausmēm. Tā rezultātā spēcīgākās emocijas izjūtam un izpaužam tikai retumis un tikai privāti ģimenes locekļu un tuvu draugu lokā. Cilvēks, kurš izplūst asarās neveiksmes reizē vai ļaujas izmisumam zaudējuma gadījumā, izskatās pavisam citādi nekā cilvēks, kurš nekavējoties sāk rīkoties. Vai pirmais ir vājš, bet otrais stiprs? Varbūt šie cilvēki ir tikai dažādi?

Emocionālāks cilvēks var būt līdzjūtīgs un saprotošs, viņš spēj dziļāk izjust gan prieku, gan skumjas. Stoicisks cilvēks spēj vieglāk samierināties ar zaudējumu, toties viņam var būt laupīta spēja izjust dziļi emocionālus pārdzīvojumus. Mīts par vienveidību liek mums nosodīt citus cilvēkus, tiklīdz viņu reakcijas atšķiras no mūsējām un tāpēc mums šķiet nepieņemamas. īpaši spilgti tas izpaužas vīriešu un sieviešu attiecībās. Sievietes kritizē vīriešus par nevēlēšanos atklātāk paust savas jūtas, turpretī vīrieši nosoda sievietes par, viņuprāt, sakāpinātu emocionalitāti. "Kāpēc tu, pārmaiņas pēc, nevari izrādīt lielāku sajūsmu?" žēlojas sievietes. "Kāpēc tu nevari uzvesties saprātīgāk?" aizstāvas neapmierinātie vīrieši. Patiesībā vīriešiem un sievietēm ir atšķirīga emocionālā pieredze un katrs cilvēks citādi pārdzīvo savas izjūtas. Nav noteiktas "normālas" smadzeņu diagrammas.

Pētnieki smadzenēs ir atklājuši daudzus atšķirīgus neironu modeļus, kā arī plašu ķīmisko savienojumu un vielmaiņas procesu spektru. Mēs katrs esam citāds. Daži cilvēki ir mazāk emocionāli nekā citi, un tas ne vienmēr ir vērtējams negatīvi. Tas nenozīmē, ka viņi nespēj mīlēt vai būt uzticīgi vai sirsnīgi, tomēr viņi bieži daudz dedzīgāk izjūt skaudību pret cilvēkiem, jo apzinās savu nespēju pārdzīvot spēcīgas emocijas. Šādiem cilvēkiem es pastāvīgi apliecinu, ka vājāk attīstīta emocionalitāte ir nevis trūkums, bet gan dabiska, iedzimta īpašība. Apsverot mītu par vienveidību, tu konstatēsi, ka cilvēkiem ir ārkārtīgi atšķirīgi raksturi un temperaments. Tu vari atteikties no pārsteidzīgiem spriedumiem un salīdzinājumiem un priecāties par krāšņo ainu, ko rada cilvēku sabiedrības daudzveidība.

Tagad aplūkosim emocijas, kas tiek raksturotas kā labas vai sliktas. Mītu par "labajām" un "sliktajām" jūtām mēs sākam iedzīvināt jau agrā bērnībā, kad tiekam slavēti par priecīgu noskaņojumu un bieži atstumti vai norāti par uzvedību, kas atklāj "sliktas" jeb "negatīvas" emocijas. Mēs negūstām pārliecību, ka nemiera, skumju vai dusmu pārdzīvojums ir tikpat pieņemams kā līksmes un apmierinājuma jūtas. Mūsu dabiskā patība, tāpat kā puķupodā audzēts pundurkociņš, tiek kropļots un graizīts tūlīt pēc asna izdīgšanas. Pārsteidzošā kārtā mītu par labajām un sliktajām emocijām daļēji veicina labi iecerētie, taču neprasmīgi vadītie centieni lolot mūsu pašapziņu. Pašcieņas problēma ir viens no modernās, populārās psiholoģijas stūrakmeņiem. Manuprāt, neviltotu pašapziņu rada pārliecība par savu veikumu un labo raksturu. Diemžēl šī atziņa bieži tiek pārprasta, un pieaugušie uzskata, ka bērni var justies labi, neraugoties ne uz kādiem panākumiem vai to trūkumu, ne uz savām labajām rakstura īpašībām vai to trūkumu.

Kas attiecas uz iedzimto temperamentu, mums diemžēl bieži nākas dzirdēt, ka dabiski kautrīgs jeb introverts bērns ir apveltīts ar zemāku pašcieņu nekā sabiedriskāks un ekstravertāks bērns. Gudri vecāki saskatīs un pienācīgi novērtēs bērna biklo raksturu, vienlaikus iedrošinot viņu biežāk uzņemties dažādus sociālos riskus, lai tādējādi paplašinātu bērna emocionālā komforta zonu. Cilvēkiem jau agrā bērnībā ir nepieciešams saņemt pozitīvu atzinumu: sabiedriska rosīšanās nav vērtējama augstāk par atturīgu un rāmu uzvedību. Cilvēki ir dažādi.

Cilvēkam sasniedzot pilngadību, mīts par labām un sliktām jūtām jau ir paspējis ievērojami kaitēt viņa dabiskajām reakcijām. Mani klienti atzīstas, ka spēcīgākais un uzmācīgākais dzinējspēks ir kauna izjūta. Viņi pārdzīvo ne tikai dusmas vai bailes, vai depresiju, bet arī kaunu par to, ka viņiem ir šīs "sliktās" emocijas un piemīt "sliktas" rakstura īpašības. Kauns ir dzīves laikā iemācīta reakcija uz dabiskiem emocionāliem stāvokļiem. To var iepotēt vecāki vai skolotāji, vai reliģiskas mācības, kas cildina labās emocijas, piemēram, mīlestību un līdzcietību un nosoda "sliktas" emocijas, piemēram, skaudību vai dusmas. Taču reizēm dusmas var būt patiesas un taisnīgas jūtas, kas turklāt izraisa spēcīgu katarsi. Protams, pasaulē netrūkst, par ko dusmoties, tomēr bieži šīs izjūtas tiek apslāpētas. Māci saviem bērniem, dzīvesbiedram un draugiem cienīt tavu raksturu un tavas emocijas, jo šādi jūsu gaitas pasaulē kļūst pilnvērtīgākas, līdzjūtīgākas un patiesākas. Tāpēc apdomāsim mītu par labo un slikto. Tagad pamēģini atteikties no dziļi iepotētiem emociju un noskaņu vērtējumiem un pacenties domāt par tiem nevis labā vai sliktā nozīmē, bet kā par ceļazīmēm, vadugunīm.

Agrā bērnībā mums tiek iepotēts arī mīts par jūtu apvaldīšanu. Mums saka: "Esi labs zēns un neraudi." Kad paaugamies, mums saka: "Ja tu nespēj nomierināties, tad ej uz savu istabu un nenāc ārā, līdz būsi nomierinājies." Vai arī zēnam saka: "Netaisi scēnu," vai: "Ja tu nepārstāsi raudāt, dabūsi pērienu." Cik daudz reižu tu esi to dzirdējis? Mēs apgūstam šo mācību un pieaugušo vecumā protam rādīt publiski savaldīgu seju. Ja nekautrējamies atklāti izrādīt savas jūtas, tad, visticamāk, tiekam novērtēti kā cilvēki ar smagu, pārmērīgi jūtīgu vai nelīdzsvarotu raksturu. Mūs pat var ieskaitīt trako kārtā, un mēs tiekam brīdināti: "Savaldi savas emocijas!" Tiklīdz mēs novirzāmies no emocionālo izpausmju skalas viduspunkta, tā nekavējoties saņemam aizrādījumu: "Savaldi savas emocijas!"

Gandrīz visās pasaules valstīs sievietēm ir atļauts demonstrēt plašāku jūtu gammu nekā vīriešiem. Sievietes drīkst būt jūsmīgākas un vētraināk izrādīt prieku nekā vīrieši, viņas drīkst arī raudāt un parādīt sevi kā sirsnīgas, izteiksmīgas un dzīvas būtnes.

Kāpēc vīrieši tik cieši iegrožo savas emocijas? Tas notiek tāpēc, ka sabiedrības uzskati var būt patiešām nežēlīgi. Mēs baidāmies, ka mūs novērtēs kā nevīrišķīgus, tāpēc mīts par savaldību vīriešiem nodara neticamu postu. Iespējams, tieši šādu aizspriedumu dēļ vīriešiem zināmā dzīves posmā ir vajadzīga ārstēšana. Sākotnējā atklāsme, ko es no saviem klientiem vīriešiem un reizēm arī sievietēm bieži dzirdu, ir šāda: "Man šķiet, ka es tūlīt aizsvilšos. Es jūtos kā bumba, kas tūlīt eksplodēs." Sievietes cer, ka konsultācijas palīdzēs vīriešiem atklātāk izrādīt savas jūtas. Tātad vīrieši kopumā šķiet ļoti savaldīgi, un laika gaitā emocionālā spriedze sāk līdzināties gaisam balonā. Ja gaisa spiediens sasniedz pārāk augstu atzīmi, tad balons uzsprāgst un bieži gadās, ka iepriekš aizturētās spēcīgās emocijas izpaužas fiziskā saslimšanā vai kroplā uzvedībā, piemēram, sarkasmā vai pasīvā agresivitātē. Reizēm ir vērojams emocionāls sastingums vai noslēgšanās sevī. Vīrietis iebēg savā "alā", un šāda rīcība ir simptoms, kas norāda uz to, kas patiesībā norisinās viņa jūtu dzīvē. Protams, mēs spējam veiksmīgi apslēpt savas emocijas, tomēr tas nenozīmē, ka mēs tās joprojām nejūtam. Tāpēc apsvērsim šo mītu par savaldību, jo savu emociju pieņemšana, nevis to noliegšana ir vienīgā iespēja tās padarīt harmoniskas un līdz ar to arī lietpratīgi pārvaldīt.

Mīts par pilnību, augstiem standartiem un ideāliem var būt ļoti stimulējošs, un tā rezultātā mēs tiecamies pēc izaicinājuma, riskējam demonstrēt savu labāko veikumu un izvēlamies grūtāko taisno ceļu, nevis vieglāko greizo taku. Tomēr šis mīts par pilnību jeb perfekcionismu mums uzspiež praktiski nesasniedzamus standartus. Tas mūs nolemj neveiksmei un neapmierinātībai. Kurš gan spēj nemitīgi būt savu uzdevumu augstumos? Vai kāds no mums var šajā acumirklī likt lietā visas savas dotības, visas prāta spējas, izlietot visus laipnības un līdzcietības resursus? Mīts par pilnveidojamību, proti, priekšstats, ka ikviens terapijas veids var pilnībā atraisīt cilvēka potenciālu un jebkura veida seminārs var pilnībā atklāt viņa iespējas, rada neierobežotu psihoterapijas tirgu un stimulējošus gigantus, kas ik dienu piekrauj letes ar "guru" padomiem grāmatu lappusēs un skaņu ierakstos.

Šāda nerimstoša tiekšanās pēc pilnības neizbēgami iznīcina ilūzijas par savu ievainojamību un cilvēcību. Bezgalīga pilnveidošanās var izraisīt nebeidzamas vilšanās un ģenerēt pastāvīgu neapmierinātību ar dzīvi nākotnē. Tagad es jūtos slikti, bet viss nokārtosies, tiklīdz apgūšu to vai citu prasmi, mainīšu to vai citu paradumu, veikšu to vai citu darbu, izteikšu tos vai citus vārdus. Cilvēks var mainīties, bet tikai noteiktās robežās, tāpat kā zirgs nevar žēloties, ka viņš nav putns. Vai nav labāk būt laimīgākam zirgam? Tāpēc apdomāsim šo mītu par pilnību. To vajag akceptēt kā hipotētisku programmu, kas ļauj tev godam cienīt savu dabisko temperamentu un necensties kļūt "labākam". Labāk no sirds centies būt tas, kas esi!

Mīts par emocionalitāti kā garīgu kaiti uzplauka 20. gadsimta 30. gados, kad cilvēki sāka apmeklēt psihologu konsultācijas, lai tādējādi risinātu savas emocionālās problēmas, un plaši tika izmantota psihoterapija. Pacienti tika klasificēti un sadalīti kategorijās, un drīz vien neskaitāmas problēmas tika uzskatītas par personības traucējumiem. Reizēm šos traucējumus bija nepieciešams ārstēt, un apdrošinātāji sāka izmaksāt atlīdzību par šo terapiju. Psihiskās veselības speciālisti roku rokā ar plaukstošo atkarību ārstēšanas industriju, pasaules klīnikām un programmām, kas aprakstīja katru viegli pārdodamu problēmu, cilvēkiem vēlējās iedvest pārliecību, ka gluži parastas emocionālas dilemmas patiesībā ir sava veida slimības. Cilvēki pēkšņi guva pārliecību, ka viņu psihei piemīt traucējumi, kas jāārstē, un tā rezultātā kupli sazēla psihoterapijas patēriņa kultūra. Daudzas emocionālas problēmas tika nosauktas par slimībām, lai gan patiesībā ietilpst parastā cilvēcisko jūtu pieredzē.

Daudzi profesionāli psihoterapeiti patiesi atzīst, ka vairums nosacījumu, kas rada ciešanas, nav nedz slimības, nedz traucējumi, nedz medicīniskas kaites, kam vajadzīga ārstēšana. Trauksme jeb nemiers ir normāls stāvoklis, nevis slimība. Tāpat arī skumjas. Protams, ja trauksme vai nomākts garastāvoklis tiktāl novājina organismu, ka cilvēks nespēj pilnvērtīgi rīkoties nedz mājas apstākļos, nedz darbā, tad šāda veida izjūtas patiešām būtu iekļaujamas personības traucējumu kategorijā. Katrs izglītots psihoterapeits zina, ka cilvēku nelaimēm ir daudz variantu, kas var būt gana postoši, tomēr nav saucami par garīgām saslimšanām. Tipisks piemērs ir dusmas, ko izraisa laulības šķiršana.

Mīts par emocionalitāti kā slimības pazīmi mums patiesībā izdara lāča pakalpojumu. Normālas cilvēciskas izjūtas un noskaņojumi tiek maldīgi dēvēti par slimībām, un mēs jau tagad ciešam no šīs kļūdas izraisītajām sekām. Vārds "slimība" ietver ciešanu klātbūtni un pastiprina kauna izjūtu, un šāda destruktīva pieeja patiesi rada slimību. Mums ir nepieciešama ārsta palīdzība, un pats ārstēšanas fakts mazina mūsu pašu atbildību par savām izjūtām un noskaņojumiem. Tāpēc aplūkosim mītu par emocionālo saslimšanu no jauna, atšķirīga skatpunkta. Mēs konstatēsim, ka mūsu iedzimto temperamentu veido dažnedažādas visnotaļ normālas emocijas, kas padara mūsu dzīvi saistošu. Nodēvēt tās par slimībām nozīmē radīt destruktīvus rezultātus.

Visbeidzot aplūkosim mītu par pozitīvo domāšanu. Mums tiek apgalvots, ka, atklājot sevī negatīvus emocionālus uzskatus un atbrīvojoties no tiem, mēs tiekam vaļā no sāpīgām izjūtām. Šāds vienkāršots pieņēmums ir pelnījis kritiku. Vai tu neatskārt, ka viss ir tavā galvā? Muļķīgi! Kāpēc tu netiec tam pāri? Liec lietā savas smadzenes! Kur palicis tavs gribasspēks? Mēs tiekam sasaistīti ar to, ka mūsu jūtas dzimst no stūrgalvīgas nesaprātības, tomēr mēs zinām labāk, mums ir jādomā ar savu galvu. Mīts par pozitīvo domāšanu ir ļoti ietekmīgs, jo daļēji atbilst patiesībai. Tas, ko mēs domājam par kādu parādību, ietekmē mūsu izjūtas. Tāpēc svarīgs sevis izzināšanas elements ir sapratne par saistību starp mūsu domām un izjūtām. Mītā paustā patiesība izriet no apgalvojuma, ka jūtas pilnībā nosaka domas. Daudzi mani klienti ir darījumu cilvēki, kuri uzskata, ka motivējoši audioieraksti viņiem sniedz vērtīgu palīdzību. Viņi uzskata, ka pozitīvas domas un pozitīva saruna pašam ar sevi vai sekmīga darījuma noslēgšanas gaitas vizualizācija palīdz adekvāti uztvert noraidījumu un atkopties pēc neveiksmēm.

Tomēr pozitīva domāšana nav brīnumlīdzeklis. Dažkārt nemiera un baiļu izrādīšana kādam no taviem klientiem, draugiem vai cilvēkiem, kurus tu gribi ietekmēt, atklāj tavu cilvēcību, jo trūkumi piemīt katram. Tu nebūt neesi galvenais viszinošais pārcilvēks, kurš domā pozitīvi VISU laiku. Dzīvē tā nenotiek. Tev vajag pārstāt censties apspiest savu nemieru, savas bailes, skumjas un citas negatīvas emocijas. Tev tikai vajag izjust tās līdz galam. Neļauj tām pārplūdināt savu esību! Labāk izmanto tās kā palīgu! Emociju apkarošana, liekot lietā domāšanas spēku vai gribasspēku, nav nekāds risinājums; varmācīga rīcība tev nepalīdzēs uzveikt bažas. Centieni nomākt trauksmes izjūtu to bieži padara vēl spēcīgāku. Taču tu vari likt lietā saprātu un gribu, lai izprastu savu raksturu un gala rezultātā panāktu vēlamo emocionālo atslābumu; šādā reizē liels palīgs ir ticība saviem spēkiem. Tāpēc labi pārdomāsim mītu par pozitīvo domāšanu, jo pozitīva domāšana, saruna pašam ar sevi un vizualizācija ir spēcīgs palīgs cilvēkam, kurš tiecas atzīt, nevis noliegt savas cilvēciskās jūtas, tādas kā šaubas, skumjas un nemiera pavadītas bailes. Tavs uzdevums ir iegūt patiesu pašpaļāvību, nevis kavēties pie ilgpilnas domāšanas.

21. nodaļa . domājot par jutām

Tā kā jūtas ir daļa no mūsu cilvēciskās esības, kur slēpjas cēlonis mūsu grūtībām saskarsmē ar pasauli? Kas mums liek gremdēties dziļās skumjās un izjust šausminošas bailes, raugoties uz pasauli sev apkārt? Kas mums liek reaģēt neadekvātā, izkropļotā veidā? To nosaka mūsu uztveres veids tas, kā mēs izprotam savas domas un emocijas. Problēmu rada nevis tas, kas norisinās apkārtējā pasaulē, bet tas, kā mēs uztveram apkārt notiekošo. Mūsu izpratne izraisa jūtas, kuras savukārt rada jūtas. Šī apburtā cikla rezultāta rodas liels skaits domu, kas virknējas automātiski, tāpēc tās dažkārt sauc par automātiski negatīvām domām (ANT). Kāda ir šo domu iedaba?

Tu pastāvīgi attēlo savu pasauli un automātiski interpretē katru piedzīvoto notikumu, visu redzēto, dzirdēto, sataustīto un izjusto. Tu vērtē notikumus kā labus vai sliktus, tīkamus vai sāpīgus, nekaitīgus vai bīstamus. Šis process piešķir tavai pieredzei personisku jēgu. Apzīmējumi un spriedumi dzimst nebeidzamā sarunā ar sevi pašu. Domu ūdenskritums mutuļo lejup gar tava prāta sienu, šī plūsma saglabājas konstanta un reti tiek pamanīta. Tomēr šīs domas ir pietiekami varenas, lai spētu radīt tavas spēcīgākās emocijas. Racionāli emocionālās uzvedības speciālists Alberts Eliss šo iekšējo dialogu sauc par sarunu ar sevi. Kognitīvās teorijas pētnieks Arons Beks radīja apzīmējumu "automātiskā doma". Viņš dod priekšroku šim jēdzienam, jo, viņaprāt, tas precīzāk raksturo domu pārdzīvojuma gaitu. Cilvēks uztver šīs domas refleksīvi bez iepriekšējām pārdomām un spriešanas par to, vai iespaids ir ticams un noderīgs 0Beck, 1976).

Automātiskajām domām piemīt turpmāk minētās iezīmes.

1.   Tās rodas kā uzliesmojums, sastāv tikai no nedaudziem jēgpilniem vārdiem un līdzinās telegrammas tekstam, piemēram, "Vientuļš", "Slimoju", "Vēzis", "Nekā laba", "Esmu viens!", "Nobijies!". Vārds vai frāze funkcionē kā apzīmējums sāpīgām atmiņām, bailēm vai pat pašpārmetumiem. Dažkārt automātisko domu nav nepieciešams izteikt vārdos. Tā var izpausties kā ātri gaistošs vizuāls tēls, izfantazēta smarža vai fiziska sajūta. Automātiskā doma var būt acumirklīga fantāzija, ko izraisa liels uztraukums, piemēram, par krišanu no ēkas jumta vai slīdēšanu lejup pa kāpnēm. Reizēm automātiskā doma ir kāda pagātnes notikuma ļoti īsa rekonstrukcija. Sāpīgas atmiņas var būt saglabājušās vietā, kur kāds cilvēks ir tevi nodevis vai varbūt dziļi sāpinājis. Pietiek uzlūkot šo vietu, lai tevi pārplūdinātu atmiņu jūra. Reizēm automātiskā doma var izpausties intuitīvu zināšanu veidā bez vārdiem vai tēliem, proti, kā prāta iespaids. Šādos gadījumos cilvēki mēdz teikt: "Es zināju, ka man nav turp jāiet. Es vienkārši zināju, ka šis gājiens būs veltīga laika izšķiešana."

2.    Automātiskās domas gandrīz vienmēr ir ticamas. Nav svarīgi, vai tās šķiet loģiskas vai neloģiskas. Tām piemīt tāda pati ticamības kvalitāte kā tiešiem sajūtu iespaidiem. Automātiskām domām tu piešķir tādu pašu vērtību, kādu redzamajam un dzirdamajam reālajā pasaulē. Ja redzi kādu sievieti iekāpjam Mercedes Benz automašīnā un tev prātā iešaujas doma, ka šī sieviete ir bagāta un viņas vienīgās rūpes saistītas ar pašas personu, šis spriedums ir tikpat īsts kā redzamās automašīnas krāsa.

3.    Automātiskās domas pieredze ir spontāna. Tu tici automātiskām domām, tāpēc ka tās ir automātiskas. Tas, šķiet, dzimst spontāni, izrietot no notikumu norises, jo vienkārši iešaujas prātā, tāpēc tu tās gandrīz nepamani, ko tur vēl runāt par loģisku analīzi.

4.    Automātiskās domas bieži tiek izteiktas ar vārdiem "varētu", "vajadzētu" vai "vajag". Cilvēki bieži moka sevi ar šādiem "vajadzētu", piemēram, sakot: "Man vajadzētu būt laimīgam, enerģiskākam, radošākam, atbildīgākam, dāsnākam, mīlošākam." "Man vajadzētu būt labam vīram vai labai sievai." Katrs dzelžainais "vajadzētu" iepriekš paredz vainas izjūtu vai varbūt pašcieņas zaudēšanu. Šos "vajadzētu" ir grūti izskaust, jo to izcelsme un funkcijas ir adaptētas. Tie ir vienkārši dzīvošanas likumi, kas darbojušies pagātnē. Ja vēlies, tos var saukt par izdzīvošanas šabloniem, kas tev ir pieejami uz karstām pēdām stresa situācijās. Problēmu rada tas, ka šie likumi kļūst tik automātiski, ka tev pietrūkst laika to analīzei. Tie ir tik stingri iesakņojušies, ka tu nevari tos mainīt vai pielāgot mainīgajai situācijai.

5.    Automātiskajām domām piemīt tendence "šausmināties". Šīs domas pareģo katastrofas, tās saskata briesmas itin visur un vienmēr gaida to ļaunāko. Sāpes vēderā nozīmē vēža simptomu, bet izklaidības vaibsts mīļotā sejā jau liecina par drīzo šķiršanos. Šausminošās domas ir nemierpilnu baiļu galvenais cēlonis. Ari tās ir grūti izskaust, jo tām piemīt spējas

adaptēties. Tas palīdz tev pareģot nākotni un sagatavo ļaunākajam scenārijam.

6.    Automātiskās domas ir relatīvi idiosinkrātiskas. Piemēram, ļaužu pilnā teātrī kāda sieviete pēkšņi pieceļas, iesit pļauku blakussēdošajam vīrietim un skrien uz izeju. Šī notikuma liecinieki reaģē visnotaļ atšķirīgi. Kāda sieviete izjūt bailes, jo iedomājas, ka, atgriežoties mājās, piedzīvos kaut ko līdzīgu. Viņa iztēlojas brutālas piekaušanas detaļas un atceras gadījumu, kad pati tika fiziski pazemota. Pusaudzis dusmojas, jo domā: "Nabaga puisis, viņš varbūt tikai gribēja viņu noskūpstīt, bet šī viņu pazemoja. Viņa ir briesmīga. īsta slampa!" Pusmūža vīrietis jūtas nomākts, jo domā: "Nu, tagad viņš ir to zaudējis un nekad vairs neatgūs." Viņa acu priekšā iznirst bijušās sievas seja ar dusmu pilnu izteiksmi. Kāda sociālā darbiniece izjūt patīkamu satraukumu un domā: "To viņš bija pelnījis. Žēl, ka to neredzēja tās biklās sievietes, ko pazīstu." Katra no šīm reakcijām balstās uz unikālu notikuma skatpunktu un izraisa atšķirīgas spilgtas emocijas.

7.    Automātiskās domas ir noturīgas un mūžīgas. Tās ir grūti izskaust vai mainīt, jo ir refleksīvas un tām piemīt spēja iedvest ticamību, tās nemanāmi ieaužas tavā iekšējā dialogā un šķiet nākam un ejam pēc pašu iegribas. Viena automātiska doma piesaista nākamo, un tās virknējas bezgalīgā ķēdē. Tu varbūt atceries situāciju, kad viena depresīva doma izraisa nākamo un tā atkal nākamo, veidojot garu depresīvu domu virteni.

8.    Automātiskās domas bieži atšķiras no taviem publiskajiem izteikumiem. Vairums cilvēku ar citiem sarunājas gluži citādi nekā ar sevi. Publiski viņi bieži izklāsta dzīves notikumus, savirknētus loģiskā cēloņsakarību ķēdē. Sarunā ar sevi viņi var aprakstīt tos pašus notikumus, pazemojot sevi, paužot naidpilnas dusmas vai drūmus pareģojumus. Uzņēmuma menedžeris var gluži mierīgi paskaidrot kolēģiem: "Nu, mani atlaida no darba, tāpēc es jūtos mazliet nomākts." Šis paziņojums būtiski atšķiras no viņa patiesajām domām par gaidāmo bezdarbu un tā varbūtējām sekām. Viņš varētu teikt aptuveni šādi: "Esmu neveiksminieks, es nekad vairs nedabūšu darbu. Mana ģimene cietīs badu. Es nekad negūšu panākumus." Gara acīm viņš redz sevi krītam dziļā, tumšā bezdibenī.

9. Automātiskās domas atkārtoti pievēršas ierastām tēmām. Pievēršot uzmanību noteikta veida automātiskām domām, vienlaikus izslēdzot no apziņas pretēja rakstura domas, rodas nemiers, depresija vai cilvēks ilgstoši izjūt niknumu. Baiļu satraukti cilvēki nemitīgi domā par varbūtējām briesmām, viņi pareģo bīstamas situācijas, jau iepriekš iezīmējot gaidāmo sāpju horizontu. Depresīvi cilvēki bieži pievēršas pagātnei un nemitīgi apcer zaudējuma tēmu. Viņi nebeidz domāt par savām neveiksmēm un trūkumiem. Vienmēr dusmīgi cilvēki automātiski reproducē domas par citu ļaužu tīši ļaunprātīgu uzvedību. Pastāvīgā noņemšanās ar šīm ierastajām tēmām rada savdabīgu "tuneļa vīziju": cilvēks ir pārņemts tikai ar viena veida domām un ievēro tikai vienu apkārtējās vides aspektu. Tā rezultātā viņu pārņem viena dominējoša un parasti arī sāpīga emocija. Viņš ap sevi sāk iegaumēt tikai viena veida zīmes un ignorēt visas pārējās.

10. Automātiskās domas ir apgūtas mācību veidā. Jau agrā bērnībā cilvēkiem tiek mācīts, kā pareizi domāt. Savus nosacījumus uzspiež ģimene, draugi, skolotāji un plašsaziņas līdzekļi. Mēs interpretējam notikumus zināmā veidā. Gadu gaitā cilvēks apgūst un praktizē ierastos automātisko domu paraugus, tāpēc šīs domas ir grūti notveramas, kur nu vēl

pārveidojamas. Tā ir slikta ziņa. Labā ziņa ir šāda: itin visu, kas ir ticis iemācīts, var arī pārmācīt un mainīt.

Svarīgākās problēmas, ar kurām saskaramies, nevar atrisināt tajā pašā domāšanas līmenī, kurā atradāmies tobrīd, kad tās radījām.

Alberts Einsteins (Albert Einstein)

22. nodaļa . ka pārmodelet mūsu domāšanu

Pastāv desmit ierobežotas domāšanas modeļi. Ja ik dienas vingrināsies tos identificēt, tu spēsi analizēt katru domu, kas iemājo tavā galvā, pirms vēl tevi pārņem emocijas. Tu spēsi atzīt, ka šī, iespējams, nav izsvērta domāšana, un izvirzīsi citus apgalvojumus, kas būs ticamāki nekā sāpīgās automātiskās, negatīvās domas. Automātisko domu izaicināšana ir iedarbīgs veids, kas ļauj pretoties perfekcionismam un jūtu iegrožošanai un pat palīdz vājināt depresijas un nemiera simptomus. Daudzas šajā nodaļā aplūkotās kognitīvās psihoterapijas metodes 1976. gadā izstrādāja Dr. Ārons Beks, kurš pirmais sāka analizēt automātisko domu saturu un atspēkot cilvēka dabiskās atbildes reakcijas, lai tādējādi mainītu šo domāšanas veidu. Viņa izstrādāto pieeju sekmīgi izmanto cilvēki, kuri spēj analizēt savas automātiskās domas, lai atrastu domāšanas modeļus un tematiku, apzinātos savus ierobežotos resursus un ierobežotās izvēles iespējas. Ja vingrināsies atpazīt turpmāk uzskaitītos domu paraugus, tu viena mēneša vai pat nedēļas laikā spēsi īstenot savus mērķus, krājot liecības par un pret domām, kas patiesi rosina tavas sāpīgākās emocijas.

1.    Pirmais no ierobežotas domāšanas modeļiem ir forma "visu vai neko". Reizēm to sauc arī par polarizēto domāšanu, jo tā skata pasauli tikai baltos vai melnos toņos, nepieļaujot pat pelēcīgu ēnu. Tava izvēle ir "vai nu, vai", tu uztver visu tā galējā izpausmē, atvēlot ļoti šauru telpu vidusceļam. Lietas un cilvēki ir labi vai ļauni, brīnišķīgi vai briesmīgi, burvīgi vai neciešami. Tavas interpretācijas ir kategoriskas, un vienlīdz galējas ir tavas emocionālās reakcijas, kas strauji pāriet no vienas fāzes otrā no pacilātas sajūsmas līdz dusmām, no ekstāzes līdz teroram. Lielākās briesmas, ko rada domāšana "visu vai neko", ir tās lielā ietekme uz cilvēka pašvērtējumu. Tu konstatē, ka neesi nedz izcils, nedz nevainojams, tāpēc sāc uzskatīt sevi par neveiksminieku vai pat idiotu. Vidusceļa nav, un kļūdu iespējamība netiek pieļauta. Iedomāsimies, piemēram, autovadītāju, kurš nolamā sevi par "lāzeri", jo ir nobraucis no maģistrāles nepareizā vietā un tāpēc ir spiests veikt divas liekas jūdzes, lai atgrieztos uz maģistrāles un atrastu pareizo nobrauktuvi. Šīs vienas kļūdas dēļ viņš uzskata sevi par nekompetentu un nevērtīgu. Varam arī iztēloties vientuļo tēvu ar diviem bērniem, kurš ir apņēmies būt stingrs un gādīgs, bet noguruma vai satraukuma brīdī sāk uzskatīt sevi par vāju neveiksminieku. Viņš domā, ka ir "nevīrišķīgs", un sarunās ar draugiem nosoda savu nevarību.

2.    Galēji vispārinājumi. Šajā domāšanas modelī tu izsaki plašus vispārīgus spriedumus, pamatojoties uz atsevišķu atgadījumu vai liecību. Viens nobrucis valdziņš tev liek secināt: "Es nekad neiemācīšos adīt." Vienu noraidītu aicinājumu uz deju tu interpretē: "Neviens nekad negribēs ar mani dejot." Šāds domāšanas modelis dzīvē var izraisīt arvien striktākus ierobežojumus. Ja, kādreiz braucot vilcienā, cilvēks saslimst, tad, iespējams, pieņem lēmumu nekad vairs neceļot ar vilcienu.

Ja, stāvot uz septītā stāva balkona, kādam noreibst galva, tad viņš apņemas nekad vairs nespert kāju uz šī balkona. Ja tevi sadusmo dzīvesbiedra kārtējais darījumu brauciens, tad turpmāk tu jutīsies nožēlojami ikreiz, kad viņš aizceļos. Līdz ar to slikta pieredze nozīmē to, ka ikreiz līdzīgā situācijā tu atkārtosi neveiksmīgo modeli. Galējie vispārinājumi bieži izpaužas kategorisku apgalvojumu formā, it kā pastāvētu kāds dzelžains likums, kas pārvalda un ierobežo tavas iespējas būt laimīgam. Lūk, daži tipiski vārdi, kas var parādīt tavu varbūtējo noslieci uz pārmērīgiem vispārinājumiem: visi, ikviens, neviens, vienmēr, nekas, nekad un visa pasaule. Piemēram, tu izsaki galēju vispārinājumu: "Neviens mani nemīl" vai "Es nekad vairs nespēšu nevienam uzticēties", vai "Es vienmēr būšu noskumis", vai "Man vienmēr būs stulbs darbs", vai "Neviens negribēs ar mani draudzēties, kolīdz būs iepazinis mani tuvāk". Otra galēju vispārinājumu pazīme ir tev netīkamu cilvēku, vietu un parādību apzīmēšana pēc viena ģīmja un līdzības. Vīrietis, kurš atsakās meiteni pavadīt uz mājām, ir "gatavais stulbenis", bet puisis, kurš randiņā klusē, ir "lempis un nejēga". Ņujorka ir "elle zemes virsū", televīzija "samaitājošs ļaunums", bet tu pats "muļķis, kas veltīgi izšķiež dzīves labākos gadus". Katrā šādā apgalvojumā var slēpties graudiņš patiesības, taču, pārvēršot šo graudiņu kategoriskā un vispārīgā spriedumā, tu ignorē visas pretēja rakstura liecības un pasauli skati vienā dimensijā, stereotipiski. Prātā veiktā novērtēšana. Šo modeli raksturo īpatnēja "tuneļa vīzija". Cilvēks saskata tikai vienu situācijas aspektu un izslēdz visu pārējo. Tiek izcelta viena atsevišķa detaļa, kas piešķir jēgu visam notikumam vai situācijai. Piemēram, kāda uzņēmuma darbiniece ļoti pārdzīvo kritiskas piezīmes par sava darba kvalitāti. Kādu dienu priekšnieks uzslavē viņas veikumu

un izsaka lūgumu nākamo darbu paveikt mazliet ātrāk. Viņa dodas mājās dziļi apbēdināta, jo ir nolēmusi, ka darba devējs pārmet viņai slinkumu. Viņa ir izslēgusi dzirdēto uzslavu un pievērš uzmanību tikai kritikai. Katrs cilvēks skatās caur savu īpašo tuneli. Depresīvi cilvēki ir pārmērīgi jūtīgi attieksmē pret zaudējumu un akli attieksmē pret ieguvumu. Raižpilniem cilvēkiem mazākā briesmu iespēja šķiet zilonis situācijā, ko cits uzskatītu par gana mierīgu un drošu. Cilvēki, kuri pārdzīvo hroniskas dusmas, raugās uz pasauli caur tuneli, kas izceļ netaisnības, un klaigā: "Taisnību! Vienlīdzību!" Atmiņa šādā reizē var būt ļoti selektīva. Kaut arī tev ir bagātīga dzīves pieredze, tu atminies tikai noteikta veida notikumus. Šķirojot atmiņas, tu bieži neievēro pozitīvus pārdzīvojumus un kavējies tikai tādās atmiņās, kas tevi mudina izjust dusmas, nemieru vai nomāktību. Šāds domāšanas modelis iedveš šausmas tavām domām, izraujot no konteksta un pastiprinot negatīvo pieredzi, kā arī vienlaikus ignorējot visus pozitīvos pārdzīvojumus. Tavas bailes, zaudējumi un aizkaitinājumi iegūst pārspīlētu nozīmi, jo tie līdz malām piepilda tavu apziņu, izslēdzot no tās visu pārējo. Tipiski vārdi, kas norāda uz prātā veikto šķirošanu, ir šādi: briesmīgs, šausmīgs, riebīgs, drausmīgs un tamlīdzīgi. Tipisks izteikums skan: "Es nevaru to izturēt."

4. Automātiska vērtības pazemināšana. Šis domāšanas modelis piemīt cilvēkiem, kuri bieži atvaira komplimentus. "Viņš jau ir tikai pieklājīgs" tā mēs parasti izsakāmies par sev veltītiem labvēlīgiem vārdiem. Šāda reakcija ir īpaši destruktīva, ja labos vārdus saka cilvēks, kurš ir patiesi labvēlīgi noskaņots pret mums. Nereti domāšanu pārvalda depresīva hipotēze un kaut kas līdzīgs pārliecībai par savu otršķirīgumu vai atziņai "es neesmu tik labs, kā ļaudis domā". Daudziem cilvēkiem piemīt tā dēvētais "krāpnieka sindroms". Viņi nedomā, ka

būtu pelnījuši mīlestību vai atzinīgus vārdus, un pat niecīgākās piezīmes attiecina uz sevi.

5. Pārsteidzīgi secinājumi. Šo modeli var iedalīt divās daļās. Pirmā ir domu nolasīšana, bet otrā likteņa pareģošana. Domu nolasīšanas stadijā tu viegli svaidies ar spriedumiem par citiem cilvēkiem, pieņemot, ka izproti viņu izjūtas un rīcības motīvus. Tu izsakies aptuveni šādi: "Viņš dara to un to, tāpēc ka ir greizsirdīgs", "To sievieti interesē tikai tava nauda" vai "Viņš baidās izrādīt, ka viņam nav vienalga". Ja kāds no taviem draugiem četras vai piecas reizes nedēļā iziet sabiedrībā kopā ar jaunu paziņu, tu secini, ka viņš dusmojas uz savu iepriekšējo draudzeni, cerot, ka bijusī uzzinās par "sāncensi". Iespējams, ka draugs jūtas nomākts un šādi "atspēlējas" vai arī baidās palikt viens. Ja tu neizvaicā draugu, tu nekādi nevari zināt, kura no šīm iespējām ir īstā. Mēģinot uzminēt domas, tev viena versija šķiet tik pareiza, ka tu pieņem, ka tā ir patiesa. Tu rīkojies neatbilstoši un līdz ar to piedzīvo nepatikšanas. Šādi rīkojoties, tu veido pieņēmumus arī par to, kā citi cilvēki reaģē uz tavu uzvedību. Tu iedomājies, ka zini, ko tava draudzene domā par tavu apģērbu, un jūti, ka viņas acīs esi gana nepievilcīgs. Ja arī draudzene mēģina uzminēt domas, tad viņa var apgalvot, ka uzskati viņu par bērnišķīgu. Varbūt tev darbā ir nozīmēta neformāla tikšanās ar priekšnieku, un tu sāc domāt, ka viņš gatavojas tevi atlaist.

Šos pieņēmumus dzemdina intuitīvas nojausmas vai ļaunas nojautas, vai netīkamas atmiņas par dažiem notikumiem, ko tev ir nācies piedzīvot. Tie ir nepārbaudīti un grūti pierādāmi, bet tu tiem tici tik un tā. Domu lasīšana sakņojas procesā, ko sauc "projicēšana". Tu iztēlojies, ka citi cilvēki jūtas un reaģē tāpat kā tu, tāpēc tu nevēro un neklausies pietiekami cītīgi, lai pamanītu, ka patiesībā šie cilvēki ir gaužām atšķirīgi.

Ja tu sadusmojies uz kādu, kurš ierodas vēlāk par paredzēto laiku, tad iztēlojies, ka visi pārējie jūtas tāpat, un, ja tu mokoši pārdzīvo noraidījumu, tad gaidi, ka vairums cilvēku jutīsies līdzīgi. Būdams ļoti striktās domās par noteikta veida paradumiem, tu pieņem, ka citi cilvēki spriež tāpat kā tu.

Likteņa pareģošana risinās pēc līdzīga scenārija, izmantojot notikumus. Tu sāc projicēt nākotnes notikumus un pieņemt, ka vairāki tavi paziņas rīkosies tā vai citādi un darīs zināmas lietas, jo šādi iztēlojies viņu spriedumus un iedomājies viņu jūtas. Galējs pesimisms izpaužas šādos un līdzīgos izteikumos: "Ak, es negribu velti tērēt savu laiku, runājot ar viņu, jo es labi zinu, ko viņš sacīs. Tā bija agrāk, un tā būs arī turpmāk." Tamlīdzīgi apgalvojumi ir tipiska "likteņa pareģošana". Arī šajā reizē tev nav iespēju analizēt vai pārbaudīt informāciju. Tu vienkārši pieņem varbūtību un sāc izteikt apgalvojumus. Tā rezultātā un saskarsmē ar noteiktiem cilvēkiem iegūtas sliktas iepriekšējās pieredzes dēļ šādi nepārbaudīti un nepārbaudāmi izteikumi pēkšņi pārtop patiesībā un tavas īstenības objektos. Nozīmības pastiprināšana un vājināšana. Nozīmības pastiprināšana padara notikumu vai parādību nesamērojamu ar reālo ietekmi. Mazas kļūdiņas izvēršas traģiskās neveiksmēs, bet sīki ieteikumi pārtop bargā kritikā. Vieglas sāpes mugurā rosina domāt par starpskriemeļa diska trūci, nejauša neveiksme kļūst par izmisuma cēloni, niecīgi šķēršļi pāraug nepārvaramās barjerās. Tipiski nozīmību pastiprinoši vārdi ir, piemēram, "milzīgs", "neiespējams" un "nepārvarams". Šāds domāšanas modelis rada bezcerības noskaņu un rosina histērisku pesimismu. Pretējs process ir nozīmības vājināšana. Pastiprinot nozīmību, tu it kā skaties uz savu dzīvi caur binokli, kas vizuāli palielina tavas problēmas un visas dzīves negācijas un grūtības. Turpretī, vērtējot savas potences,

piemēram, spēju apzināties problēmas un rast tām risinājumus, tu it kā raugies teleskopa otrā galā, kas pēkšņi samazina visu pozitīvo. Tavas dotības, spējas un priekšrocības, visi tavi labie darbi un gara bagātības tas viss pēkšņi rādās samazinātā lielumā.

