Liniņš Vilis

Pēc Visuma Valdnieka gribas un likumiem

Vilis Liniņš

Pēc Visuma Valdnieka gribas un likumiem

Antizinātnisks darbs

SATURS

Zemes cilvēki!

IEVADAM

I  NODAĻA. ZEMES UN DZlVlBAS RADĪŠANA

Visuma un Zemes rašanās no valdošā zinātniskā viedokļa

Dieva Zemes radīšana

Dzīvības radīšana uz Zemes

Dzīvās Dabas saprāts un kopprāts

Mēness novietošana orbītā

Dieva cilvēku enerģētiskā uzbūve

Dieva cilvēku garīgās attīstības robežas

Ko rāda Zemes varavīksne?

Zemes pārkārtošana ar Visuma spēkiem

Daži Visuma garīgo programmu materializēšanās piemēri

senatnē un mūsdienās

Kādā nolūkā tiek uzturēta aplamā Darvina evolūcijas teorija

Zemes cilvēku nepieteiktais karš pret Zemi. Kas uzvarēs

Vai mēs, Zemes iedzīvotāji, esam vieni, vientuļi Visumā

II   NODAĻA. DAŽI VISUMA (ZEMES) LIKUMI

Vienvadības (Vienvaldības) likums

Bezatlikuma likums

Pretstatu likums

Visuma-Zemes Dzīves ritmu likums (Rita

Pēcnācēju radīšanas likums

Visuma Dieva radību aizsardzības likums

Sodāmības likums

Pieticības likums

Citi Visuma-Zemes likumi

III   NODAĻA. LATVIEŠU TAUTAS TUVĀS NĀKOTNES VALSTS MODELIS

Latviešu Tautas Valsts sabiedriski politiskā iekārta

Latviešu Tautas Valsts pamatideāli

Tautas varas izcelsme

Tautas vara reālajā dzīvē

Atjaunosim Dieva ieprogrammēto mūsu senču tautas varu(patieso demokrātiju

Neatkarība

Tautas Valsts aizsardzība

Dzīvesveids un nodarbinātība

Zemkopība

Tirdzniecība

Valsts bankas. Sava nauda

Valsts stratēģiskās plānošanas un likumdošanas pārvalde

Valsts stratēģiskās nozares un uzņēmumi

Latviešu tautas dzīvā spēka kuplināšana vismaz līdz 3 miljoniem

Veselības aprūpe vai veselības uzraudzība

Izglītība un zinātne

Latviešu reliģija, valoda, kultūra

NOSLĒGUMĀ. Kas tuvākajos gadsimtos gaida pasauli?

Zemes cilvēki!

Zeme ir dzīva, un viss uz tās ir dzīvs!

Jums jāzina, ka jūs neesat Zemes saimnieki, bet tikai salīdzinoši īslaicīgi iedzīvotāji, Zemes bezmaksas lietotāji.

Zeme pieder Visuma Dievam. Tā tiek no Visuma centra pārvaldīta, apsaimniekota un uzraudzīta, dodot jums uz noteiktu laiku zināmu rīcības brīvību.

Jūsu pienākums ir Zemi kopt un par to rūpēties. Varat no tās baroties un arī par to priecāties.

Jūs nedrīkstat uz Zemes bagātību rēķina iedzīvoties! Tā būtu noziedzība!

Jūs arī nedrīkstat ar Zemes bagātībām neprātīgi, izšķērdīgi rīkoties!

Jums jāapzinās sava sūtība uz šīs Visuma Dieva radītās Zemes! Bez tās jūs būsiet tikai kā dzīvnieki!

Šī sūtība būtu: palīdzēt Visuma Dievam Zemi kopt, izdaiļot, par to rūpēties; cīnīties pret ļaunumu, bagātināt Zemi un Visumu ar labām enerģijām.

Tas veicams, izzinot un pildot Visuma Dieva likumus.

Stingri jāievēro, ka visām Dieva radībām uz Zemes ir vienādas tiesības dzīvot, izņemot Visuma Dieva noliedzējām.

Kad Zemes iedzīvotāji sāks apzināties sevi kā Visuma sastāvdaļu, kas pakļauta nemainīgajiem Visuma likumiem; sapratīs, ka mums tie jāpilda, citādi par nepildīšanu saņemsim sodu?!

Visuma likumu nezināšana nevienu neglābs!

Visuma likumiem pakļautas arī civilizācijas.

Civilizācijas dzīvē cilvēku garīgajai attīstībai jāiet lielu soli pa priekšu materiālajai attīstībai, pretējā gadījumā notiks milzīga “materiālās civilizācijas” katastrofa. Civilizācija sagraus pati sevi dažos gadu simtos.

Pašreizējā “materiālā civilizācija”, ignorējot Dieva Visuma likumus, iet ļ'ašsagrāves ceļu.

Mūsdienu zinātnieki ar saviem “zinātnes sasniegumiem” Zemi ir pārvērtuši pārsmirdošu kloāku, daudzi jau skatās uz Mēness pusi, lai pārvāktos turp. Ir pat gudrinieki, tagad ari Latvijā, kas jau nopirkuši Mēness laukus. Cili gatavojas paglābties zemūdens būros.

Uz Zemes jau ir bijušas vairākas līdzīgas “materiālās civilizācijas”, pat daudz augstāk attīstītas, kuras par smagiem Visuma Dieva likumu pārkāpumiem, ar Visuma Dieva spēkiem, tika sagrautas. Izdzīvoja nedaudzi. Pēdējā sagrāve notika pirms apmēram 12 tūkstošiem gadiem.

Ir pēdējais laiks laboties…

IEVADAM

Mūsu priekšā ir atvērta Visuma-Zemes likumu “grāmata”. Šo likumu darbība pilnā mērā attiecas uz Zemi. “Grāmata” uzrakstīta visiem saprotamā Visuma valodā, bet, diemžēl, tā ir jāiemācās lasīt.

Lai sāktu apgūt Visuma “ābeci”, vispirms ir jānoņem Visuma Dieva noliedzēju uzliktās daudzveidīgās “klapes”.

Visuma likumi Zemei ir īsi, kodolīgi, nemainīgi un visiem redzami Dieva Zemes Dabā.

Mums, Zemes cilvēkiem, ir jāatzīst, ka mēs, salīdzinot ar citu, vecāku planētu iedzīvotājiem un ari kādreizējo augsti attīstīto Zemes civilizāciju pārstāvjiem, vēl esam “bērnu prātā”. Mums jāaug un garīgi jāattīstās. Galvenais jāatbrīvojas no muļķīgajām iedomām un dogmām, ka viss uz Zemes radies laika gaitā, pats no sevis. Tā ir aplama, ačgārna, tukša domāšana un spriešana, izejot no vulgārā materiālisma viedokļa.

Jāsāk domāt un spriest no garīguma viedokļa, kas ir sākotnējs, noteicošs. Tad tiksim tālāk. Zeme un viss uz tās ir pārāk sarežģīti uzbūvēts un ierīkots, lai rastos pats no sevis.

Dievs ir radījis un izveidojis Visumu pasakaini daudz zvaigžņu, kas mūsu sapratnē ir saules. Un ap katru zvaigzni sauli riņķo planētas apdzīvotas un neapdzīvotas, dažāda lieluma, pa ļoti stingri noteiktām, konstantām orbītām.

Visums ir radīts ar mūžīgi nemainīgiem likumiem. Daudzi no tiem, ar mūsu salīdzinoši vēl mazattīstītajiem prātiem, mums nav aptverami un izprotami. Mums vēl daudz, bezgala daudz jāmācās un jāpieaug prātā, un arī tas būs mūžīgi.

Jo, ja mēs pilnīgi izzinātu visus Visuma likumus, tad ar cilvēku neprātīgo dabu mēs mēģinātu, līdzīgi, kā savās likumdošanas iestādēs, koriģēt nemainīgos Visuma likumus sev par labu. Kā pašlaik redzam, I )ievs 11/ mūsu prātiem vēl nevar paļauties.

Pašreizējās cilvēces lielum lielā daļa neatzīst, ka mūsu Zemi, ZemesSaules sistēmu un visu, kas uz tās, ir radījis Visuma Dievs. Pat dažādās reliģiskajās mācībās par Visuma Dievu nav ne vārda!

Mūs, Dieva radītos cilvēkus, Visuma Dieva noliedzēji ir aizveduši pa aplamiem, maldīgiem ceļiem un tur savos melu žņaugos.

Visuma Dieva noliedzēji mums, saprātīgajiem cilvēkiem, gluži kā tumšajos viduslaikos, liek turēties vai nu pie Bībeles, kur raksta, ka “tas Kungs” taisījis cilvēku no zemes pīšļiem, vai arī iesmērējuši dažādas it kā modernākas “zinātnes mācības”, kā darvinismu maldus, no kuriem viņš pats vēl šajā saulē bija paspējis atteikties.

Šie Visuma Dieva noliedzēji ar viņu kalpībā nonākušiem apmātiem zinātniekiem grib cilvēcei uzspiest, ka viss dzīvais uz Zemes radies nejauši, no vienšūnas organismiem okeānu ūdeņos, kam nav pat tik daudz pierādījumu, ka būtu atrasts divšūnis! Toties lielais vairums pretējo pierādījumu tiek pasludināti par viltojumiem vai vienkārši ir noklusēti… Tostarp paleontologi atraduši neskaitāmas liecības tam, ka jaunas sugas radušās pēkšņi, un starpposmi ar iepriekšējām nav atrodami. Turklāt radītās sugas ir stabilas. Par spīti tam, mūsdienu zinātnē turpina valdīt uzskats, ka pat cilvēki radušies tīrās nejaušības dēļ.

Un no kurienes lai būtu radušies šie ūdeņi? Pilnā nopietnībā spriež pat tā, ka ūdens radies no… granīta iežiem! Tikai bērnu pasakās Velns no akmens mēģina izspiest sulu!

Pajautājiet kuram katram cilvēkam, arī botāniķim, kā radusies un attīstījusies augu valsts. Atbilde būs: ar sēklām, stādiem, spraudeņiem, saknēm. Bet no kurienes radušās miljoniem augu sugu, veidu sēklu ar stingri ieprogrammētu, stabilu ģenētisko kodu, kas nemainās miljoniem gadu? Vai arī no vienšūnas organisma?! Tad jau uz Zemes būtu neiedomājams haoss.

Beidzot Zemes cilvēkiem ir jāsaprot, ka visam, ko Dievs radījis Visumā un arī uz Zemes, ir pamatota jēga, vajadzība un skaistums.

Lielu daļu šeit rakstītā nolasīju no Visuma “ābeces” uz Zemes, kas iespējams katram, kas to patiesi vēlas.

I NODAĻA ZEMES UN DZĪVĪBAS RADĪŠANA

Visuma un Zemes rašanās no valdošā zinātniskā viedokļa

Mūsdienu “lielie zinātnieki” vēl ne tuvu nav izpētījuši savu, t. i„ cilvēku Izcelsmi un uzbūvi, kad jau ir ķērušies pie Visuma rašanās jautājuma.

Viņi noteikuši, ka Visums ir 15-20 miljardu gadu vecs. Mūsdienu kosmogonija apgalvo, ka Visums (tā masa) pirms rašanās bijis iespiests kādā "izejas punktā” jeb singularitātē. Ārpus tā nav pastāvējusi ne matērija, ne laiks…

Tad noticis “lielais sprādziens”. Šis “punkts” uzsprādzis un radies Visums daudzu desmitu gaismas gadu izmērā: galaktikas, to kopas, miljardi zvaigžņu, planētu ar savu augu un dzīvnieku valstību, arī cilvēki.

Bet kas sakārtoja visu šo gigantisko, mūsu prātiem neaptveramo Visumu pēc “lielā sprādziena”, kurš, bez šaubām, radīja milzīgu haosu? Kas sakārtoja galaktikas, miljardiem zvaigžņu un to kopas, planētas stingri noteiktās orbītās; kas radīja augu, kukaiņu, dzīvnieku valsti, arī cilvēkus? Vai viss radās pats no sevis, nejauši duļķainos jūras ūdeņos? Kas radīja zemi, gaisu, ūdeņus?

Katrs augs, kukainis, dzīvnieks, putns, zivs, arī cilvēks ir sava veida ūnikums, kura uzbūve ir ieprogrammēta nemainīgai autonomai dzīvei. Visiem ir prāts, jūtas, savs skaistums, noteikti uzdevumi. Tad kā tas viss varēja rasties no haosa? Haoss ir un paliek tikai haoss…

Atļaušos pajokot, ka mūsu zinātniekiem būs vajadzīgi tie paši 15-20 miljardi gadu, lai izzinātu un izprastu Visuma rašanos un uzbūvi.

Visuma Dievs vēl nav radījis cilvēkus ar garīgi tik attīstītiem prātiem, lai viņi varētu izprast Visuma izcelsmi.

Vispirms būtu jāizzina patiesība par savu izcelsmi, uzbūvi un lietderību, tad par Zemi, par visu Dzīvo Dabu, jānoskaidro Visuma-Zemes pamatlikumi, iekams līst Visuma Dieva “lauciņā”.

Pasaulē noteikti ir prātīgi, gudri cilvēki, kas domā atšķirīgi no valdošā zinātniskā viedokļa, bet kur viņi ir? Vai netiek pie teikšanas?

Tad kas cilvēku miljoniem, miljardiem jauc galvas? Vai “no zemes pīšļiem taisītie”?