7.   Emocionāla prātošana. Šis domāšanas modelis vērojams, kad tu sev saki: "Es jūtos vainīgs. Tātad esmu izdarījis kaut ko sliktu." Tas raksturo veidu, kā tavas emocijas šķietami apliecina tavu domāšanu. Reti gadās, ka depresīva persona patiesi apšauba šo deformētas domāšanas jeb prātošanas paraugu. Tas ir vērojams arī attiecībās, kuru dalībnieki pēkšņi saka šādus vai līdzīgus vārdus: "Es itin nemaz nejūtos iemīlējies, tātad es nemīlu šo cilvēku." Šāda spriedelēšana var izrādīties ļoti bīstama, un daudzas attiecības izjūk līdzīgu iemeslu dēļ. Cilvēki domā, ka viņiem ir jāpārdzīvo konkrētas izjūtas, veidojot attiecības. Mīlestība ir gana sarežģītas jūtas, tāpēc iesākumā daudzi izsakās aptuveni šādi: "Nu, es jūtos mazliet neveikli kopā ar šo cilvēku, acīmredzot viņš ir ļoti mulsinošs vai arī apmulsis. Man tas nepatīk." To sauc par emocionālu prātošanu, un arī šajā domāšanas modelī mēs iesaistāmies, pat necenšoties atrast liecības, kas pierādītu pretējo.

8.    Pilnvarojumi un priekšraksti. Šajā domāšanas modelī tavs vadmotīvs ir nesatricināmi likumi, kas nosaka to, kā jārīkojas tev un citiem cilvēkiem. Šie likumi ir pareizi un neapstrīdami, un jebkura atkāpe no noteiktajām vērtībām vai normām ir slikta. Rezultātā tu bieži nosodi citus cilvēkus un atrodi viņos trūkumus. Šie cilvēki tevi kaitina, jo, tavuprāt, nerīkojas vai nedomā pareizi. Viņiem piemīt tev nepieņemamas rakstura īpašības, paradumi vai uzskati, tāpēc viņi ir grūti paciešami. Šiem cilvēkiem būtu jāzina tavi likumi un jārīkojas atbilstoši šo likumu prasībām.

Iedomāsimies, piemēram, vīru, kurš dziļi sirdī ir pārliecināts, ka sievas pienākums ir gatavot sātīgu svētdienas maltīti. Viņš ir nolēmis, ka sievietei, kura mīl savu vīru, ir jāgatavo šāda maltīte, jo vīrs, lūk, visu nedēļu ir smagi strādājis, un tāpēc sievas pienākums ir masēt viņam kāju pēdas un vispār gādāt par viņa labsajūtu svētdienās. Redzot, ka sieva negrib gatavot svētdienas maltīti, viņš nospriež, ka šī sieviete domā vienīgi par sevi. Tipiski vārdi, kas norāda uz šāda veida domāšanu, ir "vajadzētu", "drīkstētu" un "vajag". Alberts Eliss šo domāšanas modeli nosauca par Musterbation [17] (masterbācija). Tavi "vajadzētu" vienlīdz strikti attiecas gan uz tevi pašu, gan citiem cilvēkiem. Tu jūties spiests būt vai darboties noteiktā veidā, taču nekad nevaicā sev, cik objektīva un jēgpilna ir šāda prasība. Tavu "vajadzētu" tirānija ir aptuveni šāda: "Manai personai ir jāiemieso dāsnums, iejūtība, cieņa, drosme un nesavtība" vai "Man ir jābūt nevainojamam tēvam/mātei un draugam, mīļākajam, skolotājam, dzīvesbiedram", vai "Man ir jāspēj aukstasinīgi paciest jebkuras grūtības", vai "Man nevajadzētu justies sāpinātam. Man vienmēr vajadzētu justies laimīgam un pasargātam", vai "Man vienmēr ir jāklausa sirdij, bet arī jāvalda pār savām jūtām", vai "Man visi bērni ir jāmīl vienlīdz stipri", vai "Es nekad nedrīkstu izjust dusmas vai greizsirdību", vai "Manām jūtām ir jābūt pastāvīgām. Ja reiz es iemīlēju šo personu, tad man viņa ir jāmīl vienmēr" vai "Man vajadzētu pašapliecināties, tomēr es nedrīkstētu aizskart citus cilvēkus", vai "Man nekad nevajadzētu būt nogurušam vai slimam, man vienmēr jābūt savu uzdevumu augstumos", vai "Es nekad nedrīkstu kļūdīties".

9.   Apzīmogošana. Ja uzņēmums, kurā tu esi ieguldījis līdzekļus, cieš zaudējumus, tu vari sākt sevi dēvēt par neveiksminieku. Šāda pašnoniecināšana ir iracionāla. Tava patība nevar tikt pielīdzināta tavam veikumam, tomēr gandrīz visos šādas deformētas domāšanas gadījumos cilvēki nesaskata atšķirību starp personu un tās uzvedību. Šis domāšanas modelis rada situāciju, kurā personas uzvedība sāk noteikt pašu personu, tāpēc zināmas rakstura īpašības tiek pastāvīgi identificētas ar šīs personas uzvedības tendencēm un tās rīcību kopumā. "Ak, es esmu tik tūļīgs" vai "Es esmu tāds cilvēks, kuru pastāvīgi māc depresija", vai "Es esmu gļēvulīgs" un tamlīdzīgi.

10.  Personificēšana un vainas izjūta. Personificēšana var būt divējāda. Pirmajā gadījumā tā ietver tiešu sevis salīdzināšanu ar citiem cilvēkiem. Piemēram: "Viņš spēlē ģitāru daudz labāk nekā es" vai "Es neesmu pietiekami gudrs, lai piebiedrotos šiem cilvēkiem", vai "Viņš zina daudz vairāk nekā es", vai "Viņa ir tik emocionāla, turpretī es jūtos iekšēji iztukšots", vai "Esmu gausākais skolēns klasē". Reizēm salīdzinājums var būt tev glaimojošs. Tu vari izteikties, piemēram, šādi: "Viņš ir muļķis, bet es esmu apķērīgs" vai "Esmu skaistāka nekā viņa". Iespējas salīdzināt ir bezgalīgas. Pat ja salīdzinājums atklāj tavu pārākumu, tas neizbēgami izraisa šaubas par savu vērtību zināmā jomā. Tāpēc arī turpmāk tev būs jāpārliecinās par savu vērtīgumu, pastāvīgi salīdzinot sevi ar citiem cilvēkiem. Ja izrādās, ka esi labāks, tad tevi pārņem milzīgs atvieglojums. Taču, ja labāki izrādās citi, tad tu jūties gaužām pazemots. Šāda domāšanas forma ir tieši saistīta ar vainas izjūtu. Piemēram, depresijas mākta māte vaino sevi, ja redz skumjas savu bērnus acis, bet biznesmenis iedomājas, ka ikreiz, kad viņa darījumu partneris žēlojas par nogurumu, viņš grib pateikt, ka ir noguris no viņa klātbūtnes. Vīrs, kurš dzird sievu sūdzamies par augošajām preču cenām, šajās žēlabās saklausa pārmetumu par savām spējām nopelnīt ģimenei iztiku. Vīrs pārdzīvo, ka, pēc sievas domām, viņš nesagādā pietiekami daudz naudas, lai viņa varētu vadīt saimniecību. Šāda personificēšana var pārtapt pretstatā un pārvērsties par vainošanu. Cilvēki var vainot arī citus: "Ja nebūtu viņa mātes, tad mūsu laulība varētu būt veiksmīga." Cilvēks šādā situācijā tiecas vainot citus par to, kas notiek viņa paša dzīvē. Viņš nekad nepievēršas sev, lai rastu atrisinājumu savai problēmai vai sāktu apcerēt paša lomu šīs problēmas izraisīšanā. Viņš turpretī sāk pievērsties citiem cilvēkiem un uzskatīt, ka sveši ļaudis, situācijas vai atgadījumi ir kļuvuši par cēloni viņa nelaimei.

Kolīdz tu sāksi ievērot sev piemītošos šāda veida domāšanas modeļus un iemācīsies noteikt, kuri no tiem var būt ierobežotas domāšanas modeļi, tu varēsi sākt izmantot šīs prasmes, analizējot, piemēram, domas, kuras tu uztici savai dienasgrāmatai. Vai atminies, ka es tev ieteicu rakstīt dienasgrāmatu? Lūk, iemesls, kāpēc tas jādara. Kolīdz sāksi saprast, ka tavas domas par dzīves jomām, kas šķietami ir nonākušas strupceļā, rosina šie ierobežotās domāšanas paraugi, tu arī sāksi apzināties, ka pastāv labāks veids, kā vērtēt dažādas dzīves parādības un dzīves situācijas un varbūt arī daudzus un dažādus cilvēkus, kurus iepriekš uzskatīji par savai sabiedrībai nepiemērotiem. Tu sāksi jaunu ceļojumu, kurā spēsi domāt par savām jūtām un izjust savu domu pasauli, līdz ar to iemantojot garīgu un emocionālu veselību un nerimstošu laimes izjūtu.

23. nodaļa . Ētiskais visums (katram atbilstošs)

Tagad tu zini, ka tavs prāts tiecas raisīt automātiskas negatīvās domas, tāpēc tev ir nepieciešams ceļa rādītājs, kas kalpotu kā vērtību orientieris. Taču arī šoreiz ir jārod atbilde uz jautājumu, kādas vērtības tu vari izmantot. Vai tās ir tavu vecāku vai vecvecāku vērtības? Tavu reliģisko vadoņu vērtības? Tavu skolotāju vērtības? Tavu audzinātāju vērtības? Kurš iemieso šīs vērtības? Tavs laulātais dzīvesbiedrs? Tagad tu saproti, ka nav jābūt labam, lai justos labi, šo patiesību tu sāc atskārst grāmatas lasīšanas gaitā. Lai izprastu šo morāli, aplūkosim situāciju: ja dienas laikā tu satiec 40 000 cilvēku, tu saskaries ar četrdesmit tūkstošiem atšķirīgu pasaules uzskatu. Tāpēc, spriežot par to, kas ir vai nav pareizs atbilstoši faktu sagrozījumiem, noklusējumiem, domāšanas principiem un vispārinājumiem, ko mēs attiecinām uz apkārtējo pasauli, es izmantoju tikai vienu kritēriju, kas man ļauj izteikt spriedumus par savu ētisko Visumu un līdz ar to pieņemt lēmumus.

Es pats izmantoju šos kritērijus, kuri dod iespēju spriest par ētisko pasauli un ļauj pieņemt lēmumu, un aicinu arī tevi tos izmantot. Šie kritēriji ir izturējuši laika pārbaudi gan manā, gan manu klientu pieredzē attiecībā uz lēmumu pieņemšanu, nosakot, kam jāpievērš uzmanība nekavējoties un ko var atlikt uz vēlāku laiku. Šis ceļa rādītājs ir ļoti vienkāršs: es nosaku, kas ir lietderīgs un kas nelietderīgs zināmā situācijā. Manā ētiskajā pasaulē nav tādu pretstatu kā, piemēram, labais un ļaunais vai citi pretstati. Vienīgie kritēriji, ko izmantoju, ir lietderīgais un nelietderīgais. Vai šajā konkrētajā situācijā manas emocijas, piemēram, dusmas vai bailes ir lietderīgas vai nelietderīgas? Ja, staigājot pa mežu, es sastopu grizlilāci, vai manas bailes ir lietderīgas? Protams, jo rada vēlēšanos bēgt, ko kājas nes. Grizlilācis ir varenāks par mani, tāpēc cīniņš būtu nepareiza izvēle. Šajā situācijā lietderīgi ir ņemt kājas pār pleciem un joņot vēja ātrumā. Ja tava sieva nejauši piededzina vakariņu maltīti, vai dusmošanās uz sievu ir lietderīga vai ne? Nu, tas ir atkarīgs no tevis. Ja tu gribi pierādīt savu varu ģimenē, tā ir vietā; ja vēlies, lai tev tiktu gatavotas vakariņas arī citkārt, ne. Šādā reizē ir jāliek lietā veselais saprāts un dzīves gudrība. Sapratne par to, kāda domāšana ir lietderīga un kāda nelietderīga, tev palīdz pieņemt lēmumu par darbību vai sadarbību noteiktā situācijā. Šo kritēriju var izmantot cilvēki, kuriem vajag izšķirties par kādu rīcību, piemēram, romantisku attiecību turpināšanu vai pārtraukšanu. Vai man ir lietderīgi veidot attiecības ar šo cilvēku? Vai man ir lietderīgi tagad, kad esmu precējies, stāties ārlaulības sakaros? Tavu izvēli ietekmēs arī pāra attiecības. Sava nozīme būs "sadarbības līgumam", ko esi noslēdzis ar dzīvesbiedri, un taviem ētiskajiem principiem. Varbūt tev šķitīs lietderīgi vairot sievas seksuālo interesi par savu personu? Tomēr ārlaulības sakari var izrādīties nelietderīgi, ja dziļi sāpinās tavu dzīvesbiedri, varbūt izpostīs jūsu laulību un sekmēs ģimenes iziršanu.

24. nodaļa . līdzcilvēki parmaiņu un pilnveidošanās īstenotāji

Dažkārt dzīves gaitās lielais Visums mums sūta draugus, mīļotos un cilvēkus, kuri kļūst par mūsu labākajiem skolotājiem. Viņi ne vienmēr saka laipnības, un ļoti bieži gadās, ka šie cilvēki itin nemaz nav ideāli, bet pilnveidojas tāpat kā mēs. Viņiem ir savi uzskati, un reizēm viņos kā spogulī mēs redzam savu vietu pasaulē. Dažus no šiem uzticamajiem ceļabiedriem mēs saucam par brāļiem un māsām, citus par vecākiem, vēl citus par bērniem. Vecāki un bērni, brāļi un māsas vētrās var izrādīties stiprs enkurs īpaši tad, ja tev ar viņiem ir labas attiecības. Brīžos, kad vētra svaida mūsu dzīves kuģi, dziedēt var arī mīļotie, ar kuriem mēs esam saistīti dziļi un patiesi. Kad daudzi cilvēki mūs sāpina, šie mīļotie apzināti vai neapzināti kalpo kā dziedinātāji un reizēm dāvā patvērumu, kurā mēs varam mirkli piestāt, lai atgūtu spēkus un apcerētu dzīves skaistumu, un runāties par draugiem, lai ar jaunu degsmi, spēku un enerģiju turpinātu iekarot pasauli.

Mīlēt ir brīnišķīgi, un cilvēki, kuri mūs mīl, ietekmē elektrisko lauku ap mums. Tā mīlestība, kas strāvo no viņu sirdīm un domām, tiecas dziedēt mūsu ķermeni un atbrīvot no indes, kas radusies no naida jūtām pret mums. Reizēm pietiek pabūt kopā ar tuvu cilvēku draugu, mīļoto vai dzīvesbiedru, kurš patiešām jūt līdzi tavām raizēm, sēdēt viņam līdzās un kopīgi vērot saulrietu. Cilvēkiem, kurus tu mīli, pat nekas nav jāsaka, ir tikai jāizjūt viņu klātbūtne un tuvums. Viņu cerības un sapņi, kas tev veltīti, un viņu lūgšanas par tevi dziedinās un garīgi bagātinās tevi.

Es atklāju, ka svarīgākais šajā pasaulē ir nevis vieta, kur mēs stāvam, bet virziens, kurā dodamies.

Olivers Vendels Holmss (Oliver Wendell Holmes)

25. nodaļa . ka mainīt savas dzīves vadlīnijas

M ainīt savas dzīves vadlīnijas var vairaku iemeslu dēļ. Ja gribi kļūt par līderi un mainīt cilvēku dzīvi, tad tev ir jāsaprot, ka tavs uzdevums būs radīt viņiem pozitīvu motivāciju. Cilvēki, kuri spēj rosināt citus cilvēkus mainīt dzīves vadlīnijas, parasti ir līderi ar skaidru nākotnes vīziju. Protams, tu vari saskarties ar "dzinējiem", kuri nebeidz tevi stumdīt un grūstīt. Tad tu atklāj, ka ir ļoti grūti mudināt cilvēkus virzīties uz priekšu un daudz vieglāk ir vilkt tos sev līdzi, nevis sniegt atbalstu. Kā kļūt par cilvēku, kurš spēj mainīt dzīves vadlīnijas, un panākt, ka cilvēki viņam seko un uzticas, un varbūt ziedo dzīvību viņa labā? Napoleons Bonaparts kaujas laukā teicis: "Es atšķiros no citiem karavadoņiem ar to, ka spēju panākt, lai mani vīri mirst manis dēļ." Kā viņš to paveica? Kā kļūt par cilvēku, kurš spēj mainīt vadlīnijas dzīvē?

1. Tev ir nepieciešams atvērts prāts, jābūt gatavam jauniem izaicinājumiem un vienmēr jāmācās. Neesi vecmodīgs, esi jauneklīgs un vienmēr centies mācīties kaut ko jaunu!

2.    Tev jālūkojas nākotnē, jāprot saskatīt nevis problēmas, bet gan to risinājumus. Tavai domāšanai ir jābūt orientētai uz risinājumiem, nevis problēmām.

3.    Tev ir jāalkst iegūt arvien jaunu pieredzi. Dzīvo pilnasinīgi un nebaidies arī tad, ja tava pieredze ir sāpīga, jo sāpes ir daļa no dzīves un varbūt tev nāks par labu apzināties, ka izvēlētais ceļš nav bijis pareizs un tu būtu varējis izvēlēties arī citu virzienu. Tomasam Edisonam preses konferencē reportieris jautāja: "Es zinu, ka jūs izgudrojāt elektrisko spuldzīti, bet ko jūs domājāt, kad bijāt cietis neveiksmi 999. reizi pēc kārtas?" Zināms, ka T. Edisons bija kļūdījies 999 reizes un tikai tūkstošajā reizē viņam izdevās radīt elektrisko spuldzīti. T. Edisons bargi uzlūkoja jauno reportieri un sacīja: "Jaunais cilvēk, es necietu neveiksmi 999 reizes pēc kārtas, es atklāju 999 veidus, kā neizgatavot elektrisko spuldzi."

4.    Tev vajag dalīties savās izjūtās. Tevi dara cilvēcīgu prasme saklausīt, ko savās sirdīs jūt citi ļaudis, un spēja arī izprast pašam sevi un dalīties savās atziņās ar apkārtējiem. Cilvēki gribēs identificēties ar tevi, tu iemantosi spēju un, uzdrīkstos teikt, tiesības mainīt viņu dzīves vadlīnijas. Tava nākotnes vīzija vairos viņu komfortu.

Turpretī cilvēkus ar negatīvu motivāciju raksturo pretējas iezīmes. Negatīvu motivāciju parasti rada cilvēki, kuri pārāk daudz biksta citus un māca, kas jādara, meklē citu cilvēku vājības. Šādi "audzinātāji" vienmēr skopojas ar uzslavām un cenšas arī citus atturēt no laipnībām. Viņi vienmēr sacenšas ar citiem, un viņu vadmotīvs ir ieguvumi nākotnē. Šo cilvēku prāts ir noslēgts jaunām idejām. Viņi gaida līdzīgus pūliņus no apkārtējiem un vienmēr uzsver darbošanās nozīmi: "Nav svarīgi, ko tu dari; vienkārši dari kaut ko!" Tādi cilvēki ir nevērīgi saskarsmē ar citiem, vienmēr tiecas citus pazemot, pauž noraidošu attieksmi pret citu izteikumiem un cenšas norādīt uz kļūdām. Viņi ir noskaņoti naidīgi. Tie ir "visziņi" cilvēki, kas šķietami zina visu un nemitīgi atkārto: "Es zinu, es zinu, es zinu." Viņi strikti ievēro likumus un noteikumus un pretojas jebkurām pārmaiņām. Viņu uzmanība ir pievērsta tikai pašiem, un viņi vienmēr domā un runā, ņemot vērā savu viedokli. Ētiskais kritērijs viņiem ir izdevīgums un pašreizējā konjunktūra.

Savukārt cilvēki ar pozitīvu motivāciju aicina ielūkoties nākotnē. Viņi vienmēr uzdod jautājumus un dziedē ar uzmundrinošiem vārdiem. Viņi izmanto nevis pātagu, bet pīrāgu un apelē pie izpratnes par taisnīgumu. Šādi cilvēki tiecas atklāt tavus dotumus un dāsni cildina tavas labās īpašības. Viņi vienmēr ir gatavi sadarboties ar citiem. Viņu rīcību nosaka vērtības un nākotnes vīzija. Šie cilvēki ir atklāti un jūtīgi, un viņu pieeja ir cilvēciska itin visās jomās. No apkārtējiem viņi gaida to labāko, uzsverot sasniegto. Nav svarīgi, cik daudz tu nodarbojies, galvenais ir rezultāts. Viņu ārējais tēls ir izteiksmīgs un enerģisks, viņi vienmēr dod spēku citiem, nekad tos nenoniecina, vienmēr ieinteresēti un aktīvi uzklausa citus. Viņi ir mīloši un izceļas ar rūpību un iejūtību. Cilvēki, kuri daudz mācās un tiecas sasniegt izvirzītos mērķus un kuri apsveic jebkuru pārmaiņu, ir ļoti sabiedriski un bieži lieto vārdus "mēs" un "mums". Viņu godīgumu un morālo skaidrību apliecina gan vārdi, gan darbi. Cilvēki, kuri spēj mainīt dzīves vadlīnijas, būtiski ietekmē visas cilvēces vēstures gaitu. Viņu ietekme slēpjas vārdos "seko man". Kur gan iepriekš tu esi to mācījies? Ak kungs, visi izcilie pārmaiņu rosinātāji, visi lielie motivācijas radītāji, kas vienmēr pratuši apelēt pie gara un pie prāta, ir vērsušies pie sava "ganāmpulka" un teikuši: "Sekojiet man!" Hm, kur gan iepriekš tu esi to dzirdējis? Tie ir dižākie rosinošie vārdi, kas jebkad teikti.

TREŠĀ DAĻA

TAKA, KAS VIJAS AIZ MUMS

Daudzas asaras neaizrit līdz acīm; tās paliek sirdī.

26. nodaļa . pagatnes dziedināšana

Pagātne ir mācību un pieredzes gūšanas laiks. Tagadne ir laiks, kam jāļauj ritēt. Nākotne ir cerību un priekšnojautu laiks. Mēs esam cilvēciskas būtnes, kas apveltītas ar mīlestību, pašcieņu un gudrību; to aizmirstot, veidojas kropla domāšana, kuras cēloņi ir bailes būt sliktiem un tikt atraidītiem un pamestiem. Bērna apziņā atraidījums un pamešana līdzinās nāvei. Šīs dziļās bailes izvēršas par stingru prāta cenzoru psiholoģisku aizsargmehānismu, kas sašķeļ mūsu domas un emocijas un sadala tās divās savstarpēji izslēdzošās kategorijās: labajā un ļaunajā, melnajā un baltajā, drošajā un nedrošajā. Tās norāda, ka esam nevainojami vai neveiksmīgi, svētie vai grēcinieki. No šāda skatpunkta mēs strikti vērtējam arī citus cilvēkus. Paškritika un pašapmāns, pašapziņas zaudējums, kas pavada sašķeltību, faktiski padara mūs bezspēcīgus, apkaunotus, niknuma un nemiera pārņemtus, lā ir dārga maksa par vēlmi izskatīties "labiem".

Lai atbrīvotos no neveselīgas vainas apziņas, mums vajag spēt akceptēt pelēkos toņus, kas faktiski nosaka mūsu cilvēcību. Neviens nav viscaur melns vai balts. Katrs cilvēks ir salikta būtne, līdzīga mozaīkai, ko veido dažādas domas, emocijas un uzvedības veidi. Katrs no mums atsevišķās jomās var sasniegt dziļāku briedumu nekā citās. Tas nenozīmē, ka esam slikti, vienīgi mūsu pilnveidošanās ir daudzšķautņaināka nekā domāšanas process labā un ļaunā kategorijās. Ir daudz lietderīgāk uz domāšanu attiecināt jēdzienus "neapzināts" un "apzināts", "apziņas" un "zemapziņas". Jo dziļāka ir mūsu apziņa, jo tālāku ceļu spējam veikt, lai atbrīvotos no vainas apziņas un gūtu panākumus. Piemēram, tipiska pašcieņas ierobežošana ir dusmu apspiešana, lai tiktu uzskatīts par "labu" un tādējādi tiktu pasargāts. Šāda neīstās patības izpausme ir neapzināta un pamatojas uz ieradumu. Tikpat neapzināti ir dusmu uzplūdi, kuru rezultāts ir nevērība pret sevi un apkārtējiem.

Turpretī savu dusmu pazīšana un izjūtu labvēlīga pieņemšana tādā formā, kas nesāpina pašu un citus, ir apzināta izvēle. Tu vari būt labs tēvs vai māte un tomēr reizēm zaudēt pašsavaldīšanos. Mēs varam būt sirsnīgi, taču reizēm savtīgi, mīloši un dažkārt nosodoši, laipni un palaikam ļoti dusmīgi. Nav svarīgi, kas esam un cik cītīgi censtos sasniegt apzinīgumu un vienotu veselumu, mēs arī turpmāk kļūdīsimies. Mēs spēsim pieņemt savu cilvēcību un izvēlēties tādus uzvedības modeļus, kas maksimāli paplašinās mūsu brīvību un padziļinās laimes izjūtu, ja prāts būs atvērts un sevi nepelsim un nekaunināsim. Dziedējot vecās brūces, ko mums cirtuši līdzcilvēki, un ļaujot pagātnei zust nebūtībā, mēs iestāsimies pret "melnā un baltā" tirāniju, pret uzmācīgo domu, ka tuvinieki cietsirdīgi izturas pret mums. Mēs dāvāsim sev atskārsmi par viņu rīcības varbūtējiem iemesliem un to, ka, iespējams, viņiem nav bijis citas izvēles. Šāda domu gaita vājinās mums piemītošo tieksmi spriest kategorijās "melns vai balts", "vai nu, vai arī". Tā sekmēs prāta elastību, padarīs mūs valdzinošākus, rotaļīgākus un vieglāk ielīksmojamus. Mēs vairs nebūsim tik strikti nelokāmi, tik ļoti paštaisni, mēs kļūsim piemīlīgāki, iecietīgāki un brīvāki. Pagātnē pārdzīvotās sāpes mēs sāksim uzskatīt par dzīves skolu, par dāvanu vērtīgu instrumentu, ko varam izmantot attieksmē pret saviem līdzcilvēkiem. Ja esam tikuši sāpināti, mūsu uzdevums ir nerīkoties līdzīgi nesāpināt citus, lai viņiem nesāpētu tā, kā savulaik sāpēja mums. Sāpes, pārestība, ciešanas šie pārdzīvojumi var kļūt par spēcīgu līdzekli, kas palīdzēs kļūt viedākam ceļā uz gudrības iemantošanu.

27. nodaļa . aizmirst vai piedot

Daži cilvēki savas sāpes nēsā līdzi kā medaļas, ar kurām lepoties. "Mani jau iepriekš ir sāpinājuši daudzi cilvēki, un joprojām katrs cilvēks, ko es satieku, atkal un atkal cenšas mani sāpināt. Pasaule nepazīst žēlastības." Tu noteikti esi dzirdējis šādus un līdzīgus izteikumus, kurus daži cilvēki izmanto kā līdzekli sevis aizsardzībai un varbūt pat kā enerģijas avotu noteiktās situācijās.

Lūk, mans aicinājums cilvēkiem, kuri mācās "piedot vai aizmirst" īpaši vecākiem, kuri negribot ir sāpinājuši savus bērnus, skolotājiem, radiniekiem un audzinātājiem, kuriem ir gadījies pateikt neīstos vārdus, bet it īpaši bērnam, kas mājo tevī: mums jāatgriežas pie nodarījuma un tas jāpiedod. Izmanto lietderīguma noderīguma vai nederīguma, nevis labā vai sliktā principu un mēģini saprast, kādu mācību var gūt atbilstošajā situācijā. Ko tu ieguvi un ko zaudēji? Izvērtējot ieguvumus un zaudējumus, tev ir skaidri jāsaprot, kas ir tavs zaudējums. Tad tu sāksi saprast, ka patiesībā neesi zaudējis neko. Ja tev būtu bijusi iespēja apgūt kaut ko citu, tad tu būtu izaudzis par gluži citu cilvēku ne to, kas esi tagad. Tas būtu lieliski atgriezties pagātnē pie bērna, kuru tu atminies kā sevi. Tu vari paveikt to tieši šobrīd. Dažas minūtes pasēdi klusumā un ļaujies domām un ilgām pēc kāda cilvēka, kurš varētu tev palīdzēt, un bērns no gadiem tālās pagātnes nāks un tevi aizsargās un aprūpēs. TU esi tas cilvēks, kurš var to paveikt. Atvēli sev mirkli miera, dziļi ievelc elpu, atceries laiku, kad biji četrus vai astoņus gadus vecs un tev līdzās atradās mīlošs cilvēks (ļoti līdzīgs tev pašam), kurš vienmēr nostājās tavā pusē. Atgriezies šajā laikā un paraugies uz bērnu, kas esi tu pats. Pieliecies un apskauj bērnu ciešā glāstā, un ļauj šim bērnam izkust tevī vai sev pašam izkust bērnā, un dari viņam zināmu, ka esi gatavs palīdzēt ar visiem iespējamiem līdzekļiem un visām zināšanām, ko esi ieguvis.

Tava zemapziņa ir patiesi brīnišķīga. Tā nesaskata atšķirību starp reālo un nereālo, starp pagātni, tagadni un nākotni. Itin viss ir nesaraujami saistīts. Tāpēc šajā gara vingrinājumā tu vari būt četrus, astoņus, sešpadsmit vai divdesmit gadus vecs. Atgriezies pagātnē un saki cilvēkam, kas esi tu pats: "Es dāvāju tev savu mīlestību, prieku, laimi, savas zināšanas un savu gudrību." leplūdinot sevi iztēlotajā būtnē tevī pašā, tu sāc rast spēju piedot un varbūt arī neaizmirst. Svarīga ir tava piedošana cilvēkiem, kuri tevi sāpināja pagātnē. "Piedot" patiesībā nozīmē "dot". Kam tu dod, ja ne sev pašam? Atmetot visus pāridarījumus, sāpes un nežēlību, ko līdzcilvēki ir uzkrāvuši tavos plecos, tu sāc atskārst, ka ilgus gadus nesi sev līdzi līķus, jo tava emocionālā bagāža bija ievilkta seno attiecību gūzmā. Varbūt tagad ir pienācis laiks turpināt ceļu vieglām kājām, jo tava gaita ved uz laimi un uz mājām. "Aizmirst" patiesībā nozīmē "iegūt". Kādu balvu tu iegūsti par to, ka dāvā piedošanu cilvēkiem? Tu iegūsti brīvību. Tu piedod sevis labad, tu piedod citiem tādēļ, lai iemantotu vairāk zināšanu, vairāk gudrības, vairāk atziņu; tu atver sevi jaunai pieredzei līksmei, bagātībai un pārpilnībai, kas tev piederējušas kopš pirmsākumiem. Raugi, tu piedzimi bagāts, bet kaut kur pusceļā pārliecināji sevi, ka neesi pelnījis šīs dzīves veltes. Tu sevi pārliecināji, ka neesi to cienīgs.

28. nodaļa . vērtību sistēma

Iedomājies trijstūri, ko veido savas vērtības apziņa, pašcieņa un laime. Kolīdz viens no šiem faktoriem iztrūkst, mēs ieslīgstam depresijā un neesam laimīgi, mūsu pašcieņa ir pārāk zema.

Ja mūsu pašcieņa ir zema, tad mēs neesam laimīgi. Mēs jūtam, kā sadrūp savas vērtības apziņa, un līdz ar to nespējam pienācīgi sevi cienīt. Reizēm tas notiek tāpēc, ka jūtamies drūmi un saīguši, bet īgns noskaņojums bieži mudina meklēt vainu citos. Tomēr ļoti bieži citu cilvēku vainošana mūsos izraisa sliktu noskaņojumu. Jo vairāk mēs vainojam citus, jo sliktāk paši jūtamies. Viens no mūsu ierastākajiem un izplatītākajiem aizspriedumiem ir tas, ka apkārtējo cilvēku raksturs nemainās. Mēs mēdzam domāt, ka viņi ir labi vai ļauni, gudri vai dumji, atturīgi vai karstasinīgi. Tomēr cilvēki tādi nav. Mēs par kādu cilvēku varam teikt vien to, ka viņš biežāk ir laipns nekā ļauns, biežāk atturīgs nekā karstgalvīgs, biežāk gudrs nekā muļķīgs. Mēs vienmēr iedalām cilvēkus kategorijās, tomēr šāda rīcība ir aplama. Ja starp diviem cilvēkiem valda naids, vienlīdz vainojami ir abi. Lai cik liels būtu skaitlis, to reizinot ar nulli, iegūst nulli. Naidu veido divu cilvēku naidīgums vienam pret otru, un šis naids mājo abos.

Ja tu pazemini savu vērtību sistēmu, citiem vārdiem sakot, cīnies pats pret sevi, tad notiek neizbēgamais tu centies iestāstīt pats sev, ka tevī nav nekā laba. Tu centies sev pateikt, ka neesi cienīgs saņemt visu labo, ko vēlies gūt no dzīves, arī mīlestību, ne tikai materiālas lietas, arī emocijas, ko vari iemantot no cilvēkiem, piemēram, cieņu. Līdz ar to mēs sev liedzam pat tās dzīves veltes, kas jau mājo mūsos, pat tos dārgumus, ko glabājam savās sirdīs. Mēs esam kā dārgakmeņi ar daudzām šķautnēm. Katra šķautne reprezentē daļu no cilvēka patības. Mums katram ir atšķirīgas emocionālās šķautnes daudzveidīgas jūtas, atbildes reakcijas, spējas un priekšrocības, alkas un cerības, kaitīgi ieradumi un īpašības, nedrošība un aizvainojums.

Mums piemīt arī dziņa pēc varas un tieksme pēc zināšanām, alkas kalpot un vēlme saistīties ar citiem cilvēkiem. Līdz ar to mūsu garīgajai šķautnei nepieciešams apzināt visas pārējās šķautnes. Attiecībām starp domām un jūtām jābūt aktīvām, lai tās varētu novērtēt, respektēt un saprast. Tāpēc, stāstot savas dzīves notikumus draugiem, mēs dodam viņiem iespēju mūs labāk iepazīt un ari paši labāk iepazīstam sevi. Domubiedru sabiedrība padara mūs stiprākus, un šajā ziņā ģimenes un draugu loks ir ļoti nozīmīga vērtība. Tāpēc esi gudrs savu draugu izvēlē un uzmanīgi raugies, kādiem cilvēkiem tu atklāj sevi. Tie var būt cilvēki, kas ir tev līdzās meditācijās, izklaidēs vai sporta spēlēs, kā ari vienkārši sarunu biedri. Atklājoties citiem, tu kļūsti godīgāks pret sevi un arvien dziļāk atklāj savu patību. Ir tikai cilvēciski kļūdīties un justies nepilnīgam. Ja mēs būtu gludi kā stikls, tad varbūt varētu sasniegt pilnību. Taču katrs cilvēks būtībā ir process. Mēs neesam gatavas lietas, mēs esam notikumi un norises, šie notikumi joprojām risinās, un tie ir mūsu dzīves radošie un garīgie piedzīvojumi. Nez kāpēc mēs kādreiz mācījāmies, ka atklāta kritika ir bīstama; varbūt mēs domājām, ka nepatiksim kādam, ja kļūdīsimies vai jutīsimies aizskarti vai pazemoti. Tāpēc, iedzīvinot augstāko spēku, mēs varam celt savu vērtību un līdz ar to apliecināt savas tiesības uz kļūdīšanos. Mēs sekmējam savu izaugsmi, ja ļaujamies peldēt pa straumi vai vienkārši būt procesā. Saki sev, ka neprasīsi spēju būt pilnīgam, bet lūgsi tikai iespēju nebūt vientuļam savā dzīvē.

29. nodaļa . netici visam, ko lasi, redzi vai dzirdi

Cjandrīz katru dienu mēs dzirdam dziesmas, kuru vārdi un melodija pauž mūzikas un teksta autoru domas un emocionālos pārdzīvojumus. Es bieži atceros dziesmu, ko dzied Meraija Kērija. "Es nespēju dzīvot, ja dzīvoju bez tevis." Šie mūzikas skaņās ietērptie vārdi var kļūt par iespaidīgu liecību, kas atklāj ļaužu savstarpējo atkarību mūsu sabiedrībā. Klausoties radio, mēs bieži dzirdam šādas un līdzīgas dziesmas, kas liek domāt, ka tā ir gluži parasta lieta būt savstarpēji atkarīgiem vai justies ļoti atkarīgam no otra cilvēka, pieķerties otram cilvēkam, lai rastu jēgu savai eksistencei. Miljoniem cilvēku klausās šīs dziesmas tad jau visam vajadzētu būt kārtībā. Tomēr tā nebūt nav. Šiem ģēnijiem dziesmu autoriem var būt neskaitāmas psiholoģiskas problēmas, taču mēs tās neredzam. Autori ar dziesmu palīdzību atbrīvojas no savām izjūtām. Viņi stāsta par savām domām, bet viņu domas nebūt nav skaidri formulētas. Reizēm viņi meklē mīlestību neīstajās vietās. Vai esi to dzirdējis jau agrāk? Kur ir īstā vieta mīlestības meklējumiem? Ja es iemīlēšos vēl kādu reizi, tad tas būs uz mūžu. Kā tu centies iemīlēties iepriekš? Kā tu biji apņēmies to darīt? Iemīlēties tikai līdz pusei? Iecere nosaka visu turpmāko lietu gaitu. Holivudā tiek sacerēti mīlas stāsti, ko vēlāk par lielu naudu producenti pārdod skatītājiem. Bet ko tieši viņiem pārdod? Fantāziju. "Lielās depresijas" gados Amerikā uzplauka ne tikai pārtikas nozare, bet arī kinoindustrija. Skarbās realitātes un sāpju nomāktajai publikai bija vajadzīga skaista fantāzija, kurā aizmirsties vismaz uz pāris stundām. Tieši to mēs darām arī tagad.

Ja garas stundas pavadām pie televizora, mēs pakļaujam sevi programmu autoru radošā talanta izpausmēm. Atceries kaut vai Džeimsa Kamerona brīnišķīgo mīlas stāstu "Titāniks". Salīdzini filmas sižetu ar režisora paša dzīvi un cilvēkiem, ar kuriem viņš ir mēģinājis nodibināt ilgstošas attiecības. Tas nav viegls uzdevums, jo, labāk iepazīstot aktieru un rakstnieku personisko dzīvi, tu atklāj, ka viņi vēl tikai meklē sevi, paliekošas attiecības, kas nav viegli īstenojamas reālajā dzīvē. Ko viņi iesāk? Viņi apraksta šos pārdzīvojumus, izsaka tos savos stāstos. Mēs pērkam šos stāstus, pilnībā ļaujamies to iespaidam un beigu beigās noticam, ka tieši tādai ir jābūt mīlestībai. Varonis savaldzina nelaimīgo jaunkundzi, un abi kopā dodas vērot saulrietu. Pēcāk viņi kaislīgi nodosies mīlestībai, bet kuģis tikmēr grims jūras dzelmē. Kurš būs tas cilvēks, kuram tu pieķersies, kad tavs kuģis grims? Vairums cilvēku nepadomā, ka pastaigai saulrieta stundā sekos dziļa tumsa un priekšplānā izvirzīsies šīs nezināmās tumsas skarbā īstenība. Bet varbūt tu šajā mirklī domā: "Atklāti sakot, Skārlet, man tagad par to ne silts, ne auksts."

30. nodaļa . iekšēja atbildes reakcija

Tava dzīve nav kinofilma pusotras stundas garumā. Patiesi mīlošas attiecības, vienalga, ko esi dzirdējis un skatījies kinofilmās, ir pieredze, kuru cilvēks uzkrāj daudzu gadu garumā. Tā līdzinās zieda uzplaukšanai. Kinematogrāfijas un fotogrāfijas radīšanas rezultātā mēs varam vērot pumpura atraisīšanos. Vispirms sēklu iesēj, tad tā uzdīgst, asns izspraucas cauri apvalkam, strauji aug garumā, pēc tam parādās pirmās zaļās lapiņas un visbeidzot atveras ziedpumpuri. Filmā mēs šo procesu redzam paātrinātu. "Kāpēc dzīvē nevar būt tāpat?" mēs vaicājam. Bet tie lasītāji, kuriem ir savs dārziņš un kuri paši ir audzējuši puķes, labi zina, ka dārzniekam ir jābūt pacietīgam. Nelīdz ne pierunāšana, ne vilkšana.

Cilvēks veido savu dzīvi ilgus gadus, un ceļš uz sevis iepazīšanu ir tāls: kā gan mēs varam cerēt, ka kāds mūs iepazīs un iemīlēs vienā acumirklī tāpat kā kinofilmās? Dzīvē tā nemēdz notikt. Mīlestībā nav nekā acumirklīga protams, ja neņem talkā feromonus vai citus "stimulatorus". Mīlestībai nepieciešams laiks. Šodien tiek pieņemts apzināts lēmums būt kopā. Un, kad esat kopā, jums vajadzētu ignorēt citu cilvēku uzskatus un viedokļus, ko uzzinām kinofilmās, teātra izrādēs, televīzijas programmās, laikrakstos un grāmatās. Vajag sākt saprast, ka īstenībā tavā priekšā ir otrs cilvēks, kuram ir bijis citāds dzīves gājums, citi vecāki, citāda skološanās pieredze un arī atšķirīga iekšējā atbildes reakcija, kura balstās uz viedokļiem, ko viņš ir uzklausījis, vai saviem uzskatiem.

Cilvēki ar aktīvu iekšējās atbildes reakciju parasti vieglāk atrisina dzīves grūtības, jo viņi ignorē neskaitāmos viedokļus, ko viņiem uzspiež līdzcilvēki. Nav tā, ka viņi tos neņem vērā. Viņi tos uzklausa, taču izmanto tikai to, kas ir pieņemams pašiem. Šādiem cilvēkiem ir pašiem savi uzskati par dzīves norisēm. Turpretī cilvēki ar aktīvu ārējo atbildes reakciju ir šaudīgi kā vējš, atkarīgi no to svešinieku uzskatiem, kurus viņi uzskata par savu sociālo lomu paraugiem vai kurus respektē un kuriem pakļaujas, lai ko šie cilvēki apgalvotu. Cilvēki var teikt: "Pamet šo puisi (meiteni), jo viņš (viņa) tev neder." Tie, kuru ārējā atbildes reakcija ir aktīva, pārjautā: "Vai jūs patiesi tā domājat?" un, saņēmuši apstiprinošu atbildi, paklausa bez domāšanas. Daudzi no mums ir satikuši šādus cilvēkus. Mana bijusī sieva bija šāda persona, un tāda viņa ir joprojām.

31. nodaļa . mācību klase zeme

R.eizēm mēs neuzklausām mācību, kas mums tiek dāvāta, un vēlāk nezinām, ko iesākt, jo dzīves cikls ikreiz no jauna atkārtojas un dzīves mācības tāpat. Process turpinās mācības atkārtojas, līdz beidzot kāds tās ielāgo!

Reiz dzirdēju šādu nostāstu. Kāds sludinātājs sēdēja uz baznīcas sliekšņa un katru nedēļu lasīja vienu un to pašu sprediķi, un tā trīs nedēļas pēc kārtas. Beidzot ciema vecajie sanāca kopā un nosprieda, ka tā vairs nedrīkst turpināties. Ceturtajā svētdienā, noklausījušies to pašu veco sprediķi, viņi uzrunāja mācītāju: "Jūsu Godība, mēs lūdzam mainīt sprediķi. Jūs atkārtojat savu sprediķi jau četras svētdienas." Mācītājs pagriezās pret viņiem un sacīja: "Esmu apņēmies to atkārtot, līdz ļaudis to beidzot sapratīs."

Ja Zeme ir mācību klase, tad mums skolēniem ir nepieciešams atkārtot Zemes mācības, lai beidzot tās aptvertu. Tikai tad mūs pārcels uz nākamo klasi.

Mans jautājums skan šādi: "Vai kādreiz pienāks brīdis, kad būsim pabeiguši skolas mācības?" HMMM, varbūt 2 minūtes pirms nāves mums pasniegs absolventa melno apmetni un cepuri

ar pušķīti un izsniegs diplomu, kurā bus rakstīts: "Labi paveikts darbs."

Katru dienu dzīvo tā, it kā tā būtu tava pēdējā. Kādu dienu tā izrādīsies taisnība!

32. nodaļa . musu pieredzes filtri

M ēs uztveram pasauli ar piecu maņu palīdzību. Mes vērojam pasaules ainas un dzirdam skaņas, kas virmo apkārt, un domājam, ka tā ir īstenība. Mēs uztveram jutekliskos signālus, kas mums palīdz noteikt savu īsteno atrašanās vietu apkārtējās dzīves plūsmā, bet filtru sistēma koriģē mūsu domas par juteklisko pieredzi un izjūtas par pieredzēto. Šis filtrs jeb mūsu "brilles" var mainīties vienā acumirklī. Ja kādreiz esi darbojies ar kinokameru, tad zini, ka, izmantojot atšķirīgu krāsu filtrus, filma sāk iegūt pārsteidzošas nianses. Tu vari iekrāsot kadru ar oranžu filtru, un visas figūras spilgti izcelsies uz fona. Tu vari ietonēt ainu ar zilu filtru, un viss gaismas spektrs satumsīs un krāsas kļūs blāvas. Tātad varam jautāt: "Kur atrodas filtru slēdzis?" Šis slēdzis ir jutekliskā iztēle, ar kuru esam apveltīti.

Aplūkosim sīkāk vienu no piecām maņām, teiksim, redzes spēju, vizuālās iztēles spēju. Aplūkosim vizuālos tēlus, kas iemājo mūsu galvās, un padomāsim, ar kādiem līdzekļiem mēs pastāvīgi veidojam iztēles ainas. Pamēģini vizuāli iztēloties cilvēku, kurš tev ir mīļš un dārgs. Padomā, vai tu viņu redzi spilgtās krāsās vai melnbaltos toņos? Vai šis cilvēks tev atklājas trijās dimensijās vai divdimensiju plaknē? Vai tu figūru skati stāvus vai guļus stāvoklī? Vai tā vīd tālumā vai tuvumā? Neirolingvistiskajā programmēšanā šīs iztēles ainas sauc par submodalitātēm, bet mēs tās sauksim par slēdžiem. Paspilgtinot krāsas un pastiprinot iztēli, mēs mainām veidu, kā uztvert apkārtējo pasauli. Tātad, ja nolemjam palielināt attēla dzidrumu, tad figūras sāk izgaismoties košāk, attēls kļūst dzīvāks un it kā līksmāks. Ja attēlu padarām neskaidrāku, tad sākam zaudēt noteiktus sensorās uztveres datus, piemēram, vizuālos tēlus. Mēs sākam nepamanīt noteiktas lietas savā pasaules ainā. Šādi mēs varam analizēt arī citas jutekliskās sistēmas, piemēram, dzirdi, kas atklāj patības skaniskos aspektus, vai tausti, kas reprezentē kinestētisko patības daļu, proti, to mūsu sastāvdaļu, kas reaģē uz pieskārienu. Līdzīgi varam analizēt savas smaržas sajūtas un garšas spēju. Šāds padziļināts skatījums pavērs brīnišķīgu skatu uz apkārtējo pasauli, un mūsu smadzenēs aktivizēsies jauni nervu impulsi, kas stimulēs juteklisko izziņu. Mēs spēsim mazliet labāk sajust rozes smaržu un pilnīgāk izbaudīt kafijas garšu.

33. nodaļa . kā pārvārāt savu negribēšanu

Daudzi cilvēki baidās pamest savas komforta zonas, jo

nevēlas riskēt. Riskus var iedalīt dažādās kategorijās.

1.    Dzīvesbiedra vai partnera risks: dalīšanās savās domās, vēlmēs vai izjūtās par savu dzīvesbiedru vai partneri.

2.    Draudzības risks: dalīšanās izjūtās saistībā ar kādu neatrisinātu konfliktu.

3.    Darba vai karjeras risks: tiekšanās pēc paaugstinājuma vai darbavietu maiņa.

4.    Finansiālais risks: iesaistīšanās nozīmīgā pensiju fonda programmā vai investēšana jaunā pasākumā.

5.    Izglītošanās risks: mācības vai pat grāda iegūšana kādā citā, nevis profesionālajā jomā.

6.    Fiziskais risks: kāpšana kalnā un piedalīšanās komandu sporta spēlēs.

7.    Garīgais risks: nodošanās garīgiem vingrinājumiem un garīga nošķirtība.

8.  Materiālais risks: jaunas automašīnas vai mājas iegāde vai atteikšanās no zināmām pārmērībām.

9.  Emocionālais risks: neatrisinātu personisku jautājumu risināšana un ielūkošanās sevī.

Lai saprastu labāk, pavaicā sev, kurus no minētajiem riska veidiem tu esi labprātīgi gatavs uzņemties un kurus uzņemtos ar lielu piespiešanos. Tad pavaicā sev, kādu mācību tev sniedz šīs atziņas un kā tās raksturo tavu personu! Lai rastu jaunas iespējas, tev ir nepieciešams pamest komforta zonas, un jaunās dzīves dimensijas tevi pamodinās aiz pretestības mūra, ko esi uzbūvējis. Augsts risks = zems risks, zems risks = augsts risks. Nespēja riskēt izraisa neskaitāmas nepilnības mūsu dzīvē. Turklāt mēs tiecamies tās atstāt neatrisinātas. Šīs problēmas ietekmē mūsu integritāti. Tām ir liela ietekme uz mūsu dzīvi, jo tās nosaka mūsu ētisko vērtību un uzskatu sistēmu.

ATTIECĪBU NEPILNĪBAS

1.   Neatrisināti konflikti.

2.    Labvēlīgas attieksmes neizrādīšana.

3.   Atteikšanās piedot.

4.   Nozīmīgu neizpaustu jūtu glabāšana.

5.   Nespēja atklāti runāt par savām cerībām un gaidām.

6.   Atteikšanās lūgt piedošanu.

7.   Nepatiesības paušana.

8.   Grūtības satikt un iepazīt jaunus cilvēkus.

9.    Pastāvīgs ieradums bojāt attiecības.

10. Nespēja veidot tuvību ar kādu īpašu cilvēku. I 1. Apgalvojums: "Es mīlēšu šo cilvēku, kolīdz …"

INTEGRITĀTES NEPILNĪBAS

1.    Norunas nepildīšana.

2.    Atšķirīga uzvedība brīžos, kad klāt nav persona, ar kuru ir noslēgta vienošanās.

3.    Maldīgu ziņu sniegšana par preci vai pakalpojumu.

4.    Svarīgas informācijas noklusēšana.

PROFESIONĀLĀS NEPILNĪBAS

1.    Iestāšanās neperspektīvā darbā.

2.    Savu dotību un prasmju neattīstīšana.

3.    Izglītošanās iespēju ignorēšana.

4.    Darbošanās ar minimālu piepūli, lai tikai neizpelnītos nosodījumu.

FINANSIĀLAS NEPILNĪBAS

1.    Nenomaksāti parādi.

2.    Neiesaistīšanās pensiju sistēmā.

3.    Uzkrājumu neveidošana.

4.    Nerūpēšanās par bērnu izglītības finansēšanu.

5.    Hipotēkas neizpirkšana.

FIZISKĀS NEPILNĪBAS

1.    Veselīgas diētas plāna neveidošana.

2.    Regulāras diētas programmas nepildīšana.

3.    Smēķēšana.

4.    Pārmērīga alkoholisko dzērienu lietošana.

MATERIĀLĀS NEPILNĪBAS

1.  Sapņi par māju.

2.   Sapņi par jaunu automašīnu.

3.   Veco apģērbu glabāšana.

PERSONISKAS NEPILNĪBAS

1.    Lēmums nelaist pasaulē bērnus.

2.    Apņemšanās laist pasaulē bērnus brīdī, kad patiesībā to nemaz nevēlas.

3.    Izvairīšanās izvirzīt mērķus vai ņemt vērā iecerēto darbības plānu.

4.    Personisko dzīves uzdevumu un vērtību nenoskaidrošana.

5.    Apgalvojums: "Es mīlēšu sevi, tiklīdz …"

GARĪGĀS NEPILNĪBAS

1.   Garīgās saiknes veidošanas atlikšana uz vēlāku laiku.

2.    Garīgas vadības nozīmības noliegšana, kaut arī iekšējā balss mudina uz atsaucību.

Ieskaties šajā nepilnību sarakstā un atzīsti, ka šādām nepilnībām ir liela ietekme uz personas būtību, kaut arī daudzi cilvēki nevēlas to saprast.

Reāla pārveide notiek tad, kad tu pārstāj lūkoties aizmugures skata spogulī un sāc raudzīties uz priekšu. Nepilnības pievērš mūsu uzmanību aizmugures skata spogulim, jo mēs koncentrējamies uz to, kas atrodas aiz mums, uz mūsu aizgājušo pagātni. Nepilnības spiež mūs dzīvot pagātnē, vienlaikus mazinot tagadnes pārdzīvojumu nozīmi. Nomet šo nepilnību nastu, kas ir prasījusi tik daudz laika un uzmanības! Sāc virzīties uz priekšu! Saproti, ka, vairāk riskējot, tu ar atsaucību izturies pret jaunām mācībām un aizraujošām attiecībām ar saviem līdzcilvēkiem un vēl neiepazītām personām, jaunām zināšanām un varbūt pat dabu ne tikai to, kas ir tev apkārt, bet arī dabu, kas mājo tevī.

34. nodaļa . vainas apziņa

1N eveselīga vainas apziņa, ko izjūt cilvēks, var izpausties vairākos veidos. Es minēšu tikai ierastākās situācijas, un, esmu pārliecināts, dažas no tām nebūs tev svešas. Lūdzu, esi iecietīgs pret sevi, atpazīstot raksturīgās izjūtas. Es tevi neaicinu nosodīt sevi un līdz ar to pastiprināt vainas izjūtu. Drīzāk tas ir uzaicinājums paplašināt savu apziņu un sekmēt atkalsavienošanos ar mīlestību un brīvu izvēli, kas dota visiem cilvēkiem. Reizēm tu vari ielūkoties sevī nopietnāk, bet citkārt palīdzēs humora dzirksts.

1. Viena no neveselīgas vainas apziņas izpausmēm ir izteikums: "Esmu pārkrauts ar darbiem." Apņemšanās darīt vairāk, nekā cilvēks spēj reāli paveikt, ir neveselīgas vainas apziņas raksturīga pazīme. Mums ir pārāk daudz ieceru un pārāk daudz darbu, kā arī nepietiekami daudz laika, lai tos īstenotu. Tas rada stresu, ko vēl pastiprina grūtības pateikt "nē" gan mūsu pašu vajadzībām, gan citu ļaužu cerībām, kas saistītas ar mums. Turklāt pārmērīga apkraušanās ar darbiem ir atkarība, kas mazina baiļu un nemiera izjūtas, jo tās neizbēgami parādās, tiklīdz mēs paliekam vienatnē ar sevi. Tātad pārmērīga

sevis nodarbināšana ir paņēmiens, kas ļauj vairīties no sāpēm. Tas kavē mūsu atveseļošanās gaitu.

2.    Otra raksturīga izpausme ir izteikums: "Es labi zinu, ko nozīmē raizes." Ja tu sāc raizēties par visparastākajām lietām, tu faktiski padari šausmīgus ikdienišķus notikumus. Alberts Eliss teica, ka jebkuru sīku atgadījumu pārvērst par pasaules mēroga katastrofu nozīmē "padarīt to šausmīgu". Tomēr pārsteidzošākais ir tas, ka cilvēkam nav vajadzīgi gandrīz nekādi objektīvi pierādījumi, lai pareģotu nelaimes tuvošanos. Šādas raizes ir mūsu dziļāko iekšējo baiļu projekcija un mūsu apmulsuma zīme. Nepazīstot mīlestību, cilvēkam atliek tikai bailes. Viņš nekad vairs nevar justies drošībā.

3.    Es bieži pamostos ar iekšējas trauksmes izjūtu vai arī pārdzīvoju nemiera periodu vairāku dienu vai pat nedēļu garumā. Ja esam laimīgi, nemiers izjūtams pēc dziļā miegā pavadītas nakts. Ja nejūtamies apmierināti, tad trauksme pārņem nakts vidū vai pamodina agrā rīta stundā. Atmiņu rats sāk griezties atkal un atkal mēs atgriežamies pagātnē, kas tagad dzīvo pati savu dzīvi. Tu sāc ar sevi sarunāties: "Ja vien es būtu darījis to… Ja vien es nebūtu darījis tā…" Šīm raizēm pievienojas ari neskaidrība attieksmē pret nākotni: "Ko tad, ja notiek tas? Ko tad, ja notiek šis?" Mūsu nemiera izjūta bieži apslēpj dusmas. Beigu beigās visi cilvēki, kurus mēs paglābjam no nelaimes, kuriem palīdzam vai kuriem demonstrējam savus sasniegumus, sāk līdzināties mūsu vajātājiem.

4.    "Esmu neiztrūkstošs palīgs." Profesionāli palīdzības sniedzēji, medicīniskās māsas un ārsti, brīvprātīgie palīgi un komiteju priekšsēdētāji bieži vien ir cilvēki, kurus moka vainas apziņa. Tiecoties palīdzēt citiem, mēs, gluži dabiski, cenšamies sniegt viņiem mīlestību, pēc kuras paši ilgojamies. Taču, ja cilvēks nezina, kā mīlēt sevi pašu, tad katrs mēģinājums mīlēt citus…

35. nodaļa . aizvainojums

.Aizvainojums ir kā bīstams gaisa balons. Mēs to kā balonu pūšam arvien lielāku, un tas kā jau balons kļūst arvien lielāks. Beidzot pienāks mirklis, kad balons pārsprāgs. Tas pārsprāgs tāpēc, ka mēs lolojam nereālas cerības attiecībā uz saviem līdzcilvēkiem, un arī tāpēc, ka koncentrējam uzmanību uz nepareizām lietām. Mēs bieži uzskatām citus cilvēkus par problēmu un jūtamies ļoti aizvainoti. Tā ir vainas apziņas otra puse. 95 % no savas uzmanības mēs veltām ārpasaulei un citiem cilvēkiem un tikai 5 % paši sev. Faktiski par visām briesmīgajām lietām, kas notiek apkārt, mēs vainojam citus cilvēkus, nevis sevi. Ja tagad, būdami zinošāki, mēs krasi mainītu šo proporciju un 95 % no savas uzmanības pievērstu savai personai un tikai atlikušos 5 % citiem cilvēkiem un ārējai pasaulei, tad aizvainojums bīstamais un gandrīz jau pārsprāgušais gaisa balons sāktu saplakt un izgaist pats no sevis.

Gandrīz visās dzīves situācijās mūsu uztvere ir tā, kas palielina aizvainojumu. Mēs sakām, piemēram, tā: "Es jūtos aizvainots, jo viņš manī neklausās." Vienmēr kāds cits nerīkojas tā, kā mēs gribētu. Mums vajag cienīt citus cilvēkus un atzīt faktu, ka viņiem ir tiesības darīt to, ko paši vēlas. Neviens nav spiests rīkoties atbilstoši mūsu vēlmēm. Protams, būtu jauki iztēloties pasauli, kurā itin viss un ikviens atsaucas uz mūsu iegribām, tomēr reālajā dzīvē šādas kaprīzes nav īstenojamas un veselais saprāts nepieļauj tamlīdzīgas cerības. Tomēr daudzi cilvēki nebeidz lolot cerības un, piedzīvojot vilšanos, jūtas aizvainoti, taču aizvainojums viņiem nepalīdz atrisināt konfliktu. Gluži pretēji, ja gribi uzlabot attiecības ar saviem līdzcilvēkiem, tad centies iegrožot savu aizvainojumu, izrādīt vairāk atbalsta un līdzcietības. Pozitīva attieksme palīdzēs saistīt ļaužu uzmanību un pievērst viņu domas tev.

Atceries ja vēlies, lai tu citiem cilvēkiem kļūtu interesantāks, tavs uzdevums ir likt viņiem saprast, ka arī tu par viņiem interesējies. Katru dienu atkārtojot vienkāršo vingrinājumu izrādot interesi par tuvinieku veikumu, domām un sapņiem, tu rosināsi mīlestību un draudzību, kas varbūt izvērtīsies mūža garumā.

36. nodaļa . limbiskās sistēmas jeb limbic limbo radītās dusmas

Smadzeņu daļu, ko dēvē par limbisko sistēmu [18] , dažreiz sauc par "ķirzakas smadzenēm". Tā atbild par visnotaļ noderīgajām agresivitātes jūtām un dažās situācijās izpalīdz ar dusmu reakciju. Agresīva reakcija ir neatsverams palīgs specifiskos apstākļos un noteiktās dzīves situācijās, jo ļauj pilnvērtīgi izmantot muskuļu potenciālo spēku. Līdz ar adrenalīna līmeņa paaugstināšanos asinsrites sistēmā, modrības paaugstināšanos un fizisku reakciju uz bīstamām vai savvaļas radībām, kas ieklīdušas mūsu "valstībā", mēs lietderīgi izmantojam Dieva doto pašsaglabāšanās talantu.

Problēma rodas brīžos, kad šo reakcionāro smadzeņu daļu cilvēks pavērš pret saviem pēcnācējiem vai dzīvesbiedru. Ja limbiskā smadzeņu daļa tiek apzināti kontrolēta, tad to var stimulēt un virzīt, lai tā nekļūtu reakcionāra. To dara vairākos veidos. Viens no tiešākajiem paņēmieniem ir mūzikas izmantošana. Noteikti muzikālie toņi un maigas, relaksējošas skaņas spēj reāli atslābināt šo smadzeņu daļu. Šo uzdevumu var veikt arī pieskārieni, seksuālas darbības un tīkamu vai iztēli rosinošu smaržu klātbūtne, jo smadzenes tieši reaģē uz smaržām un seksuāliem kairinātājiem. Glāsmains pieskāriens burtiskā nozīmē "masē" smadzenes, ieaijā tās atslābinošā režīmā. Smaržas iekļūst nāsīs, un smadzenes tās absorbē bez iepriekšējas "apstrādes". Sekss ir varens instruments, ja tiek lietots pareizi. Divu cilvēku svarīgāko sasaisti lielā mērā nosaka izjustā smarža seksuālā kontakta laikā, līdz ar to var secināt, ka šādā ceļā veidojas ilgstošas un dziļi noturīgas attiecības. (Piebilde. Limbiskā sistēma sievietēm gandrīz vienmēr ir lielāka nekā vīriešiem. Tas nozīmē, ka sievietes dzimumaktā iesaistās ātrāk un izturas arī jūtīgāk nekā vīrieši. Lai vīrietis sasniegtu tikpat noturīgu sasaistes līmeni, viņam vajag biežākus un arī ilgstošākus seksuālos kontaktus (ar spēcīgu smaržas klātbūtni).) Citiem vārdiem sakot, neizvēlīgums dzimumattiecībās vīriešus satrauc mazāk nekā sievietes, jo vīrieša acīs dzimumaktam nav reālas "nozīmes", ja tajā nav klātesoša spēcīga patības izjūta un iepriekš norādītie apstākļi. Vēl citiem vārdiem sakot, sievietes NEVAR iesaistīties ikdienišķā dzimumaktā, jo vismaz no smadzeņu bioloģijas skatpunkta viņas tādu vienkārši nepazīst.

Ja cilvēkam, kura iedabu raksturo spēcīgas dusmas, katru dienu nodrošina iespēju baudīt patīkamus aromātus un biežus seksuālos kontaktus vai masāžu, fonā skanot liegai mūzikai, tad pamazām viņš pārvēršas un kļūst mīksts kā vasks (burtiskā nozīmē!) tavās rokās. Vai tu jau iztēlojies šādu ainu? Vai tā ir atbilde uz tavu jautājumu par vīriešu psiholoģiju un to, kāpēc vīrieši tik viegli maina mīļākās? (Pirms tu atzīsti par bezcerīgiem visus vīriešus, arī karaļus un valstu prezidentus, jel saproti, ka, tiklīdz īstenojas noturīga "sasaiste" ar džentlmeni, tā viņš ir tavs uz mūžu. Šķiršanās no tevis lauzīs viņa sirdi. Viņa smadzeņu daļai un apziņai ir tavs vārds, tava balss, tava smarža un tava glāsta nospiedums. Ja viņš no tevis šķiras …, tad kāda cita sieviete ir ieņēmusi vietu viņa apziņā.)

Varbūt tu iedomājies, ka pasaulē vairs nebūtu neviena kara, ja tiktu lolota katra cilvēka smadzeņu limbiskā daļa. Tā ir pilnīga taisnība. Radi mīlu… nevis karu. Lūk, viedā gudrība.

37. nodaļa . bailes

Bailes ir brīnišķīgas. Tas gādā par mūsu dzīvību un drošību. Pietiekams daudzums baiļu mūs attur mesties lejup no augstas nama kores (protams, gumijlēcēji un izpletņlēcēji nesaprot, par ko es runāju) vai kļūt par laupījumu mežonīgām radībām (nē, es nerunāju par taviem bērniem). Tiklīdz cilvēkam pietrūkst baiļu un vispārēju briesmu, tā viņa dzīvību sāk apdraudēt gluži parastas parādības. Savukārt, ja bailes pārāk lielas, mēs iestiegam situāciju un uzdevumu vienkāršošanā. Bailes mūs attur atklāt savu diženumu un kavē satikt sapņu princi (princesi).

Bailes varētu saukt par "šķietami reālu viltus liecību" [19] . tā šķiet tik patiesa, ka ietekmē mūsu fizioloģiskās norises (elpošanu, pulsu, muskulatūru utt.) un nervu sistēmas procesus (emocionālo jutīgumu, apziņu, loģiskās domāšanas spēju utt.). Bailes ģenerē sava veida priekšnojautu halucināciju: mēs tik intensīvi sākam gaidīt briesmas, apdraudējumu un sāpes, ka mūsu "ķermenis gatavojas kaujai". Dažos gadījumos mēs rīkojamies prātīgi, steigšus bēgot projām (sastapšanās ar grizlilāci, haizivi, bijušo sievu utt.), jo piemērotākā baiļu definīcija ir "aizmirsti visu un skrien" [20] .

Lai pārvarētu bailes, vari izmantot četrus paņēmienus.

1.   Tev precīzi jānosaka, no kā tu baidies visvairāk. Piemēram, daži cilvēki varbūt teiks, ka viņu lielākās bailes ir nostāties lielas auditorijas priekšā un teikt runu.

2.    Tev nepieciešams pierakstīt visu, kas, tavuprāt, varētu neizdoties, ja tu paveiktu to, no kā baidies visvairāk. Piemēram, uzraksti, kas varētu notikt, ja tu teiktu runu. Teiksim, tu varētu aizmirst, ko gribēji teikt, vai varbūt cilvēki izsmietu tavu muļķību, vai, iespējams, tu trīcētu vai pat paģībtu. Tu varētu arī aizmirst savas uzstāšanās tēmu vai bailēs sastingt kā sālsstabs.

3.    Izveido plānu, ņemot vērā savas lielākās bailes. Soli pa solim iezīmē tos īpašos ceļus, kas ved uz baiļu pārvarēšanu. Piemēram, ko tu spēj iesākt, lai pārvarētu savas bailes uzstāties publikas priekšā? Nu, tu varētu pievienoties grupai Toastmasters [21] vai citai līdzīgai atbalsta grupai vai iesaistīties pasākumos (skolā, darba semināros, baznīcā utt.), kur tev būtu iespēja vērot, kā citi cilvēki gatavojas uzrunāt klausītājus. Tu varētu apmeklēt retorikas nodarbības vietējā koledžā vai institūtā (piemēram, Master Trainer Institute***). Tu varētu lasīt grāmatas par personības attīstību, piemēram, "Veiksmīgas prezentācijas stratēģija" vai kaut ko tamlīdzīgu. Tu varētu izmēģināt spēkus vienkāršās sapulcēs, piemēram, uzdot jautājumus grupas nodarbībās.

4. Izsaki savas baiļu izjūtas skaļi! Vizuāli iztēlojies sevi darām to, no kā tu baidies, cītīgi izpildi uzdevumu un procesa gaitā sašķel bailes atsevišķās, vieglāk pārvaldāmās daļās!

Līdz ar to kļūst skaidrs, ka jebkuru baiļu (piemēram, prasīt algas paaugstinājumu, pārtraukt attiecības, mācīties vadīt automašīnu, ieņemt jaunu amatu vai mainīt profesiju) pārvarēšana prasa laiku. Sašķeļot bailes atsevišķās daļās, tu spēsi savlaicīgi pārvarēt savu nemieru, ja vien neatlaidīgi un pacietīgi darbosies baiļu laukā. Izšķiroša nozīme ir spējai verbalizēt, vizualizēt un praktizēt to, no kā tu baidies. Zināšanas par iespējamo risinājumu to, kas tev jāpaveic, ļauj kontrolēt notikumu gaitu un virzīt domāšanas un enerģijas plūsmu.

Tātad tu pārvari bailes šādi: vispirms rūpīgi novērtē savu baiļu objektu, tad izstrādā un pieraksti rīcības plānu un visbeidzot iesaisties lomu spēlē (piemēram, kopā ar draugu), vaicājot padomu, vācot informāciju un lūdzot palīdzību. Tu noteikti gūsi panākumus, ja iesaistīsies aktivitātēs, kas tieši saistītas ar tavām bailēm, un meklēsi sadarbību ar citiem cilvēkiem, kas iesaistījušies līdzīgās darbībās, vai attīstīsi pozitīvu atbalsta sistēmu. Radot jaunu attieksmi, izstrādājot pozitīvas idejas, domas un ierosmes un negaidot, līdz pienāks brīdis, kad tu uzstāsies kā lietpratējs, tu mazināsi iespēju, ka jebkāda veida bailes ņems pār tevi virsroku.

Pārvarēt bailes palīdz sapratne, ka, ciešot neveiksmi pirmoreiz, tu varēsi mēģināt vēlreiz un tā līdz brīdim, kad bailes pārstās būt par tavas dzīves valdītāju. Izceļot bailes dienasgaismā, tu sāksi saskatīt, ka patiesībā tās nemaz nelīdzinās lielam, tumšam negaisa mākonim. Tavs uzdevums ir tikai orientēties savā vidē gan iekšējā, gan ārējā un mainīt savu izpratni par to. Mēs visi esam dzimuši dabiski bezbailīgi. Mūsu audzinātājiem reiz šķita, ka, rosinot mūsos baiļu izjūtu, viņi spēs iegrožot dabisko zinātkāri un tādējādi pasargās mūs no ļauna. Viņi to darīja tāpēc, ka mīlēja un rūpējās par mums (tā nav viņu vaina). Daži no mums sāka pielāgoties šim dūmu aizsegam un kļuva par daļu no "normālās" pasaules. Pārējie vienkārši nosmaka dūmos.

Reiz kāds varens valdnieks lūdza savas karalistes jaunekļus glābt dzīvību princesei viņa meitai. Princese netika prom no kuģa, kas grima netālu no piestātnes karalistes rosīgajā ostā. Visi pilsētas ļaudis sapulcējās ostmalā un no bailēm stāvēja kā sastinguši. Ap grimstošo kuģi šaudījās haizivis, elektriskie zuši un nāvējoši dzeļošās medūzas. Neviens nekustējās, un ostā valdīja klusums. Lēciens ūdenī nozīmēja drošu nāvi, tomēr pavalstnieki mīlēja savu karali.

Valdnieks solīja pusi karaļvalsts tam, kurš izglābs viņa meitu. Pēkšņi skaļš ūdens šļaksts pārtrauca pūļa klusēšanu. Visi redzēja, ka jauns vīrietis izmisīgi peld uz kuģi, kurā ieslēgta bezpalīdzīgā princese. Droši un apņēmīgi viņš uzkāpa uz klāja, satvēra princesi un peldēja atpakaļ uz krastu, turot meiteni uz savas muguras.

Karalis nezināja, kur dēties no laimes, un neskopojās ar pateicības vārdiem drosmīgajam jauneklim: "Jaunais cilvēk, prasi man, ko vien vēlies šajā karalistē. Tikai palūdz, un tas būs tavs!" Brašais peldētājs uz to atbildēja: "Augstība, es negribu jūsu bagātības. Tikai palīdziet atrast to bastardu, kurš mani iegrūda ūdenī!"

Reizēm, kad mums nav izvēles, mēs aizmirstam par savām bailēm un darām to, ko vēsturnieki ierindo cilvēces dižāko sasniegumu kārtā.

38. nodaļa . kļūdas

>

Dzīves mācību līkločos īstas kļūdas nemaz nav iespējamas. Kļūdas ir tikai pieredze, kas māca neiet pa to vai citu ceļu un atzīt, ka tā vai cita paņēmiena izvēle nedos vajadzīgo rezultātu. Tomēr mēs nedrīkstam palikt uz vietas, mums ir nepieciešams pieļaut kļūdas. Kā gan citādi ieskanēsies pieredzes balss? Kas ir gudrība? Gudrība ir pieredze. Un no kurienes nāk šī pieredze? Pieredze nāk no neizdošanās vismaz vienu reizi mūžā. Gudrību un sirdsmieru neizstaro mācīšanās ceļš, jo tas neved virzienā, kurā mums jānokļūst. Mūsu "gudrība", "pieredze" ļauj izvēlēties citu ceļu, iemācīties kaut ko jaunu un varbūt pat šī ceļa gaitā mācīt citiem tās jaunās lietas, kas viņiem jāpieredz savā izaugsmē. Līdz ar to mēs spējam un arī gribam pieredzēt īslaicīgas sāpes, lai līdz ar to iegūtu ilgtermiņā.

Ja mēs gribam gūt panākumus kādā pasākumā vai personisko attiecību jomā, tad grūtākais uzdevums ir apzināti pārciest sirdssāpes, zaudējumus, dvēseles šaubas un nezināšanas mokas. Tici vai ne, bet itin nekas šajā pasaulē nenotiek nejaušības dēļ. Itin viss notiek tieši tā, kā tam ir jānotiek, un katrs cilvēks satiek tieši to cilvēku, kurš viņam bija jāsatiek. Pilnība slēpjas nepilnībā, kas ir dabiski piemītoša jebkurai izaugsmei. Izaugsmei nepieciešama brīva telpa uzlabojumiem psihiskiem, garīgiem, emocionāliem un fiziskiem. Ja cilvēkā vai sistēmā nav vietas uzlabojumiem, tad kā šis cilvēks vai šī sistēma spēs sasniegt pilnību?

Tu neesi un nevari būt perfekts visu laiku. Pilnīgs ir vienīgi process. Daļa no šī procesa tiek saukta dažādos vārdos; mēs to dēvēsim par tavu Augstāko spēku.

Šis pilnīgais process norisinās tavā ķermenī, galvā un sirdī. Tas ietekmē tavas attiecības, tavu darbu un tavus priekšstatus par "realitāti". Šajā "pilnīgošanās" procesā nav nekā kļūdaina, tas ietver vienīgi mācības.

Mums vienkārši vajag uzdrīkstēties ciest neveiksmi. Kā to panākt? Man ir kāds draugs, kurš dzīvo Malaizijā un ir sarakstījis grāmatu "Uzdrīksties ciest neveiksmi". Šis cilvēks savā mūžā bija cietis neskaitāmas neveiksmes laulībā, romantiskās attiecībās, biznesā.

Reiz viņš pat mēģināja iesaistīties politiskā darbībā, kandidēja vēlēšanās un cieta smagu sakāvi, tomēr nezaudēja dūšu un smēlās pieredzi savās neveiksmēs, pārvērta tās gudrības avotā un visbeidzot sarakstīja par tām grāmatu. Tagad ir pārdoti jau 300 000 šīs grāmatas eksemplāru.

Tāpēc es tevi aicinu: pieļauj tik daudz kļūdu, cik vien vari, jo kļūdas dāvā lielu pieredzi, kas laika gaitā uzkrāsies un pārvērtīsies zinībās un priekā. Tu būsi iemantojis rāmu gudrību.

Septītais plācenis

Reiz dzīvoja kāds ubags, kurš ielās diedelēja ēdienu. Neviens nevēlējās dot viņam ne kumosa, tomēr ubags neatlaidās. Kad saule jau gāja uz rietu, ubags satika kādu dāsnu un laipnu maiznieku, kurš, būdams apveltīts ar līdzjūtīgu sirdi, pasniedza vīram septiņus plāceņus. Vecais ubags ar gardu muti sāka tos ēst. Viņš apēda pirmo plāceni, bet joprojām jutās izsalcis un tāpēc sāka mieloties ar otru plāceni. Notiesājis otro plāceni, viņš arvien jutās izsalcis un tāpēc ķērās pie trešā plāceņa.

Ubags turpināja kāri ēst, līdz pienāca kārta septītajam plācenim. Kad arī tas bija notiesāts, nabaga vīrs beidzot jutās paēdis. Tomēr viņš žēli vaimanāja, un ziņkārīgais maiznieks gribēja zināt, kas viņam rada tādas ciešanas. Ubags atbildēja: "Tas bija septītais plācenis, kas remdēja manu izsalkumu. Ja es to būtu zinājis, tad būtu ēdis tikai septīto plāceni, bet pārējos sešus noglabājis priekšdienām."

Cik bieži mēs žēlojamies līdzīgās dzīves situācijās? Mūsu alkas remdēt izsalkumu beigu beigās noteikti tiks piepildītas. Ja tas vēl nav noticis, ja tu joprojām jūties izsalcis, tad atceries… tavs septītais plācenis ir ceļā.

Līdzjūtība ir TAVAS sapes MANĀ sirdī.

39. nodaļa . sāpes

Masu sāpēm ir atšķirīgi veidoli. Tās var būt garīgas ciešanas, arī reāli fiziski simptomi. Reizēm sāpes kalpo kā agrīns brīdinājums: ja tu jūti sāpes kādā ķermeņa daļā, tad, iespējams, tas nozīmē, ka tavs ķermenis kliedz pēc uzmanības. Daži cilvēki ignorē sāpes, ko jūt sevī. Piemēram, reiz mani apmeklēja kāda jauna sieviete, kura žēlojās par sāpēm padusē. Es viņai ieteicu griezties pie ārsta un veikt medicīniskas pārbaudes, jo pretējā gadījumā viņas stāvoklis var pasliktināties. Sieviete atteicās, sakot, ka vēlas tikai kontrolēt savas sāpes un viņas ķermenis pats par sevi parūpēsies. Es atteicos viņu hipnotizēt, lai mazinātu sāpju iedarbību, un viņa devās pie cita psihoterapeita. Es būtu varējis novērst viņai sāpes vienā acumirklī, tomēr atteicos to darīt, turpretī otrs terapeits paklausīja viņas lūgumam, un hipnozes iedarbībā viņa pilnībā zaudēja sāpju sajūtu. Viņa varēja kustēties bez grūtībām un, paceļot roku virs galvas, vairs nejuta nekādas sāpes.

Pēc trim mēnešiem sieviete vairs nespēja pakustināt savu roku. Pienāca mirklis, kad viņai nācās iet pie ārsta: viņas ķermenis cieta, un viņu pastāvīgi mocīja drudzis. Ārsts konstatēja, ka pacientei ir ļaundabīgs audzējs vēzis un viņš vairs nevar palīdzēt. Sieviete bija nolemta nāvei. Ja viņa būtu devusies pie ārsta pirms diviem mēnešiem, tad būtu saņēmusi palīdzību audzējs tiktu izoperēts. Šis bēdīgais atgadījums māca neignorēt sāpes, ko varbūt jūti savā ķermenī. Sāpes liecina, ka tavam ķermenim nepieciešama uzmanība, aprūpe vai kaut kas cits, ko tas tobrīd nesaņem.

Reizēm sāpes norāda uz pārmērīgu stresu kādā dzīves jomā, un, iespējams, tev vajadzētu pacensties mazāk laika veltīt darbam, bet vairāk atpūtai un miegam. Atšķirīgi vērtējamas ir psihiskās kaites un emocionālās ciešanas. Kā rodas emocionāli pārdzīvojumi? Tos izraisa vairāki apstākļi. Viens no tiem ir cerības un gaidas, kas dzīvē netiek īstenotas. Piemēram, tu saisti savas cerības ar cilvēku, kuru mīli un kurš ir teicis, ka mīlēs tevi, un tu gaidi, ka šis cilvēks būs kopā ar tevi visu mūžu. Taču pēkšņi viņš pievēršas citai personai. Vienā acumirklī tavas cerības paliek "karājamies gaisā", dūša sašļūk papēžos, un tavas jūtas ir sagrautas. Tu ieslīdi ciešanu lokā un pārdzīvo to brīnišķīgo izjūtu, ko sauc "sāpes".

Līdzīgas sāpes var pieredzēt cilvēks, kurš izmisīgi alkst pēc kādas lietas vai kādas personas. Ja tavas cerības netiek piepildītas un tu neiegūsti savu alku objektu, tad sāc pārdzīvot emocionālas sāpes. Šādas sāpes bieži izpaužas kā fizisks simptoms un īpaši saasinās gadījumos, kad cilvēks negūst gandarījumu par savām mokām.

Kā mēs varam atbrīvoties no sāpēm un ciešanām? Atbildi uz šo jautājumu cilvēce zināja jau pirms daudziem gadu tūkstošiem: apslāpē savas gaidas un alkas. Jāsaprot vienkārša atziņa, ka nekas uz šīs planētas nepastāv mūžīgi. Nekas. Pilnīgi nekas. Kolīdz tu atskārtīsi šo patiesību, tā sapratīsi, ka katra lieta un katrs cilvēks tavā dzīves ceļā ir dāvana, kas palīdz apskaidrot tavu dvēseli, un brīdis, kad tu viņu satiec, saviļņo tavu sirdi un prātu. Ja dzīves ceļā iepazītos cilvēkus tu sāksi uztvert kā skaistas veltes, tad izjutīsi pateicību par viņu klātbūtni, pat ja tā izrādīsies īslaicīga. Būdami lietpratēji niecīgās ciešanās, mēs iedegamies dusmās tāpat kā kādreiz bērnībā. Vai atceries, kā četru gadu vecumā gribēji mieloties ar saldējumu vēl pirms pusdienām? Vai atminies, kā kliedzi, raudāji un izraisīji skandālu, līdz beidzot piespiedi vecākus padoties un ieguvi kāroto? Nabaga muļķa vecāki! Cik viegli bija manipulēt ar viņu jūtām, izmantojot neprātīgas iegribas un emocionālās spēles. Sliktā ziņa ir tā, ka šis neprāts turpinās, labā mūsu neprāts beigsies, kad atteiksimies no izmisīgās pieķeršanās cilvēkiem un lietām un iegūsim citādu gudrību.