Rakstīts ar Dieva Padomu un Vadību

Dieva Zemes radīšana

Mūsu Zemes astronomijas zinātne ir bezgala sastingusi, apvīta ar dahulu “autoritāšu” pieņēmumiem, bieži vien maldīgiem, kurus jauno zinātnieku vairums baidās pārkāpt. Visaplamākās ir valdošās materiālisma teorijas un dogmas, kas drīz izplēnēs.

Visa pamatā ir garīgums. Tieši garīgums dominē mūsu baltu, latviešu Hiiramantās dainās un teikās, kas, neapšaubāmi, pamatā radušās pirms pēdējās lielās Zemes pārkārtošanas ar Visuma spēkiem, pirms tā dēvētā I'ēdējā Ledus laikmeta. Garīgi mūsu senči bija nesalīdzināmi pilnīgāki par mums, “modernajiem” 21. gadsimta cilvēkiem.

Mūsu tāltālie senči senbalti par pasaules un cilvēku radīšanu, Visuma I )ievu un tā palīgiem zināja jau pirms daudziem gadu tūkstošiem. Par

lo liecina latviešu garamantas. Šīs zintis mūsu priekšteči, bez šaubām, saņēmuši no Visuma Dieva palīgiem, kas dainās figurē kā Dieva dēli un Saules meitas. Arī mēs lietosim šos apzīmējumus.

Nepārsteidz, ka daudzie iekarotāji, Eiropā valdošo reliģiju nesēji, vispirms centās iznīcināt mūsu garamantu glabātājus burtniekus, zintniekus un raganas. (Par vārda ‘ragana’ nozīmes maiņu būs runa tālāk.) Tādēļ, diemžēl, no mūsu bagātajām garamantām līdz mūsdienām ir nonācis tikai mazumiņš, un arī tas daļēji izkropļots, turklāt ne tuvu nav apgūts un izprasts.

Kā jau teikts, zinātnieki nākuši pie slēdziena, ka Zeme radusies sprādziena rezultātā. Radusies, bet ne radīta! Paliek tikai jautājums kas uzsprāga?

Izteikšu savas domas.

Zeme un tās sistēma (oficiālajā zinātnē Saules sistēma) radīta brīvā Visuma vietā, tā nomalē, ar Visuma spēkiem uzspridzinot vecas, atdzisušas, izlaupītas planētas.

Līdzīgi, visticamāk, kādreiz būs arī ar izlaupīto, sagandēto Zemi, kuras bagātības Dievs plānojis gadu tūkstošiem un miljoniem, bet alkatīgie, neprātīgie cilvēki cilvēkveidīgie to būs izsmēluši, izniekojuši, izlaupījuši 100-200 gadu laikā.

Arī kāda ļoti sena latvju teika stāsta, ka Dievs radīja Zemi no Visuma putekļiem. Tolaik uzspridzināto planētu attālākās šķembas un putekļi vēl tagad kā meteorīti krīt uz mūsu Zemes un citām planētām.

Tas nenozīmē, ka Zemes ģeoloģiskie slāņi veidojušies tikai no putekļiem u. c. materiāliem. Šie slāņi radušies arī no milzīgiem, daudzu kilometru lieliem klinšu bluķiem no iepriekšējām planētām (piemērs krīta klintis Dienvidanglijā).

Šajā aukstajā, biezajā gruvešu un putekļu mākonī Visuma “speciālisti” Dieva dēli dažās tā daļās, jaunradāmās Zemes un citu planētu nosacītos polos, iemontēja elektromagnētiskos “mūžīgos dzinējus”, kas planētām piedeva rotējošu kustību.[1]

Laika gaitā šī kosmiskā mākoņa daļas planētas rotējot sabiezēja, sakarsa.

Pa šo laiku dažu planētu, arī Zemes, dzīles tika bagātinātas ar visa veida minerāliem, nepieciešamiem augu, dzīvnieku valstij un arī cilvēkiem.

Visticamāk, planētas Zeme un Marss tika radītas pirmās, jo tām bija jāatdziest, lai uz viņām varētu radīt augu valsti. Vēlāk arī kukaiņu un dzīvnieku valsti.

Tad šo planētu nostabilizēšanai Visumā tika radītas citas planētas un arī Saule. Tā liek domāt latviešu teikas par to, ka gan Sauli, gan Mēnesi Dievs ir palaidis no Zemes. Ģeocentriskais uzskats mūsu senčiem gan nav traucējis izveidot heliocentrisku Visuma modeli: Pasaule Saule Aizsaule (Viņsaule).

Visumā ķermeņiem nav svara un pārvietošanās pretestības. Mazākais grūdiens tos var aizsviest nevēlamos virzienos un izsaukt Visuma sadursmes. Tāpēc, lai nostabilizētu jauno Visuma veidojumu, tā vietu un kustību, tika radīta vesela Zemes (Saules) planētu sistēma no dažāda lieluma, blīvuma, savstarpējo attālumu, rotēšanas veidu, ātrumu, ilgumu un orbitu planētām. Šī planētu sistēma tika piesaistīta Visumam. Domājams, I ,i Zemes (Saules) sistēmas radīšana bija ilgstošs, milzīgs, precīzs, veikmigs darbs. Iespējams, eksperiments, ko vēl tagad pastāvīgi uzrauga un koriģē Dieva palīgi.

Par to simbolu valodā vēsta visaptverošā daina, kas nenoveco:

Kas to teica, kas redzēja,

Ka jūrāi miežus sēja?

Tad jūrāi miežus sēja,

Kad saulīte meita bija.

Šeit “jūra” jāsaprot kā Visums, debess ķermeņu pārdzimšanas vieta, lu-t ar “miežiem” domātas planētas. Šīs ziņas mūsu senči, neapšaubāmi, C.uvuši no Visuma sūtņiem Dieva dēliem, jo tad cilvēku uz Zemes vēl nevarēja būt.

Saulei bija jāpilda vismaz divas funkcijas jāapsilda Marss un Zeme un innostabilizē tās un citas planētas Visumā.

Latvju dainas un senindu vēdas īpaši runā par gaismas došanu Zemei, Saulei un citiem debesu ķermeņiem to “aizdedzināšanu” jeb Ierosināšanu. Neatminamos laikos sacerētā “Rigvēda” vēsta, ka Saule sākumā bijusi tumša un nav devusi gaismu. “Rigvēda” šo tumšo Sauli sauc |>ar Savitaru ierosinātāju, radošo. Savitars ir mirdzošās un liesmojošas Saules Sūrjas tēvs.

Raugoties uz visa esību,

Savitars pilda nolikto

Viņš izstiepj roku pret visa esību

Un pārvalda lielo ceļu.2

Pavisam Zemes-Saules sistēmā ir deviņas planētas.

Deviņi ir baltu tautu svētais skaitlis. Secībā no vistuvākajām Saulei tās ir: Merkūrs, Venēra, Zeme, Marss, Jupiters, Saturns, Urāns, Neptūns, Plūtons.

Saules sistēmas pēdējo, visattālāko planētu Plūtonu mūsdienu as-

2  Domājams, radības ceļu. Red.

tronomi atklāja tikai 1930. gadā. Tas saskatāms vislielākajā palielinājumā vislabvēlīgākajos laika apstākļos. Taču senās Šumeras āriešiem-atlan-1 tiem (nejaukt ar nomadiem “melngalvaiņiem”!) tas bija zināms debesu ķermenis.

Visām planētām attiecībā pret Zemi un Sauli, arī savstarpēji, ir savas stingras, noteiktas, nemainīgas orbītas, savi rotēšanas ātrumi un virzieļ ni. Vēl vairāk lai viss darbotos precīzāk, dažām planētām ir izveidoti pavadoņi un irdenas masas riņķi.

Zemes-Saules sistēmas planētām ir viens rotēšanas virziens, izņemot Ausekli (Venēru), kam tas ir pretējs. Tas sistēmas stabilizēšanai.

Paliek jautājums, kā nosaukt šo planētu sistēmu? Par Zemes sistēmu, kuras dēļ tā arī Saule radīta, vai par Saules -, kas ar savu masu satur un ar enerģiju apsilda šo sistēmu? Laikam pareizāk būs Zemes-Saules sistēma. Iespējams, ka šī sistēma pilda arī citas funkcijas Visumā.

Pirmā no Zemes-Saules sistēmas planētām atdzisa pati mazākā Marss. Tā bija pilnīgi apaļa un pietiekoši karsta.

No Visuma uz to tika nosūtīta garīgā “ūdens programma”, kas tur materializējās.

Ūdens pārklāja visu Marsu vienādi biezā slānī, kas, daļēji iztvaikojot, radīja Marsa atmosfēru un arī gaisu.

Liekas neiedomājami, ka garīgās programmas var materializēties, bet tas tikai ar mūsu materiālisma sabojātajiem prātiem. Garīgās programmas var viegli, bez pretestības pārsūtīt no Visuma centra. To pārsūtīšanas ātrums ir zibenīgs, tāpat kā domām. Padomājiet, lai to izprastu! Mēs, mūsdienu cilvēki, ejam tajā pašā virzienā, tikai gan šauri tehniskā plānā mobilie sakari, datorprogrammas utt.

Tad Marsa virsma ar Visuma spēku tika krokota radās kalni, lejas, jūras, ezeri, upes tādas pašas ainavas, kādas pazīstam mēs, Zemes cilvēki.

Pēc tam no Visuma centra uz Marsu tika aizsūtītas arī citas garīgās programmas, piemērotas Marsa klimatiskajiem apstākļiem, kas tur mate-j 11.īli/ejas: augu, sīkbūtņu, dzīvnieku, putnu, vēlāk, iespējams, arī Marsa i ilvt ku. Visticamāk, Marss bija izmēģinājumu objekts.

Tomēr Marss diezgan ātri atdzisa, un uz tā bija grūti uzturēt visu va|iiil/ ifn it jadzīgo ieplānotajam dzīvības norisēm. Bija arī grūti saglabāt nepieciešamo .. atmosfēru Marsa mazas masas pievilkšanas spēju dēļ.

Domājams, pašlaik Marss pilda vairs tikai Zemes-Saules sistēmas stabilizācijas funkcijas Visumā. Bet Visums turpina attīstīties…

Dzīvības radīšana uz Zemes

Pagāja miljoni Zemes gadu, un pa šo laiku arī Zeme pietiekoši atdzisa. Pēc Visuma informācijas, Zemes vecums mērāms miljonos, bet ne miljardos gadu.[2] No Visuma centra uz Zemi tika nosūtīta garīgā ūdens programma, kas materializējās, un pilnīgi apaļā, vēl karstā Zeme tika pārklāta ar biezu ūdens slāni. Šis ūdens no Zemes iežiem mineralizējās un, Saules ietekmē daļēji iztvaikojot, izveidoja Zemes atmosfēru, mums pierasto gaisu. Ari atdzesēja vēl diezgan karsto Zemi.

Tad Zemes virsma ar Visuma spēku tika speciāli krokota.

Tā radās sauszeme, okeāni, jūras, ezeri, kalni, upes un ielejas.

Domājams, šis Visuma darbs tika laika gaitā precizēts, lai Zemei piedotu stabilu rotāciju ap savu asi un ieplānoto orbītu Zemes-Saules sistēmā ar precizētu piesaisti Visumam.

Sauszeme laika gaitā ar Visuma spēku, Zemes rotācijas radītā centrbēdzes spēka rezultātā, tika šķelta un kontinenti pārvietoti. Radās kalnu grēdas un mainījās ūdenstilpņu apmēri. Saules iedarbībā radās vēji un lieti, kas varētu izsaukt ievērojamu Zemes virsmas eroziju.

Bija ar steigu jārada augu valsts, kas pārklātu Zemi.

No Visuma centra “lielajām laboratorijām” tika atsūtītas garīgās primitīvo augu programmas, piemērotas tā laika klimatiskajiem apstākļiem, ūdeņiem un augsnei. Šīs programmas uz Zemes materializējās, un augi pārklāja visu Zemeslodi. Der uzsvērt, ka apsēt un apstādīt to, ar mums zināmajām metodēm, nebija iespējams. Arī vēl tagad tas nav iespējams.

Laiks ritēja. Mainoties klimatiskajiem apstākļiem un augsnei, bija nepieciešams augus utilizēt, lai tie bagātinātu zemi ar trūdvielām, kas bija nepieciešamas citām, augstāk attīstītām augu sugām.

Tad uz Zemi tika nosūtītas vairākas slkbūtņu, sēnīšu, baktēriju garīgās programmas, kas uz Zemes materializējās un uzsāka savu “darbu”.

Garīgās augu, koku programmas ir elastīgas mainoties klimatiskajiem apstākļiem un enerģijām, attiecīgā suga pilnveidojas un plaši izplatās vai arī degradējas, pat izzūd.

Zemei atdziestot, tās klimats pamazām mainījās, tas kļuva piemērotāks arvien daudzveidīgākām dzīvības formām. Dievs ar saviem palīgiem no Visuma centra noteiktā secībā turpināja sūtīt uz Zemi arvien jaunas augu, kukaiņu, zivju, rāpuļu, putnu un dzīvnieku garīgās programmas, kas uz Zemes materializējās.

Tā Zeme pēc Dieva prāta un gribas tika (un, domājams, vēl tagad tiek) pārklāta ar Visuma garīgajām programmām, kas uz tās materializējās, radot miljoniem dažādu augu, koku, slkbūtņu, kukaiņu, zivju, rāpuļu, putnu, dzīvnieku sugu, kuru uzbūve un darbība ir ļoti sarežģīta.

Viss atsūtītais paredzētajā veidā vairojās, izplatījās un attīstījās stingri ieprogrammētās, iekodētās robežās, izslēdzot visa veida sajaukšanos. Nejaušas vai piespiedu sajaukšanās gadījumā bastards deģenerējās un iznīka.

Visām Dieva radībām augiem un dzīvniekiem tika ieprogrammēta un iekodēta stabila nemainība, ar attīstību saprotot tikai pielāgošanos mainīgajiem klimatiskajiem apstākļiem, ko mēs ari tagad redzam Dieva radītā Dabā uz Zemes.

Darvina teorija runā par nejaušu dzīvības izcelšanos no vienšūnas organismiem un šo bezformlgo “kustoņu” haotisku attīstību visos virzienos. Kur tas redzams Dabā!?

Katra dzīvā organisma šūniņa ir ļoti komplicēta. Kā tagad atzīts, ik šūnai ir sava garīgā matrica.

Tajā ir viss, lai veidotos nemainīga ieprogrammēta, iekodēta dzīva radība. Bet darvinistu iedomātajam pirmajam vienšūnas organismam uz Zemes nekā tāda nebija. Tātad tas, labākajā gadījumā, bija tikai dvakojošs receklis.

Neierobežota, nejaušībām pakļauta evolūcija izraisītu neaprakstāmu haosu visā Zemes Dzīvajā Dabā, arī cilvēkos.

Dzīvās Dabas saprats un kopprāts

Visuma Dieva radītajām būtnēm, kustīgām un nekustīgām, ir ieprogrammēts attiecīgs prāts un jūtīgums, kas viņām nepieciešams normālai dzīvei Dieva radītās nesagandētās Dabas apstākļos.

Dieva radības: dzīvnieki, putni, zivis, koki, augi u. c. savās ieprogrammētās robežās” jūt”, “saprot” un atbilstoši rīkojas. Jāpiebilst bez īpašas ilgstošas apmācības, kā tagad ierasts cilvēkiem. Piemēram, putni nekad nebūvēs ligzdu kokā, kas var nolūzt, un uzbūvēs tā, ka nekāda vētra to nenogāzīs.

Visām dzīvām radībām, kustīgām un nekustīgām, pie radīšanas tika ieprogrammēts:

1.    uztura uzņemšanas veids un paņēmieni; barības vielu sastāvs, daudzums un dažādība, lai augtu un vairotos;

2.     vairošanās veids; pēcnācēju ievadīšana dzīvē; vidējais mūža ilgums; vidējais augums;

3.     klimatisko apstākļu izturība; aizsardzības “mehānisms” pret dabīgiem kaitēkļiem u. c.

Viņu “meistarība” dzīvē ir ļoti augsta.

Padomājiet labi: katrs augs, kuru sugu ir miljoni, prot paņemt no zemes I ikai to, kas tam ir ieprogrammēts, un funkcionē kā vesela ķīmijas laboralorija: sajauc barības vielas ar ūdeni stingri noteiktās proporcijās, padod pa stumbru uz augšu, kur Saules gaismas un gaisa ietekmē notiek attiecīgā reakcija (fotosintēze), vajadzīgās vielas aizvada uz stumbru, saknēm, augļiem, lai veidotu izturīgas mizas, sakņu, stumbra, augļu šūniņas, ko mēs varam saredzēt. Un tā tas notiek nemainīgi, miljoniem gadu! Turklāt katra dzīvā radība, kustīgā un nekustīgā, ir pilnīgi autonoma.

Cilvēku konstruētie daikti, arī sarežģīti, bez elektrības un degvielas ir tikai lūžņi.

Tagad pierādīts, ka arī ūdens ir “dzīvs” tam ir “atmiņa” un spēja atbrīvoties no negatīvām enerģijām tas notiek, mainot agregātstāvokli.

Pēdējā laikā zinātnieki arvien vairāk sliecas domāt, ka dzīvniekiem ir ne tikai psihe un sava valoda, bet arī saprāts. Kā zināms, mūža beigās arī I. Pavlovs atzina, ka dzīvniekiem piemīt domāšanas elementi, kas radniecīgi cilvēka domāšanai. Tagad, pēc daudziem eksperimentiem, zinātnieki secinājuši, ka dzīvnieki spēj domāt abstrakti, ekstrapolēt, vispārināt, kā arī nodot savu jauno pieredzi pēcnācējiem.

Runājot par dzīvnieku valodu zirgiem novērots ap 100 signālu un skaņu, vārnām ap 300 stabilu izsaucienu, bet visvairāk delfīniem ap 800. Delfīni izdod cilvēkam neuztveramas skaņas un uztver to atbalsi. Pat ar aizsegtām acīm delfīni izšķir priekšmetus tumsā, lielā dziļumā, duļķainā ūdenī. Viņi atšķir arī priekšmetu materiālu, iekšējo struktūru.

Delfīna galvas smadzenēs ir vairāk kroku nekā cilvēka, un visa delfīna galvas smadzeņu garoza ir veidota līdzīgi cilvēkam pastāv tādas pašas asociatīvās zonas kā cilvēka smadzenēs.

Kraukļi, strazdi, papagaiļi un roņi prot imitēt cilvēka balsi. Ne tikai putni, bet arī daži dzīvnieki dzied (nav runa par riestu). Piemēram, roņi spēj atkārtot cilvēka izpildītu melodiju. Reizi gadā, Atlantijas okeānā virzoties no dienvidiem uz ziemeļiem, Bahamu salu rajonā dzied vaļi.

Izrādās, ka putni, dzīvnieki un kukaiņi prot “skaitīt” atšķirt priekšmetu daudzumu un atbilstoši rīkoties.

Dzīvniekiem un putniem novērotas jūtas draudzība, līdzjūtība, vēlme palīdzēt saviem nelaimē nonākušajiem biedriem. Pašaizliedzība novērota pat žurkām! Sen jau atklāts, ka delfīniem un suņiem piemīt izteikta vēlme palīdzēt cilvēkiem, un suņus ari īpaši apmāca šim nolūkam.

Eksperimentāli pierādīts, ka dzīvnieki un pat kukaiņi, kurus šķir liels attālums un starp kuriem mūsu izpratnē nepastāv nekādi sakari, reaģē uz savu ciltsbrāļu bojāeju. Te parādās viņu kopprāts, par kuru būs runa tālāk.

Pasaule, kura atrodas aiz mums pieejamā spektra robežas, ir pilna ar skaņām, kuras mēs nedzirdam, ar siltuma un magnētisko svārstību viļņiem, kurus mēs nejūtam. Mūsu senči to zināja un uzskatīja, ka putni ir starpnieki starp Dievu un cilvēkiem. Putni nepārspējami orientējas viņi vadās pēc magnētiskā lauka virziena. Nebrīnīsimies, ka gājputni lido arī naktīs. Pasta baloži vienmēr precīzi atgriežas. Putni redz spektra ultravioleto daļu, kas saistīts ar augstākajām sfērām. Ne velti seno kultūrtautu, piemēram, etrusku zintnieki īpaši novēroja putnus un pēc to uzvedības pareģoja nākotni. Tieši putni visdažādāko reliģisko tradīciju senrakstos ir Dieva vēstneši. Tie ir viņi, kas pavēsta cilvēkiem par pasaules plūdu beigām. Zīmīgi, ka baltu-āriešu tautu zintnieki bieži saukti putnu vārdos. I

Dzīvajai radībai putniem, bitēm, skudrām -, tāpat •trī augu valstij, kā purviem un puķēm, piemīt kopprāts kolektīvais prāts. Novērots, ka bites viena otrai nodod informāciju .11 “deju”. Tā “izlūks” paziņo bitēm medus vācējām -, kādā virzienā, kādā attālumā, kādā leņķī attiecībā pret Sauli atrodama barība. Eksperimenti, pēc noteiktas shēmas pārvietojot barību, rāda, ka bites arī paredz, .iprēķina”, kur noteiktā laikā jāatrodas barībai, un bites medus vācējas noteiktajā laikā tur ierodas. Tā darbojas bišu kopprāts.

Cits piemērs. Sūnu purvs vai pļava, la mums kādi augi puķes vai sūnas ir ļoti vajadzīgi vai ļoti patīk, tie “atnāk” pie mums.

Dievs, visu radot un sūtot uz Zemi, rūpējās par visa lietderību, skaistumu un dažādību. Ik uz soļa varam redzēt, ka Zemes Daba tieši tāda arī tikusi veidota lietderīga, skaista, dažāda. Jāpiebilst, ka dzīvā radība ne tuvu nav izpētīta.

Visas pasaules gudrie zinātnieki, kopā ņemti, nemūžam neko tādu neizveidos. Pat ne vienkāršu zālīti. Katra Dieva radība ir ļoti sarežģīta, neiedomājami labi sabalansēta, savā veidā pilnīga un skaista, ģenētiski nemainīga, proti, savos dabiskajos apstākļos nemainās neattīstās un arī nedeģenerējas.

Svarīga vieta Zemes dzīvē, augu un dzīvnieku valstībā tika un ir atvēlēta dabīgai sairšanai (utilizācijai), kas ir iekļauta visās Visuma programmās. Nekas nedrīkst uzkrāties bezgalīgi. Visiem sairšanas produktiem jātiek izmantotiem citu augšanai.

Uz Zemes ir arī “iekonservētas”, “klusējošas” Visuma garīgās programmas, kuru iedarbināšanai vajadzīgi citādi garīgie, fizikālie vai mums vāji pazīstami dažādi citi enerģētiskie impulsi.

Jādomā, ka arī tagad “Visuma laboratorijās”, eksperimenta veidā, tiek radītas arvien jaunas baktēriju, augu, kukaiņu, dzīvnieku, putnu sugas, kas ierobežotā daudzumā, ieslēgtas garīgās programmās, tiek sūtītas uz Zemi izmēģinājumiem. Lai taupītu laiku, daudzu dzīvo būtņu locekļi tiek unificēti.

Visas uz Zemi sūtītās garīgās programmas veidotas nemainīgo Visuma likumu ietvaros atšķirībā no cilvēku sabiedrības, kas veido daudzas dažādas programmas mainīgu likumu ietvaros, radot haosu. Šo Visuma programmu sūtīšanai, tāpat kā domu pārraidīšanai no Visuma centra, bija un ir vajadzīgas sekundes vai to daļas.

Mēness novietošana orbītā

Zemes-Saules sistēmā nozīmīgs ir baltu svētais skaitlis 108. Saule ir 108 reizes lielāka par Zemi, bet Mēness no Zemes atrodas 108 savu diametru attālumā. Tas nozīmē, ka Zemes-Saules sistēma neradās haotiski, bet to radīja Visuma Dievs ar saviem palīgiem.

Kad Zeme bija sagatavota cilvēku dzīvei, tad cilvēkus, nelielā skaitā, domājams, ap 100, garīgo programmu veidā, vienādā skaitā vīriešu un sieviešu dzimtas, trīs pamatrases, nogādāja uz Zemes, katru rasi uz sava kontinenta, lai tie nesajauktos. Katrai rasei tika ieprogrammētas atšķirīgas īpašības un valoda.

Viņi tika izaudzināti un sagatavoti dzīvei.

Daudzus gadu tūkstošus viņiem bija Visuma centra audzinātāji un skolotāji Dieva dēli un meitas, kas viņiem pamatīgi iemācīja Visuma likumus. Par to tālākā izklāstā.

Kad uz Zemes tika nogādāti cilvēki, Visuma Dieva dēli radīja Mēnes: un to nogādāja Zemes orbītā.

Manā skatījumā, Mēness uzdevums:

1.      Stabilizēt noteikto Zemes rotāciju ap savu asi un Zemes orbītu Zemes-Saules sistēmā. Mēness griežas ap Zemi pretēji pulksteņi rādītājiem.

2.       Izsaukt okeānu, jūru, ezeru ūdeņu viļņošanos paisumus ur bēgumus -, lai tie bagātinātos ar skābekli un nesastāvētos; lai ūdeņ un atmosfēra būtu pastāvīgā kustībā.

3.       Naktīs apgaismot Zemi, jo bez Mēness naktis būtu biedējoš tumšas.

4.       Izdaiļot Zemes ainavu un pildīt arī daudzas citas funkcijas, tostarp atspoguļot Zemes virsmu. Piemēram, pilnmēness laikā no Latvi' jas teritorijas Mēness spoguļattēlā redzama Eiropa, daļa Āzijas ur Āfrikas.

5.       Radīt labāku Zemes-Saules sistēmas un Visuma harmoniju.

Interesanti atzīmēt, ko par Mēness novietošanu orbītā ap Zemi saka astronomi un fiziķi. Pazīstamais amerikāņu astrofiziķis H. K. Jūrijs uzskata .i Mcuess Saules sistēmā ir zināmā mērā anomālija. Tas ir pārāl

liels, lai būtu parasts pavadonis. Pēc viņa domām, Mēness agrāk bija planēta, kura riņķoja pa Zemes orbītai tuvu orbītu. Par Zemes pavadoni Ins kļuva, kad Mēnesim garām nogāja kāds milzīgs kosmisks ķermenis, kurš novirzījis Mēnesi no orbītas. Mēness zaudējis ātrumu un nokļuvis Zemes pievilkšanas sfērā.