Var gadīties, ka mūs pamet cilvēks, kuru mēs patiesi un no sirds mīlam. Šis cilvēks, domājams, ir laipns, mīlošs, dāsns, dvēseli dziedējošs un daiļš. Vai mēs atturēsim viņu dziedināt pasauli, ja reiz viņš tā ir izlēmis? Ko tad, ja kādas citas cilvēciskas dvēseles liktenis ir nesaraujami saistīts ar tās būtnes likteni, kuru mēs mīlam? Ko tad, ja no šīs īpašās saiknes ir atkarīga tava iemīļotā cilvēka dzīve un viņa nākamo bērnu dzīve un tu esi vienīgais šķērslis viņa laimes ceļā? Ko tad, ja viņš dosies pasaulē, būs kopā ar citiem cilvēkiem un dalīsies savās skaistajās mīlestības jūtās? Šīs jūtas jūs savstarpēji saistīja attiecību sākumā.

Tāpēc negaidi, līdz cilvēki ienāk tavā dzīvē kā skaistas veltes. Labāk iedomājies sevi kā velti citu ļaužu dzīvē. Tu mājo uz šīs Zemes tikai pagaidām, un kādreiz tev būs jāaiziet. Ko iesākt ar materiālām lietām, kuras tu saņem, automašīnām, namiem, mājas iekārtu, visiem laikazoba skartiem priekšmetiem, kas tavas nāves gadījumā pāries mantiniekiem (man patīk paziņojumi lidmašīnas salonā: "…praktiski neiespējamā gadījumā, kad nepieciešama nosēšanās uz ūdens…" Ja šī varbūtība ir tik neiespējama, kāpēc to vispār pieminēt? Vai lidmašīnas nosēšanās uz ūdens nav tas pats, kas iegāšanās jūrā?), vienalga, taviem bērniem vai citu cilvēku bērniem? Izmanto šīs lietas un esi par tām pateicīgs, bet nepiesaisties tām. Visās lietās un visās attiecībās palaišana brīvē ir daļa no izaugsmes. Tā ved uz emocionālu un garīgu briedumu un augstāko gudrību.

Visas nozīmīgās kaujas mes izcīnām sevī.

Šeldons Kops (Sheldon Kopp)

40. nodaļa . sarunas ar sevi un trīs pamatprincipi

Sarunā ar sevi mums ir nepieciešams pārliecināties, ka tiekam pieņemti, atzīti un novērtēti īpaši garīgajā jomā. Dzīve mūs pieņem tādus, kādi esam. Trīs galvenie principi, kas palīdz sadzīvot ar sevi un apkārtējiem, ir novērtēšana, atzīšana un pieņemšana. Ja spējam apkārtējiem cilvēkiem palīdzēt sekmīgāk pieņemt savu būtību un paužam atzinību, katru dienu sakot labus vārdus un liekot viņiem saprast, ka mēs novērtējam viņu klātbūtni savā dzīvē, mēs vienlaikus ietekmējam un mainām viņu attieksmi pret mums. Līdz ar to mēs pilnveidojam savas attiecības ar cilvēkiem jeb, citiem vārdiem sakot: ja paplašinām savu redzesloku, mēs attīstām arī mūsu attiecības un to redzējums kļūst arvien skaidrāks. Ja visi trīs principi tiek īstenoti patiesi un sirsnīgi, tad mēs sasniedzam augstāku cilvēcisko attiecību pakāpi un veidojam nepastarpinātu tuvību.

Tāpēc mācies labvēlīgi novērtēt citus cilvēkus! Katru dienu saki viņiem atzinīgus vārdus, uzslavē viņu veikumu un liec saprast, ka tu viņus pieņem, jo viņi ir brīnišķīgi. Tas radīs abpusēju cieņu, nostiprinās jūsu saikni un vienkāršos komunikāciju, līdz ar to palielināsies jūsu savstarpējā uzticēšanās, kas parasti ļauj ātrāk atrisināt grūtas situācijas. Tas vairos ari tavu personisko spēku, tev tiks dāvāta uzticība un pavērsies jaunas izredzes. Tev būs daudz vieglāk iegūt to, ko vēlies saņemt savā dzīvē. Tu iemantosi arī dziļu sirdsmieru, jo tavas garīgās attiecības ar cilvēkiem kļūs apzinātākas un savā ziņā dziedinošas.

Atceries, ka tava attieksme pret apkārtējiem nosaka viņu attieksmi pret tavu personu. Šī savstarpējā saikne veido enerģijas, domu un darbību ciklu, kas sekmē tavu POZITĪVO attieksmi pret dzīvi. Tā savukārt vairo tavu enerģiju un entuziasmu, kas veicina tavu radošumu un atsaucību un līdz ar to arī tavu pozitīvo attieksmi, un tad viss cikls atsākas no jauna.

CETURTĀ DALA

CEĻŠ, KAS MUMS JĀNOIET

Esmu iemācījies pieņemt dzimšanu un nāvi, bet dažkārt man joprojām dara raizes tas, kas atrodas starp tām.

Ešlijs Briljants (Asleigh Brilliant) © 1968

41. nodaļa . klustam vecāki un topam pieauguši

Katru dienu lūkojoties spogulī, mēs saprotam, ka dažas mūsu ķermeņa daļas itin labi pakļaujas Zemes pievilkšanas spēkam. Dažas šīs daļas redzamas mūsu sejā, un reizēm cilvēki to izmaiņas sauc par novecošanu. Tomēr tas automātiski vēl nenozīmē, ka esam pieauguši. Vai pastāv atšķirība starp novecošanu un tapšanu par pieaugušiem? Daudzi cilvēki mēdz teikt: "Nu, kļūstot vecāks, tu topi gudrāks un vairāk nobriedis. Tu sāc vairāk līdzināties pieaugušam cilvēkam." Ko tas nozīmē?

Domājot par saviem vecākiem un viņu dzīves gājumu, es atskāršu, ka šie vecie cilvēki joprojām cenšas atklāt, ko nozīmē būt pieaugušam. Jā, viņiem ir vairāk pienākumu, jā, viņiem ir kredītsaistības par māju un par automašīnām un tā joprojām. Jā, viņi ir laiduši pasaulē bērnus un uzaudzinājuši tos par krietniem cilvēkiem, jā, viņi ir dzīvojuši laulībā, bet kur viņi ir ņēmuši savu gudrību un priekšstatus par pieaugušā dzīvi? No saviem vecākiem! Es tomēr vilcinātos taujāt par viņu vecākiem. Tātad mēs atgriežamies pagātnē un atklājam, ka patiesībā daudzi cilvēki tikai izliekas, ka ir "pieauguši", vai arī spēlē pieaugušā lomu.

Katrā no mums ir klātesošs tas bērns iekšējais bērns, pie kura mēs tik ļoti ilgojamies atgriezties. Neīstās patības maska, ko sev uzliekam, aizsedz patieso, jautro bērnu, kurš grib izkļūt brīvībā, grib atkal mācīties un priecāties.

Varbūt vēlme "novecot kopā ar kādu" nozīmē: gribu dalīties ar otru cilvēku gudrības krāšanā vai vienkārši pavadīt laiku savstarpējā tuvībā. Tomēr dažiem cilvēkiem novecošana izvēršas diezgan izplatītā kaitē depresijā. Kas ir depresija? Neviens nav sniedzis pilnīgi skaidru atbildi uz jautājumu "Kas izraisa depresiju?", tomēr parasti tās cēloņus saista ar svarīgiem dzīves pavērsieniem, piemēram, mīļotā cilvēka zaudējumu, laulības iziršanu, atbrīvošanu no darba vai pat šķietami labvēlīgiem notikumiem, piemēram, laimestu loterijā. Dažkārt depresijas cēloņi nav acīm redzami. Sievietēm ir divkārt lielāks risks saslimt ar depresiju nekā vīriešiem. Cilvēkiem, kas vecāki par 65 gadiem, depresijas gadījumi ir četrkārt biežāki nekā jaunākām personām. Depresija ir visbiežāk izplatītā kaite, par ko sūdzas pacienti.

Agrāk depresijas iemesli tika saistīti ar vāju raksturu un savu iegribu apmierināšanu, proti, tādām personības iezīmēm, no kurām pacientam gluži vienkārši vajadzēja atbrīvoties. Tomēr nesenie pētījumi apliecina, ka depresija ir visnotaļ konkrēta un reāla saslimšana. Smadzeņu diagnostikā, izmantojot pozitronu emisijas tomogrāfiju, ir identificētas divas smadzeņu daļas, kas dziļas depresijas brīžos funkcionē ar traucējumiem. Kreisajā frontālajā smadzeņu garozā ir fiksēts patoloģiski augsts asiņu pieplūdums, ko, iespējams, var saistīt ar depresijas stāvoklim raksturīgo negatīvo domu pastāvīgo plūsmu. Augsts asiņu pieplūdums gan depresijas periodā, gan depresijas lēkmju starplaikā ir konstatēts arī mandeļveida ķermenī nelielā daudzfunkcionālā smadzeņu apgabalā, kas regulē cilvēka emocionālās reakcijas. Tātad neiroķīmiskā aspektā depresija ir saistīta ar pazeminātu neiromediatoru serotonīna, norepinefrlna un dopamlna līmeni. Cilvēki, kuriem ir pazemināts neiromediatoru, īpaši serotonīna līmenis, cieš no diviem simptomiem: depresijas izjūtas un anhedonijas pavājinātas spējas izjust prieku, piemēram, par gardu maltīti, dzimumaktu vai iemīļotu nodarbošanos.

Pazīmes, kas norāda uz depresiju:

1)    nogurums un nespēks;

2)    nespēja koncentrēties un pieņemt lēmumus;

3)    gausas ķermeņa kustības;

4)    bēdīgs noskaņojums un tukšuma izjūta;

5)    ēšanas paradumu maiņa;

6)    priekšstats par sevi kā neveiksminieku un nederīgu cilvēku;

7)    gulēšanas paradumu maiņa;

8)    untumainība un viegla aizkaitināmība;

9)    svara zaudējums vai pieaugums;

10) uzmācīgas domas par nāvi un pašnāvību.

Šie simptomi rada ne tikai tūlītēju diskomfortu, bet arī producē neiromediatorus un neiropeptīdus, kas vājina imūnsistēmu, tāpēc cilvēks kļūst arvien uzņēmīgāks pret dažādām slimībām. Ja depresija netiek atklāta un ārstēta, tad cilvēks var saslimt ar depresīvo psihozi. Vienkāršiem vārdiem sakot, depresija ir tāds apziņas stāvoklis, kad jebkura doma emocionāli tiek pārspīlēta, kaut arī pierādījumi norāda uz pretējo. Ja tu (vai cilvēks, kuru tu mīli) ilgāku laiku jūties nomākts, tad noteikti apmeklē ģimenes ārstu vai psihiatru, lai saņemtu tūlītēju ārstēšanu.

Lielākās briesmas dzīvē ir tās, ka tu varētu būt pārlieku piesardzīgs.

Alfrēds Adlers (Alfred Adler)

42. nodaļa . dzīves jēgas apzinašanās un atrašana

Daudzi cilvēki sāk skaidri apzināties, ko vēlas sasniegt un īstenot, tiklīdz atskārst, kāpēc dzīvo uz šīs planētas. Viņi jūtas piepildīti, tiklīdz atklāj savu "esības jēgu". Šie cilvēki konstatē, ka dzīves jēga nav gluži tas pats, kas dzīves mērķis. Jēga nav centieni atrast darbošanās mērķi vai pievērsties kaut kam, sakot, ka tas nu ir vienīgais, ko cilvēks grib sasniegt. Jēga drīzāk nozīmē dzīves virzienu, teiksim, "uz austrumiem". Ja esi apņēmies iet austrumu virzienā, tad šī ceļa gaitā tu šķērsosi daudzas pilsētas, kuras reprezentēs mērķus, ko izvirzīsi savā dzīvē.

Tātad, ja kāds tev vaicā, kas ir tavas dzīves jēga, tad atbilde nevar būt "es gribu A" vai "es gribu B", vai "man vajag to vai šo". Tu sāksi atbildi ar vārdiem "es esmu …". Tad tu meklēsi kādu iezīmi, kas vislabāk raksturo tavu būtību, piemēram, "esmu dāsns" vai "esmu skolotājs", vai "esmu organizators", un tu pieminēsi to rakstura īpašību, kas precīzi atbilst tavai iedabai. Tagad nākamajās piecās minūtēs uzraksti tās piecas iezīmes, kas vislabāk raksturo tavu personību. Reizēm tas nebūt nav viegls uzdevums, un, lai to paveiktu, mums vajag jautāt tuviem draugiem un ģimenes locekļiem, ko tieši viņi domā par mums. Pieraksti šīs īpašības un tad godīgi izsvītro citu pēc citas, līdz atrodi to vienīgo, kas, pēc tavām domām, vislabāk raksturo tevi un to, kas varētu būt tavas dzīves jēga.

Lai atvieglotu tavu uzdevumu, es atklāšu savas dzīves jēgu: es esmu audzinātājs. Esmu lielisks audzinātājs. Man patīk mācīt cilvēkus, izmantojot dažādas mācību metodes un paņēmienus. Man ļoti patīk mācīt bērnus stāstot. Man patīk mācīt, rakstot grāmatas gan šo, gan citas grāmatas un analizējot man tuvas tēmas. Man patīk mācīt, veidojot jaunas programmas televīzijā un radio. Grāmatas, radio un televīzijas raidījumi, video un skaņu ieraksti ir mērķi manā dzīves ceļā.

Lai tev veicas atrast savas dzīves jēgu un virzienu! Atceries, ka, tos reiz atradis, tu skaidri sapratīsi to, ko dari, un arvien vieglāk un ātrāk spēsi pieņemt efektīvākus lēmumus.

43. nodaļa . praktiski padomi, ka kļūt par veiksminieku

Veiksme bieži ir pareizi izvēlētas rīcības rezultāts. Būdami pasīvi, mēs atsakāmies uzņemties atbildību par dzīves norisēm un līdz ar to kļūstam par visdažādāko "nelaimes gadījumu" upuriem. Piemēram, kāda sieviete paziņo, ka, lūk, ķīmiskās tīrītavas darbinieks esot sabojājis viņas garās bikses. Beigās viņa vēl piebilst: "Nu, viņš sabojāja arī manu kostīmu." Sievietes vārdi atklāj, ka neapzināti viņa ir nojautusi risku, izvēloties jaunu apģērbu tīrītavu. Viņa var apmeklēt dažādas tīrītavas, bet visur saskarsies ar līdzīgu problēmu, ko radīs viņas pašas attieksme. Cita sieviete žēlojas, cik tukša un veltīga ir bijusi viņas diena, un viņas domāšanas gaitu atklāj frāze: "Nu, man tā gadās vienmēr." Viņa ļauj tam notikt. Ja mēs atļaujam sev pieņemt šādas "nelaimes", tad parasti mūsu rīcībai ir kaut kāds iemesls.

Iespējams, mēs baidāmies, ka nespēsim paveikt doto uzdevumu, un daži no mums šīs bailes izjūt neapzināti. Dažkārt ļaudis sliecas vainot sabiedrību par nelaimēm, kas atgadās viņu dzīvē. Sabiedrība esot tā, kas veicina narkotiku atkarību, alkoholismu un nolaidību, taču, uzkraujot vainu uz citu (sabiedrības) pleciem, mēs arvien retāk ielūkojamies sevī un vairāmies apsvērt mūsu pašu atbildību par dzīves norisēm. Šāda attieksme veicina pasivitāti. Ja mēs turpinām glabāt sevī bērnībā izjustās pārestības, tad šķiet, ka visas mūsu nelaimes ir radušās vecāku vainas dēļ. Mēs pat necenšamies padarīt labāku savu pasauli, lai kurš būtu vainojams. Mums ir jākļūst atbildīgiem par savu dzīvi un jāsāk censties tagad šajā acumirklī.

Es ticu, ka, atzīstot paša lomu nelabvēlīgu situāciju radīšanā, tu būsi gatavs pārmaiņām, un tajā brīdī viss vērsīsies uz labo pusi. Attieksmē pret likteni, nolemtību un veiksmi katram cilvēkam ir doti gan resursi un iespējas, gan zināma nevarība. Tas veids, kā tu izmanto savus dotumus, palīdz noteikt tavu veiksmi. Kā teicis Šekspīrs: "Ne mūsu zvaigžņu vaina [mīļais Brut. A. Š.], bet mūsu pašu [ka mēs esam vergi. A. Š.]."* Jo cītīgāk mēs darbojamies, lai būtu veiksminieki, jo vairāk gādājam, jo drošāki jūtamies. Mirklī, kad cilvēks paveic kaut ko labu, viņš arī emocionāli jūtas labi. Šajā mirklī viņš izjūt mazāk dusmu, jo savas rīcības pārvaldīšana ir veselīgas dzīves priekšnosacījums.

Dažādu veidu signāli tev palīdzēs saprast, kā izkļūt no nelabvēlīgo situāciju "apburtā loka". To atkārtošanās ir sarkanais karogs tā ir zīme, ka tev vajadzētu mainīties. Daži cilvēki mēdz teikt: "Ak, man tā neveicas mīlestībā!" Tomēr ikreiz no jauna viņi atrod partneri, kurš cieš no alkoholisma vai varbūt nespēj saglabāt uzticību, un līdz ar to sāk atkārtoties jau iepriekš pieredzētās neveiksmes, kas dod tikai neapmierinātību un vilšanos. Daudzi negatīvi rezultāti cilvēkus bieži pamudina secināt, ka viņus "vajā nelaime", izvēloties dzīvesbiedru vai daudz ko citu. Ja tu sāc pamanīt, ka tavā dzīvē atkārtoti iezīmējas iepriekš pieredzētais neveiksmju modelis, tad godīgi pavaicā sev: "Kāda ir mana loma šajos notikumos? Kāpēc es jūtos ierobežots un sasaistīts? Kāpēc es žēlojos, nevis cenšos kaut ko darīt?"

Tev ir jābūt paškritiskam. Viena no paškritikas iezīmēm ir prasme konstruktīvi izvērtēt savas personiskās attiecības. Varbūt tev ir problēmu nomākti draugi, kuri ir emocionāli tik atkarīgi no tevis, ka tu sāc izjust spēku izsīkumu. Tev vajadzētu izanalizēt šo emocionālo atkarību: "Kas mūs ievilina šādās attiecībās?" Cilvēki ieslīgst savu draugu problēmās tikai tāpēc, ka patiesībā vēlas tajās ieslīgt. Tas viņus pasargā no daudz grūtāku uzdevumu veikšanas. Tu vari rūpēties par saviem draugiem, vienlaikus neziedojot viņiem visu dzīvi. Ja jūti, ka tevi nomāc pārāk smaga atbildības nasta, tad mēģini noskaidrot savu lomu šajā situācijā. Pavaicā sev, vai neesi bijis pārāk piekāpīgs! Dažkārt, baidoties vai pārdzīvojot satraukumu par noteiktām parādībām vai norisēm, mēs sliecamies tās izstumt no savas apziņas. Daudzi no mums vairās pievērst uzmanību grūtībām un labāk ļaujas sapņiem par skaistu dzīvi Kārību jūras salā vai nododas dažādām atkarībām alkoholam, pārmērīgai ēšanai, izklaidēm vai bezjēdzīgai naudas šķiešanai. Visas šīs darbības "aizbiedē" veiksmi un bieži nes sev līdzi nelaimi. Tā vietā, lai vairītos no satraucošiem pārdzīvojumiem, kāpēc nepavaicāt sev: "Ko varu darīt, lai justos labāk?" Aizmirsti par iedzeršanu, pļāpām pa tālruni vai "uzbrukumu" ledusskapim! Labāk paveic kaut ko derīgu, teiksim, izpildi kādu netīkamu mājas darbu kaut vai iztīri tualetes podu!

Ja tu gribēsi kaut ko paveikt, tad atradīsi iespēju to izdarīt. a tu negribēsi kaut ko darīt, tad atradīsi sev aizbildinājumu. Tavā dzīvē ir vai nu rezultāti, vai arī iemesli, kuru dēļ nav rezultātu.

Katrs neliels panākums tevī raisīs vēl nebijušu patiku un arī pārliecību, jo būsi priecīgs, ka esi uzņēmies atbildību. Līdz ar katru mazo pārmaiņu tu patiksi sev arvien labāk un sāksi darboties arvien lietderīgāk, uzlabojot savas dzīves kvalitāti. Daudzās mazās izmaiņas radīs plašāka mēroga pozitīvas pārmaiņas. Tā, saprotams, būs tava veiksme.

44. nodaļa . motivācija, entuziasms un aizrautība

^/^ai esi ievērojis, ka cilvēkiem, kuriem trūkst entuziasma, vienlaikus nav arī pietiekamas motivācijas? Šķiet, viņi īsti nesaprot, ko nozīmē brīnišķīgais vārds "aizrautība". Satiekot cilvēku, kurš kaislīgi nododas savam darbam, mīļotam tuviniekam vai laika kavēklim vai kurš aizrautīgi pilnveido savas dotības, tu ievērosi, ka šim cilvēkam ir ne vien ļoti augsta motivācija, bet arī liels entuziasms. Lielisks piemērs ir mīlētāji pavēro tos, kuri ir iemīlējušies un saka par savu iemīļoto tikai cildinošus vārdus, kā arī, izjuzdami dziļu prieku un laimi, dalās šajās izjūtās ar otru cilvēku: "Ak, es mīlu šo sievieti, viņa ir tāda un šitāda, un viņa man ir viss uz šīs pasaules."

Trīs brīnišķīgie vārdi motivācija, entuziasms un aizrautība ir saistīti dievišķām saitēm. Šie vārdi patiešām iemieso "svētās govs" trejādos spēkus, ko cilvēks glabā sevī. Palielinot kādu no šiem spēkiem, piemēram, aizraujoties ar kādu nodarbi, vienalga, vai tā būtu makšķerēšana, gleznošana vai rakstniecība, tu atskārtīsi, ka līdz ar entuziasmu pieaugs arī tava degsme darboties šajā jomā.

Itin drīz tu ievērosi, ka, pamostoties rīta agrumā, tev vairs nevajadzēs piespiest sevi kāpt ārā no gultas. Tu sāksi izjust soļu vingrumu un gaitas vieglumu. Pavēro mazos bērnus, kuriem agrā rīta stundā jāceļas, lai dotos uz skolu. Darbdienu rītos no pirmdienas līdz piektdienai viņus pamodināt ir īsta sodība. Tu vari kliegt un rāties vai pat piedraudēt ar sodiem, tomēr paiet pusstunda, līdz viņi lēnām izkāpj no gultas, gauzdamies: "Ak, vai man patiešām jāiet uz skolu?" Taču, kolīdz pienāk sestdiena un svētdiena, tu pat neesi apvilcis čības, kad viņi jau ir ielēkuši tavā gultā un jūsmīgi sauc: "Ko mēs šodien darīsim, māmiņ, … tēt?" Viņi ir tik dzīvīgi, jo viņus gaida izklaide un piedzīvojumi.

Tātad līksme, ko rada entuziasms un aizrautība, tev rada motivāciju, un tu ātri izlec ārā no gultas. Tad nu iedomājies ja tev patīk tas, ko dari, tad, ak, mans Dievs, kā tu modīsies rīta stundās? Vai tu būsi ārā no gultas ar vienu lēcienu vai laiski staipīsies un vēlāk savāksi paliekas no modinātāja, ko dusmās sviedi pret sienu? Vai tava nodarbošanās tev rada prieku? Un tavas attiecības? Un tava mājas dzīve? Ar kādām izjūtām tu gribi mosties katru savas dzīves dienu?

45. nodaļa . pasmej ies tagad

Tu būsi dzirdējis izteikumu: "Laiks dziedē visas brūces." Nu, reizēm tā ir taisnība, bet citkārt tie izrādās maldi. Ja tu esi šķirtenis un tavi bērni dzīvo pie mātes tavas bijušās sievas, tad laiks nevis dziedē tavas brūces, bet tikai padara tās dziļākas. Laikam ritot, daudzi cilvēki sāk izjust nevis atvieglojumu, bet tikai dziļākas sāpes. Ja tevi pamet cilvēks, kuru mīlēji un kuram bija nozīmīga vieta tavā dzīvē, un šajās attiecībās biji ieguldījis savas patiesākās jūtas, veltījis tām savu laiku un savus spēkus, tev nākas konstatēt, ka laiks nebūt nedziedē tavas brūces. Laiks tev sniegs dažas mācības, kuras tu apgūsi. Un tas ir viss. Nekā vairāk nav. Pasaule nekad vairs nebūs tāda, kāda tā bija agrāk; patiesību sakot, tu esi mainījies uz visiem laikiem. Tava vienīgā iespēja ir noteikt šīs pārmaiņas virzību un intensitāti. Neaizmirsti arī to, ka attiecību jomā cīņā, kas risinās starp diviem cilvēkiem, lielāka vara ir dota tam, kurš mazāk raizējas par šīm attiecībām.

Atskatoties pagātnē un domājot par cilvēkiem, kuri mūs sāpinājuši, un situācijām, kurās tikām sāpināti, mēs dažkārt sakām: "Tagad es varu pasmieties, bet toreiz man tas nešķita diez ko smieklīgi." Tu esi pārdzīvojis sāpīgu situāciju un tagad saki sev: "Nu tagad pēc daudziem gadiem es varu atcerēties un pasmieties par bijušo, un atzīt, ka toreiz uzvedos pārmēru muļķīgi un man nevajadzēja būt tik jūtīgam." Ja zini, ka pēc daudziem gadiem varēsi pasmieties par šo situāciju, tad kāpēc nesmieties jau tagad?

Ko tu iegūsi, mainot savu attieksmi? Ja uzdosi sev šo jautājumu, tad burtiskā nozīmē stimulēsi "paldies, es izdzīvošu gluži labi" attieksmi un sapratīsi, ka, raugoties no nākotnes skatpunkta uz tagadni, pašreizējais mirklis ir kaut kas tāds, kas izraisa smieklus, un, iespējams, tu spēsi jau šobrīd pasmieties par tagadni. Vēlāk tu iemantosi spēju pārkārtot savu dzīvi tādā formā, kas ļaus tev justies laimīgākam. Kā teica senie romieši [22] : "carpe diem!" "baudi mirkli!"

46. nodaļa . darbibas-bezdarbības problēma

Hindu svētajā grāmatā "Bhagavadgītā" ir aprakstīta kāda problēma, kas saistīta ar telpas-laika nepārtrauktību un enerģiju. Šī problēma ir atspoguļota ari kvantu mehānikā. Tas ir jautājums par kinētisko enerģiju, darbību un bezdarbību. Kura ir kura? Dabaszinātnes māca, ka, samazinot objekta temperatūru līdz nulles atzīmei pēc Kelvina skalas (to dēvē arī par absolūto nulli), itin viss nonāk bezdarbības stāvoklī un objekts burtiskā nozīmē pazūd no mūsu redzesloka. Tas neeksistē mūsu Visumā, un mēs nespējam to izprast atbilstoši mūsdienu fizikas atziņām. Lejupceļā uz absolūto nulli visa matērija vibrē ar rezonējošu latentu potenciālo enerģiju jeb tā dēvēto nulles punkta enerģiju. Zinātnieki nomaļās laboratorijās visā pasaulē jau eksperimentē ar ierīcēm, kas šķiet spējīgas pieslēgties šim plašajam un brīvajam enerģijas avotam. Domājams jo vairāk mēs "palēninām" atomiskās matērijas vibrācijas, jo vairāk enerģijas tā iemanto.

Līdzīgā kārtā, pārtraucot savu nemierīgo darbošanos un skraidelēšanu kā vista ar nocirstu galvu, lai paveiktu šo vai to un sasniegtu to vai citu mērķi, mēs atskāršam, ka mūsu prāts spēj koncentrēties uz patiesi vajadzīgo un varbūt pat sasniegt mērķi rāmā, savaldīgā ceļā. Pirms vairākiem gadiem, kad vadīju trīs uzņēmumus vienlaikus un biju priekšsēdētājs šo uzņēmumu padomēs, man nācās saskarties ar daudziem nemierpilniem ļaudīm. Atceros kādu kundzi, kura šaudījās kā adata un nemitīgi bija aizņemta ar kādu darāmo. Viņa man atgādināja bišu stropu, tikai iemiesotu vienā personā! Šī sieviete bija tik ļoti nodarbināta, ka dienas beigās nebija paveikusi pilnīgi neko! Viņa nepaveica neko nozīmīgu uzņēmuma attīstības labā, lai gan rosījās līdz spēku izsīkumam.

Iedomājies mazu kucēnu, kurš spēlējas ar savu asti un nemitīgi riņķo, cenšoties to satvert. Vai kucēns ir aizņemts ar savu darāmo? Vai tev nešķiet, ka arī mēs šādi nodzīvojam savu mūžu? Mēs esam tik ļoti iesaistīti darbībā mājās un darbā, un pusceļā no darba uz mājām, ka pat mūsu brīvais un atpūtai paredzētais laiks tiek aizvadīts darbošanās drudzī.

Mēs neatvēlam laiku rāmai apcerei un meditācijai, neatļaujamies vienkārši būt un godbijīgi vērot Visumu, būt nekustīgiem un beidzot zināt, ka pastāv Augstāks spēks. Šis spēks mūs uzrunā nekustīgā klusumā… un šajā klusumā mēs dzirdam debess sfēru mūziku, un mūsos mostas radošs ģēnijs.

47. nodaļa . smiekli labakās zāles

ĪComiķim Normenam Kozinsam tika diagnosticēts vēzis. Ārsti teica, ka viņam nav atlicis daudz laika, un ieteica gatavoties nāvei. Tad komiķis nolēma, ka, ja nu reiz viņam ir jāmirst, tad viņš mirs smiedamies. Viņš devās uz veikalu un nopirka visus tobrīd pieejamos komēdiju filmu ierakstus un televīzijas programmu ierakstus humora raidījumus un parodiju šovus, kā ari dažādu komiķu priekšnesumus.

Nākamos trīs mēnešus viņš pavadīja, skatoties šīs smieklīgās videofilmas un TV raidījumus, un visu šo laiku viņš smējās līdz asarām. Kad trīs mēneši bija pagājuši, notika brīnums. Viņš aizgāja pie ārsta, un izrādījās, ka diagnosticētais audzējs ir pazudis bez pēdām.

Lūk, kamēr viņš smējās un skaļi līksmoja par katru joku, viņa organismā izdalījās endorfini, kas iekustināja imunitātes sistēmu un atjaunoja bojātos audus. Smadzeņu šūnās ieplūda jauni spēki, un slimnieks atguva zaudēto veselību. Smiekliem ir liela vara tie rada mūsos emocionālu pacēlumu un dāvā garīgu atjaunotni. Tāpēc ļaujies smiekliem un dari to, cik bieži un kā vien iespējams. Iestājies Smējēju klubā!

Šāds klubs pirms dažiem gadiem tika nodibināts Indijā, un tagad tā dalībnieku skaits jau pārsniedz četrdesmit tūkstošus. Tikšanās reizēs kluba biedri nekautrējoties ļaujas smiekliem kā vientiesīgi nelgas. Smiešanās procesā izdalās visi toksīni, kas nedēļas gaitā ir uzkrājušies viņu organismā. Šo cilvēku veselības rādītāji pastāvīgi uzlabojas, un daudzi ārsti ir patīkami noraizējušies par savas profesijas nākotni.

48. nodaļa . vai tev patīk tavs darbs?

Tev vajadzētu atrast darbu, kas līdzinātos atvaļinājumam. Ja tev patīk ceļot, tad nekavējoties uzsāki darbu tēraudlietuvē un sāc strādāt, teiksim, tūrisma aģentūrā, kur tev būs iespēja ceļot mazliet biežāk. Ja tev patīk mācīt, tad liec pie malas nebeidzamos rasējumus un ej uz skolu, kur varēsi mācīt savas zinības vai prasmes, ko pārzini labāk nekā vairums cilvēku. Varbūt tev piemīt kāds radošs talants vai kādas līdz šim neatklātas dotības, teiksim, spēja iedvesmot un stimulēt apkārtējos cilvēkus?

Daudzus cilvēkus no šādām pārmaiņām attur bailes. Viņi baidās virzīties uz priekšu un darīt to, par ko sapņo. Varbūt tu gribi spēlēt teātri, varbūt tu gribi rakstīt tas nebūt nenozīmē, ka tev ir jāatsakās no savas pamatnodarbošanās. Tu vari darīt to, kas tev šķiet tīkams, vienlaikus pelnot iztiku citā darbā. Drīz tu atklāsi, ka, atvēlot vairāk laika un ar prieku nododoties senlolotai iecerei, tu palēnām dabiski iekļausies jaunajā dzīves ritmā. Ļaudis mēdz vairīties īstenot dzīvē savus sapņus, aizbildinoties ar pienākumiem darbā un ģimenē.

Daudzi cilvēki, kas guvuši panākumus uzņēmējdarbībā, ir soli pa solim tuvojušies savu mērķu piepildījumam. Kādai manai draudzenei, kura dzīvo Montokā, Longailendā, lielu prieku sagādāja iepirkšanās krāmu tirdziņos tādās zemēs kā Argentīna, Brazīlija un Meksika, un viņa mēdza pārvest mājās dažādus jaukus nieciņus. Sievietes draugiem šīs mazās lietiņas tik ļoti patika, ka viņi katrreiz lūdza atvest mazliet vairāk jauko nieciņu, lai varētu tos iegādāties. Drīz sieviete nolēma atvērt veikaliņu, lai glītie suvenīri būtu pieejami plašākam pircēju lokam. Šie mājas interjera priekšmeti kļuva tik iecienīti, ka tagad manai draudzenei pieder trīs vai četri veikali Ņujorkas un Losandželosas apkaimē. Tas ir apbrīnojami, cik viegli un bez liekām pūlēm viņa pārvērta savu hobiju ienesīgā biznesā.

\

49. nodaļa . sērijveida paziņojumi

Tu vari iegūt visu, ko vien vēlies. Tev tikai sava enerģija jāvirza uz vēlamo lietu, un tā maz pamazām dos rezultātu. Nelieli panākumi dāvā cerību un ģenerē neizmērojamas entuziasma rezerves, kas nākotnē mums dos enerģiju.

Mazās uzvaras iemieso mūsu kopību un gara pilnību. Tās vainago crescendo, kas sasniedz virsotni dzīves skaistākajā stundā iedvesmas pārpilnajā brīdī, kad mēs beidzot atskāršam savu vietu lielajā pasaules kārtībā un nostājamies līdzās mūžīgajam Garam mūsos.

Daudzu cilvēku problēma ir tā, ka viņi noteiktā laikā nekoncentrējas uz kaut ko vienu, bet pievēršas vairākām lietām vienlaikus. Vienubrīd viņi grib vienu, bet jau nākamajā brīdī kaut ko citu, vēl pēc tam viņi atgriežas pie sākotnējās vēlmes un tā tālāk, un tā joprojām. Mans ieteikums ir praktizēt sērijveida paziņojumus vienā laikā paust kaut ko vienu. Šāds paņēmiens attīstīs tavas koncentrēšanās spējas un iemaņas. Paziņojumu izteikšana ir ļoti nozīmīga prasme. Tā ļauj tev aktualizēt dzīvē to svarīgo, ko ir nepieciešams radīt, ne tikai materiālajā, bet arī emocionālajā aspektā.

Lai sāktu praktizēt sērijveida paziņojumus, pasēdi klusu dažas minūtes un iekšēji apceri tikai to, ko ļoti, ļoti vēlies, atmetot visu pārējo. Redzi to, dzirdi to, smaržo to un garšo to savā iztēlē, tad pievieno šai ainai emocijas. Izjūti lepnuma trīsas, saņemot vai iegūstot šo lietu. Ļaujies priekšnojautai, ka tā noteikti nonāks tavās rokās. Būvē šo gaidu ēku, līdz tā plešas plašumā, un piesaki savas tiesības uz to, pasludinot Visumam, ka tā ir tava daļa.

Tad iesēdies krēslā dziļāk un gaidi to. Izklaidē sevi ar domām par to, ko iesāksi, KAD šī lieta pienāks, nevis JA tā pienāks. Vienkārši, vai ne? Jā… bet ļoti iedarbīgi. Esi piesardzīgs! Droši pārliecinies, ka tas, ko lūdz, ir patiesi tas, ko vēlies, jo tas drīz būs tavējais.

50. nodaļa . nodošanas kaut kam svarīgam

Tev vajag nodoties kaut kam svarīgam cilvēkam, idejai, kopīgai lietai vai pašai dzīvei. Cilvēku dzīve ir nepilnīga, ja to nevelta kaut kam personiski svarīgam. Tad viņi skaidri neapzinās savu virzību, nav pārliecināti par to vai citu personu, viņiem nav reāla mērķa, uz ko tiekties. Viņi šaudās līdzi vējiem un ik reizi nolemj sekot tam vai citam padomam. Tas var šķist pārsteidzoši, taču cilvēks, kurš ir pilnībā nodevies kādai lietai, izjūt spēcīgu enerģijas uzplūdu un atklāj sevī resursus, par kuru klātbūtni iepriekš pat nenojauta.

Šī enerģija sāk izvērsties par daļu no dzīves cikla kolīdz tu nododies kaut kam svarīgam, tā tavā dzīvē sāk risināties pārsteidzoši notikumi. Tu sāc iegūt skaidrību par to, ko tu patiesi vēlies paveikt. Palīdzot īstenoties cilvēkam vai idejai, vai kopīgai lietai, vai pašai dzīvei, tu sāc iesaistīties darbībā un topi ļoti laimīgs vai vismaz virzies pretī laimei.

Sāc jau šodien nododies kaut kam svarīgam. Pareizā ceļa un cilvēka, pareizo apstākļu un pareizā laika gaidīšana ir vēstījums mūsu iekšējai patībai, ka esam nepārliecināti un baiļu pārņemti.

ŠI vēsts nobloķē mūsu enerģiju un kavē ģenerēt jebkādu entuziasmu. Vārds "entuziasms" ir cēlies no grieķu valodas vārda entheos "ar Dievu piepildītais". Mūsos iemājo Dievišķā būtība no kā mums baidīties?

Problēmas un neapmierināti cilvēki

ir mums veltītās dāvanas. Reizēm mēs paši esam viņu dāvanas.

51. nodaļa . neredzamie palīgi

Ja cilvēks ir kaut kam nodevies, ja viņš ir iekšēji viengabalains un seko cildeniem garīgiem principiem, tad iztēles spēks viņam paver neierobežotas, vārdos neizsakāmas iespējas. Viņš iemanto to apbrīnojamo spēku, kas piemīt zemapziņai (reizēm to sauc par radošo neapzināto prātu), un viņa labā sāk darboties kāds Augstāks spēks. Ja cilvēks velti savu dzīvi godājamam mērķim un tiecas paveikt uzdevumu, kas sniegs kopīgu sabiedrisku labumu, tad, lai kādā formā izpaustos viņa darbība radošā veikumā, runātos vārdos vai tiešā saskarsmē ar cilvēkiem, no visiem Zemes stūriem izlien neredzami gari, kas viņam palīdz īstenot loloto ieceri.

Esmu daudzkārt pieredzējis kaut ko pārsteidzošu, vērojot ļaudis, kurus es dēvēju par "lāga dvēselēm", godīgus, krietnus, vienkāršus cilvēkus, kuri vienmēr saka to, ko domā, un patiesi domā to, ko runā. Tie ir cilvēki, kuri novilks pēdējo kreklu, lai palīdzētu svešiniekam. Tādi, kas, tāpat kā mans tēvs, atdos pēdējo monētu, ja viņiem to palūgs. Šos cilvēkus no visām pusēm ieskauj neredzami palīgi. Gandrīz šķiet, ka šo ļaužu priekšā atveras iespēju vārti. Šķiet, ka daudzi sinhroni darbojas, lai radītu to, ko viņi vēlas. Viņi pauž itin visu, ko mēs iztēlojamies, kad domājam par brīnumiem, kuri norisinās uz šīs planētas.

Tikšanos ar kādu no šiem cilvēkiem es uzskatu par lielu privilēģiju. Kad tu iekšēji vērosi lietas, ko gribi iemantot, dzīvi, pēc kuras alksti, un mīlu, pēc kuras ilgojies, atceries itin viss, par ko tu domā, ir magnetizēts un iezīmē tava ceļa gaitu. Tev vajadzētu saprast, ka tavas domas ietekmē arī citus. Cilvēks par tevi domā to pašu, ko tu. Domas un jūtas, ko tu veltī kādam vīrietim vai sievietei, ir tās pašas domas un jūtas, ko viņš vai viņa veltī tev. Tu radi uzlādētu, slēgtu enerģijas lauku, kas pastāvīgi atjaunojas, kamēr tu nepārliecinies par domu piederību. Vai tu vari pasacīt? Vai tu vispār zini, ar ko jāsāk?

Tur bija tikai viens triks, un tas bija triks-22… Ors būtu traks, ja lidotu jaunos kaujas uzdevumos, un saprātīgs, ja nelidotu.

Taču, ja viņš būtu saprātīgs, tad viņam nāktos lidot. )a viņš lidotu kaujas misijās, tad būtu traks un viņam nenāktos to darīt, bet, ja viņš negribētu lidot, tad būtu saprātīgs un viņam vajadzētu doties kaujā. [23]

Džozefs Helers (Joseph Heller)

52. nodaļa . dari to

Ja esi atklājis kaut ko tādu, kas tevi interesē, tad vienkārši dari to, pat ja tev trūkst vajadzīgo iemaņu. Lai virzītos pretī izaugsmei, tev vajag doties tajā virzienā, kurā tavs gars sāks izplest spārnus lidojumam. Ja tu izvirzi mērķi un vienlaikus aktīvi neiesaisties šī mērķa sasniegšanas procesā, tad tas nozīmē tikai vienu tu nemaz negribi iegūt to, ko esi iztēlojis kā savu mērķi. Ja tu neej soli pa solim tuvāk savas vēlmes piepildījumam, tad tev nāksies atzīt, ka nemaz negribi to sasniegt.

Virzoties uz izvirzīto mērķi, tu faktiski dari to, ko šis mērķis "dara" tev. Ja tu to nedari, tad arī mērķis nestrādā tavā labā. Šajā gadījumā es runāju par brīnišķīgo enerģijas lauku, ko esmu pieminējis iepriekšējās lappusēs.

Tiklīdz tu koncentrējies uz savu mērķi, tā nekavējoties to magnetizē. Šis mērķis nāk tev pretī tikpat droši, cik tu virzies pretī mērķim.

Kolīdz tu sper vienu soli pretī savam mērķim, vienalga, vai tas attiektos uz cilvēku, lietu, parādību vai kaut ko citu, tā arī šis cilvēks, lieta, parādība vai kaut kas cits sper vienu soli pretī tev. Ja tu zaudē degsmi, arī mērķis, uz kuru tu tiecies, atsalst. Tas ir patiesi dīvains process, tā ir daļa no brīnumu tehnoloģijas tava nepieciešamība doties pretī savam mērķim.

Tev vajag aktīvi iesaistīties tās lietas iegūšanā, kuru tu teicies gribam. Pārējais risināsies pats no sevis. Ieskatoties "brīnumainu" notikumu aizkulisēs, iezīmējas brīnuma "darītāja" skaidrā nostāja jautājumos, kas sākas ar vārdiem ko, kur, kad, kāpēc un kurš, vienlaikus nepievēršot lielu uzmanību aspektam "Kā to panākt?". Pamēģini to! KO tu vari zaudēt? KUR tas tevi aizvedīs? KAD būs labāks laiks nekā tagad? KURŠ būs lielākais ieguvējs? Lai Visums rūpējas par "KĀ"!

53. nodaļa . kur ir tava esība?

Es tev piedāvāju veikt interesantu vingrinājumu. Apsēdies uz krēsla, dziļi ieelpo un, uzklausot manus jautājumus, mēģini "pieslēgties" manai domu gaitai. Es tevi aicinu padomāt, kur tu atrodies. Tava atbilde varētu būt šāda: "Esmu šeit, šajā istabā, es sēžu uz krēsla." Jā, tieši tā, bet iesim soli tālāk. Kur tieši tu esi? Varbūt šāds jautājums tevi mazliet satrauks, un tu teiksi: "Es sēžu uz krēsla." Tomēr kur tieši tu sēdi uz krēsla? "Esmu uz šī krēsla VIRSMAS," varētu skanēt tava atbilde. "Vai tu esi savā ķermenī vai arī uz krēsla?" Šajā mirklī tu varētu teikt: "Esmu savā ķermenī." Lieliski! Pagaidām viss ir kārtībā!

Ja es paņemtu nazi un nogrieztu tev rokas un kājas, kur tad tu būtu? Vai tu būtu savās rokās un kājās vai arī atlikušajā ķermenī? "Manuprāt, es būtu ķermenī." LABI, bet ko tad, ja es pāršķeltu tev kaklu? Kur tu būtu rumpī vai galvā? "Manuprāt, es būtu galvā." Nu tad es izņemtu tavas smadzenes no galvaskausa. Kur tu būtu smadzenēs vai tukšajā galvaskausā? "Saprotams, smadzenēs." Bet, ja es paņemtu tējkarotīti un izgrebtu mazu gabaliņu smadzeņu? Kur tu būtu tējkarotē vai lielajā smadzeņu daļā? "Lielajā smadzeņu daļā."

Ja es turpinātu izgrebt pa karotītei, tad tu drīz konstatētu, ka tev ir atlicis tikai viens mazs pelēkās vielas pikucītis. Vai tu atrodies šajā vielas daļiņā vai tomēr esi visu daļu kopums? Šis vingrinājums palīdz saprast, ka patiesībā tu neesi šeit. Tas ļauj atskārst, ka tas "tu", ko redzi spogulī, ir kolektīva sistēma. Šūnas, kas veidojušās uz oglekļa bāzes, savienojas kopībā, lai radītu lielisko bioloģisko būtni, kas esi tu. Ķermenis, kurā tu iemājo, neesi tu. Tu esi "kaut kas" vairāk nekā ķermenis. Tu esi kaut kas nedefinējams un nesagraujams. Tu atrodies ārpus ķermeņa. Tu uz šīs planētas esi novērotājs ķermenī, un ķermenis un apkārtējās vielas ir tikai spēļmantiņas. Tās visas ir tikai lietas, kas visu mūžu TEV palīdz izprast acumirkļa skaistumu un līksmi, kura piemīt visam, kas tev pieder uz šīs planētas īsajā atvēlētajā laika sprīdī.

Esi sveicināts viesnīcā "Zeme"! Baudi viesošanās mirkļus un droši lieto visus jaukumus un ierīces, kas paredzētas tavas labsajūtas uzlabošanai. Tas viss ir iekļauts cenā. Starp citu, mums nav ne jausmas, kurā dienā tev palūgs izrakstīties, tomēr tu tiksi brīdināts vismaz divas minūtes pirms aiziešanas. Cita lieta… tu nevarēsi paņemt līdzi visas tās mantas, ko būsim nodevuši tavā rīcībā. Šīs mantas pārņems viesi, kuri ieradīsies pēc tavas aiziešanas.

54. nodaļa . rīciba-mācīšanas-nojauta

jN^oslēpumainā māksla radīt brīnumu un veicināt lietu norisi paredz spēju veidot priekšnojautu kā centrētu lēcu, kas izgaismo brīnišķīgo parādību sinhronismu. Sinhronisma lauks apņem katru cilvēku un katru lietu, un tā automātiskā pilotprogramma ir (burtiskā nozīmē) cerību izjūta. Pārāk daudzi cilvēki kaut ko vēlas, bet negaida, ka to arī saņems. Viņi apsēžas un skaita lūgšanu: "Mans Kungs, dod man šo, Dievs, dod man to, Dievs, dari šo un dari to." Bet viņi necer nedz to, ka vismaz viena no šīm lietām viņiem tiks iedota, nedz to, ka viņus piepildīs varenā būtne, kurai viņi velta savu lūgšanu. Cilvēki ir tik dīvaini. Viņi uztic Dievam savu problēmu un lūdz to atrisināt, bet, lūgšanai beidzoties, izrauj savu problēmu no Visuma Lielā Pavēlnieka rokām un vēlāk cenšas to atrisināt paši saviem spēkiem. Ļauj man pateikt, ka tev ir dota iespēja iegūt itin visu šajā pasaulē.

"Rīkoties" nozīmē ļaut sev izjust cerības un priekšnojautas līdzīgi bērnam, kurš jūt paļāvību, kad lūdz vecākus nopirkt viņam saldējumu. Būdams laipns un mīlošs, tu pasniegsi bērnam saldējumu. Tu nedosi zēnam vai meitenei sauju zemes. Tu, būdams cilvēks, esi laipns, maigs un dāsns. Iztēlojies ideālo

Dievu, Nevainojamo Vecāku, kurš dod tev visu, ko vien tu spēj vēlēties caur tavu zemapziņu jeb tavu radošo neapzināto prātu. Lūk, brīnišķīgā tevis daļa, kas cer saņemt visas labās lietas, ko tu iepriekš lūdzi. Tici man, tu tās saņemsi pēc ļoti īsa laika sprīža, bet tikai tad, ja nodosi papīra gabaliņu ar uzrakstīto lūgumu. Tu zini, par ko es runāju. Šo papīra gabaliņu tu "pasniedzi" Dievam savā vakardienas lūgšanā.

Iztēlojies Visumu labu, nevainojamu un absolūti daiļu. Tagad zini, ka Augstākais spēks Dievs to iztēlojās vēl mazliet skaistāku un nevainojamāku, nekā tu spēj aptvert.

55. nodaļa . alfas noslēpums

Labākā alfas dinamikas un visu citu alfas terapiju, arī Silvas apziņas kontroles metodes iezīme ir principu vienkāršība*. Jo vairāk tu atslābinies, jo viss kļūst nevainojamāks. Jo dziļāka ir tava relaksācija un pilnīgāka tava atpūta, jo drošāka ir pārliecība par savu gudrību un dotībām, jo vairāk tu spēj, kā Bībelē teikts, "lūgt, lai tev taptu dots". To, ko tu lūdz, tu saņem.

Bet kāpēc miljoniem ļaužu ir lūguši, taču nav saņēmuši? Viņiem tika teikts "lūdziet", tomēr tulkojot kaut kas tika pazaudēts. Šajā gadījumā lūgšana nav vienkārša vaicāšana, tā nav arī diedelēšana. Senebreju valodā vārds "lūgt" nozīmē "prasīt" to, kas tev pienākas. Piesaki savas tiesības, un tu saņemsi prasīto. Senlaiku mistiķu ezoteriskajās mācībās alfas stāvokļa sasniegšana nozīmēja ieiešanu tādā apziņā, kas sniedzas ārpus parastā apziņas diapazona. Smadzenes iziet caur betas apziņu, kas ir nomoda stāvoklis. Tad iestājas alfas apziņa atslābināts meditatīvs stāvoklis, pēc tam tetas apziņa dziļākas relaksācijas stāvoklis un, visbeidzot, deltas stāvoklis jeb dziļš miegs. Alfas stāvokļa sasniegšana ir ļoti vienkārša. Ja tu gribi nekavējoties sasniegt alfas stāvokļa smadzeņu ritmu, tad rīkojies šādi: aizver acis un lūkojies augšup 22,5 grādu leņķī. Noturi acu skatienu šādā leņķī un skaiti atpakaļgaitā no 100 līdz 1; kad tu būsi nonācis līdz 50, tad automātiski sasniegsi alfas stāvokli. Tas ļaus tev relaksēties, un spriedze pametīs tavu ķermeni. Tiklīdz tu būsi paveicis šo uzdevumu, tā notiks kaut kas pārsteidzoši brīnumains tu skaidri atskārtīsi, ko vēlies. Tu uzrunāsi savu zemapziņu vai lielāko Augstāko spēku, vai savu virsapziņu, un tā nodos tavā pārziņā tieši to, ko iepriekš būsi uzbūris savā iztēlē, tu sajutīsi to pašu skaņu, garšu, smaržu, redzēsi to pašu vizuālo tēlu. Citiem vārdiem sakot, ja tu ar visām piecām maņām pilnvērtīgi sajutīsi savu mērķi to lietu vai parādību, ko vēlies iegūt, tad šī vēlme īstenosies.

Atvēli mazliet laika klusai apcerei par vareno spēku, kas mīt tevī, dusošo milzi. Tas pamostas pēc tavas pavēles un dara visu, kas tev ir vajadzīgs. Tad meditē par patiesajiem vārdiem, kas divtūkstoš gadu senā pagātnē skanēja Austrumu tuksnesī: "Kas man tic, tas arī tos darbus darīs, ko es daru, un vēl lielākus par tiem darīs* (..) ja jums būtu ticība kā sinepju graudiņš." [24]

Kas gļēvulis, mirst daudzkārt, iekams mirst, Bet drosmīgais vienreiz vien nāvi cieš.

Viljams Šekspīrs[25] (william shakespeare)

56. nodaļa . personiskā svētnīca dziedinātava

Lai mērotu ceļu, kas tev vēl tikai priekšā, tev jādara, lūk, kas. Tev jārada sava personiskā telpa. Tā var būt atsevišķa telpa, bet, ja to nav iespējams iekārtot, tad radi svētnīcu savā apziņā. To māca misticisma skolas no Senās Ēģiptes laika līdz mūsdienām. Šī mācība aicina apstāties ikdienas rosmē un sadzīviskajā kņadā un rast patvērumu savā dziedinātavā personiskajā svētnīcā, kura iemājo cilvēka prātā un kurā viņš var justies ērti un relaksēties alfas stāvoklī. Tu vari radīt šādu vietu savā iztēlē. Tā līdzināsies, teiksim, zaļām ganībām: tu sēdi koka paēnā, un varbūt turpat līdzās burzguļo strautiņš, vai arī saule noriet viņpus horizonta, līdz kuram plešas milzīgs saulespuķu lauks.

Tā var būt vieta, kur nomierināt prātu un sirdi un pamazām atgūties no dienas gaitā krātās spriedzes. Ta var būt vieta uz šīs planētas, tā var būt vieta ārpus telpas un laika. Šīs vietas izvēle ir atkarīga tikai no tavas iztēles un apstākļiem. Pat nonākot cietuma kamerā, šāda svētnīca tev dāvās brīvību, kas tev piederēja jau kopš pirmsākumiem. Tev pieder brīva dvēsele un brīvais gars, ko nevar ieslodzīt nekādos mūros. Vienīgie cietumi ir tie, kas pastāv mūsu apziņā.

Tas ir ļoti svarīgi radīt personisku svētnīcu. Kad es no Ņujorkas pārcēlos uz Singapūru, lai sadziedētu nelaimīgas laulības cirstās brūces, tad radīju sev šādu mājas svētnīcu. Es izveidoju Japānas karpu dīķi ar ūdenskritumu, izdaiļoju istabu ar Bali salā darinātām statujām un puslokā sakrāvu lielus kvarca akmens bluķus. Es pat uzbūvēju astoņas pēdas augstu keramikas flīžu piramīdu, lai tā piesaistītu Zemes enerģiju manai dziedinātavai un, rezonējot telpā, sauktu atpakaļ manu būtību. Tas bija lieliski. Šī svētnīca joprojām ir mans brīnumainais veikums.

Vairāki cilvēki, kuri mani apciemoja, sacīja: "Man gandrīz šķiet, ka neatrodos Singapūrā. Es jūtos, it kā būtu pārcēlies ārpus laika un telpas." Viens no maniem klientiem šo vietu nosauca par "dievu mājokli". Vai tas kaut ko izsaka par paradīzi? Tomēr manas garīgās baterijas šeit uzlādējas atkal un atkal. Šī telpa ir mans patvērums brīžos, kad cīņu lauki uz Zemes šķiet pārāk grūti izturami.

\

GALAMĒRĶIS

Mīlestībai nav svarīgi gadi, Tā pati tos aprēķina.

57. nodaļa . dzīves mazie svētki

M ums vajadzētu teikt uzmundrinošus vārdus ne tikai citiem cilvēkiem, bet ari sev. Mēs mēdzam tik negatīvi izteikties par sevi un visapkārt jūtam tik daudz nelabvēlības, ka ir nepieciešams kāds, kurš aptur negatīvo domu plūsmu vai vismaz pavērš to citā virzienā. Uzmundrinājuma vārdi var būt ļoti dažādi tie var būt tādi, ar kuru palīdzību stiprinām savu pārliecību, tādi, ko esam lasījuši kādā žurnālā, tie var būt vārdi, kurus vēlējāmies dzirdēt no saviem vecākiem, kad bijām jaunāki.

Tie var būt vārdi, kurus tu veltī savai krustmeitai vai krustdēlam, savam dēlam vai meitai. Tie ir vārdi, kurus tev vajag bieži sacīt saviem līdzcilvēkiem. Pārsteidzošā kārtā vairums cilvēku ir līdzīgi tev arī viņiem gribas izjust atzinību, justies novērtētiem un pieredzēt, ka viņus pieņem tādus, kādi viņi ir patiesībā. Varbūt tu vari palīdzēt viņiem justies labāk un līdz ar to sekmēt viņu spēju attīstību.

Esmu mazliet izmainījis Konfūcija teicienu, bet atceries to diendienā, un ieguvums būs dāsns:

"Saki citiem to, ko tu gribētu, lai citi saka tev."

Saruna vēl nenozīmē, ka tu saproti otra domas.

58. nodaļa . klausīšanās

ĪClausīšanās ir ļoti nozīmīga cilvēka darbības sastāvdaļa. Patiesi, tā uzlabo saziņu ar vīru vai sievu, draugiem, vecākiem un bērniem. Mums vajag ieklausīties uzmanīgāk. Mums jāsadzird ne tik daudz ļaužu vārdi, cik emocijas, kuras viņi ieliek šajos vārdos. Tāpēc esi piesardzīgs neklausies vārdos, ko saka tavi cilvēki, klausies, kādas emocijas slēpjas aiz šiem vārdiem! Neņem pie sirds! Cik bieži tu dusmās esi teicis vārdus, ko patiesībā nemaz negribēji sacīt? Un cik grūti vēlāk nācās ņemt šos vārdus atpakaļ! Tu nemaz nespēji to paveikt. Līdzīgi klājas arī citiem. Ļaužu sarunas apņem emociju mākonis, un ne katrs spēj runāt skaidru valodu.

Tāpēc ieklausies

1) savās sāpēs. Ieklausies, kādas sāpes tu jūti savā iekšējā pasaulē. Dažkārt tavs ķermenis tevi uzrunā ar vēdergraizēm, citkārt ar iekšēja tukšuma izjūtu: varbūt kāds ir tevi sāpinājis. Neapspied šīs sāpes, bet skaties tālāk un pamēģini saprast to, kas tev ir nepieciešams, lai piepildītu sevi un justos laimīgs;

2)    citu cilvēku sāpēs. Kad cilvēki jūtas sāpināti, tad reizēm izpauž to dusmu formā. Cilvēku dusmas, kas vērstas pret jums, nav nekas cits kā sauciens pēc mīlestības, ilgas pēc atzīšanas un pieņemšanas. Dusmu kliedziens ir mēģinājums aizsniegties līdz tavai sirdij. Tāpēc saproti dusmas pareizi! Reizēm tas ir vienīgais, ko cilvēks prot izrādīt, kad cenšas izpaust savu vajadzību pēc cieša apskāviena, rūpēm vai mīlestības;

3)    Dieva sāpēs. Tas izklausās dīvaini, vai ne? Dieva sāpes? Šī iedoma mudina uzdot daudzus jautājumus. Vai dvēseles raud? Padomā mazliet! Mēs apceram dzīvi, balstoties uz vienu cilvēka mūža skatpunktu. Šajā ļoti īsajā un šaurajā dzīves ceļā mēs sākam izteikt spriedumus par to, kam vajadzētu vai kam nevajadzētu būt un pastāvēt. Mēs spriežam vērtību izteiksmē par netaisnīgu bērna nāvi, badu Āfrikā, karu Tuvajos Austrumos utt. Mēs iedomājamies, ka Dievam noteikti ir mērķis. Labāk padomā, kādu Dievs redz pasauli pašreizējā mirklī!

Iztēlojies, ka tava dvēsele pieredzējusi daudzus mūžus un tev ir dota nevis vienas dzīves, bet divdesmit vai varbūt simt cilvēka mūžu perspektīva. Tu vari raudzīties uz pasauli ar divdesmit vai simt mūžus dzīvojušas dvēseles acīm. Tu vari redzēt sarežģītos rakstus, kas savij kopā un ietekmē dažādu cilvēku dzīves. Tu redzi, kā viena doma ietekmē citu domu un kā dzīves rakstu savijumā iezīmējas ne vien līnija, bet arī krustpunkts, kurā tava esība atstāj jūtamu iespaidu uz citām dzīvēm un citu cilvēku mācībām.

Nedzīvojot pilnasinīgi, tu vari negatīvi ietekmēt apstākļus, kas nosaka situāciju, piemēram, tavā ģimenē. Tas visspilgtāk attēlots kinofilmā "Brīnišķīgā dzīve". Varonim tiek dota iespēja ielūkoties dzīvē bez viņa klātbūtnes. Jā, dzīves gaitas nebūt nav vieglas, tomēr dzīves uzdevums ir nevis cīnīties, bet dāvāt pieredzi un mācību. Cīņas rada mūsu pašu priekšstati par pašvērtību, godīgumu, vainu un bailēm.

Turpretī mācības dāvā prieku, ja tās vērtē no šāda skatpunkta. Atzīstot, ka itin viss šajā pasaulē ir laicīgs un nekas neturpinās mūžīgi, tu sāksi augstāk vērtēt "mācīšanās" nozīmi. Tu vismaz sāksi saprast, ka pasauli nevar uztvert kā kaut ko pašu par sevi saprotamu. Pieņem ar pateicību cilvēkus un apstākļus savā dzīvē!

59. nodaļa . vietas un cilvēki, kas dziedē

R.eizēm mēs sastopam cilvēkus, kuri ir laipni un labsirdīgi. Patiesi, viņi ir kā dzīvi eņģeļi, kuri atnāk tieši tajā brīdī, kad tev ir vajadzīga viņu palīdzība. Satiekot šādus cilvēkus savā dzīves ceļā, tu vari viņus atpazīt pēc šādām īpašībām: viņi necenšas pierādīt savu taisnību, mainīt tavus uzskatus, bet cenšas tevi iedrošināt. Viņu nolūks ir panākt, lai tu justos labāk, vērtētu sevi augstāk. Šādi cilvēki biežāk jautās, kā tev klājas, nevis stāstīs par sevi.

Tev gandrīz šķiet, ka viņi ir eņģeļi, kuri nevēlas atklāt savu īsto seju. Šādi cilvēki ir sastopami visur, bet dažās vietās viņu ir ļoti daudz, un šīm vietām piemīt līdzīgas dziedinošas iezīmes. Tās var atrasties jebkur-Arizonā, Indijā, Nepālas ziemeļos vai kāda kalna pakājē. Daži cilvēki ir devušies uz Indonēzijas salām, piemēram, Bali salu, lai atrastu vietu, kas dziedina. Tiklīdz tu atradīsi šādu dziedinātavu, tā pēkšņi, bez jebkāda redzama iemesla atskārtīsi, ka tavs iekšējais saspringums sāk atslābt un tu sāc justies mazliet miegains. Tā ir ķermeņa pirmā reakcija tevis remdināšanā, kas aizsāk dziedināšanas procesu. Tu kļūsti laisks un beidzot vari ļauties mazai atelpai.

Miegs ir ķermeņa labākā dabiskā pretinde pret toksīniem, ko rada saspringtā muskulatūra. Dziedinošu ļaužu klātbūtnē tu vispirms sajutīsi miegainību, kas vēlāk pārtaps neapzinātā, siltā labsajūtā. Tomēr šādi cilvēki ir ļoti reti sastopami un grūti atrodami. Viņi nemēdz bieži atklāt sevi. Kad tu sastop šādu cilvēku, centies viņu nesāpināt un saglabāt ar viņu attiecības! Viņa tuvumā cilvēkiem paveras lieliskas izredzes garīgajai izaugsmei, jo nepastāv cita iespēja kā tikai pilnveidoties. Tīkami rāmās un izteiksmīgās balss noskaņa ļauj viegli nojaust šā cilvēka domas, bērni viņu mīl, viņa acis, šķiet, raugās tavā dvēselē, un viņam patīk būt bērnišķīgam un baudīt līksmi.

Andrea: Nelaimīga tā zeme, kurai nav varoņu!… Galilejs: Nav tiesa. Nelaimīga tā zeme, kurai vajag varoņus.

Bertolds Brehts (Bertolt Brecht). "Galileja dzīve"

60. nodaļa . brīvība

M ums visiem gribas būt brīviem brīviem no šā un brīviem no tā. Tu varbūt jau sen esi dzirdējis, ka cilvēki apgalvo, ka nav pieķērušies naudai un saviem īpašumiem. Viņi saka, ka nav piesaistīti savām attiecībām. Viņi runā par ilūzijām, robežām un tamlīdzīgām lietām. Tomēr centieni rast brīvību var pārtapt dažāda veida ierobežojumos, važās, kas tevi piesaista nemitīgiem brīvības meklējumiem. Esmu redzējis ļoti daudzus cilvēkus bēgam no attiecībām, lai visu mūžu tiektos pēc brīvības. Šie cilvēki nesaprot, ka brīvība viņiem bija dāvāta jau tad, kad viņi tikai sāka savus meklējumus.

Tatad, ja jūti nepieciešamību meklēt brīvību, tad centies atbrīvoties no

1)   bailēm. Kolīdz tu atbrīvojies no bailēm, tā piedzīvo ļoti daudz. Tu ļauj sev ciešāk tuvināties ar citiem cilvēkiem, atļaujies būt viegli ievainojams, un tu atveries gan sev, gan citiem;

2)    sāpēm. To paveikt ir ļoti viegli. Atsakies no gaidām un bailēm, un tu redzēsi sāpes atkāpsies;

sevis. Tu iemantosi lielāko no brīvībām, ja atteiksies no sava ego un kalposi cilvēkiem un mūsu planētai. Tu vairs nebūsi spiests meklēt attaisnojumu savai rīcībai, tev vairs nebūs jātiecas pēc materiālām lietām un cita veida ieguvumiem, nebūs jāraizējas par savu personu. Tu kļūsi par sirdsapziņas cilvēku, līdzīgu Mātei Terēzei. Tu būsi brīvs no vajadzībām, alkām un nepieciešamības "turēt roku uz pulsa".

Darbs ir mīlestība, kas tapusi redzama. Halīls Džibrāns (Kahlil Gibran)

61. nodaļa . rezonanses teorijas valdzinājums

Ģeniālais izgudrotājs un maiņstrāvas "tēvs" Nikola Tesla ticēja, ka katram cilvēkam apkārt plešas bioloģisks elektriskais lauks. Viņš nekad nesniedza roku citam cilvēkam, jo uzskatīja, ka viņu ietekmē svešais elektriskais lauks. Es iešu vienu soli tālāk un izklāstīšu savu rezonanses teoriju, kas apraksta pievilkšanās procesu. Rezonanse ir parādība, ko rada kristāliska materiāla vai gaisa kabatiņas svārstības ar noteiktu frekvenci, izraisot līdzīga materiāla svārstības ar tādu pašu frekvenci. Šādu "līdzjūtīgu" vibrāciju jeb rezonansi reizēm var izraisīt un sajust no liela attāluma. Mēģināsim to likt lietā.

Ja tu kaut ko vēlies, tad tev ir tikai jārezonē ar šo iekāroto objektu. Piemēram, ja tu vēlies laimi, tad tev ir jāspēj rezonēt ar "laimi". Saskaņā ar rezonanses teoriju -, ja tu rezonē ar noteiktu frekvenci, tu izraisīsi atbildes rezonansi katrā savas apkaimes objektā, kam piemīt tāda pati frekvence. Citiem vārdiem sakot, molekulārās struktūras, kas tiecas pēc atbilstības identiskiem modeļiem, ir tādas pašas, kas atsaucas uz oriģinālo struktūru.

Lūk, brīnišķīgā atziņa: mēs varam atsaukties uz jebko pārpilnību, veselību, mīlestību. Padomā tik! Ja tu atsaucies uz mīlestību un skaidri zini, kuru personu vēlies iesaistīt savā dzīvē, tad šis cilvēks neapšaubāmi ienāks tavā dzīvē, jo tu viņā izraisīsi atbildes rezonansi. Ja vēlies dvēseles mieru, tad noteikti radīsi apstākļus vai izraisīsi rezonanses efektu, kas tavā enerģētiskajā laukā iesaistīs dvēseles mieru. Ja tu atsaucies uz pārpilnību, tu iesaistīsi savā enerģētiskajā laukā pārpilnību, ja atsauksies uz izbrīnu, piesaistīsi sev radošo garu. Ja atbildēsi radošajam garam, iesaistīsi savā laukā brīnumu. Ja tu atsauksies, būdams pārliecināts, ka Visums gādīgi piepildīs tevi ar prieka un laimes jūtām (tās tev piederēja kopš pirmsākumiem), tad gala rezultātā pats kļūsi par staigājošu brīnumu.

Gandrīz katru pārmaiņu, ko mēs redzam dzīvē, rada patiesība tīkama vai netīkama.

Roberts Frosts (Robert Frost)

62. nodaļa . mācies verot ar brīnumu pilnām acīm

ICatra diena, ko mēs aizvadām uz šīs planētas, izvēršas par mazu brīnumu. Ja tu ik rītu spēj mosties ar patiesu prieku un paust pateicību Dievam par nelielajiem brīnumiem savu elpu un dzīvi, tad patiesi baudi brīnumainu dzīvi un patiešām zini, ko nozīmē dzīvot ar līksmu sirdi. Jo augstāka ir enerģijas kvalitāte, ko tu izmanto, konstruējot savu rīcību, jo varenākus spēkus tu sevī atklāj. Ja tu meklē vienkāršas formulas vai padomus, kā iemantot vairāk spēka, tad, lūk, pareizais ceļš esi pateicīgs ik brīdi un katru dienu gaidi ar dziļas pateicības jūtām.

Vai zini, kas ir paši laimīgākie uz Zemes? Manuprāt, tie ir cilvēki, kas sevī izkopuši Gandrīz nerimstošas pateicības jūtas.

Ērls Naitingeils (Earl Nightingale)

Dažādie objekti un darbības, vara un dzīvesspēks, ko tev ir devis Radītājs, palīdzēs mācīties pieaugt un kļūt par līdzradītāju, mīlēt un radīt vēl vairāk piedzīvojumu, fantastisku atklājumu un nesavalgotas apskaidrības. Tavs ķermenis pats ir mazs brīnums bioloģisku šūnu kopums, kas godībā radies, lai kalpotu lieliskai jutekliskai cilvēciskai radībai, kas esi tu.

63. nodaļa . dzīvo šaja mirkli

Tev savā dzīvē vajadzētu spēt nepārtraukti sasaistīt notikumus, cilvēkus un jūtas. Tev ir jādzīvo tagadnē. Cik bieži tu dari vienu, bet vienlaikus domā par kaut ko citu? Varbūt pirmdienas rītā tev ir jāstrādā, bet tu domā par jauko atpūtu, kas tevi gaida nedēļas nogalē? Tavs bērns stāsta, kas viņam atgadījies skolā, bet tu raizējies, jo nespēj izlemt, kādus ēdienus pasniegt vakariņās. Ja tu bieži nododies cerībām, ka kaut kas ātri paies un beigsies, vai arī pavadi daudz laika, domājot par pagātni vai nākotni, nevis pilnībā apzinies tagadni, tad tu mazini savu dzīvesprieku.

Vēlāk tu varbūt pat gribēsi justies mazāk mundrs, jo būsi dzīves un vilšanās nomākts. Lūk, vietā būtu smalka ironija. Jo pilnīgāk tu esi klātesošs tagadnes mirklī, jo mundrāks jūties. Jo mundrāks jūties, jo pilnvērtīgāk sāc baudīt dzīvi. Jo pilnvērtīgāk tu baudi dzīvi, jo labāka tā kļūst. Šo izjūtu viskodolīgāk ir formulējis Ričards Alperts [26] savā grāmatā "Esi šeit tagad". Viena no viņa mācībām, ko viņš pastāvīgi atkārto, skan šādi: "Esi. Eksistē sevī, mirklī, Radītājā."

Piedzīvo skaņas, savu elpu, smaržas, krāsas, nozīmes, enerģiju un mirkļa izjūtas, nespriežot par tām vārdos kritiskos vai labvēlīgos. Esi ŠEIT, neesi garīgi vai emocionāli citviet, jo tas nav nepieciešams. Būt pilnībā "šeit", kur tu jau esi, nozīmē būt visur un kopā ar ikvienu katrā laikā. Visumā itin viss ir saistīts. Esi šeit tagad ne agrāk un ne vēlāk, jo "agrāk" un "vēlāk" ir tikai temporālas ilūzijas, ko rada lineāri domājošā kreisā smadzeņu puslode. Vienīgā realitāte ir tagad. Tagadnes mirklis ir kā tārpa eja telpā un laikā, paverot ceļu uz katru "šeit". Vispilnīgākā pieredze vienmēr norisinās tieši TAGAD. Esi tagad, un tagadne kļūs par tavu velti. Katrā mirklī slēpjas visas dzīves dāvanas. Mosties tagad, tu, nomocītais milzi.

Pārmaiņas sniedz zināmu atvieglojumu, pat ja tās no ļaunuma ved pie vēl lielāka ļaunuma..i tās bieži ir mierinājums mainīt savu stāvokli un tapt sāpinātam citviet.

Vašingtons Ērvings (Washington Irving)

64. nodaļa . kontinuitātes maciba

Pavaicā sev, kas tev nepieciešams. Jēgpilnākais jautājums, ko tu vari uzdot katram cilvēkam jebkurā dzīves situācijā ikkatru mirkli un katrā valodā, skan šādi: "Kas tev ir nepieciešams?" Piemēram, "Kas tev ir nepieciešams, lai tu justos labāk?", "Kas tev ir nepieciešams, lai tu sasniegtu savu mērķi?", "Kādas attiecības tev nepieciešamas?", "Kas tev ir vajadzīgs, lai tu gūtu mieru?", "Kas tev nepieciešams, lai tu justos mīlēts?", "Kas tev nepieciešams, lai tava dzīve būtu piepildīta?". Šādu jautājumu uzdošana parāda, ka tu cieni otru cilvēku un tev rūp viņa labsajūta. Tava neviltotā interese mudinās šo cilvēku sniegt godīgu atbildi un varbūt pat iedrošinās paust vārdos vajadzības, kuras viņš iepriekš pat nenojauta, un tas būs gandarījums jums abiem.

Vienlaikus šādu jautājumu uzdošana tevi kavēs uzskatīt, ka tu jau zini otra cilvēka vajadzības, un līdz ar to nepieļaut nepiedodamu kļūdu. Tu tiksi pasargāts no nelaimes, ko rada cilvēku nesaprašanās. Kolīdz tu gribi atrisināt kādu problēmu, neaizmirsti pajautāt, kas ir vajadzīgs. Tas palīdzēs koncentrēt domas un uzsākt efektīvu darbību. Ja problēma nav acīm redzama, tad šāda jautājuma uzdošana vairo savstarpēju sapratni un atklāj tavu labo gribu. Tāpēc uzdod jautājumu "Kas tev ir vajadzīgs?" saīgušam vīram (sievai), nervoziem kolēģiem, kaprīziem bērniem un depresīvi noskaņotiem draugiem, un rezultāts būs pārsteidzošs. Tomēr atceries: palīdzot citiem apzināt viņu vajadzības, nenoniecini pats savējās. Neatliec savas fiziskās, emocionālās un finansiālās vajadzības! Tas patiesi ir labs darbs palīdzēt citiem realizēt viņu vajadzības. Šis veikums atstās ilgstošu iespaidu gan uz to cilvēku dzīvi, kuriem tu palīdzēji, gan uz tavu paša dzīvi.

Pasaule pieder enerģiskajiem. Ralfs Valdo Emersons (Ralph Waldo Emerson)

65. nodaļa . esi radošs

Tu esi dalībnieks, nevis vērotājs. Protams, tu vēro pasaulē notiekošo, taču vienlaikus piedalies Visuma jaunradīšanā, sākot ar savu ķermeni un beidzot ar savu mājokli, savu apkaimi, savu valsti un visu planētu. Piedalies šajā radošajā norisē, kļūsti par dzīves daļu! Piedalies radi ģimeni, ja vari, bet, ja nevari, paliec vienatnē un uzlūko šo brīnišķīgo Visumu, kurš plešas tavu acu priekšā un kurā tu mājo! Tavs ķermenis ir tavs Visums.

Tu vari līdzradīt un jaunradīt šūnu struktūras lieliskajā ķermenī, kas ir tavs īpašums. Tu vari dot tam veselību, kā arī gādāt, lai tavas domas būtu laimīgas, dzīvi rosinošas un dziedinošas. Pavadi laiku kopā ar cilvēkiem, kuri liek tev smieties! Jo biežāk tu smiesies, jo vairāk enerģijas radīsi. Šī enerģija sāks plūst uz visām tava ķermeņa šūnām, tu sāksi radīt veselīgas šūnas, un, pirms to apjautīsi, tevi pārplūdinās vitāla, dziedinoša enerģija un tu dalīsies šajā enerģijā ar saviem līdzcilvēkiem.

Apzināti dāvā dziedināšanu, radi mieru saviem līdzcilvēkiem un sev pašam! Rosini tik daudz mīlestības, cik vien tu spēj sevī sakopot, lai tad ar gara spēku sūtītu to pasaulē. Atceries apkārtējā pasaule ir spogulis, kurā redzams tas, kas norisinās tavā dziļākajā būtībā. Izmanto šajā grāmatā iekļautos testus, lai novērtētu savas iespējas rīkoties pasaulē. Veido izpratni par to, kā tu rīkojies kā darbojas tavas smadzenes un ķermenis. Gādā par sevi, lai spētu dot pasaulei visas savas veltes, un tad paraugies tavs Visums sāks atraisīties visā pilnībā.

Bērnība ir valstība, kura neviens nemirst. Neviens, kas būtu nozīmīgs.

Edna Sentvinsenta Mileja (Edna St. Vincent Millay)

66. nodaļa . septiņas nošķirtības pakāpes

.A.tklāt savu vietu pasaulē tev var palīdzēt teorija, ko pirms pāris gadiem izvirzīja daži sociologi un saskarsmes dinamikas pētnieki. Viņi izteica pieņēmumu, ka cilvēku attiecības uz šīs planētas raksturo septiņas nošķirtības pakāpes. Piemēram, var teikt, ka tu atrodies septītās pakāpes attālumā no Lielbritānijas karalienes, protams, ja vien tev nav ciešākas saiknes ar šo personu.

To pašu var attiecināt uz jebkuru ietekmīgu politisko līderi vai cilvēku, kurš ir izraisījis nozīmīgas (vai ne tik nozīmīgas) pārmaiņas. Šajā pasaulē katrai norisei ir sava vērtība. Mēs elpojam to pašu gaisu, ko ieelpoja Einšteins un Hitlers. Dzīvojot uz šīs planētas, mēs nemitīgi dibinām garīgas saites.

Ja tu sapratīsi pareizi, tad zināsi, ka atmosfērā lidinās neskaitāmas molekulas šīs molekulas ir pasaules politisko un garīgo vadītāju un psihopātu izelpa. Vienā un tajā pašā laika sprīdī mēs esam atvērti pārsteidzoši daudzveidīgiem kontaktiem garīgiem, emocionāliem un psiholoģiskiem.

Slavenais psihologs Karls Jungs gājis vienu soli tālāk un teicis, ka zināmā augstākā līmenī mūsu apziņas ir savienotas. Tā ir situācija, kurā darbojas "simtā pērtiķa princips". Proti, ja katrs cilvēks uz šīs planētas sāktu domāt, ka cilvēce var panākt mieru visā pasaulē, ka mēs visi esam brāļi un māsas un vienoti radnieciskām saitēm, ka mūsu līdzība ir lielāka nekā atšķirība, tad šīs domas automātiski kļūtu par katra šīs planētas iemītnieka garīgo apziņu. Līdz ar to mēs neapzināti mācāmies to, ko Jungs dēvēja par "kolektīvo bezapziņu".

Uz Zemes nav tādas parādības kā neinteresants cilvēks;

Var sastapt tikai neieinteresētu personu.

G. K. Čestertons (G. K. Chesterton)

67. nodaļa . universālie likumi

A r universāliem likumiem tu vari darīt, ko vien vēlies, jo to izmantošana ir tikpat atšķirīga kā dzīves situācijas un cilvēki. Universālie likumi nav absolūti. Tie var būt 7 veiksmes likumi, 10 laimīgas laulības likumi vai 14 likumi un noteikumi, kas nosaka, kā domāt par to vai citu parādību. Tie nav absolūti, itin viss ir relatīvs attiecībā pret cilvēku, kurš piemēro šos likumus.

Tāpēc ļauj man vēlreiz tevi brīdināt tev ir dota vara pār šo planētu un it visu tajā. Viss ir enerģija. Cieti objekti ir tikai uzkrājusies enerģija, kas vibrē ļoti lēnā ritmā. Mirkļos, kad norisinās iespaidīga ceremonija vai notiek kaut kas svarīgs, ikviens klātesošais uztver daļu no tobrīd ģenerētās enerģijas. Šāds rituāls var būt bērna dzimšana vai kristības, tā var būt barmicva* vai dzimumdienas svinības, tā var būt dziedināšana, Komūnija, kāzu ceremonija, mājas iesvētīšana, skolas izlaidums vai pat apbedīšana.

Svarīgs un iespaidīgs brīdis ir fiziski sasniegumi, psiholoģiska atskārsme, emocionāla atveseļošanās vai garīga atmoda. Dažas vietas dabā uz mums atstāj ļoti lielu iespaidu, jo tajās saplūst zemes, koku, ūdens vai saules enerģija vai arī tās atrodas Zemes enerģētisko līniju krustpunktā. Daži universālie likumi māca, ka, paņemot sev kaut ko no vietas vai notikuma, kuru apņem spēcīgs enerģijas lauks, tu iemanto daļu no šī spēka. Es tevi mudinu iet soli tālāk. Ja tu glabā atmiņas par kādu notikumu, vietu vai cilvēku, tad, lai kurp dotos, ar tevi vienmēr būs šis notikums, vieta vai cilvēks. Tas ir tavs ieguvums. Zemapziņā mēs to nojaušam, un tāpēc mūs tik ļoti saista vēsturiski pieminekļi, muzeji un citas tamlīdzīgas vietas.

Mēs visi esam jūrascūciņas Dieva laboratorija. Cilvēces radīšanas darbs ir tikai pusceļā.

Tenesijs Viljamss (Tennesse Williams)

68. nodaļa . ko mums dod komunikācija "šeit un tagad"

IComunikācija ir tilts, kas vieno cilvēkus. Ja tev ir nepieciešams atrisināt kādu problēmu vai izpētīt jaunu ideju, tad komunikācija atkarībā no tās kvalitātes uzbūvē tiltu stipru vai nedrošu tiltu, kas arī nosaka rezultātu. Nedrošs tilts nespēj balstīt cilvēka idejas, jūtas un mērķus, un saruna kādā brīdī pārtrūkst. Stiprs tilts ļauj īstenot godīgu, produktīvu domu un jūtu apmaiņu. Cilvēki ir vienoti gan apziņas, gan zemapziņas līmeņos, tāpēc stipra komunikācijas tilta būvēšana ietver kaut ko vairāk nekā tikai sarunu. Fiziski nepieciešams uzmanīgi klausīties un runāt tā, lai cits cilvēks tevi saprastu. Ja tu raizējies, ka sarunas biedrs tevi nesaprot, tad palūdz viņu atstāstīt tevis teikto, lai vari pārliecināties, ka tavas domas tiek uztvertas pareizi. Ja tas nenotiek, tad paskaidro vēlreiz savu viedokli.

Pārstāsti sarunas biedra paustās atziņas, lai droši zinātu, ka precīzi izproti to nozīmi. Tas ir īpaši noderīgi konfliktsituācijās, kad cilvēki ir satraukti un nervozi. Lai saziņa īstenotos dziļākā līmenī, uzmanīgi ieklausies, kādus vārdus izvēlas sarunas biedrs. "Es redzu, dzirdu, jūtu, daru" savā atbildē izmanto sarunas biedra vārdus, jo otra cilvēka runas un ķermeņa valodas atspoguļošana padziļina saskaņu. Diskusijas laikā pievērs uzmanību faktam, ka gribi panākt rezultātu, kas apmierina abas puses, un neslēp sirsnību un neviltotu gandarījumu. Šāda rīcība mudinās sarunas biedru kļūt atsaucīgākam un piekāpīgākam.