I dzīstamais zviedru fiziķis H. Alvēns, atbalstot vācu astronoma Hersli nkorna hipotēzi, uzsver, ka tad, kad Zeme “satvērusi” Mēnesi un tas inaksimāli pietuvojies Zemei, paisuma viļņa augstums uz Zemes sasniedzis v.iirākus kilometrus. Tātad runa ir par visaptverošu dabas kataklizmu, kas pavadījusi šos kosmiskos procesus. Uz Zemes tiešām saglabājušās šādu milzīgu paisumu un bēgumu pēdas. Pēc tam Mēness atkal sācis attālināties no Zemes un pamazām ieņēmis savu pašreizējo stāvokli.

I aliek gan neatbildēti daži jautājumi. Pirmais — kāpēc Mēness nav nokritis uz Zemes?

Un otrs vai Mēness būtu šumeriem zināmās Saules sistēmas “liekās planētas Tiamata atlūza? Pēc attēla uz kāda spiedoga var spriest, ka Damats atradies starp Marsu un Jupiteru, t. i„ tur, kur tagad ir planetoīdu Josla. Pēc šumeru tekstu atšifrējumiem spriež, ka Tiamats sadūries ar kādu i ilu debesu ķermeni un sašķēlies. Tā lielākais gabals esot iesviests Zemes orbītā. Bet kāpēc tādā gadījumā Mēness ir tik apaļš?

Interesanti, ka tāltālā senatnē Zeme griezusies ap savu asi gan ātrāk, gan lēnāk nekā pašlaik. Veicot pārakmeņojušos koraļļu analīzi, angļu biologs D. Velis secinājis, ka gada ilgums savulaik bijis 390 diennaktis. Zemes griešanās pakāpenisku palēnināšanos viņš saista tieši ar Mēness bremzējošo ietekmi.

Bet ir zināmi arī citāda ilguma gadi. Tiavanako .svētvietā akmenī iecirsts k.uls teksts, kurš atšifrēts kā kalendārs ar 290 dienām gadā. Savukārt, maiju Svētajā kalendārā (tas atšķīries no parastā) bijušas 260 dienas. Tas liek domāt par to, ka Zemes griešanās tikusi arī paātrināta droši vien, saistībā ■ir kataklizmām, kas piemeklējušas Zemi.

Dažādu tautu senrakstos atrodamas liecības par to, ka sensenos laikos Mēness pie debesīm tiešām nav spīdējis. 1 āda ir, piemēram, sengrieķu (ahaju) pārņemtā pelasgu leģenda par laimīgo zemi Arkādiju. Arī Aleksandrijas bibliotēkas krājumu glabātājs Rodas Apolonijs 3. gadsimtā p. m. e., pamatojoties uz vissenākajiem, vēlāk bojā gājušiem tekstiem, rakstījis, ka kādreiz pie debesīm Mēness nav spīdējis.

Latviešu teikās Mēnesi “uzsviež debesīs” Velis. Protams, ne jau bez Dieva ziņas. Līdzīga rakstura mīts ir Centrālamerikas indiāņu ciltij čibča. Tās varētu būt norādes uz katastrofiskajiem notikumiem, kas, neapšaubāmi, pavadījuši šīs kosmiskās pārmaiņas Mēness novietošanu orbītā.

Kā dainās tēlota Saule un Mēness?

Visumā Saule latviešiem kā zemkopju tautai ir daudz lielākā cieņā. Mēness ietekme vairāk no svara nomadiem, lopkopjiem, sevišķi dienvidu tautām, kas spiesti sargāties no Saules svelmes un lopus pārdzīt naktīs Līdz ar to svarīga vieta viņu dzīvē nakts debesīm un Mēness kalendāram. Latviešiem galvenās ir dienas debesis. Tas jaušams no dainas:

Saule bāra mēnestiņu,

Kam tas dienu nespīdēja,

Kam tas savu augumiņu,

Nakti vien maldināja.

Tomēr dainās parādās arī Mēness estētiskā nozīme:

Spīdi spoži, Mēnestiņi,

Pār to manu tēvu zemi,

Lai redz meža lakstīgala Sav’ dziesmiņu skandināt.

D ieva cilvēku enerģētiskā uzbūve

Kā jau teikts, Visuma Dievs ar saviem palīgiem cilvēkus radīja Visuma centra “laboratorijā”, radīja viņus ar miesu un Dvēseli, un ar garīgo programmu palīdzību tos nosūtīja uz Zemi domājams, apaugļotu šūniņu un embriju veidā.

Cilvēkus radīja ar garīgās attīstības spējām ieprogrammētās robežās, ar I'.iirai rasei noteiktām, atšķirīgām īpašībām, kas, rasēm sajaucoties, dod ciIvēkiem nenoteiktas rakstura īpašības ar noslieci uz garīgu un fizisku degradēšanos.

Dieva dēli un Saules meitas cilvēkus izaudzināja un apmācīja dzīvei.

Dieva cilvēki ar Visuma centru tika garīgi saistīti un no tā vajadzības pildījumā papildināti, enerģētiski “baroti”, pretim dodot pateicību un ļi«»/itīvo domu enerģiju, ar kuras palīdzību bija iespējams ar Visuma cenli u, ar savu Radītāju Visuma Dievu vajadzības gadījumā sazināties.

Domājams, tieši šim nolūkam visās baltu zemēs enerģētiski aktīvās vIelās tika celti svētkalni. To enerģētiskā uzbūve ir ļoti īpaša, tā nepakļaujas v ispārējām ģeoloģijas likumībām. Svētkalni ar nogāžu stāvumu virs 60 grādiem laika gaitā nepieplacinās. Nevar būt šaubu par to, ka svētkalnus planoja un būvēja Dieva dēli (milži, atlanti, titāni), par ko plaši raksta Ivars Vīks.

Nepieciešamās zināšanas, neapšaubāmi, cilvēkiem iemācīja Dieva dēli un Saules meitas. Līdzīgi Visuma sūtņus sauc ne tikai dainās, bet arī citu sentautu garamantās. Vecākiem šīs zināšanas, kā arī savā dzīvē papildinātā pieredze bija jānodod bērniem no paaudzes paaudzē, netērējot laiku īpašai piespiedu apmācībai, bez nepamatotām dogmām, kas piesārņo prātus. Visticamāk, galvenais apmācības priekšnosacījums bija garīgā aktivitāte, .iltistīta spēja sazināties ar Dievu un tā palīgiem, kā arī ar Dabu.

Jāuzsver, ka, atšķirībā no pašreizējām globālajām reliģijām, senatnē I >ieva cilvēki paši, bez starpniekiem, sazinājās ar Visuma Dievu.

Kiči cilts indiāņu svētā grāmata “Popol Vuh” vēsta, ka pirmie cilvēki zināja visu, kas ir pasaulē. Kad viņi skatījās apkārt, viņi uzreiz saskatīja no augšas līdz apakšai debesu velvi un zemes iekšieni. Viņi redzēja pat lielas, kuras slēpa dziļa tumsa. Viņi redzēja visu pasauli, pat nemēģinādami i/.kustēties no tās vietas, kur atradās.

Cilvēkiem pilnībā, harmoniski bija jāiekļaujas Dieva Dabā. Ne par kādu

Dabas nežēlīgu izmantošanu vai pakļaušanu nebija ne runas. Dievs radīja cilvēkus kustīgai, garīgi un fiziski aktīvai dzīvei, kas viņiem nodrošināji pareizu skābekļa uzņemšanu un pilnīgu barības vielu izmantošanu. I ādi izsenis ir bijis latviešu zemnieks.

Tāpat kā visa dzīvā Daba, Dieva cilvēki savu garīgo un fizisko spēki uzturēšanai bija ieprogrammēti pašapgādājoši un paši sevi dziedinoši Pretējā gadījumā tāds radīšanas darbs būtu bijis “brāķis”.

Apzinos, ka šāda doma izklausās visai pārdroša. Taču arī mūsdieni dziednieki uzsver, ka mums katram ir savs “iekšējais dakteris”, kurā jā ieklausās. Cilvēka organisma ritms balstās uz Kosmosa ritmu. Jācenšas t( uztvert, tam pieskaņoties. Dažādiem cilvēkiem tas notiek atšķirīgi. Daudj kas arī jāzina par Visumu un par cilvēku.

Uz Zemes pastāv Dabas starojums zemo frekvenču elektromagnē tiskais starojums, kas uztur visu dzīvo. Zemo frekvenču diapazonā izstar< arī cilvēku smadzenes. Šo starojumu 20. gs. 50. gados pētījis vācu ārst Dr. V. O. Šūmanis, kā arī citi zinātnieki. Konstatēts, ka Zemes dominējoši rezonējošā frekvence, kas nosaukta par Šūmaņa rezonansi, ir 7 līdz 10 cikl sekundē, vidēji tā ir 7,8 herci.

Pastiprinātu Šūmaņa starojumu var novērot Zemes Spēka vietās • senajās svētvietās. Sevišķi tas pastiprinās Saulstāvju un Saulgriežu laikā Atklāts, ka Šūmaņa rezonanses spektrs gada laikā mainās arī tādējādi, ki zemas frekvences rezonanses joslas rudenī pārvietojas uz augstāku svār stibu zonu augstākām frekvencēm. Dažādu tautu senie ticējumi māca ka tieši rudenī pieaug iespējas sarunāties ar senču gariem. Arī mums latviešiem, rudens ir Veļu laiks.

Ir vērts sevišķi uzsvērt, ka mūsu senči, kristiešu izpratnē “tumši pagāni! dzīves un darba ritmu bija ideāli harmonizējuši ar Dieva Dabas ritmiem Tagad dziednieki plaši runā, piemēram, par t. s. prānas uzņemšanas sva rīgumu. Prāna ir visu Kosmosa enerģiju pamats. Tā ir enerģija, ko Saul< sūta uz Zemi un ko uztver un absorbē viss dzīvais. Šī enerģija atrodama ar gaisā. Labākais brīdis, lai uzņemtu prānu, ir dažas minūtes pirms saullēkta kad var uztvert prānas smalkāko un spēcīgāko elementu.

Prānas uztveršanā, vispār cilvēka dzīvē, ļoti svarīga loma ir elpošanai.

Dievs gaisā ir ielicis visus cilvēka veselībai nepieciešamos elementus, ti kai cilvēkam jāpieliek visas pūles, lai šos elementus uzņemtu. Kā to izdarīti Pazīstamais bulgāru dziednieks Omrāms Mihaels Aivanhovs, Pētera Donova skolnieks, sniedz šādu ieteikumu: “Elpojiet, koncentrējoties uz domu, !'■' paņemat no gaisa jums vajadzīgos elementus: kalciju, jodu, magnēziju ult. Jā, jo organisms zina, kā viņam trūkst. Cilvēkā mīt īsta zinošu ķīmiķu komanda, kas no gaisa prot ekstrahēt nepieciešamās vielas. Apzinieties, ka Ieelpojot, jūs uzņemat sevī dievišķu dzīvi.”

Dziednieki iesaka dienu sakārtot tā, lai no rīta, pirms visa cita, cilvēkam pietiktu laika lūgsnai un elpošanas vingrinājumiem. Atzīts, ka pec brokastīm šie vingrinājumi ir pat kaitīgi. Tad lūk, senie latvieši savu tlurba dienu uzsāka vēl pirms saullēkta, sagaidīja Saulīti lecam un sveica lo uzņēma prānu, pēc tam tīrumā vai pļavā nostrādāja krietnu darba i dienu, fiziskā darbā kārtīgi iztīrīja plaušas, un tikai tad saimniece nāca pie arājiem vai pļāvējiem ar brokastīm. Bet ganiņi rīta agrumā sveica Sauli un Dieva pasauli gavilējot. Bez pareizas elpošanas (diafragmas novadīšanas) nepadziedāsi. Šī paaudžu paaudzēs pārmantotā, kādreiz tik dabiskā gavilēšana augstās latviešu koru kultūras pamats.

Dieva cilvēki enerģētiski ir ļoti komplicētas būtnes. Ar mums maz zināmām enerģijām, arī noklusētām. Cilvēkam ir neredzamā puse: enerģiskie apvalki (aura), emanācijas, vibrācijas, viņš spēj uztvert viļņus, redzēt un iedarboties no attāluma. Cilvēka enerģētika ir saistīta ar Visuma enerģētiku pēc tā saucamā caurviju principa, ko katrs Dieva cilvēks, ievērojot Visuma likumus, var saprātīgi izmantot, proti, dodot pretim, saņemt.

Viedie saka no Dieva izplūst divi spēki magnētisms un elektrība. Magnētisms ieplūst cilvēka sirdī, elektrība prātā. Arī no vesela cilvēka plūst elektrība un magnētisms spēcīgas vibrācijas, kas attīra cilvēku no iekšpuses.

Cilvēks, tāpat kā Zemeslode, dzimstot tiek enerģētiski uzlādēts: pozitīvi |AŅ (+) un negatīvi IŅ (-) attiecībā 50:50%, kas pie normālas dzīves ir pietiekoši. Dieva cilvēkiem pozitīvā enerģija koncentrēta ķermeņa augšdaļā. Vīriešiem pozitīvā enerģija ir arī dzimumorgānos, turpretī sievietēm tur tā ir negatīva. Tas normālai bērnu ieņemšanai.

Taču mūsdienu apstākļos, pie degradētas garīgās un fiziskās vides, ir nepieciešams, lai pozitīvās enerģijas daudzums būtu daudz lielāks par negatīvo. To var iegūt no Visuma un no nesagandētas Zemes Dabas. Ja pozitīvās enerģijas ir maz, zem 50 procentiem vai vēl mazāk, cilvēks sāk dzist un pat iet bojā. Cilvēka pozitīvās enerģijas līmenis saistīts ar jai pieminēto magnētismu.