Piesauc Augstāku spēku, vizualizējot spožu, baltu gaismu, kas jūs abus ieskauj lokā, un lūdz, lai tevi vada virsapziņa. Rīcības iniciēšana vairākos sarunu līmeņos būvēs stipru tiltu, kas balstīs tavus vārdus un virzīs tevi pretī sapratnei un risinājumam.

Dzīve mums māca, ka mīlestība ir nevis raudzīšanās vienam uz otru, bet gan skatīšanās abiem vienā virzienā. Antuāns de Sent-Ekziperī (Antoine de Saint-Exupйry)

69. nodaļ a. ceļš uz sirdsmieru jauna attiecību izpratne

.Attiecību vienalga, personisku vai profesionālu sākumā tavs partneris bieži izrāda labvēlīgu attieksmi. Viņš vai viņa ieklausās tavos apsvērumos, izsaka komplimentus vai pat pasniedz dāvanas. Tomēr, lai atklātu, cik dziļš pamats ir šādām laipnībām, pievērs uzmanību tam, kā šis cilvēks izturas pats pret sevi. Attiecību partneris var būt tavs priekšnieks vai kolēģis, mīļotais vai draugs, taču agrāk vai vēlāk viņš vai viņa "izdarīs tev to, kas viņam pašam patīk". Pavēro šī cilvēka uzvedību un attieksmi vai viņš ir disciplinēts vai nevērīgs? Nelokāms vai iecietīgs? Vai viņš ir gatavs atbildēt par savas rīcības sekām? Vai sasniegumi viņu dara laipnāku un iejūtīgāku? Vai viņš piedod sev kļūdīšanos? Vai viņš cenšas izprast sevi? Vai viņš ir dāsns attieksmē pret sevi? Izveido skaidru priekšstatu par šo personu!

Ja cilvēks ir kritiski noskaņots pret sevi, tad pēc zināma laika viņš sāks kritizēt arī tevi. Cilvēks, kurš ir ļoti disciplinēts un kura uzvedības robežas ir strikti noteiktas, nebūs saudzīgs ari pret tevi. Ja cilvēks neuzņemas atbildību par savu rīcību, tad tu būsi viens no tiem, kuru viņš vainos par varbūtējām kļūdām. Turpretī cilvēks, kurš prot priecāties par savu dzīvi, noteikti priecāsies arī par tavējo. Ja cilvēks izturas laipni pret sevi, tad viņš būs sirsnīgs arī pret apkārtējiem. Patiesa ir atziņa, ka cilvēks mīl citus tādā pašā mērā, kādā mīl pats sevi.

Pārliecinies, vai tavs jaunais draugs mīl un ciena sevi, un tikai pēc tam uztici viņam savas jūtas, naudu vai noslēpumus! Pirmoreiz satiekot kādu cilvēku, mēģini ieņemt gudra vērotāja pozīciju šādi tu radīsi objektīvas realitātes saliņu, kas tev sniegs patvērumu vilinošo ilūziju jūrā. Tu spēsi labāk izlemt, vai tiešām vēlies būt kopā ar šo cilvēku. Šāda piesardzība arī apliecinās, ka tu mīli un cieni sevi, un mudinās tevi mīlēt un godam cienīt sevi arī turpmāk.

Mīlestība ir ilūzija, ka viena sieviete vai viens vīrietis atšķiras no pārējiem. H. L. Menkens (H. L. Menckcn)

70. nodaļa . merktiecība un dziedināšanas process

Tu sāc atveseļoties no jebkuras slimības, pat ja tev nekas nekaiš, brīdī, kad vēlies izārstēties. Šajā mirklī tu kļūsti arī par apkārtējo ļaužu dziedinātāju. Tas var šķist neticami, taču daži cilvēki zemapziņā nemaz nevēlas kļūt veseli. Patiesībā viņu slimība kalpo kādam mērķim, tā nodrošina kādu sekundāru labumu. Tā ļauj izjust žēlumu un saņemt uzmanību, kas viņiem ir nepieciešama. Atceries, kā bērnībā māte dāvāja tev savu uzmanību brīžos, kad biji slims. Kolīdz tu saslimi, tā visa viņas uzmanība tika pievērsta tikai tev: viņa sēdēja pie tavas gultas, lika tev padusē termometru, glaudīja galvu un ļāva justies labi aprūpētam.

Tiklīdz tu izveseļojies, tā viņa skubināja tevi iet ārā pagalmā un spēlēties ar brāļiem, māsām, rotaļlietām utt. Tāpēc arī savos pieaugušā gados mēs atkārtojam šo veco ieradumu. Mēs saslimstam, lai izpelnītos līdzcilvēku uzmanību, dažkārt pat neapjaušot, cik cietsirdīga ir mūsu attieksme pret savu ķermeni, jo galu galā mūsu ķermenis nav mūžīgs. Turpretī, ja vēlies kļūt vesels, nodoms sāk tevi ārstēt. Kolīdz tu gribi būt vesels, lai palīdzētu citiem, un ilgojies pēc citu dziedināšanas, tava persona kļūst par "zālēm" apkārtējiem. Tu rezonē ar veselību, un tavi līdzcilvēki sāk kļūt veselāki no tā vien, ka atrodas tev līdzās.

Kāda brīnišķīga velte tu būsi cilvēkiem, kurus pulcēsi sev apkārt. 90 procenti no komunikācijas risinās neverbālā valodā zemapziņā, tāpēc cilvēki tevi mīlēs, skaidri neapzinoties, kādēļ viņi pārdzīvo šīs jūtas.

Izcilu cilvēku raksturo spēja atstat nevīstošu iespaidu uz savā ceļā sastaptiem cilvēkiem.

Vinstons Čērčils (Winston Churchill)

71. nodaļa . brīnumainais skatiens

A cis ir tik cieši saistītas ar smadzenēm, ka, skatoties kādam acīs, tu gandrīz ielūkojies viņa smadzenēs. Atceroties franču filozofa Dekarta uzskatu, ka dvēsele mājo čiekurveida ķermenī (epifīzē), kas atrodas galvaskausa dobumā, nav grūti saprast, kāpēc cilvēki dēvē acis par "dvēseles spoguli". Kur tu raugies, kad sarunājies ar otru cilvēku? Uz viņa pēdām? Savu pirkstu nagiem? Vai tu skaties uz viņa muti vai vēro dvēseles izraisītas nopūtas? Vai saruna rit raiti vai arī šķiet saraustīta un to bieži pārtrauc klusuma brīži? Cik daudz tu atceries no sarunas biedra teiktā? Cik ļoti tev rūp otrs cilvēks?

Ja neskaties sarunas biedra acīs, tad jūsu saruna būs tikpat pavirša, cik tava uzmanība. Maz ticams, ka tu atcerēsies runāto. Acu kontakta trūkums sarunas biedram skaidri pavēsta, ka patiesībā tev nerūp viņš vai viņa un viņa vai viņas atbildes. Ja saruna tevi nervozē vai jūties neērti sarunas biedra klātbūtnē, tad acu kontakta trūkums vēl vairāk uzsver tavas izjūtas un padara tās redzamākas. Ja tā nav gluži tā ziņa, ko vēlies pavēstīt, tad ātrs un viegls risinājums ir skatīšanās acīs. Tu tūlīt sajutīsi enerģijas uzplūdus, jo veidosies saikne starp tavām un partnera smadzenēm.

Vēršot skatienu uz sarunas biedru, spēsi skaidrāk izprast gan viņa vārdus, gan paša teikto, un ari viņš spēs labāk saprast tavas domas. Jo koncentrētāka ir enerģijas plūsma, jo vairāk palielinās jūsu abu enerģijas līmenis, palīdzot virzīt un nogludināt sarunas gaitu. Tu spēsi saklausīt ne tikai vārdus, bet arī vārdos slēpto patiesību, un tavam partnerim atklāsies līdzīga spēja. (Dažās kultūrās skatīšanos acīs uzskata par nepieklājību, jo acu kontaktam piemīt maģiskas iedarbības spēks.) Brīnumi sāks risināties domu ātrumā. Dzīve, kas atraisīsies tavu acu priekšā, būs tā, kuru iztēlojies par iespējamu. Dzīve, ko tu iztēlojies kā varbūtību, kļūs par tavu iespējamību lauku un, atspoguļojoties tavās acīs, pavērs tev jaunas izredzes.

Ieraudzīt pasauli smilšu graudā, debesis pļavas ziedā, satvert bezgalību rokas delnā un mūžību vienā dzīves stundā.

Viljams Bleiks (William Blake)

72. nodaļa . dveseles tumša nakts

Cilvēki, notikumi, emocijas, vietas nav pabeigts veselums. Tie visi atrodas kustībā, nemitīgi mainoties. Nekas nav nevainojams, viss ir process, tāpat kā tu esi process. Tava zemapziņa, tavas psihiskās sistēmas darbaspēks, palīdz taviem iedomu tēliem izpausties fiziskajā pasaulē, jo zemapziņas valoda ir plūstoša un tēlaina. Jo dinamiskāks un saturīgāks ir iztēlotais panākumu tēls, jo varenāka un pilnīgāka būs tava veiksme realitātē.

Tava zemapziņa redz vienlaikus pagātni, tagadni un nākotni, turpretī loģiskā kreisā smadzeņu puslode skata laiku lineārā secībā. Atbilstoši zemapziņai nākotne norisinās pašreiz. Kad zemapziņa ierauga skaidru prāta bildi, kas rāda tavu mērķi, tā domā, ka tas ir reāls tagadnes fakts. Zemapziņa uzskata, ka starp fiziskajiem un psihiskajiem tēliem jāvalda harmonijai. Ja tā neierauga fizisku tēlu, kas atbilst tavam apziņas tēlam, tad pati sāk pielāgot fizisko pasauli tavai garīgajai pasaulei. Lai iedzīvinātu apziņā modušos panākumu tēlus, izveido kolāžu, kas ataino dažādus tava mērķa aspektus. Piemēram, tu vari izgriezt bildītes no laikrakstiem vai žurnāliem.

Ja tavs mērķis ir iegādāties jaunu māju, tad izgriez vēlamās mājas attēlus, kas ataino gan nama fasādi, gan interjeru. Izgriez arī bildītes, kurās attēlotas tavas iemīļotās sadzīves norises. Piemēram, izvēlies fotogrāfiju, kurā redzamas mājas viesības vai, teiksim, cilvēks, kurš strādā savā darbistabā. Novieto savu fotogrāfiju uz viena no šiem attēliem, bet pašu attēlu noliec rasējamās papīra loksnes centrā, pārējās bildes salīmē apkārt kā ziedlapiņas. Tava zemapziņa analizē sakopotu informāciju, tāpēc telpiska kolāža būs iedarbīgāka nekā lineārā secībā sarindoti attēli. Piekar šo "veiksmes ziedu" pie sienas. Tava zemapziņa uzlūkos šo bildi, pielāgos tai fizisko pasauli, un veiksme kļūs par tavu īstenību.

Līdz ar to cilvēki, notikumi un emocijas būs daļa no tavas ikdienas veiksmes pieredzes. Atceries lai sasniegtu mērķi, iejūtīgi izturies pret sevi, jo tu, tāpat kā katra būtne šajā pasaulē, neesi pilnīgs. Tu esi process. Katru dienu tu iegūsti un apstrādā jaunu informāciju, iekļaujies pārmaiņu un pašpilnveidošanās procesā, radot sapņus un dzīves gaitā risinot problēmas ne tikai savējās, bet arī līdzcilvēku problēmas. Tu apgaismo daudzu ļaužu tumšo dzīves taku. Reizēm tev nāksies savā gaitā pārvarēt emocionālās tumsas brīžus, tomēr atceries, ka tie nepadara tevi par neveiksminieku. Tie norāda nevis uz tavu nevarību, bet gan uz tavu cilvēcību tu esi cilvēks, kurš jūt un pilnveidojas.

Dvēseles tumšās naktis ir nācies pārciest pat apskaidrotiem ļaudīm. Tava rīcība dzīves drūmākajos brīžos rāda, vai pieredze tevi dara stiprāku vai vājāku. Līdz ar to tev jābūt spējīgam atpazīt savas emocijas. Ļauj tām izpausties visā pilnībā, lai tās kalpotu tavai izaugsmei, jo depresiju reizēm raisa dusmas un aizvainojums, kas negūst pienācīgu izpausmi. Sāpju un izmisuma enerģija var radīt nāves cilpu tev. Neaizmirsti, ka atbrīvotās enerģijas plūsma nedrīkst ievainot nedz tevi pašu, nedz citus cilvēkus vai pat īpašumu. Raudi, kliedz, dauzi dīvānu vai sit pa bumbu!

73. nodaļa . mājupceļš

Dzīvot patiesi nozīmē pieredzēt brīnumus. Alberts Einsteins sacījis: "Cilvēks var nodzīvot savu mūžu divējādi itin neko neuzskatot par brīnumu vai itin visu uztverot kā brīnumu." Kā dzīvo tu? Vai rītos mosties bailēs no gaidāmās dienas vai ari priecājies par tiem brīnumiem, ko nesīs gaisma un dzīve? Katrs mūžs, arī tavs, ir brīnums. Puķe, kas zied uz tavas palodzes, koks, kas aug sētmalā, ir brīnums. Saules un mēness lēkts ir brīnums. Mīlestība ir brīnumainas jūtas. Asara, kas rit pār tavu vaigu, ir brīnums. Idejas, saules gaisma, smaidi, nopūtas, draudzīgs pieskāriens, lauvas, zirnekļi, dziesmas, uguns, valodas, elpa, nāve iespējas pieredzēt brīnumus ir bezgalīgas. Tos rada tava attieksme.

Jāpiemin arī fantastiskie notikumi, kas nepakļaujas racionālam skaidrojumam. Ir dokumentāli pierādīti gadījumi, kad neredzami spēki paglābj cilvēkus no nāvējoša kritiena, neizskaidrojamā kārtā pazūd ļaundabīgi audzēji, delfīni izglābj nogrimuša kuģa apkalpi un vilkumāte sasilda mežā noklīdušu bērnu. Šādi dramatiski notikumi neiekļaujas smadzeņu kreisās puslodes lineārajā, loģiskajā domāšanā. Kolīdz tu uzstāj, ka īstenībai ir strikti jāatbilst prāta regulām, lai to varētu pakļaut analīzei, tā tu aizšķērso ceļu brīnumam. Radošā, emocionālā, spontāni domājošā smadzeņu labā puslode ir tava saikne ar brīnumu pasauli.

Atmet pārliecību, ko rada smadzeņu kreisā puslode, brīnumi nav iespējami. Tā tevi ierobežo. Pieslej ies smadzeņu labās puslodes uzskatam, ka viss ir iespējams. Tas tevi pietuvinās brīnumam. Un tad lūdz no visas sirds, lai brīnums notiek. Tavs sirsnīgais lūgums pēc palīdzības un stiprā apņemšanās būs zīme eņģeļiem Radītāja vēstnešiem, ka viņiem ir atļauts radīt brīnumus, kas dos tev vislielāko labumu. Atver durvis ticībai brīnumam, patiesi aicini to pie sevis, un tavā dzīvē ienāks brīnumaini notikumi un brīnišķīgi cilvēki!

Visa mūsu dzīves gaita ved no viena spēka pie cita spēka, no vienas izaugsmes pie nākamās. Katrā ciklā ir kāpieni un kritumi; reizēm pat gadās, ka mūsu dzīves rats sāk griezties uz pretējo pusi. Tas izraisa emocionālu nogurumu, tomēr beigu beigās mēs saprotam, ka izaugsme var būt tikai divējāda. Horizontālā izaugsme ved no vienas pieredzes pie nākamās, cikls atkārtojas, un cilvēks negūst mācību. Turpretī vertikālā izaugsme ir garīga pilnveidošanās.

Līdz ar katru gūto mācību, katrām ciešanām, katru asaru mēs sākam pilnveidoties prātam neizdibināmā veidā. Sāk pilnveidoties mūsu dvēseles. Mēs iemantojam plašāku vertikālo perspektīvu, augstākas apziņas skatījumu uz visu esību. Mēs zinām, ka, ceļoties arvien augstāk, mūsu horizonts arvien paplašinās. Dažiem cilvēkiem ir laimējies pieredzēt klīnisko nāvi notikumu, kas radikāli maina viņu dzīvi un dāvā "Augstākās apziņas" perspektīvu. Kaut arī tas šķiet savādi un varbūt pat jocīgi, tomēr fakts, ka mēs joprojām esam dzīvi, manuprāt, nozīmē pastāvīgu esību uz nāves sliekšņa!

Līdz ar to kļūst skaidrs, ka svarīgāka par dzīvi ir nāve, tas, kā pienācīgi sagatavoties nāves stundai un nomirt. Vai tas būs brīdis, kad iemantosim viedumu? Divas minūtes pirms nāves? Es ceru, ka mūsu kopīgais ceļojums prāta un jūtu valstībā tev patika tāpat kā man. Es arī ceru, ka "mājupceļa" stundu mēs sagaidīsim bezbailīgi, būdami apveltīti ar mazumiņu vairāk ne-parastā prāta.

Pats galvenais, esi iejūtīgs pret apkārtējiem un jo īpaši… laipns pret sevi.

KAS IR PANĀKUMI?

Bieži smieties un stipri mīlēt. Iemantot gudru cilvēku cieņu un bērnu pieķeršanos. Nopelnīt godīgu kritiķu atzinību un pārciest viltus draugu nodevību. Novērtēt skaistumu. Saskatīt cilvēkos labo. Atbrīvoties no savtīguma. Padarīt pasauli mazliet labāku uzaudzināt veselīgu bērnu, iekopt dārza stūrīti vai veidot taisnīgāku sabiedrību. Jūsmīgi smieties un rotaļāties, un dziedāt gavilējot. Zināt, ka vismaz viena dzīva radība ir elpojusi vieglāk, jo tu esi dzīvojis… Lūk, ko nozīmē panākumi.

Ralfs Valdo Emersons, dzejnieks, esejists un filozofs

PIECI IEMESLI, KAPEC IR VIEGLI but veiksminiekam

1.    Vieglāk ir būt veiksminiekam, jo neveiksme maksā dārgi tev vajadzēs vairāk laika, lai darbs tiktu padarīts.

2.    Vieglāk ir būt veiksmīgam, jo panākumi mudina aizmirst sakāves izraisītās sāpes un vilšanos.

3.    Vieglāk ir būt veiksmīgam, jo neveiksmīgam pasākumam atvēlētos līdzekļus nāksies tērēt vēlreiz sekmīga pasākuma īstenošanai.

4.    Vieglāk ir būt veiksmīgam, jo katra neveiksme mazina uzticību un nākamreiz būs grūtāk panākt sekmīgu iznākumu.

5.    Vieglāk ir būt veiksmīgam, jo panākumi raisa prieku un atzinību, turpretī neveiksmei seko neapmierinātība un mazdūšība.

Semjuels Trūts Keitijs (S. Truett Cathy), Chick-fil-A dibinātājs Fragments no grāmatas "Vieglāk ir būt veiksminiekam"

25 ĪPAŠĪBAS, KAS RAKSTURO UZŅĒMĒJU

DZINULIS augsta motivācija

DROSME sīkstums un neatlaidība

MĒRĶI pareiza virziena izvēle

ZINĀŠANAS slāpes pēc tām

LABA VESELĪBA rūpes par savu ķermeni

GODĪGUMS attīstīts prāts

OPTIMISMS pozitīva attieksme

SAPRĀTĪGUMS prasme atšķirt gudrību no muļķības

ENTUZIASMS aizraujoša interese par dzīvi

PRASME IZMANTOT IZDEVĪBU gatavība riskēt

DINAMISMS enerģija

UZŅĒMĪBA gatavība uzņemties grūtu darbu

PĀRLIECĪBA pārdevēja iemaņas

SABIEDRISKUMS draudzīgums

PACIETĪBA UN NEIECIETĪGUMS pacietība attieksmē pret cilvēkiem un neiecietīgums pret status quo PIELĀGOŠANĀS spēja pieņemt pārmaiņas PERFEKCIONISMS alkas sasniegt izcilību HUMORS spēja pasmieties par sevi un citiem DAUDZPUSĪBA plašas intereses un daudzas prasmes ZINĀTKĀRE interese par cilvēkiem un notikumiem SAVAS IDENTITĀTES APZIŅA pašcieņa un pašpaļāvība REĀLISMS/IDEĀLISMS dzīvošana īstenībā, tiecoties pēc ideāla IZTĒLE centieni rast jaunas idejas, kombinācijas un attiecības KOMUNIKĀCIJA skaidra un viegli saprotama runa UZTVERE modrība

Ērls Naitingeils (Earl Nightingale), Nightingale and Conant Corporation līdzdibinātājs

KADS IR LABS PRIEKSNIEKS

1.   Ar līksmu smaidu apsveic katru darbinieku, pat viszemāk atalgoto.

2.    Pareizi nosauc darbinieka vārdu un uzvārdu (un goda nosaukumu, ja tas nepieciešams).

3.    Nekad neuzskata, ka viņa statuss neļauj palīdzēt citiem veikt darba uzdevumus.

4.    Deleģē atbildību, taču neuzveļ savus pienākumus citiem.

5.   Ja darbinieks ir pieļāvis kļūdu, vienalga lielu vai mazu, tad izsaka viņam konstruktīvu kritiku bez liecinieku klātbūtnes.

6.    Demonstrē savu humora izjūtu piemērotos apstākļos.

7.    Neslēpj paškritiku un vienmēr uzņemas atbildību par savām kļūdām, nekad nevainojot citus.

8.    Nemēdz noslēgties sevī, bet izrāda interesi par kolēģiem un uzmanīgi ieklausās viņu vārdos.

9.    Nekad negaida, lai darbinieki izpildītu noteikumus, ko viņš pats (viņa pati) nevēlas ievērot.

10. Pretējā dzimuma darbiniekus vērtē lietišķi un profesionāli. Nekad neprasa, lai darbinieces veiktu tradicionālos "sieviešu darbus".

Džūna Hainsa Mūra (June Hines Moore), Moore Than Manner Consulting vadītāja Fragments no grāmatas "Izdevīguma etiķete"

13 DZĪVES LIKUMI

1.    Pasaule nav tik slikta, kā tev šķiet; rīts gudrāks par vakaru.

2.    Dusmojies un tad nomierinies!

3.    Raugi, lai tavs ego nebūtu pārāk cieši saistīts ar ieņemamo amatu un līdz ar amatu tu nezaudētu arī savu egol

4.    To var paveikt!

5.    Rūpīgi apsver, ko izvēlies! Tu vari to iegūt.

6.    Neļauj nelabvēlīgiem faktiem stāties ceļā labam lēmumam.

7.    Pārbaudi sīkumus!

8.    Dalies nopelnos!

9.    Tu nevari izdarīt izvēli citu cilvēku vietā. Neļauj arī citiem noteikt savu izvēli!

10.  Saglabā mieru! Esi laipns!

11.  Radi sev vīziju! Esi prasīgs!

12.  Neklausi savām bailēm un noliedzējiem!

13.  Nevīstošs optimisms vairo spēku. (Bruņotajos spēkos vienmēr tiek meklētas metodes, kā palielināt karaspēku un paaugstināt efektivitāti.)

Ģenerālis Kolins Paueis (Colin Powell) No publikācijas žurnālā "Parade"

KA MUS IETEKME ATTIEKSME

Mūsu attieksme, sākot darbu, vairāk nekā jebkas cits ietekmē darba rezultātu.

Mūsu attieksme pret dzīvo radību nosaka tās attieksmi pret mums.

Mūsu attieksme pret apkārtējiem noteiks viņu attieksmi pret mums.

Pirms mēs spējam sasniegt vēlamo dzīvesveidu, mums vajag domāt, rīkoties, iet, runāt, izturēties atbilstoši paraugiem, ko gala rezultātā gribam iemiesot.

Jo augstākas vērtības izvēlamies, jo labāku attieksmi sastopam.

Pozitīva, uz panākumiem orientēta domāšana novērš pasaulē visas nesaskaņas.

Ja mēs rūpēsimies, lai cilvēki justos vajadzīgi un tiktu atzinīgi novērtēti, viņi pret mums izturēsies tāpat.

Par labvēlīgu attieksmi liecina vēlme itin visur meklēt jaunas labas idejas. Tas var atrast visur: uz automašīnām, restorānu ēdienkartēs, grāmatās, ceļojumos un bērnu teiktajā.

Nerunā skaļi par personiskām problēmām! Tev, visticamāk, šāda runāšana nelīdzēs, un tā nepalīdzēs arī citiem.

Nerunā par savu veselību, ja vien tā nav laba.

Izplati labvēlīgu attieksmi! Nevilcinies dalīties ar citiem par savām vīzijām, ilgām un mērķiem!

Katru sastapto cilvēku uzskati par pilntiesīgu cilvēces locekli ar visām no tā izrietošajām tiesībām, pienākumiem un privilēģijām!

Neaizmirsti "zelta likumu": dari citiem to, ko tu gribētu, lai citi dara tev!

Teds V. Engstroms (Ted IV. Engstrom) Fragments no grāmatas "Motivācija visam mūžam"

SEPTIŅI naves grĒki

f

1.   Bagātība bez darba

2.   Bauda bez sirdsapziņas

3.   Zināšanas bez rakstura

4.   Zinātne bez cilvēcības

5.   Bizness bez morāles

6.   Dieva pielūgšana bez upurēšanas

7.   Politika bez principiem

Autors nezināms

TAVA NĀKOTNE IR ATKARĪGA NO…

Tavu dzīvi nākamajos piecos gados nosaka trīs lietas:

grāmatas, ko tu lasi;

cilvēki, kurus tu satiec;

izvēles, ko tu īsteno.

Izvēlies šodien, kā dzīvot rīt!

Bobs un Emīlija Bārnsi (Bob und Emilie Barnes) Fragments no grāmatas "Ģimenes budžets 15 minūtēs"

ASTOŅI PRINCIPI, KAS TEV BŪTU JĀZINA PAR NEVEIKSMĒM

1. CIEST NEVEIKSMI NAV TAS PATS, KAS BŪT NEVEIKSMINIEKAM.

Cilvēkam var daudzkārt neveikties, taču neizdošanās vēl nenozīmē neveiksmi.

2.    NEVEIKSME NAV NEGODS, KA DAŽS LABS IEDOMĀJĀS. Kļūdīties ir tikai cilvēcīgi.

3.    NEVEIKSME IR TIKAI ĪSLAICĪGS ŠĶĒRSLIS. Neveiksme nekad nav pēdējā lappuse tavā dzīves grāmatā ja vien pats nepadodies un nepamet cīņas lauku.

4.    NEKAD NEKAS VĒRTĪGS NAV TICIS SASNIEGTS BEZ RISKA CIEST NEVEIKSMI.

Cilvēks, kurš izmēģina visus līdzekļus, lai sasniegtu kaut ko patiesi vērtīgu, nav neveiksminieks, pat ja viņam neveicas.

5.    NEVEIKSME IR DABISKA GATAVOŠANĀS VEIKSMEI.

Lai gan dažiem tas šķiet savādi, tomēr sadzīvot ar veiksmi ir daudz grūtāk nekā samierināties ar neveiksmi.

6.    KATRA NEVEIKSME DOD IESPĒJU SASNIEGT KAUT KO VAIRĀK.

Pārdomā apstākļus, kuros tu cieti neveiksmi, un tu iemantosi dažas atziņas par to, kā neizdošanos pārvērst veiksmē.

7.    KĀ TU IZTURIES PRET NEVEIKSMĒM SAVĀ DZĪVĒ, IR ATKARĪGS VIENĪGI NO TEVIS PAŠA.

Neveiksme ir vai nu svētība, vai lāsts to noteiks tava atbildes reakcija.

8.    NEVEIKSME IR IESPĒJA NOSKAIDROT, KĀ LABĀK RĪKOTIES NĀKAMAJĀ REIZĒ, SECINĀT, KUR SLĒPJAS GRŪTĪBAS UN KĀ NO TĀM IZVAIRĪTIES.

Pareizi uztvert neveiksmi nozīmē mācīties no tās visu, kas vien iespējams.

Deils Gelovejs (Dale Galloway), Esberijas Teoloģiskā semināra

rektors Vilmorā Kentuki štatā ASV Fragments no grāmatas "Kā atgūt pašapziņu"

ASTOŅI MALDĪGI PRIEKSSTATI, KAS radĪs problĒmas

1.  VISIEM IR MANI JĀMĪL!

Uzskats, ka mums ir nepieciešama mīlestība un atzinība visu laiku. Ja nesaņemam pietiekami daudz mīlestības un atzinības, jūtamies nožēlojami. Mēs domājam: "Neviens mani nemīl. Es noteikti esmu briesmīgs! Esmu tāda niecība!" Mums ir žēl sevis ("Ak, es nabadziņš!"). Svarīgākais ir "saņemt mīlestību". Mēs esam gatavi uz visu, lai tikai mūs vairāk mīlētu.

2.   MAN IR JĀBŪT LABAM IT VISĀ!

Pārliecība, ka viss ir jāpaveic labi, lai tāpat varētu justies. Mēs nevaram paciest neveiksmi. Ja kādam citam veicas labāk, tad mēs jūtamies briesmīgi. Mēs sev sakām: "Esmu zaudējis, tāpēc neesmu labs. Man neveicas, jo esmu tik neveikls. Es biju tikai otrais cik šausmīgi!" Gala rezultātā bailes no neveiksmes attur mūs no laba darba veikšanas.

3.   DAŽI CILVĒKI IR SLIKTI: VIŅUS VAJAG SODĪT!

Doma, ka cilvēki, kuri dara to, kas mums nepatīk, ir slikti. Viņus ir nepieciešams vainot un sodīt. Mēs domājam: "Viņš ir slikts; viņu vajag likt cietumā. Viņa ir briesmīga; vajag tikt no viņas vaļā. Viņi ir ļauni; viņus vajag turēt cietumā." Līdzīgas domas var būt arī par sevi.

4.   VISAM JĀNOTIEK GLUŽI CITĀDI!

Šausmināšanās par situāciju, kas nav tāda, kādu mēs vēlētos. Mēs domājam: "Cik briesmīgi, situācija ir gluži neciešama." Mēs nespējam pieņemt reālo situāciju. Mēs kļūstam nikni, ja nespējam mainīt notikumu gaitu atbilstoši mūsu priekšstatiem par lietu kārtību. Taču kālab lai mums patiktu itin viss šajā pasaulē?

5.  TĀ IR TAVA VAINA, I<A ES JŪTOS ŠĀDI!

Doma, ka kāds cits liek mums justies tā, kā mēs jūtamies. Ja esam nelaimīgi, tad tas ir tāpēc, ka kāds cits ir kaut ko teicis vai darījis. Mēs sakām: "Tā nav mana vaina, ka esmu nelaimīgs. Tu man liki justies dusmīgam. Tu mani saniknoji. Citiem cilvēkiem ir jāmainās, lai es justos labāk. Viņu pienākums ir mainīties. Es tur neko nevaru līdzēt."

6.   ES ZINU DRĪZ NOTIKS KAUT KAS SLIKTS!

Uzskats, ka mums vienmēr ir jābūt gataviem sagaidīt kaut ko sliktu. "Automašīna var mani notriekt. Suns var man iekost. Lauva var mani apēst ceļā uz skolu. Es raizēšos par to, lai būtu tam gatavs. Man vajag būt uzmanīgam. Es nevaru atslābt."

7.   VIEGLĀK IR NEMAZ NEMĒĢINĀT!

Pārliecība, ka viegiāk ir vairīties no dzīves grūtībām, nevis stāties tām pretī. Dzīve ir pārāk grūta, tāpēc mums nevajag pat mēģināt. Daudz labāk ir padoties tūlīt. Mēs domājam: "Es padošos! Es gribu, lai man ir viegli. Es nevaru mēģināt. Tas ir pārāk grūti. Es negribu uzņemties atbildību."

8.   MAN VAJAG KĀDU, KURŠ IR STIPRĀKS PAR MANI!

Priekšstats, ka mums ir jābūt atkarīgiem no citiem cilvēkiem, kuri ir stiprāki par mums. "Es jūtos vājš. Es nespēju patstāvīgi pieņemt lēmumus. Pasaki, ko man domāt un ko darīt! Parūpējies par mani!" Tomēr katrs cilvēks atšķiras no citiem. Mums vajadzēs iemācīties pieņemt pašiem savus lēmumus, jo mēs vislabāk pazīstam paši sevi.

9.   ES NESPĒJU BŪT CITĀDS!

Doma, ka mēs esam tādi, kādi esam, jo to nosaka zināmi atgadījumi mūsu bērnībā. "Es laikam vienmēr būšu tāds. Pagātnei ir liela nozīme. Man nav cerību kļūt citādam."

10.   MAN VAJAG SATRAUKTIES PAR TAVĀM PROBLĒMĀM.

Uzskats, ka citu cilvēku problēmām ir jākļūst par mūsu problēmām. Pārliecība, ka mums vajag mainīt citus cilvēkus un mūsu pienākums ir risināt citu cilvēku problēmas un noteikt viņu uzvedību. Viņu problēmas tagad ir mūsu problēmas. Mēs domājam: "Es parūpēšos par tevi. Es atrisināšu tavas problēmas."

11.   PASTĀV TIKAI VIENS RISINĀJUMS.

Pārliecība, ka pastāv tikai viens pareizais ceļš, bet visi pārējie ir nederīgi. Šis ir vienīgais labais risinājums. Ja mēs nerīkosimies vislabākajā veidā, tad notiks šausmu lietas. Mēs domājam: "Viņam nevajag rīkoties šādi. Viņš visu dara nepareizi. Mums ir jārīkojas tikai tā un ne citādi."

VIENPADSMIT ATZIŅAS, KAS neradĪs problĒmas

1.   VISIEM NAV MANI JĀMĪL.

Visiem cilvēkiem nav nedz mani jāmīl, nedz jājūt patika pret manu personu. Man pašam nav jājūt simpātijas pret katru savu paziņu kādēļ lai es patiktu katram no viņiem? Mani priecē apziņa, ka cilvēki mani mīl un es viņiem patīku. Ja kāds no viņiem tomēr nedomā, ka esmu simpātisks, tad viņa attieksme nekādi neietekmē manas labvēlīgās domas par sevi un es joprojām jūtos labi. Es nevaru piespiest citus būt par mani labās domās, gluži tāpat kā citi cilvēki nevar mani piespiest mīlēt viņus. Man nav vajadzīga nemitīga atzinība. Ja kāds mani neatzīst, nu, tas mani nesatrauc!

2.   KĻŪDĪTIES IR NORMĀLI.

Tas ir tikai normāli, ja cilvēks kļūdās. Mēs visi kļūdāmies, bet kļūdas nemazina mūsu vērtību un labsajūtu. Ja es pieļauju kādu kļūdu, tad man nav jāsatraucas. Es cenšos kaut ko sasniegt un, ja kļūdos, turpinu censties. Es spēju sadzīvot ar savām kļūdām. Arī citi kļūdās, un tas ir tikai normāli. Es akceptēju gan savas kļūdas, gan tās kļūdas, ko pieļauj mani līdzcilvēki.

3.   CITI IR LABI, UN ARĪ ES ESMU LABS.

Ja cilvēki dara lietas, kas man nepatīk, tad tas vēl nenozīmē, ka šie cilvēki ir slikti. Viņi nav jāsoda tikai tādēļ, ka man nepatīk viņu rīcība. Nevienam nav jārīkojas tā, kā vēlos es, un arī man nav jārīkojas tā, kā grib citi. Katrs cilvēks pats izvēlas savu ceļu es būšu tas, kas vēlos būt. Es nevaru kontrolēt vai mainīt citus cilvēkus, taču mēs visi esam pelnījuši cieņu un saprātīgu attieksmi.

4.   MAN NAV JĀUZŅEMAS KONTROLE.

Es izdzīvošu ari tad, ja reālā situācija atšķirsies no vēlamās. Es varu pieņemt parādības tādas, kādas tās ir; cilvēkus tādus, kādi viņi ir; un sevi tādu, kāds (vai kāda) esmu īstenībā. Man nav jāsatraucas, ja es nespēju mainīt situāciju un pielāgot to savām vēlmēm. Tas nav iemesls, lai es mīlētu visu pasaulē. Ja man kaut kas nepatīk, es varu sadzīvot ar to.

5.   ESMU ATBILDĪGS PAR KATRU SAVAS DZĪVES DIENU.

Es esmu atbildīgs par to, kā jūtos, un par to, ko daru. Neviens nevar mani piespiest justies citādi. Man bija draņķīga diena tas nozīmē, ka pats tai ļāvu tādai būt. Ja man bija lieliska diena, tātad es pats to panācu ar savu pozitīvo attieksmi. Citiem cilvēkiem nav jāmainās, lai es varētu justies labāk. Es pats esmu atbildīgs par savu dzīvi.

6.   ES VARU RĪKOTIES, JA VISS NENOTIEK, KĀ NĀKAS.

Man nav jādomā par to, kas varētu noiet greizi. Parasti viss ir kārtībā, bet, ja ne, es varu rīkoties. Man nav jātērē sava enerģija raizējoties. Debesis paliks turpat, kur bija agrāk: viss nokārtosies.

7.   SVARĪGI IR PAMEĢINAT.

Es spēju daudz. Pat ja uzdevums būs grūts, es pamēģināšu to atrisināt. Vairoties no uzdevuma veikšanas, es zaudēju iespēju gūt panākumus un priecāties par to. Ja es pamēģināšu, tad man būs dota šī iespēja. Tas, ko vērts iegūt, ir pūliņu vērts. Es varbūt nespēju veikt visu, tomēr es varu paveikt vismaz daļu.

8.   ES ESMU SPĒJĪGS.

Man nevajag, lai kāds cits risina manas problēmas. Es pats to varu. Es spēju rūpēties par savu dzīvi. Es varu pieņemt patstāvīgus lēmumus… Es varu domāt ar savu galvu. Man nav jābūt atkarīgam no citiem cilvēkiem.

9.   ES VARU MAINĪTIES.

Es varu mainīties. Manai rīcībai nav jābūt iepriekš noteiktai kaut kādu pagātnes notikumu dēļ. Katra diena nāk ar jaunām iespējām. Būtu muļķīgi domāt, ka es nevaru ietekmēt savu dzīvi. Protams, es to varu.

10.   CITI CILVĒKI ARĪ SPĒJ.

Es nevaru atrisināt citu ļaužu problēmas viņu vietā. Man nav jāsatraucas par citu problēmām, it kā tās būtu manējās. Man nav jāpārveido citi cilvēki, un man nav jānosaka, kā viņiem dzīvot. Viņi paši spēj rīkoties un risināt savas grūtības. Es varu rūpēties par viņiem un sniegt zināmu palīdzību, bet es nevaru rīkoties viņu vietā.

11.   ES VARU DARĪT TĀ, KĀ GRIBU.

Vienu un to pašu rezultātu var sasniegt dažādi. Katrs no mums var piedāvāt labas un īstenojamas idejas. Nav viena vienīga "labākā" ceļa. Ikviens var piedāvāt vērtīgas ierosmes. Dažas idejas man var šķist labākas nekā citas, tomēr vērtīga ir katra ierosme, un katrs procesa dalībnieks var sniegt zināmu atbalstu.

dzīves macibas

GUDRĪBA VISAM MŪŽAM

Esmu atskārtis, ka man patīk mana skolotāja, jo viņa raud, kad dziedam "Klusa nakts, svēta nakts". (6 gadi)

Esmu aptvēris, ka nevar paslēpt brokoļu gabaliņu piena glāzē. (7 gadi)

Esmu sapratis, ka tad, ja pamāju cilvēkiem uz lauka, viņi pārtrauc darbu un māj man pretī. (9 gadi)

Esmu konstatējis, ka cilvēkam, kurš grib sevi iepriecināt, vajag mēģināt iepriecināt otru. (14 gadi)

Nav viegli to atzīt, tomēr esmu sapratis, ka klusībā priecājos par to, ka mani vecāki ir stingri. (15 gadi)

Esmu secinājis, ka klātbūtne bieži palīdz vairāk nekā vārdos izteikts padoms. (24 gadi)

Esmu sapratis, ka man ir jādzīvo tā, lai neviens neticētu ļaunām ļaužu valodām. (39 gadi)

Esmu pieredzējis, ka tad, ja jūtos vainīgs, visvairāk gribas vainot citus. (46 gadi)

Esmu konstatējis, ka "Brīnišķīgās žēlastības" [27] dziedāšana var mani iedvesmot uz ilgāku laiku. (49 gadi)

Esmu secinājis, ka cilvēka raksturs atklājas trijās situācijās: 1) visu dienu līst, 2) pazudusi bagāža un 3) samezglojusies eglītes lampiņu virtene. (52 gadi)

Esmu apjautis, ka neatkarīgi no tā, kādas būtu tavas attiecības ar vecākiem, pēc viņu nāves tu dziļi izjutīsi viņu trūkumu. (53 gadi)

Esmu secinājis, ka cilvēkam, kurš vēlas kaut ko paveikt savu bērnu labā, vajag uzlabot attiecības laulībā. (61 gads)

Esmu sapratis, ka, dzenoties pēc laimes, var palaist garām savu iespēju. Taču, ja rūpējies par savu ģimeni, citu cilvēku vajadzībām, cītīgi strādā, iegūsti jaunus paziņas un visu dari, cik vien labi spēj, tad laime pati tevi atradīs. (65 gadi)

Esmu piedzīvojis, ka, klausot sirdsbalsij, gandrīz vienmēr pieņemu pareizo lēmumu. (66 gadi)

Esmu apjautis, ka pat sāpju stundā neesmu viens. (82 gadi)

Esmu atskārtis, ka katru dienu vajag pastiept roku un pieskarties kādam. Cilvēkiem patīk rokas pieskāriens sadošanās rokās, sirsnīgs apskāviens vai draudzīgs uzsitiens uz pleca. (85 gadi)

Esmu sapratis, ka man vēl ir tik daudz, ko mācīties. (92 gadi)

No dažādiem avotiem

DAŽAS LIETAS, KAS IZRAISA NOSTALĢIJU

Pastaiga kailām kājām pa smilšainu liedagu.

Nesteidzīga viesošanās vietā, kur esi uzaudzis.

Meža strauta urdzēšana pa akmeņainu gultni un koku lapu čaboņa rudenī.

Tavas Alma mater dziesmas skandēšana.

Bērnības fotogrāfiju aplūkošana ģimenes albumā.

Noraudzīšanās, kā tikko pieaugušais "bērns" pamet mājas.

Klusa stāvēšana pie kapa, kurā atdusas tuvs draugs vai radinieks.

Iekurināta kamīna rūkoņa un dūmu smarža.

Nodzeltējusi vēstule, ko pirms daudziem gadiem rakstījis cilvēks, kurš tevi mīlēja.

Kāpšana vējainā kalna virsotnē.

Lasīšana skaļā balsī vienatnē.

Ziemassvētku vakars, vēla nakts stunda.

Daži dzejoļi… zināmas melodijas. Kāzas… izlaidumi… diplomi. Sniegs… slieces… kamaniņas. Atvadu vārdi.

Čārlzs R. Svindoli (Charles R. S\vindoll) Fragments no grāmatas "Nepārtraukta izaugsme gadu gaitā"

PASAULEI VAJAG CILVĒKUS,

kurus nevar nopirkt; kuru vārds ir likums; kuri raksturu vērtē augstāk par bagātību; kuriem ir patstāvīgi uzskati un griba; kuru personība ir iespaidīgāka nekā viņu amats; kuri nevilcinās izmantot izdevību; kuri pūlī nezaudē savu individualitāti; kuri ir vienlīdz godīgi sīkumos un lielās lietās; kuri nav gatavi samierināties ar ļaunumu; kuru godkāre nav saistīta ar patmīlīgām vēlmēm; kuri neattaisno savu rīcību ar vārdiem "tā dara visi"; kuri ir uzticīgi saviem draugiem priekos un bēdās, veiksmēs un neveiksmēs;

kuri neuzskata, ka ļaunums, viltīgums un spītīgums ir labākās īpašības panākumu gūšanai;

kuri nekaunas un nebaidās iestāties par patiesību brīžos, kad tā nav lielā cieņā;

kuri spēj pateikt skaļu "nē", kaut arī visa pārējā pasaule saka "jā".

Teds V. Engstroms Fragments no grāmatas "Motivācija visam mūžam"

KA ATRAST DZIRDĪGAS AUSIS

Izvēloties uzticības personu, meklē kādu,

kuram uzticies;

kurš prot glabāt noslēpumus;

kurš respektē tavu privātumu;

kurš pavērs tev jaunu redzējumu;

kurš aizlūgs par tevi;

kurš ir gudrs un vairāk pieredzējis nekā tu; kurš ciena uzticību laulībā;

kurš liks tev justies atbildīgam, bet nenosodīs bez taisnīga pamatojuma;

kurš pārstāv tavu dzimumu vai precētu pāri; kuru nelabvēlīgi neiespaido tava vaļsirdība.

Dženiss Longs Heriss (Jānis Long Harris) No publikācijas žurnālā "Marriage Partnership"

KA VEIDOT ATTIECĪBAS AR DRAUGU TĀLUMĀ

Izvēlieties noteiktu dienas stundu, kurā vienam par otru aizlūgt!

Sūti fotogrāfijas! Ne tikai skolas laiku bildītes, bet arī fotogrāfijas, kas attēlo tagadējās dzīves norises jauno frizūru, dārza vai mājas projektu, bērnu ikdienas palaidnības, nesen iepazītos draugus.

Radiet īpašu, tikai jums abiem (abām) saprotamu kodu, kas vēsta: "Es domāju par tevi tu esi īpašs (īpaša)." Tā var būt, teiksim, savdabīga uzruna vai vēstules locījuma forma.

Vienmēr sūtiet apsveikuma kartītes dzimšanas dienā ja vien iepriekš neesat vienojušies iztikt bez šādām kartītēm!

Pierodi vienmēr atbildēt uz e-pastu, pat ja tā ir tikai īsa piezīme! Neatliec uz vēlāku laiku atbildes rakstīšanu, jo tu vari pazaudēt komunikācijas pavedienu.

Nenovērtē par zemu bieži kritizētās Ziemassvētku kartītes tās var interesēt draugu tālumā. Vienkārši nesūti tās visiem pēc kārtas!

Stāsti par savu draugu (draudzeni) citiem paziņām! Viņa (viņas) vārda izrunāšana un atmiņu stāsti nostiprinās jūsu draudzību.

Ja tu izmanto e-pastu, tad laiku pa laikam sūti "īstu vēstuli" mīļu vai smieklīgu kartīti vai varbūt no avīzes izgrieztu komiksu, kas tevi ir ielīksmojis.

Veidojiet kopīgas tradīcijas! Mana māte un viņas labākā draudzene gadiem ilgi sūtīja viena otrai noteikta izskata dzimšanas dienas apsveikuma kartīti. Ikreiz viņas tai pievienoja personisku vēstuli, bet pārējā gada laikā cītīgi glabāja īpašo velti.

Cieši apskaujiet viens otru, kad beidzot tiekaties vaigu vaigā!

Renē Senforda (Renee Sanford) Renē dzīvo Amerikas Savienotajās Valstīs, bet viņas

labākā draudzene Eiropā

KA IESPEJAMS MĀCĪTIES VISU MŪŽU

1.   SĀC AR ATTIEKSMI!

Mūžizglltība sākas sirdī, kas alkst pārmaiņu, gudrības un izjūt vēlmi likt lietā savas zināšanas.

2.   UZDOD JAUTĀJUMUS!

Cilvēki, kuri grib mācīties, uzdod rosinošus jautājumus. Viņiem piemīt neremdināma zinātkāre ilgas zināt, atklāt, noskaidrot. Uzdod jautājumus, kas rosina skatīties dziļāk!

3.   PIEVIENOJIES CITIEM STUDENTIEM!

Kopīga sadarbība mācību procesā klasēs, nelielās grupās, draugu un kolēģu pulkā ļaus raudzīties no atšķirīgiem skatpunktiem un izvērtēt dažādas pieejas. Sarunas ar cilvēkiem ir neizsmeļams zināšanu avots.

4.   IZPROTI OTRAS PUSES VIEDOKLI!

Pat ja otras puses viedoklis radikāli atšķiras no tavējā, atvēli laiku tā izpratnei un analīzei. Tu vari ieraudzīt situāciju jaunā gaismā vai arī nostiprināt agrāko pārliecību. Ja personiskos uzskatus nepakļauj kritikai, tie pamazām zaudē vērtību.

5.   ATRODI JAUNU LASĀMVIELU!

Lasi visdažādākās grāmatas, izvēlies atšķirīgas tēmas un autorus! Pretojies kārdinājumam lasīt tikai tās grāmatas, kas pamato tavus vecos priekšstatus!

6.   RAKSTI DIENASGRĀMATU!

Jauniegūto atziņu pierakstīšana ļauj sekot sapratnes izaugsmei.

7.   EKSPERIMENTĒ!

Izmēģini jaunas pieejas un idejas! Vecums neietekmē spēju mācīties. Astoņdesmitgadīgs sirmgalvis var mācīties "sērfot" internetā gluži tāpat kā astoņpadsmitgadīgs jauneklis.

8.   IZMANTO SAVAS ZINĀŠANAS!

Sapratnes dziļumu bieži nosaka mūsu spēja likt lietā mācīto. Praksē lietojamas zināšanas mājo nevis galvā, bet sirdī.

Bils Mourijs (Bili Mowry) Fragmenti no publikācijas "Discipleship Journal"

KĀ PIEAUGUŠI BĒRNI VAR PALĪDZĒT SAVIEM VECĀKIEM

1.   BIEŽI SAZINIES AR VECĀKIEM!

Uzturiet savstarpēju saikni, runājot pa tālruni, ejot ciemos un rakstot vēstules! Apsveiciet cits citu svētkos, dzimšanas dienās un citās nozīmīgās gadadienās!

2.   CIENI VECĀKU NEATKARĪBU!

Taviem vecākiem, cik ilgi iespējams, vajag pieņemt patstāvīgus lēmumus par to, kur un kā viņiem dzīvot.

3.   ATBALSTI "ATBRĪVOŠANOS" NO MANTĀM!

Palīdzi rast konstruktīvu veidu, kā atsvabināties no liekām mantām! Pievērs vecāku uzmanību lietotu apģērbu veikaliem vai mudini viņus piedalīties dažādās palīdzības programmās! Uzklausi vecākus un bēdājies kopā ar viņiem brīžos, kad viņiem nākas atteikties no savas mājas, autovadītāja apliecības vai noteikšanas zināmās lietās!

4.   IZRADI IEJUTIBU!

Ja tu būtu viņu vietā, kā tu rīkotos un justos?

5.   MUDINI ATCERĒTIES!

Palīdzi atritināt pagātnes atmiņu kamolu un salikt kopā sendienu jūtu mozaīku!

6.   UZKLAUSI VIŅUS!

Pacietīgi noklausies atmiņu stāstus par gūtajiem panākumiem, sarūgtinājuma un apmierinājuma mirkļiem pat ja esi dzirdējis tos vairākkārt! Uzklausi arī viņu tagadējās raizes! Uzzini, kas viņus biedē un iepriecina, kas viņiem dāvā cerību un līksmi!

7.   VEICINI GARĪGO IZAUGSMI!

Sagādā viņiem Bībeli, kas drukāta lieliem burtiem! Palīdzi izvēlēties garīgi rosinošus televīzijas raidījumus un radio programmas! Sagādā transporta līdzekli, lai vecāki varētu apmeklēt baznīcu. Mudini viņus piebiedroties draudzei vai vietējai atbalsta grupai!

8.   ROSINI VECĀKUS BŪT NODERĪGIEM!

Prasi viņiem padomu, uzslavē viņu iemīļoto nodarbošanos un mudini viņus palīdzēt citiem!

9.   PALĪDZI VIŅIEM IESAISTĪTIES SABIEDRISKAJĀ DZĪVĒ!

Mudini viņus uzturēt attiecības ar vecajiem draugiem un iegūt

jaunus paziņas! "Neviens no mums nedzīvo vienatnē, un neviens

no mums nemirst vienatnē."

10.   LŪDZ PAR VIŅIEM UN KOPĀ AR VIŅIEM!

Tavu vecāku fiziskā, psihiskā, sociālā un materiālā labklājība ir cieši saistīta ar viņu garīgo veselību.

Deivids O. Mobergs (Dāvid O. Moberg) Fragmenti no publikācijas žurnālā "Decision Magazine"

SĒRAS UN TO PARVARESANA

Tu zināsi, ka sāc atgūties pēc smagā zaudējuma, kad rūpes par sevi sniegs ne tikai mierinājumu, bet arī labsajūtu; nākotne vairs nešķitīs tikpat biedējoša kā agrāk; neļausies izmisumam piemiņas dienās; meklēsi cilvēku sabiedrību, lai remdētu sāpes vai citu iemeslu pēc;

mazināsies tava emocionālā spriedze;

aizmirsīsi ievērot kādu rituālu, piemēram, kapsētas apmeklējumu, neļaujoties skumjām.

Māsa Terēze Makintīra (Teresa Mcintier)

KA VEIDOT VESELĪGAS ATTIECĪBAS LAULĪBA

1.   IEINTERESĒTĪBA

Patiesa ieinteresētība nozīmē kaut ko vairāk nekā tikai laulības saglabāšanu. Centīgi gādā par sava dzīvesbiedra personisko izaugsmi un interesēm!

2.   KOPDARBS

Atkārto piecus vārdus, kuriem ir svarīga nozīme katrā laulībā: "Mēģināsim darīt, kā tu vēlies!"

3.   KOMUNIKĀCIJA

Visi (bez izņēmuma) laulātie pāri, kuri apmeklē manas konsultācijas, saskaras ar komunikācijas problēmām. Daļēji to nosaka tas, ka cilvēki reti izvēlas dzīvesdraugu ar līdzīgu komunikācijas stilu.

4.   EMOCIONĀLO VAJADZĪBU APZINĀŠANA

Atklāj un iepazīsti tuvāk sava partnera emocionālās vajadzības! Kā to paveikt? Pavisam vienkārši pajautā viņam!

5.   KONFLIKTA RISINĀŠANA

Konflikts laulībā ir neizbēgams. Bet tu vari vairīties no cīniņa.

6.   ATVAINOŠANĀS UN PIEDOŠANA

Regulāri atkārto trīs darbības, kas ir veiksmīgu attiecību pamatā: atvainojies par nodarījumu pagātnē; novērtē ieguvumu tagadnē; paredzi kaut ko labu nākotnē!

7.   VĪZIJAS RADĪŠANA

Pavaicā sev un savam draugam: "Ja mēs skaidri zinātu, ka necietīsim neveiksmi, un spētu veidot attiecības tieši tā, kā vēlamies, tad kāda būtu mūsu kopdzīve?"

Džefs Herings (Jeff Herring) No publikācijas laikrakstā "The Oregonian"

18 ĪPAŠĪBAS, KĀDAS IETEICAMAS LAULĀTAJAM DRAUGAM

1.   Pozitīva attieksme

2.   Garīgas vērtības

3.   Humora izjūta

4.   Uzticība

5.   Godīgums

6.   Cieņa

7.   Laba komunikācijas prasme

8.   Uzcītība darbā

9.   Līdzjūtība

10.   Nebēdnība

11.   Dāsnums

12.   Žēlsirdība

13.   Pielāgošanās spēja

14.   Paļāvība

15.   Iejūtība

16.   Sapratne

17.   Veselais saprāts

18.   Apdomība naudas lietās

STIPRAS LAULĪBAS NOSLĒPUMI

SAVĀ 20 GADUS ILGAJĀ ĢIMENES UN LAULĪBU KONSULTANTA PIEREDZĒ ESMU FORMULĒJIS ATZIŅAS, KAS MAN ŠĶIET GALVENĀS KOPDZĪVĒ.

Dzīvesbiedrs ir mans labākais draugs. Kopā pavadītais laiks sagādā prieku mums abiem. Mans dzīvesbiedrs ir patīkams cilvēks. Laulība ir saistības mūža garumā. Dzīvesbiedrs mani interesē kā personība. Laulība ir svēta.

Mums ir kopīgi sapņi un mērķi.

Bērniem ir nepieciešamas stabilas mājas.

Mans dzīvesbiedrs ir pozitīvi noskaņots un vienmēr mani

iedrošina.

Es vēlos, lai mūsu attiecības būtu veiksmīgas.

Mēs cienām un novērtējam viens otru.

Dzīvesbiedrs sekmē manas personības izaugsmi.

Mēs kopā smejamies.

Es uzticos savam dzīvesbiedram.

Mums ir saistoša seksuālā dzīve.

Mēs esam izveidojuši drošu un komfortablu dzīvi.

Mana dzīvesbiedre pieņem mani tādu, kāds esmu.

Mums ir līdzīgi uzskati un intereses.

Mēs labi saprotam viens otru.

Es cienu savu dzīvesbiedru.

Dr. Stīvs Stīvenss (Dr. Steve Stephens), psihologs un semināru vadītājs

12 GADĪJUMI, KAD TEIKT "PIEDOD"

Saki "piedod", ja tu/tev

1)    nav taisnība;

2)    esi bijis nepieklājīgs;

3)    nākas aizstāvēties;

4)    esi neiecietīgs;

5)    esi noskaņots nelabvēlīgi;

6)    izturies aizvainojoši;

7)    esi neiejūtīgs;

8)    esi aizmāršīgs;

9)    esi apjucis vai samulsini citus;

10)  esi bijis nevērīgs, noraidošs vai paviršs attieksmē pret kaut ko mīļotajam svarīgu;

11)  esi sabojājis vai nepareizi lietojis otra lietu (pat ja tā ir bijusi nejaušība);

12)  neesi pateicis "piedod" tik sirsnīgi un steidzīgi, kā vajadzētu!

Dr. Stīvs Stīvenss, psihologs un semināru vadītājs

DAŽI PADOMI JAUNAJIEM VECĀKIEM

1.   "Pats galvenais, ko vecāki var darīt savu bērnu labā, ir mīlēt viens otru," apgalvo ģimenes psihologs Dr. Bendžamins Selks.

2.    Dāvājot lielu mīlestību savam mazulim, neaizmirsti rūpēties par savu personisko dzīvi. Laiku pa laikam atļauj bērnam gulēt savā gultā, tomēr piesargies to darīt pārāk bieži. Ja rocība to pieļauj, iekārto bērnam atsevišķu guļamistabu, cik drīz vien iespējams.

3.    Rosini sarunas arī par citām tēmām ne tikai jaunāko zīdaiņu pārtiku vai zobu gredzenu.

4.    Iedomājies sevi jaunā tēva lomā mēģini saprast, ka viņš var justies nevajadzīgs un atstumts.

5.    Vienmēr pieņem līdzcilvēku palīdzību, pat ja uzskati, ka darbs nav paveikts nevainojami. Mazulis izdzīvos arī ar saburzītu autiņu.

6.    Apzinies, ka daudzas sievietes, aprūpējot mazu bērnu, bieži jūtas fiziski nogurušas.

7.   Ja dzimumattiecības tev vairs nešķiet tik svarīgas kā agrāk, tad gādā, lai tava attieksme nelīdzinātos noraidījumam. Izrādi tuvību un mīļumu citos veidos!

8.    Nepazaudē saikni ar saviem draugiem!

9.    Neatsakies no uzticamu draugu palīdzības lai viņi pieskata tavu bērnu pāris stundu!

10. Bērnam pieaugot, ievēro mērenību viņa nodarbību izvēlē. Pārslodze atņems spēku gan tev, gan bērnam.

Robs Pārsons (Rob Parsons) Fragments no grāmatas "60 minūtes laulības laimei"

VĪRIEŠA UN SIEVIETES VAJADZĪBAS

VĪRIEŠA GALVENĀS VAJADZĪBAS

1.   Seksuālo vēlmju piepildījums

2.   Kopīgas izpriecas un atpūta

3.   Pievilcīga sieva

4.   Mājnieku psiholoģisks atbalsts

5.   Apbrīna

SIEVIETES GALVENĀS VAJADZĪBAS

1.   Pieķeršanās jūtas

2.   Sarunas

3.   Godīgums un atklātība

4.   Finansiāls atbalsts

5.   Stipras ģimenes saites

Sniedzot profesionālu palīdzību tūkstošiem laulāto pāru, es atkal un atkal esmu konstatējis šīs desmit svarīgās vajadzības. Protams, katrs cilvēks tās uztver atšķirīgi, tomēr vīrieša un sievietes pamatvērtību salīdzināšana ļauj izskaidrot laulības problēmu cēloņus.

Viljards Hārlijs (Williard Harley) Fragments no grāmatas "Viņa un viņas vajadzības"

KO TEIKT SAVAM LAULĀTAJAM DRAUGAM/DRAUDZENEI

"Es mīlu tevi." "Lūdz par mani."

"Man nebija taisnība." "Es aizlūdzu par tevi šodien."

"Labs veikums!" "Tu šodien labi izskaties kā vienmēr."

"Kas tev patiktu?" "Paldies par to, ka mani mīli."

"Tu esi brīnišķīgs." "Es tev uzticos."

"Par ko tu domā?" "Es vienmēr varu uz tevi paļauties."

"Tas bija lieliski." "Paldies, ka pieņem mani tādu, kāds esmu."

"Ļauj man paklausīties." "Tavā klātbūtnē es jūtos labi."

"Tu esi tik īpašs." "Tu padari gaišāku manu dienu."

"Man šodien tevis pietrūka." "Man dārgs ir katrs mirklis, ko pavadām kopā."

"Kā lai es tev palīdzu?" "Man ļoti žēl."

"Es visu dienu nemitīgi domāju par tevi." "Man patīk redzēt, kā tavas acis mirdz brīžos, kad tu smaidi."

"Es augstu novērtēju visu, ko tu šajos gados esi darījis/-usi manā labā."

Dr. Stīvs Stīvenss Fragmenti no grāmatas "Laulība: labākā pieredze"

20 IETEIKUMI, KAS TAVAI SIEVAI ĻAUS JUSTIES ĪPAŠAI

1.    Uzlūdz viņu uz deju, kad atskaņo jūsu mīlas dziesmu!

2.     Nospodrini viņas kurpes īpašu svētku reizēs!

3.     Uzturi patīkamu sarunu, kaut arī gribi lasīt avīzi!

4.     Pamasē viņai muguru, negaidot, ka sekos mīlēšanās!

5.     Sagādā viņai pārsteigumu nopērc un iestādi rožu krūmu!

6.     Raugies, lai mājā viss būtu salabots un valdītu kārtība!

7.     Pārliecinies, ka viņas automašīnai ir piemērotas riepas un tā ir labā tehniskā stāvoklī!

8.    Turi viņas roku brīžos, kad jūsu ģimene skaita lūgšanas!

9.     Izveido svarīgāko dokumentu sarakstu un pasaki viņai, kur tie glabājas!

10.   Atrodi iespēju ietaupīt nelielu summu no katras algas!

11.   Pirms katra lēmuma noskaidro sievas domas!

12.   Maigi apskauj viņu brīžos, kad viņa raud, un saki, ka viss ir kārtībā!

13.   Uzaicini viņu uz romantisku satikšanos un parūpējies par visu nepieciešamo, arī istabu viesnīcā!

14.   Laiku pa laikam apmeklējiet restorānu ar Viktorijas laika interjeru, lai mielotos ar smalkmaizītēm un desertiem!

15.   Izrādi sapratni, kad viņa aizmirst reģistrēt čeku mājas rēķinu grāmatā!

16.   Noskujies savā brīvdienā!

17.   Piezvani, ja kavēsies vairāk nekā piecpadsmit minūtes!

18.   Mudini sievu pavadīt laiku kopā ar draudzenēm!

19.   Neaizmirsti paņemt līdzi Kleenex vai tīru kabatlakatiņu, kad ejat skatīties romantisku kinofilmu!

20.   Saki sievai, ka viņa vienmēr būs skaista, ja viņa raizējas par novecošanu!

Els Grejs, precējies 32 gadus

20 IETEIKUMI, KAS TAVAM VĪRAM ĻAUS JUSTIES ĪPAŠAM

Nepārtrauc un nepārlabo viņu brīžos, kad viņš atstāsta kādu notikumu!

Uzslavē viņu bērnu, tavu un viņa vecāku, kā arī draugu klātbūtnē!

Rūpējies par savu izskatu tāpat kā tolaik, kad nebijāt precējušies!

Ļauj viņam atpūsties, kad viņš pārnāk mājās!

Izrādi patiesu interesi par viņa darbu un vaļasprieku!

Apbrīno viņa spēku un nozīmību!

Ja viņš vēlas ņemt līdzi uz darbu sviestmaizes, tad iesaiņo tās!

Mēģini būt mājās (un nepļāpāt pa tālruni), kad viņš pārnāk, un būt nomodā rītos, kad dodas uz darbu!

Priecājies kopā ar bērniem, kad viņi līksmo par tēva pārnākšanu!

Pērc viņam jaunas zeķes un apakšveļu ikdienā, nevis pasniedz tās kā dāvanu svētkos!

Raugies, lai guļamistaba būtu gaumīgi izrotāta un rūpīgi sakopta!

Esi saprotoša, kad vīrs vēlas sportot vai atpūsties kopā ar draugiem!

Pagatavo viņa iemīļoto maltīti!

Centies nepārtērēt mājsaimniecībai atvēlētos līdzekļus!

Piebiedrojies, kad viņš skatās savu iemīļoto TV sporta programmu!

Centies iet gulēt vienlaikus ar vīru; izrādi sapratni, ja viņš pēc grūtas darbdienas aizsnaužas uz dīvāna!

Palūdz draugiem šad un tad pieskatīt jūsu mazuļus (citkārt jūs varat pieskatīt viņējos), lai jūs varētu pavadīt nakti divatā!

18.    Rūpējies, lai mīlēšanās vienmēr būtu aizraujoša, un atceries, ka viņš to vēlas biežāk nekā tu!

19.    Cep mājas cepumus, ko dot viņam līdzi uz darbu!

20.    Katru dienu pavaicā sev: "Nez kā ir būt precētam ar mani?"

Elisa Greja (A lice Gray) No semināra "Katras laulības trīs dārgumi" materiāliem

IEMĪLĒŠANĀS

PRIECĀJIES PAR TO, KA ESAT ATŠĶIRĪGI

10 JOMAS, KURĀS CILVĒKI ATŠĶIRAS

1.   Ekstraverts vai intraverts. Ekstravertiem cilvēkiem patīk atrasties sabiedrībā, turpretī intravertie labāk pavada laiku vienatnē vai kopā ar tuvu draugu. Ekstravertie smeļas enerģiju apkārtējos ļaudīs, bet intravertos sabiedrība nogurdina.

2.   "Šķēršļu pārvarētājs" vai vērotājs. "Šķēršļu pārvarētāji" nebaidās riskēt; kolīdz viņi saredz iespēju, tā cenšas to izmantot, kamēr nav par vēlu. Vērotāji ir piesardzīgāki. Viņiem patīk rūpīgi pārbaudīt katru sīkumu un tikai pēc tam pieņemt lēmumu.

3.   Konstruktors vai detaļu zīmētājs. Konstruktori skata parādību kopumā. Viņi domā par notikumu virzību un gala rezultātu. Detaļu zīmētāji pievērš uzmanību skrūvēm un uzgriežņiem. Viņus interesē rezultāta sasniegšanas process.

4.   Tērētājs vai taupītājs. Ja tērētājiem ir lieka nauda, tad viņi grib to izlietot pirkt mantas sev vai citiem, ieguldīt kādā pasākumā utt. Ja taupītājiem ir lieka nauda, tad viņi grib to noglabāt nebaltai dienai. Viņiem nepatīk tērēt naudu, ja iemesls nav gana svarīgs.

5.   Plānotājs vai manevrētājs. Plānotājiem patīk visu sakārtot, organizēt un rūpīgi salikt pa plauktiņiem. Viņiem patīk ievērot

grafikus un termiņus. Manevrētāji pielāgojas dzīves plūsmai un aktuālām norisēm. Viņi rīkojas spontāni un nemēdz lieki satraukties, neraizējas, ja rezultāts nav prognozējams, jo tic, ka viss nokārtosies.

1.    Nemiernieki vai gausie. Nemiernieki vienmēr rosās. Viņu devīze ir "ātrums un efektivitāte" dari pēc iespējas vairāk un pēc iespējas ātrāk. Gausie nogaida un darbojas nesteidzīgi. Iespējams, viņi paveic mazāk, toties dara to ar baudu.

2.    Domātājs vai jūtīgais. Domātājus interesē fakti un principi. Jūtīgie, pieņemot lēmumus, pamatojas uz subjektivitāti un attiecībām ar apkārtējiem.

3.    Sapņotājs vai darītājs. Sapņotāji ir radoši ļaudis, kuriem patīk apsvērt jaunas idejas. Viņi ir optimisti un droši raugās nākotnē. Darītāji ir praktiķi. Viņiem patīk uzklausīt citu idejas un tās īstenot. Viņus interesē reālā dzīve un tagadne.

4.    Krājējs vai ārā sviedējs. Krājēji vāc lietas. Viņiem ir grūti šķirties no savām mantām, jo krājēji uzskata, ka tās reiz noderēs. Ārā sviedēji cenšas atbrīvoties no lietām. Viņi necieš jucekli un uzskata, ka lietas, kas nav izmantotas ilgāku laiku, visticamāk, netiks izmantotas nekad.

10. "Burvju mākslinieks" vai amatnieks. "Burvju mākslinieki" ir ļoti daudzpusīgi un spēj nodarboties ar vairākām lietām vienlaikus. Amatnieki ir vienpusīgi un vienlaikus spēj pievērst uzmanību tikai vienai vai varbūt divām lietām. Ja viņi cenšas paveikt vairāk, tad sāk nervozēt un jūtas pārslogoti.

Mēs visi esam dažādi un vienreizēji. Attiecībās tas veido līdzsvaru, daudzveidību un izaicinājumu. Priecājieties par savām atšķirībām un runājiet par tām!

Dr. Stīvs Stīvenss Fragments no grāmatas "Laulība: labākā pieredze"

ES LŪDZU DIEVU

Es lūdzu spēku,

un Dievs man deva grūtības,

lai padarītu mani stiprāku.

Es lūdzu gudrību,

un Dievs man deva problēmas, ko risināt. Es lūdzu labklājību,

un Dievs man deva ķermeni un smadzenes, ko pilnveidot. Es lūdzu drosmi,

un Dievs man deva briesmas, ko pārvarēt. Es lūdzu mīlestību,

un Dievs man deva rūpju māktus cilvēkus, kam palīdzēt.

Es lūdzu palīdzību, un Dievs man deva iespējas.

Es nesaņēmu neko, ko gribēju , bet es saņēmu visu, kas man bija vajadzīgs.

© Master Trainer Institute

DESIDERATA

Ej rāmu soli steigā un kņadas vidū un atceries, kāds miers var valdīt klusumā. Pēc iespējas veido labas attiecības ar visiem cilvēkiem, bet bez liekas pazemības. Savu patiesību paud mierīgi un skaidri; ieklausies citos, arī nomāktajos un nezinošos.

Vairies no skaļiem un agresīviem ļaudīm viņos izpaužas satraukts gars. Ja salīdzināsi sevi ar citiem, tu izjutīsi lepnību vai rūgtumu, jo vienmēr atradīsi personas, kuras būs dižākas vai niecīgākas nekā tu.

Priecājies par panākumiem un arī savām iecerēm! Aizrautīgi seko savai izaugsmei, jo tā, lai cik necila būtu, ir reāls ieguvums dzīves nepastāvīgajā dāsnumā. Esi piesardzīgs darījumos, jo pasaulē netrūkst blēdības un viltības. Tomēr raugi, lai tas nepadarītu tevi aklu, liedzot saskatīt visu labo pasaulē.

Esi patiess, īpaši savās jūtās! Neesi cinisks mīlā, jo tā gan sāpina un laupa ilūzijas, tomēr ir tikpat mūžīga kā pļavas zāle.

Uzkrāj pieredzi un mīļuprāt atsakies no jaunības maldiem! Stiprini gara spēku, kas tevi pasargās pēkšņā nelaimē. Tomēr nemoki sevi ar iedomām! Daudzas bailes dzimst no paguruma un arī vientulības. Esi stingrs, taču arī iejūtīgs pret sevi!

Tu esi Visuma bērns tāpat kā koki un zvaigznes, un tev ir visas tiesības būt šajā pasaulē. Vienalga, vai tu atskārt to vai ne, Visums atklājas tavā priekšā, kā tam arī jābūt.

Tādēļ esi mierā ar Dievu, lai kādu tu Viņu iedomātos, un saglabā dvēseles mieru, lai cik nerimtīgas būtu tavas pūles dzīves trokšņainajā virpulī. Pasaule ir skaista par spīti māņiem, smagām nastām un pieviltām cerībām. Esi līksms! Tiecies būt laimīgs!

Makss Ērmans (Max Ehrmann) © Max Ehrmann. All Rights Reserved

Trīs īpašās izvēles

Es ceru, ka daudzi no jums apsvērs iespēju izvēlēties dzīvē trīs nozīmīgas lietas. Pirmā saistīta ar ticību kaut kam lielākam nekā tu pats, tā paredz iesaistīšanos sava laika dižo ideju īstenošanā. Es izvēlējos prasmi rakstīt, jo patiesi ticu, ka mēs atrisināsim daudzas problēmas, kas nomoka mūsdienu sabiedrību, jo vairāk lasīsim, rakstīsim un labāk sapratīsim lasīto un rakstīto.

Pirms daudziem gadiem es pieņēmu svarīgu lēmumu, ko, cerams, apsvērsi arī tu. Vienalga, vai mēs runājam par izglītību, karjeru vai kalpošanu, mēs runājam par dzīvi un dzīvei ir jābūt priekpilnai. Cilvēkam ir jāprot priecāties! Sava mūža nozīmīgo lēmumu apprecēt Džordžu Bušu es pieņēmu tāpēc, ka viņš mani rosināja smieties. Patiesi, dažkārt mēs smējāmies caur asarām, tomēr kopīgi aizvadītās līksmās stundas būtiski stiprināja mūsu laulību.

Trešais, ko nedrīkst aizmirst, ir sirsnīgas attiecības ar tuvākajiem cilvēkiem draugiem un ģimenes locekļiem. Daudzus gadus tu esi smagi strādājis un veltījis savas dzīves stundas karjerai un profesionālai izaugsmei. Tavs darbs patiesi ir ļoti svarīgs, tomēr, pildot ārsta, advokāta vai uzņēmuma vadītāja pienākumus, neaizmirsti atgādināt sev, ka pirmām kārtām tu esi cilvēks un tavas cilvēciskās attiecības ar dzīvesbiedru, bērniem, draugiem ir svarīgākais ieguldījums tavas dzīves kvalitātē.

Mūža nogalē tu nenožēlosi, ja nebūsi veicis kādu pārbaudi, uzvarējis kādā tiesas prāvā vai noslēdzis kādu izdevīgu darījumu. Tu nožēlosi stundas, ko nebūsi pavadījis kopā ar vīru, draugu, bērnu, māti vai tēvu.

Barbara Buša (Barbara Bush), ASV 38. pirmā lēdija

Tici, un tu gūsi panākumus

Panākumus dzīvē nosaka ticība sev un Dievam.

Es nesen uzrakstīju grāmatu "Tici Dievam, kurš tic tev", kura balstās uz desmit baušļiem. Tā Kunga baušļi mums tika doti, lai mēs spētu vieglāk atrast savu ceļu dzīvē.

Atceros nostāstu par mazo meiteni, kura pārteicās, skandējot 23. psalma pirmo rindiņu: "Tas Kungs ir mans gans, tas ir viss, ko vēlos!"*

Mēs runājam par panākumu plānu. Mūsu apņēmībai ir jābūt nelokāmai: mums ir jāzina, kurp ejam, kam sekojam un kur gribam nonākt.

Jā, patiesi, dzīve ir grūta nekur nav teikts, ka tai ir jābūt vieglai. Tāpēc mums tika doti baušļi lai mēs gūtu palīdzību, dvēseles mieru un arī mierinājumu.

Ja dzīvosi saskaņā ar Dieva likumiem, tad vari būt drošs par panākumiem ne tikai garīgā, bet arī laicīgā nozīmē. Dievs tev tic un savā izvēlētā laikā dos tev cerību un sniegs to palīdzību, kas nepieciešama tavu mērķu sasniegšanai.

Tev vajag tikai "ticēt Dievam, kurš tic tev".

Dr. Roberts H. Šulers (Dr. Robert H. Schuller), Kristāla katedrāles** mācītājs, draudzes dibinātājs

Vienkāršs padoms

Mans labakais padoms ir ļoti vienkāršs: nebaidies sakāves tu gūsi panākumus tikai tad, ja centīsies tos gūt!

Filips H. Naits (Philipp H. Knight), kompānijas NIKE, Inc. valdes priekšsēdētājs un izpilddirektors

Paraugu nozīme

Stāsta, ka ievērojami cilvēki gan vīrieši, gan sievietes jaunības gados bieži lasījuši un pārdomājuši pirms viņiem dzīvojušu izcilu personību dzīvesstāstus. Daudzi mūsdienu veiksminieki ir veidojuši savu karjeru, mācoties no kāda slavena cilvēka Napoleona, Čērčila, Šveicera vai Mātes Terēzes dzīves pieredzes.

Šie izcilie vīrieši un sievietes savos darba gados tiecās atdarināt apbrīnotās personas raksturu un īpašības. Mums visiem piemīt tieksme identificēties ar literāro darbu varoņiem, mēs gribam līdzināties daiļdarbos attēlotajām spožajām vēsturiskajām personām. Iepazīstot tuvāk šo cilvēku dzīves gaitas, mēs apbrīnojam un pārņemam tās īpašības, kas viņus padarīja slavenus!

Es strādāju kopā ar Albertu Šveiceru Lambarenā, Āfrikā, neilgi pirms viņa nāves un varu godīgi atzīt, ka šis laiks būtiski mainīja mani. Līdz pat šai dienai es tiecos iemiesot A. Šveicera "bijību pret visu dzīvo" un viņa lēnprātīgos centienus praktizēt garīgu dzīvi. Daudzi cilvēki ir guvuši līdzīgu pieredzi saskarsmē ar Māti Terēzi vai kādu citu pozitīvi stimulējošu un cerības dāvājošu personu.

Visbeidzot, izcili vīrieši un sievietes mūža nogalē palīdz citiem cilvēkiem kāpt pa "dzīves kāpnēm" un pārliecināties, ka tās ir atslietas pret īsto ēku.

Lieliski palīdz tas, ka, lasot un studējot ievērojamu cilvēku biogrāfijas un autobiogrāfijas, mēs atskārstam, ka viņi ir visnotaļ parasti ļaudis, kuri dara neparastas lietas. Un, ja viņi ir spējuši to paveikt, tad arī mēs varam censties atkārtot viņu panākumus.

Tu to spēj! Izvēlies cildenākos paraugus un pielāgo tiem savu mūžu! Tieši šobrīd pieņem lēmumu kļūt par izcilu vīrieti vai sievieti cilvēku, kam piemīt drosme, raksturs un dziļa, nesatricināma ticība. Rūpīgi izraugies savus varoņus un varones un dari visu iespējamo, lai kļūtu tikpat apbrīnojams kā šie cilvēki.

Neaizmirsti, ka tu esi dzimis, lai daudz sasniegtu personiskajā dzīvē! Ikviens, tāpat kā tu, var paveikt visu, ko kādreiz iepriekš ir sasnieguši citi, ja vien to vēlas no visas sirds un nebaidās no ilgā ceļa grūtībām. Tu SPĒJ to paveikt!

Braiens Treisijs (Brian Tracy), kompānijas Brian Tracy Internationalen prezidents

Tevī apslēptais spēks

Es ticu, ka eksistē kaut kas tāds, ko tu vienīgais vari paveikt. Uz kādas no idejām ir rakstīts tavs vārds. Tu vienīgais vari to satvert un realizēt, citādi tā nekad neieraudzīs dienasgaismu.

Nekas dzīvē nav vērtīgāks par darbu pašam ar sevi. Izkop sevī pozitīvu attieksmi! Tā nav panākumu rezultāts. Panākumus rada attieksme.

Lielākais šķērslis, kas tevi šķirs no mērķiem, ir nespēja veltīt sevi darbam. Nekad nesaki: "Es pamēģināšu." Vienmēr saki: "Es darīšu."

Lai ko tu darītu, dari to ar prieku un degsmi! Entuziasms tavā dzīvē ir tas pats, kas elektrība spuldzītē. Nekas nenotiks, iekams tu nenospiedīsi slēdzi.

Volijs Emoss (Wally Arnos), uzņēmējs un rakstnieks, kompānijas "Famous Arnos" dibinātājs

Itin viss sākas tevī. Tu radi savu pasauli, vienalga apzināti vai neapzināti. Dzīve ir iekšējs darbs. Tev piemīt spēks sasniegt visus izvirzītos mērķus un īstenot dzīvē savus sapņus. Tu vari to paveikt!

Laimīgās takas

īstus panākumus tu gusi tikai tad, ja ceļš uz tiem bus dāvājis

laimi un prieku. Es saucu šādus ceļus par "laimīgajām takām".

Lai kādā virzienā tu dotos, ceļš vietām izrādīsies grambains un varbūt tevi apdraudēs laupītāju bandas. Mani šajās grūtībās vienmēr sargāja ticība Dievam un mīlošās ģimenes atbalsts.

Patiesi, nekur nav teikts, ka mūsu dzīvei ir jābūt vieglai. Savā laikā esmu dziedājis daudzas dziesmas, tomēr skaistākās vārsmas, kas jebkad sacerētas, nav atrodamas dziesmu ierakstos. Tās var lasīt 23. psalmā: "Tas Kungs ir mans gans, man netrūks nenieka." Šie vārdi pārliecina, ka mūsu vienīgie nozīmīgie panākumi dzīvē ir mūsu mūžīgā dievišķā pestīšana.

Ģimene tā, kurā tu piedzimi, vai tā, ko tu palīdzēsi radīt nākotnē, ir svarīgākās attiecības, kas jebkad veidosies tavā mūžā. Ģimenes lokā mēs bieži gūstam patiesi nozīmīgas dzīves mācības mīlestību, piedošanu, sevis disciplinēšanu un darba spējas.

Vai mūsu atmiņas par mājām būs tīkamas vai netīkamas, to noteiks mīlestība, ko izjutām vai nesaņēmām. Mūsdienu sabiedrībā, kas tik daudz vērības piešķir materiāliem labumiem, mēs esam uzcēluši namu tūkstošus, taču māju izjūtu spēj radīt tikai mīlestība. Tāpēc, ja viens no taviem mērķiem ir iemantot savu sapņu māju, tad raugies, lai tā nebūtu tikai materiāls objekts. Piepildi to ar mīlestību stiprāko pamatu nama būvei!

* Amerikāņu dziedātājs un aktieris; "Laimīgās takas" viena no populārākajām dziesmām viņa repertuārā. Tulk. piez.

«^Rojs Rodžerss (Roy Rogers), Kovboty karalis (pseidonīms)*

Ja tavs nams būs mīlestības pārpilns, tad tu diendienā mērosi "laimīgās takas".

Nesavtīga kalpošana

Mūsdienu pasaulē viena no svarīgākajām cilvēka vajadzībām ir saistīta ar nepieciešamību veidot jaunu skatījumu uz veiksmēm un neveiksmēm. Pavirši spriežot, var apgalvot, ka lielus sasniegumus gūst cilvēks, kurš saņem pakalpojumus, nevis kalpo citiem. Darba vērtību bieži nosaka nevis atkarībā no ieguldījuma vai efektivitātes, bet no darbā pavadīto stundu skaita, algas lieluma un pūlēm. Pat cilvēks tiek vērtēts pēc spējas ņemt no dzīves, nevis dot.

Nekad nav par agru vai vēlu atskārst, ka izcilības mērs ir personiskais ieguldījums un kalpošana. Mums priekšā plešas laiks un mūžība, un tajos slēptās iespējas. Katram cilvēkam ir dota viena dzīve tikai viena. Mums nav dotas bezgalīgas iespējas, kā piešķirt dzīvei jēgu. Mums ir apzināti jālemj, kā izlietot sev atvēlēto laiku un enerģiju.