Magnētisma spēks nāk no Saules (jau minēju prānu) un arī no Zemes Zemes magnētismu varam saņemt, staigājot basām kājām pa zāli, sūnām smiltīm. Svarīgi ievērot gulēšanas virzienu. Katrā no mums ir it kā maz magnētiņš, galva ir Ziemeļpols, bet kājas — Dienvidpols. Zeme ir liel magnēts, tāpēc mums jāsaskaņojas ar debespusēm. Guļot pareizi, Zem uzlādē, bet, guļot nepareizi, tā atņem enerģiju. Galvai guļot jābūt virzienā uz ziemeļiem vai austrumiem.

Cilvēkā magnētiskā dzīvības enerģija plūst pa mugurkaulu. Magnētis mu uzkrāj cilvēka veģetatīvā nervu sistēma. Galvenās dzīvības spēlo uzturētājas un atdevējas ir muguras smadzenes. Tāpēc taisnu muguru Magnētisms veicina attīstību, apmierinājuma sajūtu, labu noskaņojumu No magnētiskās enerģijas stiprā mērā atkarīga cilvēka veselība. Ar mag nētismu bagāts cilvēks izstaro siltumu un pievilcību, viņa klātbūtne nomie rina. Pie tādiem tiecas visa dzīvā radība, arī stādi un puķes.

Tuvā saskarsmē cilvēks cilvēkam var enerģiju dot un arī saņemt. Garīg augsti attīstīts Dieva cilvēks ar augstu pozitīvās enerģijas līmeni var a labo roku dziedināt sevi un arī citus. Šādā nozīmē tiek lietots apzīmējum rokas uzlikšana.

Līdzīgi tas notiek cilvēku saskarsmē ar mājdzīvniekiem. Piemēram kaķis ir negatīvi uzlādēts, bet viņš no cilvēka ņem tikai negatīvo enerģiji kas viņam nepieciešama dzīvei. Līdz ar to viņš dziedi na cilvēku, jo negatīvi enerģiju sabiezinājums ir daudzu slimību cēlonis. Turpretī, suns ir pozitīv uzlādēts, viņš dod cilvēkam savu pozitīvo enerģiju. Arī koki un augi uzkn magnētiskos spēkus dzīvības spēkus.

Jāatzīmē ari tas, ka pie fizisko spēku izsīkuma, veicot labus darbus sevišķi ekstrēmās situācijās -, palūdzot Visuma Dievu, cilvēka garīgai spēks var tikt pārvērsts par fizisko.

Katrai dzīvai būtnei ir aura savs enerģētiskais lauks jeb staro jums. Cilvēka aurai ir olas forma. Tai ir vairāki slāņi, kurus sauc arī pa enerģētiskajiem ķermeņiem vai apvalkiem.

Pēc plaši izplatīta uzskata, Dieva cilvēkiem ir 7 savstarpēji saistīt enerģētiskie apvalki jeb ķermeņi attiecīgās varavīksnes krāsās. (Par š< skaitli vēl runāšu.)

( ilvēka auras krāsas atldā] viņa tikumiskās īpašības. Katrs tikums Ifļnuižas savā krāsā. Par garīgo attīstību liecina auras malējie slāņi. Trīs rticļu: enerģētiskie ķermeņi satur informāciju par cilvēka iepriekšējos iemiesojumos uzkrāto pieredzi. Pēc cilvēka aiziešanas Aizsaulē šie ķermeņi koncentrējas Dvēselē un vēlāk pāriet uz nākamo fizisko ķermeni. Viedie li/sver, ka Dieva cilvēka pamatuzdevums, kura dēļ viņam tiek dota iespēja iil ai un atkal pārdzimt garīgā attīstība, attīrīšanās, apskaidrība.

Senie latvieši pazina trīsvienību. Pēc seniem priekšstatiem, cilvēkam ir Augums, Velis un Dvēsele. Velis un Dvēsele turpina pastāvēt ari pēc nāves. I'niti, cilvēkam aizejot Aizsaulē, Dvēsele aiziet pie Dieva, bet Velis nonāk Maras Zemes (Veļu) Mātes valstībā.

Bet nu tuvāk par auras slāņiem jeb ķermeņiem.

ATMANISKAIS ĶERMENIS. Tajā iekļauta informācija par cilvēka misiju konkrētajā iemiesojumā.

BUDHIĀLAIS ĶERMENIS. Tajā ietverta iepriekšējos iemiesojumos i/ veidojusies cilvēka pamatvērtību sistēma.

KARMISKAIS (KAUZĀLAIS) ĶERMENIS. Tajā ietvertas cilvēka ielu iekšējo iemiesojumu noteiktas cēloņsakarības, kas nosaka likteni; kas .111 veido karmiskās saites ar līdzcilvēkiem. Tās ir cilvēka radītas gan šajā, «tin iepriekšējās dzīvēs.

MENTĀLAIS ĶERMENIS. Tajā ietverta cilvēka domu pasaule.

ASTRĀLAIS ĶERMENIS. Tajā ietverta cilvēka jūtu pasaule, viņa reakt ijas veids uz notikumiem. Ko izstarojam , to arī saņemam atpakaļ.

ĒTERISKAIS ĶERMENIS. Fiziskā ķermeņa aizsargs pret ārējām Dabas spēku un citu cilvēku enerģētiskām ietekmēm. Tajā ietvertas fizisko orgānu “matricas”, uz kurām iedarbojas visi pārējie enerģētiskie ķermeņi. I'ārējo smalko ķermeņu deformācijas “kopējas” uz ēteriskā ķermeņa.

FIZISKAIS ĶERMENIS. Tas ir nesaraujami saistīts ar visiem pārējiem. Ik šūna cilvēka organismā mainās pēc savas “matricas”. Bet izkropļota matrica” var izmainīties tikai tad, ja notiek izmaiņas citos smalkajos ķermeņos. Tieši tādēļ tradicionālā medicīna bieži nonāk strupceļā. Cilvēka slimību pirmsākums parasti ir meklējams smalkajos ķermeņos garīgā at tieksmē.

Visi smalkie ķermeņi ir enerģētiski saistīti ar īpašiem kanāliem. Katram ķermenim jābūt labi attīstītam, kanāliem jābūt brīviem. Atzīmējams arī tas, ka, pastiprināti attīstoties kādam atsevišķam smalkajam ķermenim, tas sāk nomākt tam piegulošos enerģētiskos apvalkus.

Cilvēka ārējai enerģētiskai sistēmai aurai fiziskajā ķermenī atbilst iekšējā enerģētiskā sistēma.

Cilvēki no Visuma un Zemes saņem enerģiju caur enerģētiskajām piltuvēm jeb čakrām1 , kas izvietotas pie mugurkaula visā tā garumā, ar tievo galu ieejot mugurkaula enerģētiskajā kanālā, kā arī galvā un virs tās. Šajās piltuvēs pulksteņa rādītāja kustības virzienā zināmā frekvencē, katrā čakrā atšķirīgā, griežas enerģija. Caur šīm piltuvēm mēs saņemam un atdodam enerģiju. Piltuves ar īpašu kanālu, t. s. meridiānu, palīdzību saistītas ar visu ķermeni un ar ārējiem ķermeņa apvalkiem. Prāna kā uguns cirkulē pa nervu atzariem gar vienu un otru mugurkaula pusi.

Auras kopējā vibrācija ir atkarīga no tā, kuras no cilvēka čakrām ir atvērtākas. Enerģijas izplūst no centra, kas atrodas auras vidū. Augstākā! enerģijas regulē cilvēka saprāts, bet zemākās jūtas un instinkti.

Katra čakra saistīta ar noteiktu auras slāni, katra piltuve mugura! smadzenēs “pievelk” noteiktu krāsu, uzsūc dzīvības enerģijas plūsmu caui savu noteiktas krāsas staru. Piemēram, dzeltenais kosmiskais stars tiek uzņemts caur trešo enerģētisko centru jeb Saules pinumu. Tas ir saistībi ar cilvēka Dvēseles spēkiem, mūsu īsto iekšējo būtību. Kā tēlaini rakstīji dziednieks Juris Gustavs, katrā cilvēkā “spīd” maza Saulīte. Tas ir ar prāta stars, kas spēj stimulēt prāta spējas.

Lai ķermenis un apziņa būtu veseli, gaiši zilajam, sarkanajam un dzeltenajam enerģētiskajiem centriem jābūt labā saskaņā.

Raksturosim tuvāk šīs enerģētiskās piltuves un to darbību. Sāksim ai apakšējām. Trīs apakšējās piltuves nodrošina cilvēka fizisko eksistenci vienkāršāko, dzīvnieku pasaules darbībām līdzīgo, programmu izpildi.

1.      Fiziskā ķermeņa pamatpiltuve ir sarkana, tā atrodas pie mugurkauli pamatnes. Nodrošina izdzīvošanu, saista fizisko ķermeni ar Zeme magnētisko lauku. (MULADHARA, atbilst Saturnam.j

.1 Ēteriskā[3] ķermeņa pamatpiltuve, oranžā krāsā, atrodas zem nabas, dzimumorgānu apvidū. Barojas ar uztura enerģiju, piepilda fizisko ķermeni ar dzīvības spēku (dzīves enerģiju), iespaido pašsajūtu un seksualitāti. Ja ēteriskais ķermenis (un arī citi) nav pareizi savienots ar fizisko, cilvēks jūtas slikti pat tad, ja mediķi neko neatrod fiziski cilvēks vēl ir vesels. Dziednieki, piemēram brīdina, ka nedrīkst paralizēt ēterisko ķermeni pārēdoties. (SVADHISTĀNA, atbilst Jupiteram.)

3.      Astrālā[4] ķermeņa pamatpiltuve, dzeltenā krāsā, atrodas virs nabas, Saules pinuma apvidū. Tas ir enerģijas kodols, kas mentāli, fiziski un garīgi darbina mūsu būtni: uzkrāj un sadala citās čakrās izstrādāto enerģiju. Nodrošina personības varu, spēku, neatkarību. (MANIPURA, atbilst Marsam.)

4.      Mentālā[5] ķermeņa pamatpiltuve, zaļā krāsā, atrodas sirds apvidū. Tā ir Kosmiskās Patiesības un Mīlestības piltuve, cilvēka īstais ‘ES’. Dara iespējamu nesavtību, augstsirdību, piedošanu, harmonisku attīstību. (ANAHATA, atbilst Venērai.)

Kauzālā jeb karmiskā[6] ķermeņa pamatpiltuve, gaiši zilā krāsā, atrodas rīkles, vairogdziedzera apvidū. Cilvēka iepriekšējo iemiesojumu noteiktas zemapziņas pēdas, kas nosaka viņa likteni, veido saskarsmi sabiedrībā. (VIŠUDHA, atbilst Merkūram.)

(i. Intuitīvā ķermeņa pamatpiltuve, tumši zilā krāsā (indigo), atrodas galvas centrā, ar projekciju sejā starp acīm, saukta arī par “Trešo aci”. Iemieso Virsapziņu. Nodrošina radošu aktivitāti. (ADŽNA, atbilst Mēnesim.)

7. Atmiskā[7] ķermeņa pamatpiltuve, violetā, purpura krāsā, atrodas virs galvas, tāpēc to sauc arī par kroņa čakru. Tā saistīta ar Visuma centru, Dievu. Nodrošina garīgo dzīvi Augstāko apziņu (Virsapziņu,

Augstākās zināšanas), apskaidrību. Tā ir arī galvenā, saistīta ar visām citām piltuvēm. (SAHASRARA, atbilst Saulei.)

Tiek uzskatīts, ka enerģētiskie ķermeņi un čakras gūst enerģiju un informāciju katrs no savas planētas, kā arī katrs no savas varavīksnes krāsas.

Kā jau teikts, sarkanā Muladhara no Saturna, oranžā Svadhistāna no Jupitera, dzeltenā Manipura no Marsa, zaļā Anahata no Venēras, gaiši zilā Višudha no Merkūra, tumši zilā Adžna no Mēness, violetā Sahasrara no Saules.

Un te parādās šo seno mācību mūsdienu izkropļojumi tēlaini sakot, “āža kāja”. Mūsdienās vispārpieņemtais enerģētisko ķermeņu un čakru kopskaits ir septiņi. Bet planētas, ieskaitot Zemi, bet neskaitot Sauli un Mēnesi, ir deviņas! Pārsteidzoši, ka it kā nav pat čakras, kas saistīta ar Zemi.

Tas nozīmē, ka ar skaitli ‘septiņi’ čakru un auras slāņu skaits neaprobežojas. Šis skaitlis ir vienkārši patvarīgi pieņemts.

Dažkārt gan piemin vēl 4 apakščakras IŅ (-) un JAŅ (+) enerģija« kanālu attīrīšanai. Bet tiek arī konstatēts, ka Austrumu metodikās ir vē kaut kas, kas no neizredzētajiem tiek turēts noslēpumā. Taču viss liek domāt par to, ka šīs slepenās zināšanas, it sevišķi tās, kas skar negatīvā) enerģijas, sen nonākušas Tumsas Spēku rokās.

Izejot no savām zināšanām (pilnīgas zināšanas ir tikai Visuma Dievam) domāju, ka Visuma Dieva dēlu un meitu līmenim pietuvinātien cilvēkiem ir deviņas čakras un deviņi enerģētiskie ķermeņi.