Ko tu vari darīt, lai tavs ieguldījums būtu patiesi vērtīgs? Tā būs brīnišķīga diena tavā mūžā, kad apņemsies būt pats īstenot savu uzdevumu, darboties savā īpašajā jomā. Katrs no mums pazīst intuitīvas nojausmas par savām varbūtējām spējām. Tās modās mirkļos, kad bijām laimīgi un apmierināti, jo intuitīvi nojautām savu dzīves uzdevumu. Laikam nav nozīmes tāpat kā ziedotajiem spēkiem. Mēs vienkārši aizmirsām par sevi un bijām noreibuši.

Mums ir jāieklausās savā sirdsbalsī. Katram cilvēkam ir jāatklāj un jālolo iedzimtās dotības un brīvi jāpauž sava neatkārtojamā individualitāte. Šo sevis iepazīšanu mēs esam parādā gan sev, gan citiem. Mēs spēsim dot lielāku ieguldījumu, ja ļausim vaļu savai patiesajai iedabai un liksim lietā savu talantu un spējas.

Taču ko darīt tad, ja sevis iepazīšana ir tikai ilūzija? Statistika liecina, ka 70 procenti amerikāņu izvēlas profesionālo darbību jau 15 gadu vecumā. Varbūt šie skaitļi atklāj, cik maz uzmanības tiek veltīts svarīgā lēmuma pieņemšanai. Iespējams, nodarbošanās tiek izvēlēta gadījuma pēc izmantojot tābrīža iespējas vai atbilstoši ģimenes tradīcijām. Mēs varam rīkoties apzinīgāk. Katrs cilvēks var aktīvi meklēt jomu, kurā realizēt savas dotības. Mēs varam aprunāties ar ģimenes locekļiem, draugiem vai profesionāliem karjeras konsultantiem. Mēs varam iesaistīties dažādās atbalsta grupās, kuru dalībnieki iedvesmos un mudinās sekot savam aicinājumam. Šie pūliņi atmaksāsies, jo, iegūstot pašapziņu, mēs spēsim brīvi dalīties savās atziņās ar citiem.

Līdz ar to, raugoties no šāda skatpunkta, patiesu panākumu vērtību noteiks mūsu devums dzīvei, nevis pašu ieguvums. Svarīgs būs dzīvei veltītais, nevis tas, ko paņemsim no dzīves. Mēs varam to paveikt. Visus mūs gaida gandarījums un augstāka dzīves kvalitāte!

Spensers Robinsons, jaunākais (Spencer Robinson, jr.), Rotari kluba ģenerālsekretārs no 1990. līdz 1993. gadam

Bez buramvārdiem

Izglītības dzīvē nekad nevar būt par daudz (otrs izņēmums varētu būt popkorns [28] ). viss, ko iemācāmies, jebkurā vecumā maina gan mūsu pašu, gan apkārtējo cilvēku dzīvi, jo izglītība ir tas instruments, ar kura palīdzību mēs veidojam izpratni par pasauli.

Nebijis stingrā zināšanu pamata, ko iedibināju, strādājot fermā, un vēlāk apliecināju Purdu Universitātē, mans vārds šodien nebūtu zināms katrai mājsaimniecei. Bruņojies ar koledžas grādu un lielu neatlaidību, es spēju realizēt savu godkāri. To vari arī tu.

Ja esi pabeidzis tikai vidusskolu, tad tavas izredzes darba tirgū nākotnē arvien sašaurināsies. Augstākā līmeņa izglītība būs nepieciešama, lai veidotu profesionālo karjeru, kas sniegs gan personisku gandarījumu, gan finansiālu ieguvumu. Tāpēc izmanto visas gan formālās, gan neformālās pieejamās izglītības iespējas.

Es centos ne tikai mācīties, bet arī ievērot dažus pamatprincipus. Nekad nepadodies! Nekad neapmierinies ar sasniegto! Saglabā iekšējo pārliecību! Esi ietiepīgs un neatlaidīgs ceļā uz mērķi! It viss, ko vērts iemantot, ir tavu pūliņu vērts. Vai tas izklausās banāli? Godīgi sakot, šīs vienkāršās atziņas ir tavu panākumu atslēga bez buramvārdiem.

Orvils Rcdenbahers (Orville Redenbacher),

uzņēmējs

Lai darbs dāvā prieku

Nav daudz cilvēku, kuri jau bērnībā zina, par ko vēlas kļūt. To zināt patiešām nav tik svarīgi. Nozīmīgi ir darboties jomā, kas dāvā prieku, un strādāt cītīgi, cik vien labi spēj. Patika pret savu darbu un labs rezultāts parasti iet roku rokā.

Ko tad, ja mūsu pirmā nodarbošanās ir neveiksmīga? Tā nav nekāda katastrofa. Cilvēkam vienmēr ir dota otra iespēja, un kļūdās katrs, kurš apgalvo pretējo.

Man šķiet, ka pilnvērtīgai dzīvei ir nepieciešamas vismaz trīs lietas.

Pirmkārt, iesaistīšanās katrā pasākumā, kas apmierina tavas intereses vai ļauj realizēt savas dotības, baznīcā vai sinagogā, skolā, vietējā pašpārvaldē, dabas vides aizsardzībā.

Otrkārt, ticība sev. Izvirzi augstus mērķus! Atceries vēsture atkal un atkal māca, ka viens cilvēks var būtiski mainīt visu.

Treškārt, tavam ceļam jābūt priecīgam. Saulainā dienā iemalko spirdzinošu dzērienu un izbaudi rožu smaržu! Mēs nezinām, kurp ved šis aizraujošais ceļojums. Tāpēc tā vietā, lai sodītos par neizbēgamajām sadursmēm un ceļa līkločiem, labāk nomierinies, pasmaidi un priecājies par brīnišķīgo ainavu.

Džeks D. Kūlers (Jack D. Kuehler), kompānijas IBM Corp. prezidents

Mūžizglītība

Ļauj man tevi iepazīstināt ar dažām atziņām, ko māca Eda Horigena Menedžmenta skolā.

Pirmā atziņa ir šāda. Atkārto seno prātulu, ko noteikti esi dzirdējis: netici visam, ko lasi, īpaši darījumu pasaulē.

Otrā atziņa, ko man gribētos tev atklāt, ir šāda. Nekad nedomā, ka tev ir iegansts pārtraukt mācīties. Tie cilvēki, kam šodien veicas darījumos, nekad nav bijuši par lepnu atzīt, ka viņiem vēl ir daudz kas jāmācās. Lai veiksmīgi darbotos mūsdienu biznesa vidē, ir jāmācās visu savu darba mūžu. Jaunas metodes, jauni procesi, jaunas tehnoloģijas ienāk mūsu dzīvē gaismas ātrumā.

Straujas pārmaiņas ir pamatlikums darījumu pasaulē. Jaunas tendences parādās un gandrīz tūlīt zaudē aktualitāti. Lai cienīgi stātos pretī šādiem izaicinājumiem, nekad neapmierinies ar status quo. Amerikas biznesa vēsturē netrūkst uzņēmēju un kompāniju, kas ir pieļāvušas šo liktenīgo kļūdu.

Katrs, kas mēģinās lēcienveidā sasniegt kāpņu augšgalu, neatsperoties uz pāris stipriem pakāpieniem vidusdaļā, visticamāk, tiks sabradāts. Korporatīvā vide mēdz būt skarba. Es to atskārtu jau agrā jaunībā, kad tirgojos ar ziepēm Bruklinā un vietējais veikalnieks pārtrauca manu darbošanos, metot man ar gaļas cirvi.

Esmu nonācis pie trešās atziņas. Esi daļa no šī nepārtrauktā mācīšanās procesa, izproti savu vidi un esi gatavs rūpīgi apsvērt riskus, lai nepalaistu garām iespējas. Šī ir vide, kurā vari pilnībā realizēt savu potenciālu, ja vien tev netrūks apņēmības, izaugsmei vajadzīgo iemaņu un personiskas drosmes pieņemt tās izaicinājumus.

Visbeidzot, gribu tev atklāt savu ceturto un pēdējo atziņu. Tiecies būt līderis, ne tikai menedžeris. Mūsdienās labi menedžeri ir vajadzīgi vairāk nekā jebkad agrāk. Manā skatījumā labam menedžerim ir jābūt īstam līderim. Menedžeris nodrošina tikai to, ka uzdevums tiek paveikts, turpretī līderis iedibina pamatu jaunai izaugsmei. Menedžeris garantē darbinieka klātbūtni procedūras ietvaros, turpretī līderis vairo viņa potenciālu. Menedžeris kontrolē cilvēkus, turpretī līderis viņus iedvesmo.

Esmu ievērojis, ka īsti uzņēmuma līderi laužas cauri šķēršļiem, lai iegūtu kāroto atlīdzību vai balvu. Viņi neslapstās aiz žoga, baidoties no saviem pienākumiem. Kad tu sasniegsi karjeras virsotni, tad atminies šos vārdus: "Nekad nekļūsti par leģendu pats sev." Sargā savus panākumus godam un pazemīgi!

Edvards A. Horigens, jaunākais (Edward A. Horrigan, jr.), kompānijas RJR Nabisco, Inc. bijušais viceprezidents

Mīlētāji un līderi

Līderismu es definēju kā disciplīnu, kuras uzdevums ir apzināti veidot ietekmi uz grupas dalībniekiem, lai īstenotu virzību uz rezultatīviem ilgtermiņa mērķiem, kas atbilst grupas reālajām vajadzībām.

Daudzi cilvēki ietekmes īstenošanu saista ar varu. Viņu skatījumā spēcīgs līderis tik lielā mērā valda pār apkārtējo ļaužu prātu, ka viņi seko viņam (viņai) bez kurnēšanas.

Tomēr es šaubos, vai šāds "stiprais līderis" izraisa paļāvību ceļā uz noturīgi rezultatīvu mērķu sasniegšanu. Tas, kurš spēku uzskata par līderisma sine qua non [29] , bieži dod priekšroku tuvā nākotnē sasniedzamiem mērķiem, kas vairos viņa paša varenumu.

Kas tad, ja ne spēks, stimulē labu līderi? Mana atbilde ir: mīlestība.

Tā ir mīlestība, jo līderis darbojas nevis ar ierīcēm (kā mehāniķis) vai idejām (kā filozofs), bet gan ar cilvēkiem. Varas pārstāvji (un tādi mūsdienās ir daudzi līderi) saskarsmi ar citiem cilvēkiem veido uz "es-tas" principa pamata. Viņi tiecas gūt ietekmi vai popularitāti, būdami neievainojami. Mīlestības dāvātāji (ja tā var teikt) rīkojas gluži pretēji: viņi kalpo grupas vajadzībām un, šādi rīkojoties, pakļauj sevi noraidījuma briesmām.

Mīlestību iemieso armijas virspavēlnieks, kurš riskē ar dzīvību savu vīru labā.

Mīlestību iemieso uzņēmuma izpilddirektors, kurš uzlabo darba drošību savās rūpnīcās.

Mīlestību iemieso darbā aizņemts speciālists, kurš ziedo savu dārgo laiku, lai pieskatītu kaimiņa bērnu invalīdu.

Mīlestība ir praktiska.

Visbeidzot, cieņu iemanto tikai tāds līderis, kurš mīl.

Protams, mīlestība ir visnotaļ riskanta līderisma forma. Mīlot no visas sirds (vienalga, vai tu mīli savu dzīvesbiedru, savus bērnus vai darbiniekus), tev ir jāakceptē iespēja, ka tiksi sāpināts. Manuprāt, tas ir ļoti zīmīgi, ka šāds liktenis bija cilvēces dižākajam līderim, kurš pieredzēja "bēdas, nievas un noraidījumu".

Un tomēr kurš gan cits, ja ne Viņš sasniedza noturīgus rezultatīvus mērķus un īstenoja cilvēces reālās vajadzības? Neviens cits nav paveicis vairāk. Divtūkstoš gadus pēc savas nāves un augšāmcelšanās Viņš ir iemantojis daudzkārt lielāku sekotāju pulku nekā jebkurš politiskais līderis. Tāpēc uztver nopietni Viņa vārdus: "Nevienam nav lielākas mīlestības kā šī, ja kāds savu dzīvību nodod par saviem draugiem." [30]

Dr. Džons Hegejs (Dr. John Haggai), Haggai Institutefor Advanced Leadership Training dibinātājs un prezidents

Dzīves kaislība

Mans tētis tenisa treneris Džimijs Everts uzskatīja, ka tenisa laukums ir piemērota vide, kurā augt viņa pieciem bērniem. Viņš mums ne vien mācīja sist pa atlēkušo bumbiņu un veidot atvēzienu no kreisās puses ar abām rokām, bet arī neskopojās ar tēvišķīgiem padomiem, kas man vēlāk palīdzēja gan spēles laukumā, gan ārpus tā.

"Nekad nezaudē savaldību" tāds bija galvenais likums. Esmu redzējusi, kā tiek zaudētas lieliskas spēles un sagrautas svarīgas attiecības tikai tādēļ, ka cilvēks zaudē savaldību. Mācies kontrolēt savu temperamentu! Tev jāsaprot, ka tevi sadusmo ne jau situācija, bet gan tava reakcija uz šo situāciju. Šo padomu es neaizmiršu, pat spēlējot centrālajā laukumā Vimbldonā.

Sports dāvā iespēju izbaudīt brīnišķīgas izjūtas. Nekādas narkotikas nespēj radīt baudu, ko gūst spēlētājs, kas uzvarējis grūtā spēlē. Teniss ir īpaši aizraujoša spēle, jo laukumā tu esi viens un neviens cits nevar spēlēt tavā vietā.

Es ticu, ka ikvienam cilvēkam (īpaši bērnībā) ir jābūt savai kaislībai. Mana kaislība bija teniss. Tev vajag iemeslu, lai rīta agrumā pieceltos no gultas, tev vajag kādu nodarbi, kas tevi mudina pārvarēt savu ierobežotību.

Cītīgs un jēgpilns darbs un veiksmīgs iznākums raisīs pašpaļāvību. Ticot saviem spēkiem, tu sasniegsi jebkuru saprātīgi izraudzītu mērķi. Centies to sasniegt!

CJUo

Kriša Everte (Chris Evert), tenisa čempione

Iedomājies, notici, sasniedz

Atceros, kā reiz 1984. gada rudenī es uzrunāju futbola komandas "Lāči" spēlētājus: "Jūs varat sasniegt itin visu, ko jūsu prāts var iedomāties un kam noticēs jūsu sirds."

Šie vārdi nav tikai ideālista sapnis. Tas ir reāls stimulējošs faktors, kam ir būtiska nozīme katra cilvēka dzīvē. Vai tas tā ir? Jā, un to apliecina "Lāču" komandas uzvara 1985. gada Super Bowl kausa izcīņā.

Cilvēka griba ir liels un varens spēks. Tā mudina paveikt daudzkārt vairāk, nekā, mūsuprāt, spējam.

Es patiesi ticu, ka mērķi, ko gribam sasniegt, vispirms nepieciešams iztēloties savā apziņā, lai vēlāk meklētu metodes un principus, ar kuru palīdzību tas īstenosies.

Lai kaut ko sasniegtu jebkurā dzīves jomā, cilvēkam ir jābūt apņēmīgam un pārliecinātam, ka mērķa īstenošanai netiks žēloti nekādi pūliņi. Mums jāspēj pakļaut sevi stingrai disciplīnai un jābūt gataviem upurēt savas ērtības. Mums ir jābūt pārliecinātiem, ka iecerētie mērķi un balvas ir pietiekami vērtīgi, lai par tiem maksātu augstu cenu. Veiksme nenāk viegli.

Katrs cilvēks ir Dieva radība, un katram cilvēkam piemīt kāds Dieva dāvāts talants. Mums ir jāatrod šis talants sevī un jāizkopj, cik rūpīgi vien spējam. Citiem vārdiem sakot, katram no mums ir jācenšas sasniegt labāko iespējamo rezultātu.

Maiks Ditka (Mike Ditka), Čikāgas amerikāņu futbola komandas "Lāči" (Bears) treneris

Mana tēva padoms

Ja es zinātu, cik stipri tu vēlies gūt panākumus, tad varētu pateikt, vai tev tas izdosies vai ne.

Vidusskolas pēdējā mācību gada vidū mūsu klases gadagrāmatas veidotāji organizēja skolēnu aptauju. Atbildes uz jautājumiem bija paredzēts ierakstīt blakus katra absolventa fotogrāfijai.

Daudzi jautājumi bija viegli: kāda ir tava iesauka? Kādi ir tavi vaļasprieki, iemīļotās sporta nodarbības, klubi? Pēdējais jautājums skanēja šādi: par ko tu vēlies kļūt?

Sirds dziļumos es zināju, ka izmisīgi vēlos būt veiksminieks. Mans elks bija tētis, kurš uzauga trūkumā, bet vēlāk izveidoja savu piensaimniecības uzņēmumu. Viņš vienmēr atkārtoja savu iemīļoto padomu: "Tu sasniegsi jebko šajā pasaulē, ja vien vēlēsies to pietiekami stipri, tieksies uz to gana ilgi un būsi gatavs maksāt par to augstu cenu."

Tolaik manā izpratnē nauda bija panākumu simbols. Tāpēc es mazliet apdomāju atbildi uz pēdējo aptaujas jautājumu un tad uzrakstīju, ka mans mērķis ir kļūt par miljonāru. Es iesniedzu aptaujas lapu gadagrāmatas veidotājiem un drīz aizmirsu par to.

Pēc dažiem mēnešiem skolas gaitenī man tuvojās draugu pulciņš. Viņi skaļi smējās, turēdami rokās tikko iznākušo klases gadagrāmatu. Viņi pienāca tuvāk, un es sapratu, kas viņus tik ļoti uzjautrina.

Grāmatā bija atšķirta lappuse, kur atradās mana fotogrāfija. Puiši skaļi klaigāja: "Ha, ha, ha, tu gribi kļūt par miljonāru? Cik jocīgi! Tev ķīmijā ir tikai C līmenis! Sapņo vien! Tev tas nekad neizdosies! Ha, ha, ha!"

Gluži dabiski, es jutos pazemots. Es zināju, ka formāli viņiem bija taisnība. Tomēr kaut ko viņi nezināja to, cik stipri es vēlos gūt panākumus.

Tagad pēc vairāk nekā 45 gadiem es vairs nesaistu naudu ar panākumiem, tomēr mans jaunības dienu sapnis ir piepildījies.

Šī nelielā atmiņu stāsta nolūks bija pievērst uzmanību mana tēva padomam. Tas ir labākais padoms, ko jebkad esmu uzklausījis, jo tam piemīt burvju vara! "Tu sasniegsi jebko šajā pasaulē, ja vien vēlēsies to pietiekami stipri, tieksies uz to gana ilgi un būsi gatavs maksāt par to augstu cenu."

Mana tēva padoms šodien ir tikpat vērtīgs kā manā jaunībā -

TU VARI TO PAVEIKT!

Stjū Leonards (Stew Leonard), Stew Leonard's Inc. vadītājs

Esi vesels

Mūsdienu medicīna, veselības un skaistumkopšanas klīnikas var mums palīdzēt uzturēt labā formā savu ķermeni, tomēr panākumi būs niecīgi, ja negribēsim izturēties atbildīgi pret savu veselību un dot personisku ieguldījumu tās nostiprināšanā.

Tev vajag saprast pēc iespējas agrāk tu esi tas, ko ēd. Nešaubies par to! Visas baismīgās slimības vēzis, sirdskaites, diabēts un nieru problēmas rada nepareizi izveidota diēta un nelabvēlīgi ēšanas paradumi.

Būtu jāatceras, ka, rūpējoties par veselību, nepieciešama mērenība tāpat kā visās citās jomās. Pārmērīga vingrošana ir tikpat kaitīga kā pilnīgs fiziskās aktivitātes trūkums. To pašu var teikt par diētu uzturam ir jābūt sabalansētam. Veselīgs cilvēks rūpīgi līdzsvaro savu fizisko, psihisko un garīgo slodzi, un labsajūtu rada iekšēji sabalansēts dzīvesveids. Katrs no mums ir personiski atbildīgs par veselīga dzīvesveida īstenošanu.

Sena paruna vēsta: "Ja tev ir veselība, tad tev ir cerība, un, ja tev ir cerība, tad tev ir viss!"

svara vērotāju organizācijas Weight Watchers International, Inc.

dibinātāja

Sacenties pats ar sevi

Es vēlos tev atklāt kādu noslēpumu. Tomēr vispirms apsoli, ka liksi lietā manu ieteikumu. Tu redzēsi tas būs lielisks plāns veiksmīgai dzīvei.

Tu sacenties nevis ar pretiniekiem, bet pats ar sevi. Panākumu mērs nav apšaubāma uzvara pār sāncenšiem. Tavus panākumus nosaka, salīdzinot paveikto ar tavām iespējām.

Lai piedalītos dzīves sacīkstēs, mums ir jābūt mundriem. Visu mūžu vienai no tavām galvenajām prioritātēm vajadzētu būt rūpēm par to, lai mundrs būtu gan prāts, gan ķermenis. Veselībai vienmēr ir jābūt svarīgākai par bagātību. Ja tev būs veselība, tad pietiks arī enerģijas un spara savu mērķu sasniegšanai un tu iegūsi arī finansiālo labklājību.

Noslēpums ir gaužām vienkāršs: lai iemantotu labu veselību, tev ir vajadzīgs veselais saprāts. Pareizi ēd, regulāri vingrinies un nežēlo laiku atpūtai lūk, dienas režīms, kas nodrošinās tev labu veselību.

Ticība ir pamats katram veikumam. Spēcīga griba, kas balstās uz ticību, ir apbrīnojams spēks. Bailes mēs uzveicam ar ticību. Ja tev nebūs ticības, tad, droši vien, tu cietīsi neveiksmi. Ticot tu vari paveikt iecerēto tu vari!

_/ Volters Peitons (Walter Payton), kluba Walter Pauton, Inc. prezidents

Iespēja neklauvē

Sena paruna vēsta, ka iespēja klauvē pie durvīm tikai vienreiz.

Tā nav taisnība. Iespējas vispār neklauvē. Viņām tas nav jādara, tās jau atrodas mums līdzās. Mums ir jāsaskata iespējas un jāizmanto to sniegtās priekšrocības.

Bērnībā un jaunībā man nepiederēja daudz materiālu labumu, tomēr man laimējās saprast, ka visapkārt ir daudz iespēju. Šī atskārsme manī modināja dzinuli, kas tomēr nebija vienkārša dzīšanās pēc naudas. Mani rosināja lepnums par padarīto darbu, apziņa, ka labi izpildu pat niecīgāko uzdevumu. Labi padarīta darba (kaut nenozīmīga) apziņa ir ļoti svarīga izglītības sastāvdaļa.

Vienmēr būs līderi un sekotāji. Līderi nesāk savas gaitas kalna virsotnē viņi mācās un paši izlauž ceļu uz panākumiem. Viņi saredz iespējas, dara savu darbu, un paaugstinājums ir viņu balva.

Svarīgi ir neaizmirst līderismu var apgūt. Tas sākas ar to, ka tu labi paveic nelielu uzdevumu, lai būtu gatavs nākamajam solim iemācīties jaunu darbu, paplašināt atbildības loku, saņemt paaugstinājumu un pilnveidoties personiski.

Kad sāku veidot Wendy's*, es saskatīju iespēju atvērt dažus restorānus. Kad šis darbs bija paveikts, es saredzēju jaunas iespējas. Uzņēmums arvien paplašinājās, un tas joprojām ir atvērts jaunām iespējām.

Neviena no tām neklauvē pie durvīm, bet tās visas atrodas mums līdzās. Paraugies apkārt, un arī tu tās saskatīsi!

R. Deivids Tomass (R. David Thomas), Wendy's International, Inc. vecākais priekšsēdētājs un dibinātājs

Tavai dzīvei vajadzīgi mērķi

"Tu vari to paveikt, tev tikai jāatņem "ne" no "nevaru", un tu iegūsi "varu"," sacīja četrgadīgais Telmedžs savam piecgadīgajam biedram, kurš mazliet šaubījās sākt vai nesākt lasīt Tolstoja stāstu krājumu.

Es vienmēr esmu uzskatījusi, ka hemorāģiju nevar apturēt ar plāksteri, tāpēc pirmā mācība, ko cenšos sniegt saviem audzēkņiem, ir pašpaļāvība, patstāvīga spriestspēja un iekšēja pārliecība, ka vārds "nevaru" nozīmē vien atteikšanos pamēģināt.

Katrs mūsu audzēknis tiek mācīts ticēt, ka dzīvē netrūkst ceļa rādītāju un katrs pats var izlemt, kuru no tiem izvēlēties. Piemēram, mēs atgādinām skolēniem, ka dzīves ceļā viņi sastaps zīmes, kas sauksies "jautrība", "izklaides", "narkotikas", "cītīgs darbs", "izturība", "noteiktība" utt., un katram spēlētājam individuāli būs dota iespēja izvēlēties savējo. Citiem vārdiem sakot, pati pirmā mācība, ko apgūst mūsu audzēkņi, ir tā, ka šajā pasaulē bezmaksas braucieni netiek dāvāti un tas, kurš jāj tīģera mugurā, visticamāk, savu ceļojumu noslēgs tīģera rīklē.

Tāpēc nebūt nav neparasti dzirdēt, ka četrgadīgs mazulis saka domīgajam klasesbiedram: "Labāk gan izdari šo darbu, jo šajā skolā tas, kurš nestrādā, nedabū pusdienas." Tad tur tas āķis! Mācības top vieglas, jo audzēkņi ir apguvuši svarīgāko likumu: melns darbs, balta maize, un darbs dara darītāju vienalga, vīrieti vai sievieti.

Es neatlaidīgi cenšos audzināt tādu skolēnu, kuru nākotnē gribētu redzēt kā savu ķirurgu dzīvībai bīstamā situācijā vai pilnvaroto pārstāvi, kurš spētu aizstāvēt manas svarīgākās intereses. Šāda attieksme neatstāj vietu neveiksmei un aizšķērso ceļu viduvējībai un slinkumam.

t

Mēs sakām audzēkņiem, ka nav grēks nesasniegt savu mērķi, bet grēks ir dzīvot bez mērķa. Ja kāds no mūsu audzēkņiem iesniedz viduvēju sacerējumu, tad mēs viņam sakām, ka viņa darbam jābūt tādam, lai varētu to iesniegt Dievam vai nomest jebkurā pasaules malā un lepni teikt, ka tas ir viņa sacerējums. Pretējā gadījumā arī mēs nepieņemam viduvēju veikumu.

Marva Kolinsa (Marva Collins), Vestsaidas sākumskolas dibinātāja

Pašpaļāvība panākumu atslēga

Ja tu man jautātu: "Kāda kopīga īpašība ir vairumam sieviešu?", tad es teiktu, ka viņām trūkst ticības savām Dieva dotajām spējām. Vai esi dzirdējis kādu vīrieti sakām: "Ja es varētu…", "Es ceru…" vai "Varbūt…". Šķiet, ka ar šo kaiti biežāk slimo sievietes. Vairumam vīriešu pietiek apņēmības lauzt sev ceļu vai vismaz tēlot pašpaļāvību, kaut patiesībā viņš to nejūt.

Uzņēmums Mary Kay Cosmetics cenšas iedvest paļāvību sievietēs. Mēs atzinīgi novērtējam katru mazāko sasniegumu un līdz ar to iedrošinām viņas gūt lielākus panākumus.

Mana māte jau agrā bērnībā veidoja manu pašapziņu, pastāvīgi atkārtojot: "Tu vari paveikt visu, ko vien vēlies, ja vēlies pietiekami stipri un esi gatava maksāt augstu cenu!" Tu vari to paveikt!

Mērija Keja Eša (Mary Kay Ash), Mary Kay Cosmetics goda priekšsēdētāja

Tevī vienmēr ir viss, kas nepieciešams dzīves mērķa sasniegšanai.

Haoss ir tikai bezgalīgi sarežģīta kārtība aiz mūsu uztveres robežām.

Nekad nav par vēlu sākt dziedināšanu.

Mūsu atbildes reakcija uz notikumu ir daudz svarīgāka par pašu notikumu.

Maini priekšstatus savā apziņā, un tu spēsi mainīt pasauli.

Apskaidrota cilvēka sirds ir mīkstākais pagalvis, uz kura tu vari atdusēties.

Esi bez raizēm mēs visi nomirsim veiksmīgi.

Par autoru

Dr. Mels Gils vada mācību seminārus uzņēmējiem visā pasaulē. Viņa pārsteidzoši rosinošās atziņas ir publicētas daudzos ievērojamos pasaules laikrakstos un žurnālos. Business Times viņu ir nosaucis par labāko motivējošo lektoru (Motivational Speaker) visā Āzijā. Viņš ir producents un vadītājs populārai Āzijas radio programmai Motivational Radio Talk Show, ko klausītāji dzird tiešraidēs visā pasaulē un interneta vietnē RafflesRadio.com.

Mela Gila pastāvīgo klientu vidū ir tādi pazīstami uzņēmumi un organizācijas kā, piemēram, Exxon-Mobil Corporation, IBM, Motorola, Asian Ministries of Education, Life Underwriter's Association un Shell, Āzijas respektablās finanšu institūcijas un neskaitāmas multinacionālās kompānijas Amerikā.

Viņa "ne-parastā" pieeja norisēm darījumu pasaulē piedāvā metodes, kas paver jaunas iespējas katram klientam. Dr. Gila mājas ir gan Ņujorkā, gan Singapūrā, un viņš pastāvīgi ceļo, lai vadītu pārrunas un seminārus dažādu pašvaldību, ekumenisku reliģisko organizāciju un labdarības biedrību pārstāvjiem.

Lielisko semināru Master Trainer Mentorship Program veido intensīvas nodarbības sešu dienu garumā. Šīs programmas dalībnieki gūst vērtīgas atziņas visam mūžam, un daudzi no viņiem vēlāk kļūst par plaši pazīstamiem un perspektīviem lektoriem un semināru vadītājiem.

Plašāku informāciju par šo un citām programmām sk.:

www.MasterTrainer.com vai www.DMGCC.com

Mels Gils piedāvā arī psihologa konsultācijas (tikai pēc iepriekšēja pieraksta). Viņa klientu vidū ir Who's Who of Movie zvaigznes, populāru radio un televīzijas programmu vadītāji un citas slavenības. Plašāku informāciju par šīm konsultācijām sk.: Āzijā

DMG Capital Corporation Pte Ltd VBox 881682, Singapore 919191 Tel. +65 6846 6168 (18 Lines) Fakss +65 6846 6179 E-pasts enquiries@dmgcc.com Amerikā

Pandora Publishing House, New York 101 West 23rd Street PMB 2688

New York, NY 10011

Tel (914) 827 5819 (Ņujorka) (312) 238 9303 (Čikāga)

Dr. Gils labprāt uzklausītu lasītāju atsauksmes un komentārus par grāmatā paustajām atziņām un citiem jautājumiem. Viņa jaunāko veikumu motivējošo plakātu veidošanā un grāmatniecībā sk.:

www.SuccessCity.com vai www.Pandorapublishing.com

** Crystal Cathedral reformātu draudzes baznīca Amerikas Savienotajās Valstīs, Kalifornijas štatā. Tas celtniecībā izmantoti 10 000 taisnstūrveida stikla bloki. Tajā paredzētas vietas 2900 dievlūdzējiem. Tulk. piez.

[1] lk.l 1:9. -Tulk. piez.

[2] Ķīmisks savienojums jeb mediators, kas smadzenēs veidojas no aminoskābēm, enzīmiem sašķeļot kuņģī olbaltumvielas. Tas cilvēkam rada pacilātību, spēju koncentrēties un arī laimes izjūtu. - Tulk. piez.

[3] psihedēlisks (grieķu val. psychй - dvēsele + dēlos - skaidrs, izteikts) - tāds, ko izraisa halucinogēni; psihedēliskās krāsas - spilgtas, redzi kairinošas. - Red. piez.

[4] termins "dйjа vu" burtiskā nozīmē no franču valodas nozīmē "jau redzēts"; raksturo izjūtas, kad cilvēks, nonācis jaunā situācijā, jūt, ka viņš to ir piedzīvojis jau iepriekš. - Red. piez.

[5] "telpiskā mūzika" jeb "instrumentālais teātris" - eksperimenti ar mūzikas skaņu izplatību telpā. - Tulk. piez.

[6] sinestētika - stāvoklis, kurā viena maņu orgāna stimulēšana izraisa sajūtas citā maņu orgānā, piemēram, cilvēks redz smaržas vai dzird gleznas. - Tulk. piez.

[7] baptistu konfesijas pārstāvji nedrīkst dejot. - Red. piez.

[8] parafrāze par visā pasaulē pazīstamo rūķu dziesmu no V. Disneja multiplikācijas filmas "Sniegbaltīte un septiņi rūķīši": "Lai skan, lai skan, lai darba dziesma skan!" - Tulk. piez.

[9] vārds smoke angļu valodā nozīmē arī dūmot. - Tulk. piez.

[10] latvijā gan latvijas universitātes medicīnas fakultātē, gan Stradiņa Universitātē mācību ilgums ir 6 gadi. - Red. piez.

[11] Šo izglītības pakāpi Rietumu pasaulē piešķir visās zinātnēs, un nosaukums filozofijas doktors saglabājies no viduslaikiem, atšķirīgi ir izglītības grādu nosaukumi, ko piešķir atsevišķas universitātes. - Red. piez.

*           * * latvijā var iegūt medicīnas doktora (Dr. med. un Dr. habil. med.), psiholoģi- ļ.is doktora (Dr. psych, un Dr. habil. psych.) un pedagoģijas doktora (Dr. paed, un l)r. habil. paed.) grādu. - Red. piez.

[13] latvijā iespējams iegūt socioloģijas doktora grādu (Dr. sc. soc. un Dr. habil. sc. soc.). - Red. piez.

[14] histrio (latīņu vai.) - aktieris, spēlmanis. - Tulk. piez.

[15] psihisko traucējumu diagnostisko un statistisko kritēriju rokasgrāmata, kuru amerikāņu zinātnieki izstrādāja 1952. gadā, piedzīvojusi vairākus izdevumus. Šeit domāts trešais, revidētais izdevums. - Red. piez.

[15] Šo terminu izveidojis angļu bioķīmiķis un psihologs Ruperts Šeldreiks. Viņa izvirzītajai teorijai ir daudz noliedzēju zinātnieku vidū, jo uzskata to par pseidozinātnisku. - Red. piez.

[16] citi pētnieki uzskata, ka atšķirība ir desmitreiz lielāka. -

[17] filozofijas doktors un psihoterapeits terminu darinājis kā vārdu spēli ar masturbation (masturbācija). Ar terminu masterbācija viņš apzīmē domas, ko vajag domāt, un to, kā vajag darīt. A. Eliss teicis, ka masturbācija ir atzīstama un brīnišķīga, masterbācija - ļauna un postoša. - Red. piez.

[18] limbiskā sistēma ir galvas smadzeņu un zemgarozas veidojumi, kas atrodas lielo pusložu pamatnē un izraisa emocionālos un afektīvos stāvokļus, kā arī regulē to izpausmi veģetatīvajās reakcijās un uzvedībā. - Red. piez.

[19] angļu vai. - false Evidence Appearing Real - šo vārdu abreviatūra veido vārdu fear - bailes. - Tulk. piez.

[20] angļu vai. - forget everything and run. ari no šo vārdu abreviatūras veidojas angļu valodas vārds fear - bailes. - Tulk. piez.

[21] amerikas bezpeļņas organizācija, dibināta 1924. gadā, palīdz iegūt komunikācijas un saskarsmes praktiskās iemaņas. Nodarbībās piedalās aptuveni 20 cilvēku, kas pozitīvā gaisotnē savstarpēji izsaka savu viedokli un kritiku un izpilda praktiskas darbības, lai attīstītu līdera spējas. - Red. piez.

[21] V. Šekspīra lugu "Jūlijs Cēzars" tulkojusi Mirdza Ķempe. - Tulk. piez.

[22] par šī izteikuma autoru tiek uzskatīts Horācijs. - Red. piez.

[23] citēts no amerikāņu rakstnieka Dž. Helera satīriskā romāna Catch-22 (1961); mūsdienās catch-22 apzīmē "situāciju, kurā nav uzvarētāja"; Ors - viens no romāna varoņiem, kara lidotājs. - Tulk. piez.

[23] silva mind control - metode nosaukta tās izstrādātāja Hozē Silvas (Josй Silva) vārdā. Tas mērķis ir attīstīt cilvēka IQ un piešķirt neparastas spējas, izmantojot smadzeņu darbību. - Tulk. piez.

[23] Jāņa ev. 14:12; šos vārdus Jēzus saka Savā pēdējā Vakarēdienā. - Red. piez.

[24] lūkas ev. 17:12. - tulk. piez.

[25] citēts no v. Šekspīra "jūlijs cēzars" - tulkojusi Mirdza Ķempe. - Tulk. piez.

[26] amerikāņu garīgais skolotājs, Hārvarda Universitātes psiholoģijas profesors. Viņš 1967. gadā izceļoja uz Indiju un nomainīja savu vārdu ar "Ram Dass" - Dieva kalps. Indijā viņš pievērsās jogai un meditācijai. Pēc atgriešanās Amerikā R. Alperts darbojas dažādās organizācijās un lasa lekcijas. - Red. piez.

[26] Trīspadsmit gadu vecumā saskaņā ar ortodoksālo ebreju likumiem zēns kļūst par barmicvu (baušļu dēlu). Pirmajā sabatā pēc savas dzimšanas dienas viņš pirmo reizi lasa Svētos rakstus no Toras tīstokļa dievkalpojuma laikā sinagogā. Sākot ar šo brīdi, viņš tiek uzskatīts par cilvēku, kas pilnībā atbild par savu rīcību. - Red. piez.

[27] kristiešu himna, ko uzrakstījis angļu garīdznieks un dzejnieks Džons Ņūtons (1725-1807). Sākumā to dziedāja 20 dažādās melodijās, bet no 1835. gada to dzied "Jaunās Britānijas" melodijā. - Red. piez.

[27] 23. psalmā teikts: "Tas Kungs ir mans gans, man netrūks nenieka." - Red. piez.

[28] Šī teksta autors ir popkorna ražošanas kompānijas dibinātājs. - Tulk. piez.

[29] obligāts nosacījums. - Tulk. piez.

[30] jņ. 15:13. - Tulk. piez.

[30] Ātrās apkalpošanas restorānu ķēde Amerikā. - Tulk. piez.

Content

Gils Mels Ne-Parastais prāts

Saturs

Veltīts

Pateicības

Ievads

2. nodaļa . Celš uz esību

3. nodaļa Dzīve ir skola

5. nodaļa . Piedzimšanas trauma

TESTS "KURAI SMADZEŅU PUSLODEI IR NOTEICOŠĀ LOMA TAVĀ DZĪVĒ?"

I'ESTS "KURŠ DZĪVNIEKS SLĒPJAS TEVĪ |i:B KO VĒSTA ĶĪNIEŠU ASTROLOĢIJA?"

TESTS "VAI TU PROTI VALDĪT PĀR SAVĀM JŪTĀM?"

TESTS "VAI TU LABI IZPROTI SAVAS EMOCIJAS?"

TESTS "VAI TU ESI JAUTRS CILVĒKS?"

TESTS "VAI TEVI VAJĀ FOBIJAS?"

TESTS "VAI TU ESI LĪDZSVAROTS CILVĒKS?"

TESTS "VAI TU ESI OPTIMISTS?" Vai tu/vai tev

TESTS "VAI TEVI NOMĀC VAINAS APZIŅA?"

TESTS "VAI TU TERE NAUDU APDOMĪGI?

TESTS "CIK ROMANTISKS TU ESI?"

I ESTS "CIK JUTEKLISKS TU ESI?"

7. nodaļa . atbildība

8. nodaļa . patības atspulgs

9. nodaļa . ka izkopt apziņu un attīstīt jutīgumu

10. nodaļa . akceptešana (nemainot to, ko nevar mainīt)

11. nodaļa . vizualizacija un izpausmes spēja

12. nodaļa . izpausmes likumi

13. nodaļa . attiecības un to ietekme uz tevi

14. nodaļa . sāpju un tīksmes princips

15. nodaļa . Карēc hipnoze spēj ietekmēt

16. nodaļa . merķtiecīga sapņošana vaļējām acīm

18. nodaļa . pozitīva domāšana un koncentrēšanās uz pozitīvo

19. nodaļa . negativa atkarība

20. nodaļa . jūtu un emociju atbrīvojošais spēks

21. nodaļa . domājot par jutām

23. nodaļa . Ētiskais visums (katram atbilstošs)

24. nodaļa . līdzcilvēki parmaiņu un pilnveidošanās īstenotāji

26. nodaļa . pagatnes dziedināšana

29. nodaļa . netici visam, ko lasi, redzi vai dzirdi

30. nodaļa . iekšēja atbildes reakcija

32. nodaļa . musu pieredzes filtri

34. nodaļa . vainas apziņa

35. nodaļa . aizvainojums

38. nodaļa . kļūdas

39. nodaļa . sāpes

42. nodaļa . dzīves jēgas apzinašanās un atrašana

45. nodaļa . pasmej ies tagad

46. nodaļa . darbibas-bezdarbības problēma

48. nodaļa . vai tev patīk tavs darbs?

49. nodaļa . sērijveida paziņojumi

51. nodaļa . neredzamie palīgi

52. nodaļa . dari to

54. nodaļa . rīciba-mācīšanas-nojauta

56. nodaļa . personiskā svētnīca dziedinātava

57. nodaļa . dzīves mazie svētki

58. nodaļa . klausīšanās

60. nodaļa . brīvība

61. nodaļa . rezonanses teorijas valdzinājums

62. nodaļa . mācies verot ar brīnumu pilnām acīm

64. nodaļa . kontinuitātes maciba

65. nodaļa . esi radošs

66. nodaļa . septiņas nošķirtības pakāpes

67. nodaļa . universālie likumi

68. nodaļa . ko mums dod komunikācija "šeit un tagad"

69. nodaļ a. ceļš uz sirdsmieru jauna attiecību izpratne

70. nodaļa . merktiecība un dziedināšanas process

71. nodaļa . brīnumainais skatiens

72. nodaļa . dveseles tumša nakts

73. nodaļa . mājupceļš