Proti, virs augšējās, Atmiskās čakras ir vēl viena spilgti balta virs gal vas (ar šo balto nimbu reliģiskie mākslinieki zīmē svētos diemžēl, biež arī tādus, kas ar saviem darbiem ticības varmācīgā uzspiešanā to nebū nav pelnījuši).

Bet pastāv vēl viena, viszemākā čakra (zem fiziskā ķermeņa pamat piltuves). Pēc Pretstatu likuma, šī ir melna. Tā ir saite ar iznīcība! spēkiem.

Lūk, tieši slepenās zināšanas par šiem ārdošajiem spēkiem, pēc viss spriežot, nonākušas Visuma Dieva noliedzēju rokās. Tikai tā var izskaidrot Tumsas, Iznīcības spēku uzvaras gājienu mūsdienās.

“No zemes pīšļiem taisītajiem” (par šo ļaužu kategoriju tuvāk turpmākā i/klāstā) darbīgas ir tikai trīs vai četras zemākās čakras, saistītas ar Zemes i|>akšējiem enerģētiskajiem apvalkiem. Jāzina, ka šīs četras zemākās pai.lielās pasaules aktīvi izmanto Visuma Dieva noliedzēji, kaitējot Dieva radītajiem cilvēkiem ar melno maģiju.

Dieva radītiem cilvēkiem ir arī kolektīvais saprāts kopprāts. Tas liek noteiktās situācijās bez savstarpējas saskaņošanas rīkoties vienādi. Visticamāk, arī šādam mērķim Latvijā tālā senatnē radīts svētkalnu tīkls. Saikne ar Visuma Dievu programmēja visu Dieva cilvēku vienlaicīgu, vienveidīgu rīcību.

Piemēri tam atrodami arī Latvijas jaunākajā vēsturē. Pēc Otrā pasaules kara nacionālo partizānu kustība. Padomju okupācijas laikā svecīšu likšana Rīgā, Meža kapos pie J. Čakstes pieminekļa. Arī lielā tautas vienotība trešajā atmodā bija latviešu tautas kopprāta diktēta. Kopprātam ir ..ikars ar K. G. Junga definētajiem arhetipiem visai cilvēcei kopējiem bezapziņas pirmtēliem, kas izstrādājušies gadu tūkstošu pieredzē. Bet varbūt šajā gadījumā var runāt arī par Virsapziņas pirmtēliem.

Diemžēl jāteic, ka pašlaik cilvēkiem kopprāts ir stipri degradēts. Tā vietu aizņēmusi masu informācija (dezinformācija).

Kā redzam, cilvēka uzbūve ir ļoti sarežģīta, komplicēta. Vai tāda varēja rasties pati no sevis, nejauši, attīstoties vienšūnim kaut kur jūras ūdeņos? Pilnīgs absurds!

Dieva cilvēku garīgās attīstības robežas

Visuma Dievs cilvēkus radija pilnīgus (perfektus) skaistus, dvēselīgus labestīgus, prātīgus, čaklus, apveltītus ar mīlestību, ar plašām garīgās attīstības iespējām Dieva ieprogrammētās robežās, dzīvojot pēc Visuma likumiem. Cilvēku rīcība bija saprotama, prognozējama.

Daudzu tautu leģendās šis cilvēces attīstības pirmais posms dēvēts par Zelta laikmetu, kad Dievs dzīvojis Zemes virsū kopā ar cilvēkiem. Valdījis vispārējs miers un saticība, labklājība.

Cik zināms no cilvēku fiziskās antropoloģijas, baltu cilvēku smadzeņu apjoms vēl ap 12-10 gadu tūkstoti p. m. ē. bija vidēji par 200-400 cm lielāks nekā caurmēra mūsdienu cilvēkiem. 1as ir vēl viens apliecinājums ka viņi, salīdzinot ar šodienas cilvēkiem, bija sasnieguši augstāku attīstībai pakāpi. Arī fiziski Dieva radīts skaistuma un harmonijas iemiesojums kā atspulgs ir saglabājies t. s. klasiskajā grieķu (īstenībā baltu) kultūrā Vidusjūras baltu tautu tēlnieku un citu mākslinieku darbos redzami ve selīgu, harmonisku, garīgi attīstītu cilvēku paraugi (etaloni) klasisk skaisti cilvēki ar apgarotām sejām. Par šīs kultūras saknēm baltu tauti senatnē skat. grāmatā “Baltu tautu civilizācija Eiropā, Āzijā un pasaulē.

Dainas un teikas apliecina, ka senlaikos cilvēkiem palīdzējuši Dievi dēli un Saules meitas dižu darbu darītāji.

Simtacīts, Dieva dēls,

Ar sudraba kalniņā.

Slieniet man zelta trepes,

Lai es nesu launadziņu.10

Runājot par cilvēku garīgās attīstības spējām, gan jāuzsver cilvēk ir radošs tikai Visuma Dieva programmas ietvaros, jo viņ ir apveltīts ar nelielu Dieva Gara, Dvēseles, Dievišķā Mīlestības daļiņu. Un arī tad cilvēka radītais ir tikai Dieva pasaules Dieva radību vai ideju, dievišķās harmonijas vairāk vai mazāk veiksmīg atdarinājums.

Lai cik ģeniāli ari nebūtu cilvēki, viņi nekad neko labāku par Diev

10 Visticamāk, Simtacīts Sietiņa zvaigznājs.

radīto neiztaisīs. Jāuzsver ari tas, ka visi cilvēku izgudrojumi ir noskatīti no Dieva Dabas. Un, kā jau teikts, neviens no viņu izgudrojumiem nav autonoms, pašpietiekams. Visi ir atkarīgi no enerģijas padeves. Bez tās tie n nelietojami lūžņi.

Vēlreiz jāuzsver cilvēku garīgā attīstība (evolūcija) notika un notiek Visuma Dieva stingri ieprogrammētās, iekodētās robežās, kuras pārkāpjot, vorojamas novirzes uz augšu un uz leju. Novirzes uz leju izpaužas kā l/.dzimšana (deģenerācija), uz augšu kā ģenialitāte. Dzimtas turpināšana i ilvēkiem ar šādām novirzēm praktiski tiek pārtraukta.

Visuma Dievs ir radījis tīras rases un tās izvietojis uz atsevišķiem konlinentiem, lai tās nesajauktos.

Tādēļ ir nesaprotama mūsdienu cilvēku vairuma nekonsekventā domāšana un rīcība. Viņi izkopj tīras šķirnes un sugas augiem un dzīvniekiem, neļaujot tiem sajaukties, bet pret augstāko Dieva radību, cilvēku, rases 11rību izturas nodevīgi. Šobrīd vērojamas pat tendences to tīši sajaukt, ar acīm redzamu mērķi lai kaitētu Dievam un Dieva cilvēkiem. Kā konstatēts, jaukteņi (sevišķi ļoti atšķirīgu rasu) vairāk pakļauti slimību i iskam.

Daudzi pašreizējie cilvēki, salīdzinot ar priekštečiem, kas dzīvojuši pirms mūsu ēras, izskatās pēc kropļiem: slimību, nepareiza dzīvesveida, kaitīga uztura, dzērienu, medikamentu un rasu sajaukuma sagrauti.

Fiziskiem un garīgiem izdzimteņiem vairošanās izbeidzas vienā divās paaudzēs.

Kā liecina vēsturiski piemēri, daudzi ģeniāli cilvēki (parasti vienpusīgi ģeniāli) neveido ģimenes, vai ari viņi nav spējīgi radīt pēcnācējus. Jeb, ja arī dažiem ģēnijiem ir bērni, tad tie ir pavisam parasti cilvēki. Viņiem nav ģenialitātes turpinājuma dzimtā.

Enerģētiskā līmenī tas tiek skaidrots ar pārspīlētu prāta spēju (mentālā ķermeņa) attīstību, kas kavē garīgo īpašību attīstību. Mentālais ķermenis pastāvīgi “aizņemas” enerģiju no abiem blakus esošajiem astrālā un karmiskā. Cēlām jūtām, mīlestībai vairs nepietiek spēka. Arī karmiskā ķermeņa uzdevumi netiek pildīti. Kā savā praksē novērojuši dziednieki, tādā gadījumā sods mēdz būt ļoti bargs šāds cilvēks galu galā var nākamajā dzīvē iemiesoties kā plānprātīgs.

No šāda skatpunkta var palūkoties arī uz visu mūsdienu civilizāciju.

Cilvēki daudz mācās, bet nezin kāpēc dara tik daudz muļķību pat

noziedzīgu muļķību! Harmonija ar Dabu ir zaudēta. Šībrīža “lielie” saJ sniegumi tehnikas jomā kopumā ir jāuzskata drīzāk par regresu nekā pan progresu.

Pie pašreizējās visatļautības Zemes bagātības, ko Radītājs plānojis cilvēku paaudžu tūkstošu vajadzībām, tiek strauji iznīcinātas, tās lielāko tiesu izniekotas pēdējo divu gadu simtu laikā. Zeme, Dieva Daba ir piesārņota, saindēta līdz galējībai, un šis piesārņojums turpina tika pieaugt.

Drīz lielie cilvēku “sasniegumi” apraks savus izgudrotājus. Ir rupj pārkāpts Visuma bezatlikuma likums.

Kas ir Zemes varavīksne?

Daudzu tautu senraksti liecina par to, ka pēc Pasaules plūdiem, kā zīme par to beigām, pie debesīm parādījusies varavīksne. Proti, tā bija zīme, ka pasaule Zeme līdz ar cilvēkiem ir pārdzimusi. Senākajās dainās I dvēseles pārdzimšana sākas rasas pilienā arī tā ir varavīksne!

Valdošās vulgārā materiālisma teorijas piekritēji varavīksni sauc par Zemes atmosfēras optisko parādību. Mūsdienu vārdnīcas skaidro: varavīksne optiska parādība atmosfērā, daudzkrāsains loks, kas redzams '.aulei pretējā pusē, radies, Saules stariem lūstot ūdens pilienos un atstarojoties.

Tā ir tikai patiesības mazākā pusīte.

Bet tagad loģiski padomāsim kāpēc šīs varavīksnes krāsas ir nemainīgi ikārtotas vienmēr vienā un tajā pašā secībā jau neskaitāmus gadu tūk•.tošus? Ja tā būtu tikai vienkārša optiska parādība, tad krāsu sakārtojums Initu mainīgs, katru reizi citāds, līdzīgi, kā tas ir ar ziemeļblāzmām.

Pieņemts uzskatīt, ka varavīksnei ir 7 krāsas. Šo skaitli izvēlējies Izaks Ņūtons, kurš to uzskatīja par īpaši simbolisku. Starp citu, viņš arī postulēja ilttinu, no kuras izauga vulgārais materiālisms: par zinātniski pamatotām uzskatāmas tikai tās hipotēzes, kuras var pamatot ar aprēķiniem un pierādīt iir atkārtotiem eksperimentiem. Bet pats viņš attaisnoja slepeno gudrību glabātāju kastas pastāvēšanu un, droši vien, pie tās pieskaitīja arī sevi.

Skaitot no ārmalas, šīs 7 varavīksnes krāsas ir: sarkana, oranža, dzeltena, zaļa, gaiši zila, tumši zila (indigo), violeta.

Taču atcerēsimies, ka seno baltu-āriešu svētā matemātika neoperēja ar skaitli septiņi.

Virs sarkanās krāsas ir cilvēka acij neredzamā infrasarkanā, bet zem violetās tāpat ar neapbruņotu aci cilvēkam nesaskatāmā ultravioletā. Tātad jau 9 pamatkrāsas, kaut gan patiesībā varavīksnē ir bezgalīgs krāsu spektrs.

Un kāpēc tieši pusloks? Bet varbūt pilns aplis ap Zemi, daļu no kura mēs neredzam? Jā, izrādās, kalnos vai no lidmašīnas var novērot pilna apļa varavīksni.

Ko par to vēsta dainas un Austrumu viedo zinību sludinātāji? Šeit der uzsvērt, ka Austrumu Augstās gudrības senatnē ir iegūtas no baltu tautu garīgās civilizācijas, kas apdzīvoja lielu daļu Ārjanas (Irānas, Persijas),

Indijas un Tibetas vismaz vairāku desmitu tūkstošu gadu garumā. (Tā ir tā pati atlantu civilizācija, par to turpmāk.) Piemēram, vēlākais budisms aizguvis mūsu Dieva izpratnei tuvā hinduisma panteonu, galveno atribūtus un simbolus, ari “svēto matemātiku” budistu tempļos ir lOf kolonnas un rožukronī 108 krelles.

Lūk, ko par šo seno, visu pasauli aptverošo augsti attīstīto civilizāciji saka Prinstonas universitātes profesors Dž. Kempbels:

“Pēdējā pusgadsimta arheoloģija un etnogrāfija ir noskaidrojušas, ka Vecās Pasaules senās civilizācijas Ēģipte, Mezopotāmija, Krēta Grieķija, Indija un Ķīna sakņojas vienā sākumā un ka vienot izcelšanās izskaidro to mitoloģiskās un rituālās struktūras vienotību.”

Tā kā Austrumu gudro zināšanas mūsdienās vairs nepieaug, bet plok tad ir saprotams, ka tās aizņemtas no citiem vissenākajiem Gaisma! avotiem. Jāpiebilst, ka Austrumu mācības tagad tiek pasniegtas daļēji izkropļotā veidā. Izklāstīšu šo zināšanu blāvos atspulgus, kas ļaus saprasl kas ir varavīksne.

1.    Cilvēkam ir visiem redzamais fiziskais ķermenis ui vēl 8, lielajam vairumam neredzami, smalko enerģiji ķermeņi (auras), kas savā starpā ir cieši saistīti pēc t. s. caurviji principa.

2.     Cilvēkam ir arī 9 Visuma (kosmisko) enerģiju uztvere: kanāli piltuves (čakras), kas atbilst 9 varavīksnei krāsām.

3.     Zemes-Saules sistēmā ir 9 planētas, kas pēc krāsas (ne visien redzamas) atbilst cilvēku smalko enerģiju apvalku un piltuvji krāsai.

4.     Zemei, gluži kā dzīvam organismam, ir pavisam ! enerģētiskie apvalki sieti, caur kuriem iziet visi cilvēku Dvēseles, daudzām atkal un atkal iemiesojoties Zeme jaundzimušajos, līdz kamēr tās sasniedz Dievam vajadzīgo pilnībi Bet pavisam nederīgās, nelabojamās Dvēseles tiek sadedzināta Zemes smalko enerģiju apvalku sietu apakšējās kurtuvēs, k< mēdzam saukt par elli.

Visu savelkot kopā, redzam, kas ir varavīksne. Tā ir cilvēku smalko •»orģiju apvalku ķermeņa auru; ķermeņa kosmisko enerģiju uztveres !• .malu piltuvju; Zemes smalko enerģiju apvalku sietu un Zemes-Saules M'>lt inas planētu skaita un krāsu cilvēkiem redzams un ari neredzams atMiirojums un atgādinājums.

I’as viss atkal un atkal rāda, ka cilvēks ir Visuma daļa, radīts pēc Vimima Dieva mūžīgajiem, nemainīgajiem likumiem.

Ļoti sarežģīta, harmoniska ir Zemes-Saules sistēma. Zemes Daba, ari i llvēki nevarēja rasties nejauši, haotiski, tā vienkārši no kosmisko putekļu iii.ikona. Haoss bez jebkādas domas rada atkal vienīgi haosu…

Kā redzams, Visuma Valdnieks Dievs Zemi izveidoja visai daudzfunkcionālu, daiļu. Varavīksne ir arī debesu krāšņums cilvēku prātu un I )vēseļu valdzināšanai.

Reizē tas ir arī Dieva atgādinājums, kas gaida godīga un kas negodīgi cilvēka Dvēseli pēc viņa fiziskā ķermeņa nāves. Tātad atgādinājums 111 vēkam par viņa Dvēseles nemirstību, par pienākumu savas Dvēseles, Dieva priekšā dzīvot cienīgi. Tas ir Dieva atgādinājums par Sodāmības jeb (.ēloņu un seku kosmisko likumu. Meklējiet cēloņus, tad sapratīsiet sokas, kā ari varēsiet tās vieglāk likvidēt. Un vispirms meklējiet cēloņus s.ivā, tikai pēc tam citu rīcībā…

Otra, mums zināma, dabas parādība, kas parasti tiek vulgāri traktēta, Ir pērkons. Pērkona negaiss nav tikai vienkārša ūdens daļiņu enerģijas Izlādēšanās gaisā. Pērkons ar zibeņiem veic arī Zemes negatīvo enerģiju neitralizēšanu Zemes atmosfērā. Dabas cilvēkiem ir pazīstama vieglā elpošana pēc pērkona negaisa, kad gaiss ir attīrīts no negatīvajām nierģijām.

Zemes pārkārtošana ar Visuma spēkiem

Cilvēku garīgās attīstības iespējas, salīdzinot ar pārējo Dzīvo Dabu, bija plašas. Rodas jautājums vai cilvēki to prata novērtēt? Vai bija ar ko salīdzināt? Vai viņi prātīgi, lietderīgi izmantoja savas garīgās attīstības Iespējas? Vai dzīvoja pēc Visuma likumiem?

Droši vien, daudzviet nē! Senraksti liecina par cilvēku lepnību, tiekMni sacensties ar Dievu (vai Dieva dēliem).

Uz Zemes ir bijušas dažādas pakāpes viļņveidīgas civilizācijas, kas i.idušās, kādu laiku pastāvējušas un tad, droši vien par Visuma likumu pārkāpumiem, ar Visuma spēku, tikušas sagrautas līdz izdzīvošanas un ijai, piemēram, akmens laikmetam. Pēc tam atkal cēlušās, jo uz Zemes bija saglabājušās daudzas mikrobu, augu, dzīvnieku garīgās programmas, kuras, normalizējoties klimatiskajiem apstākļiem, materializējās. I lomājams, ka no Visuma centra tikušas atsūtītas arī dažas jaunas.

Lai vieglāk saprastu šos procesus, minēšu vienkāršu piemēru. Ābeles, kas no mežābelēm selekcijas ceļā izveidotas ar lieliem, garšīgiem augļiem, atstātas bez cilvēku uzraudzības un gādības, dažās paaudzēs atgriežas pie tam pašām pirmatnējām mežābeļu formām, kā radītas, tas ir, līdz stabilai I/dzīvošanas līnijai.

Pirms runāju par pēdējo lielo Zemes pārkārtošanu ar Visuma spēkiem, ļaatzīmē, ka tādas globālas pārmaiņas uz Zemes, kas atspoguļotas senrakstos, bijušas vismaz četras.

Centrālās Amerikas tautas izšķīra vismaz četras aizvēsturiskas Saules un katrā atšķirīgā debesu laikmetā deva visām tām atsevišķus nosaukumus. A rī senindu garamantas runā par četriem milzīgiem laika cikliem jūgām. Pašlaik pasaule esot iegājusi pēdējā, ceturtajā laikmetā. “Vēstures tēvam” I lērodotam ēģiptiešu priesteri stāstījuši par 341 valdnieku paaudzi un to, ka šajā laikā Saule esot četras reizes lēkusi pretēji ierastajam. (Pie noteikta Zemes ass slīpuma, kas pārsniedz 90 grādus, Saule pazūd aiz apvāršņa un i ilvēkiem neierasti lec pretējā debespusē.) Senie ēģiptieši pazina divus dažādus vārdus austrumu un rietumu Saulei Ra un Atmu jeb Atum, Tum. Bez tam ēģiptiešu teksti apliecina, ka dienvidi kļuvuši par ziemeļiem un Zeme nosvērusies uz priekšu. Acīm redzot, runa ir par Zemeslodes polu apmaiņu vietām. Arī sena debesu karte kādā ēģiptiešu kapenē apstiprina šo domu. Savukārt, otra debesu karte turpat rāda mums pierasto debesjumu, bet ar lielu zvaigznāju pārbīdi, ko nevar izskaidrot ar šodien zināmajiem precesijas izmēriem. Tātad Zemes rotācijas ass leņķis atšķīries no pašreizējā. Arī Senās Ķīnas rakstu pieminekļi apliecina, ka senās dienās pēc kādas kataklizmas debespuses vajadzējis noteikt no jauna.

Pēdējā lielā Zemes pārkārtošana ar Visuma spēkiem sākās 12 tūkst gadu p. m. ē. To mēdz saukt arī par pasaules “grēku plūdiem” un “Pirmās pasaules galu”. Šie notikumi ir precīzi datēti, un, apkopojot dažādu tautu mītus par atšķirīgajām katastrofas izpausmēm, var gūt diezgan tuvi priekšstatu. Datējums pamatojas uz aprēķināto senindu, maiju, šumert un seno ēģiptiešu kalendāru sākuma punktu, kas gandrīz sakrīt 11652.

11653. vai 11542. gads p. m. ē.

Atmiņas par lielo katastrofu ir visām senajām tautām. Jādomā, ka af 11652. gadu p. m. ē. notika kosmiska mēroga kataklizma, kas ievadīja] turpmākos katastrofālos notikumus. Domājams, šajā laikā arī Mēness tiki ievadīts savā orbītā apkārt Zemei, vai arī tā orbīta tika koriģēta.

Patiesībā šis laiks bija jaunās ēras sākums.

Atskaņas no šiem notikumiem saglabājušās arī dainās:

Grib Dieviņš šo zemīti

Ar ūdeni slīcināt;

Mīļā Māra Dievu lūdz,

Ap galviņu glāstīdama.

Senas ķīniešu hronikas stāsta: “Debesu balsti sagāzās. Debesis sāki krist uz ziemeļiem. Saule, Mēness un zvaigznes sāka kustēties pa citu ceļu Pasaules kārtība izjuka. Saule aptumsa, un planētu ceļi izmainījās.” Tiek runāts arī par to, ka debesīs uzlēca desmit Saules un briesmīgs karstum dedzināja zemi. Pēc tam deviņas Saules nokrita. Tā ir liecība par vairāki asteroīdu vai lielu meteorītu ietriekšanos Zemē.

Krāterus, kas radušies, krītot meteorītiem vai asteroīdiem, dēvē pa “zvaigžņu rētām”. Uz Zemes virsmas zināmi vairāk nekā divi desmiti tādu kuru diametrs sasniedz 50-120 kilometrus. Zem Antarktīdas lediem nesenā pagātnē atklāts krāteris ar 250 kilometru diametru. Tiek pieļauts, ka Hudzona līča loks ir milzīga, 440 kilometrus plata meteorīta krātera daļa. Līdzīga hipotēze skaidro Arāla jūras izcelsmi…

Senirāņu reliģijā attēlota pasaules bojāeja ugunī visi metāli kalnos kļuvuši šķidri.

Asteroīdu triecienu un vulkānu izvirdumu rezultātā temperatūra daudzviet uz Zemes sasniedza pat vairākus tūkstošus grādu. Tas izkausēja kalnu rūdas un akmeņus.

Seno ēģiptiešu papiruss apliecina, ka Saule nodzisusi.

Šādu parādību varēja radīt pārmērīgs daudzums vulkānisko pelnu vai Mēness putekļu.

Pēc tam notikusi strauja temperatūras krišanās, ko izraisījis atmosfēras putekļu vai pelnu daļiņu radītais aptumsums. Atmosfērā izsviestie vulkāniskie pelni vai putekļi ekranēja Sauli, un tās gaisma ilgu laiku nesasniedza Zemi. Liecības par iestājušos aukstumu atrodamas arī “Kalevalā” nn dainās, piemēram, dainā par Dieva dēlu danci “ūdra, bebra kažokos”.

Aukstums bijis globāls. Jūra pārklājusies ar ledu arī pie tagadējās Meksikas un Venecuēlas. Katastrofālā ātrumā izzuda augu un dzīvnieku valsts.

Ziemeļrietumu Sibīrijas (Vogulena) tautu teikās tiek stāstīts par plūdu laikā no debesīm krītoša sniega mākoni. Bet Ziemeļamerikā saglabājies šāds stāsts:

“Sniga tik daudz sniega, ka tajā tika aprakta visa Zeme, un tikai augstāko egļu virsotnes spraucās ārā no kupenām. Uz Zemes, kas bija kā milzīga sniega pika, mira no aukstuma un bada.”

Neparasti lielais nokrišņu daudzums radās saistībā ar vulkānu izvirdumu rezultātā izdalījušos tvaiku, kas vēsākos apvidos un augstākos kalnos atgriezās uz Zemes sniega, ledus vai krusas veidā. Lielajā karstumā iztvaikoja arī okeānu ūdeņi. Ūdens izdalījās arī kaļķakmens veidošanās procesā. I'ādā veidā no pastiprinātiem nokrišņiem izveidojās milzīgie Arktikas ledus kalni. Vienā mirklī tika iesaldēti mamuti, augi, pat veseli koki ar visiem augļiem. Par to arī tālākā izklāstā. Bet jau šeit pateikšu, ka šis izskaidrojums apgāž ledus laikmetu teoriju, kas iet roku rokā ar Darvina evolūcijas teoriju.

Jau minēju par kosmisko ķermeņu trāpījumu izkausētajām rūdām ui akmeņiem.

Pēc tam plūdu viļņi šis mīkstās iežu masas nopulēja gludas un aizrāvi sev līdzi lielos attālumos. Tas izskaidro, kāpēc erātiskie laukakmeņi, pat lielā daudzumā, ir atrodami arī tādos apgabalos, kurus nav skāris “ledus laikmets”.

Ieži tika sašķidrināti, tad tie atkal ļoti ātri sacietēja un izveidoja jaunu Zemes garozu. Zibens ātrumā tika ieskautas dažādas organiskās un dzīvnieku izcelsmes paliekas. Citos apgabalos, kurus mazāk bija skāruš plūdi un vulkānu darbība, ko izraisīja nokritušo asteroīdu vai meteorītu izveidotie krāteri, ir mazāk šādu iežu vai to vispār nav. Izsakoties savādāk, kosmiskie trāpījumi, izsitot Zemes garozu, izraisīja dažādas temperatūras, līdz pat 10 000 °C. Liela asteroīda trieciena centrā temperatūra sasniedza 100 000 grādus °C. Temperatūras samazinājās atkarībā no attāluma līdz krātera centram. Šajās atšķirīgi augstajās temperatūrās ieži tika izkausēt: dažādi. Dzīvnieki vai augi, kas atradās pārāk tuvu katastrofu centriem, vienkārši sadega, neatstājot nekādas pēdas. Jo tālāk no krātera centra, jo pilnīgāk tika saglabāti artefakti un dzīvās būtnes. Izmirkusī Zemes masa pēkšņi aptvēra jau mirušos vai vēl dzīvos dzīvniekus, tā fosilijas tika ieslēgtas un pārakmeņotas. Līdz ar to kļūst saprotams, kāpēc iežos “iecementētos” dzīvniekus bieži atrod ar “ādu un apmatojumu”, bet citos gadījumos tikai kā skeletu.

Atmiņas par milzīgu katastrofu, kuru pavadījuši ne tikai plūdi, bet arī viesuļvētras, zemestrīces un vulkānu izvirdumi ar briesmīgu rēkoņu un dārdiem, saglabājušās afrikāņu tautām. Acīm redzot, kaut kur tuvumā, starp Ameriku un Āfriku, bijis viens no katastrofas epicentriem. Par to liecina tas, ka, attālinoties no Atlantijas okeāna, mītu raksturs mainās. Katastrofas mērogi it kā samazinās tiek runāts pārsvarā tikai par lieliem plūdiem, no kuriem cilvēki glābās laivās, irdamies uz kalnu virsotnēm. Tagadējā Grieķijā ūdens nav pacēlies augstāk par koku galotnēm, neappludinot augstākos uzkalnus.

Tomēr nav šaubu, ka katastrofa bija visaptveroša.

Ķīnā jūra vispirms appludinājusi sauszemi, bet pēc tam atkāpusies tālu no krasta.

Kiči cilts indiāņu priesteri (Gvatemala) raksta svētajā kodeksā “Popol Vuh“Zemes vaigs kļuva tumšs, sāka līt melns lietus .. bieza darva nolija no debesīm .. mēģinādami glābties, ļaudis skrēja tik ātri, cik vien varēja, gribēja uzrāpties uz māju jumtiem, bet mājas gāzās, viņi gribēja uzrāpties koku galotnēs, bet koki tos nokratīja, viņi gribēja paslēpties alās, bet alas aizvērās."

Arī Amazones baseina indiāņi glabā liecības par briesmīgu rēkoņu un dārdiem, tumsu, nemitīgām lietusgāzēm, kas appludinājušas visu pasauli. I’iiīdi bijuši tik augsti kā kalni.

Jāatzīmē, ka Ameriku katastrofa skāra īpaši spēcīgi. DienvidameriI as ziemeļaustrumu krasts iegrima, bet dienvidrietumu piekraste strauji pacēlās augšup. (Par šīs parādības cēloņiem nedaudz vēlāk.) Šī iemesla dēļ līdzenuma dzīvnieki, jūras gliemežvāki un arī Tiavanako pilsēta, kā .iri visa senā krasta līnija pēkšņi atradās 4000 m augstumā. Izmainījās arī I itikakas ezera līmenis. Cilvēkiem nācās pamest seno svētvietu Tiavanako (Peru), kas savos ziedu laikos bija jūras osta.

Nav viennozīmīgas atbildes uz jautājumu, vai katastrofas cēlonis bija Mēness, vai arī asteroīds (visticamāk, vairāki) vai komēta, kas nokrita uz 7.emes vai bīstami tuvu pagāja tai garām. Jebkurā gadījumā, ar Visuma spēkiem tika izraisīta Zemes rotācijas ass leņķa (attiecībā pret orbītu, Sauli) novirze, līdz ar to polu pārbīde. Tāpēc arī zvaigžņu un planētu ceļi i/.platījumā izmainījās.

Sākotnējās spēcīgās nobīdes rezultātā radās svārstības. Kādu laiku Zemeslode svārstījās šurpu turpu. Radās gigantiski paisuma viļņi. Jūras fosilijas atrod vairāku tūkstošu metru augstumā.

Tas varēja būt tikai varens paisums, kas izveidojis dzīvnieku “masu kapus” daudzās pasaules malās, atšķirīgos Zemes ģeoloģiskajos slāņos, arī dziļos ogļu slāņos. Kā piemēru var minēt Kamberlendas alu ASV Merilendas štatā. Tajā atklātas neparasta veida dzīvnieku bara kaulu atliekas: dažādu dzīvnieku, kuri dzīvojuši atšķirīgās klimata joslās. Acīm redzot, viņi visi šajā alā meklējuši glābiņu no briesmām. Dzīvnieku kauli sadragāti un ilgstoši bijuši pakļauti ūdens iedarbībai. Jādomā, ka dzīvnieki paisuma viļņos tikuši triekti pret klintīm. Pēc tam viņu ķermeņi sajaukušies ar kmeņiem un iežiem.

Pirms šīs katastrofas Ziemeļpols atradies aptuveni uz 60. platuma grāda, t. i„ par 20-30 grādiem vairāk uz dienvidiem nekā pašlaik. Savukārt, Dienvidpols bijis Karalienes Mērijas Zemes apvidū.

Zemes ass pārbīdes dēļ īsā laikā Arktiskais reģions tika novirzīts Sibīrijas un Aļaskas virzienā, sākotnējā Sibīrijas klimatiskā josla strauji pārbīdījusies uz dienvidiem par 3500 kilometriem. Savukārt, Antarktika sākotnēji ir atradusies 3200 kilometrus vairāk uz ziemeļiem mērenajā klimata joslā. Ģeogrāfiski pretējās Zemeslodes pusēs vienlaicīgi notika identiskas pārmaiņas ar grūdienveidīgu raksturu.

Domājams, ka pirms tam Zemes ass virziens attiecībā pret Saules stariem bijis perpendikulārs, nav bijis gadalaiku. Šai neparastajai domai netrūkst pamatojuma. Daudz kas liecina par to, ka uz visas Zemeslode! pastāvējuši aptuveni vienādi, nemainīgi klimatiskie apstākļi silts, pat tropisks klimats, ko nodrošinājis savdabīgais siltumnīcas efekts. Ūdens vai tvaika molekulām bagātā atmosfēra aizsargājusi Zemi no kosmiskā starojuma. Atmosfēra bijusi bagātāka ar skābekli nekā mūsdienās, un atmosfēras spiediens bijis augstāks. Šādos apstākļos viss bijis lielāks nekā pašlaik augi, dzīvnieki, cilvēki. Pie šādiem apstākļiem ledus laikmeti ir izslēgti. Polus gan varēja klāt neliela ledus sega, ko nevar saukt par ledus laikmetu. Apledojuma centrs Ziemeļu puslodē pirms katastrofas atradies Grenlandes austrumu piekrastē. Iespējams, ka tieši tur tolaik bija Ziemeļpols. Apledojuma diametrs bija 3600 kilometru.

Zemes ass virziens strauji tika mainīts par 20-23 grādiem. Kā jau teikts, tas notika ar Visuma “veidojumu”, visdrīzāk asteroīdu, palīdzību, kā rezultātā uz visas Zemes notika spēcīgas zemestrīces, ievērojama Zemes garozas krokošana.

Pilnīgi iespējams, ka šāds kosmisks trieciens vai vairāki triecieni izraisīja tā saukto “Pēdējo Ledus laikmetu”.

Kā raksta Ivars Vīks, visticamāk Skandināvijas, Kolas pussalas un Baltijas apledojumu izskaidro versija par kosmisko caurumu viri šīm vietām izveidojās apgabals, pa kuru strauji noplūda Zemes siltums Ziemeļu puslodē bijuši vairāki šādi caurumi. Tos varēja radīt kosmisko ķermeņu nokrišana uz Zemes. Šāds skatpunkts, protams, ir pretrunā at darvinismu un akadēmisko ģeoloģiju, kas datē Zemes vecumu, pamatojoties uz hipotētisku vienmērīgu, nemainīgu radiāciju visu Zemes pastāvēšanas četrarpus miljardu gadu laikā.

Akadēmiskā zinātne arī vēl šodien nevar ticami izskaidrot tās postulēto “ledus laikmetu” cēloņus. Šobrid dominē uzskats, ka cēloņi meklējami Zemes elipsveida trajektorijā, jo tās dēļ Saule apstaro Zemes virsmu nevienādi. Starojuma intensitāte slīpās un svārstīgās Zemes ass iespaidā kādā zināmā laika posmā tiek pastiprināta vai vājināta.

Šī teorija ir pietiekama, lai izskaidrotu neliela apledojuma rašanos polos. Taču par visu ledus laikmetu teoriju izejas punktu tiek ņemta pakāpeniska, lēna klimata pasliktināšanās. Bet tādā veidā nevar izskaidrot, piemēram, ledus kalnu rašanos Arktikā. Lai izveidotos milzīgie Arktikas ledus kalni, bija jānokrīt neparasti lielam nokrišņu daudzumam sniega vai krusas veidā.

Šo un citas darvinisma pretrunas sīki analizē Hanss-Joahims Cilmers savā grāmatā “Darvina maldi”, pārliecinoši pierādot, ka Čārlza Darvina un (Čārlza Laiela uniformisma teorijas, kas pamatojas uz vienmērīgu attīstību, neiztur kritiku.[8]

Savos ceļojumos H.-J. Cilmers atklājis ļoti interesantas, šķietami pat neticamas lietas Pelaksijas upes apvidū Glenrouzas pilsētas tuvumā ASV Teksasas štatā līdzās dinozauru iemītajiem pārakmeņotajiem pēdu nospiedumiem atrasti cilvēku pēdu, roku un arī apavu nospiedumi.

I )audzi cilvēku pēdu nospiedumi ir ļoti lieli. Tāpat atrasts 2 m 10 cm garas sievietes skelets.

Bet pēc Darvina evolūcijas teorijas nekas tāds nav iespējams, jo tā māca, ka dinozauru laikā dzīvojuši tikai mazi primitīvi zīdītājdzīvnieki ne lielāki par žurku. Pēc Darvina mācības, dinozauri esot izmiruši pirms -64 milj. gadu, bet Homo erectus attīstījies pirms 3 milj. gadu! Tātad dinozaurus no cilvēkiem teorētiski šķir vairāk nekā 60 miljoni gadu!

Un tomēr gan cilvēki, gan dinozauri atstājuši pēdu nospiedumus vienā un tajā pašā klintājā. Tur ir arī suņa un liela kaķa pēdu nospiedumi.

Un vēl kāda pretruna pēc ģeologu un paleontologu atzinuma, attiecīgie iežu slāņi pieskaitāmi krīta perioda beigām, un tiem jābūt 140 milj. gadu veciem. Kā tādi tie nedrīkstētu atrasties Zemes virspusē. Šajos pašos slāņos atrasti arī trilobīti.'2 Tie pēc Darvina evolūcijas teorijas izmiruši pirms 400 miljoniem gadu. Daudz ir ari pārakmeņotu gliemežu ar slēgtām čaulām, kas nozīmē, ka tie gājuši bojā ļoti pēkšņi.

Šādi pārakmeņoti gliemeži masveidā atrodami visā pasaulē. Tas ir pierādījums globālai ļoti strauji norisošai katastrofai. To pašu pierāda ari dzīvnieku mīksto audu saglabāšanās pārakmeņojumos. Atrasti zauri ar labi saglabātām zarnām un muskuļu šķiedrām. Kāds Vācijā, pie Holcmādenes atrasts ihtiozaurs pārakmeņots, dzemdējot mazuli. ASV Granddžankženas klints sienā dinozaurs redzams, pārakmeņots stāvusj Sibīrijā, pie Indigirkas upes, atrasts stāvus sasalis mamuts.

Zīmīgi, ka visi šie atradumi ir uzieti ļoti tuvu zemes virspusei vai pat tieši virsējos slāņos.

Kā varēja rasties šādi pārakmeņojumi? Viss liek domāt par to, ka dzīvniekus īsā laika sprīdī apņēmis kāds mīksts materiāls. Nepiekļūstot skābeklim, dzīvnieki ātri iekonservējās un pārakmeņojās. Pretējā gadījumā iekšējie orgāni, audi būtu sapuvuši un satrūdējuši. Tas pats attiecas uz augiem, piemēram, līdz 30 m augstajām papardēm, kādas tolaik bija sasJ topamas. Pelaksijas upes slāņos var atrast to fosilas saknes, kas caurauž vairākus iežu slāņus. Atradumi Teksasā nav vienīgie pasaulē līdzīgi pārakmeņoti cilvēku un dinozauru pēdu nospiedumi uzieti Turkmēnijā un Austrālijā.

Secinājums notikusi paisuma viļņu pieskaloto, sākotnēji mīksto dūņu vai dubļu strauja sacietēšana kārtu pa kārtai. Tāpat arī karstu-ļ ma izkausēto iežu sacietēšana, ātra cita citai sekojošu klints kārtu vei-l došanās. Dzīvo radību mirstīgās atliekas vienā momentā tika pārklātas! ar ātri sacietējošu materiālu, kuru pieskaloja straume, ar smiltīm, kaļķi saturošām porainām nogulām vai pa gaisu atnestiem pelniem -, un tika iekonservētas.

Nevar nepamanīt mamutu un dinozauru izmiršanas paralēles. Pārakmeņotie mamuti atrodami 5000 km garā joslā no Sibīrijas līdz Aļaska tuvu okeāna piekrastei. Abos gadījumos atrasti dzīvnieku “masu kapi”. Pēc plaušu piesārņojuma konstatēts, ka daudzi mamuti nosmakuši. Tas varēja notikt, kad meteorīta trieciena rezultātā gaisā nonāca indīgas gāzes. Ari ledū, kas ieskāva mamutus, atrod vairāk oglekļa dioksīda nekā parastā ledū. Bieži mamuti, kā arī koki u. c. augi tiek uzieti sasalušos dubļos. Šie augi un dzīvnieki nav fosili, t. i„ pārakmeņojušies, bet gan vienkārš: iEsaluši.[9] Lēnas klimata pārmaiņas, kas ir darvinisma un Laiela uniformIsma pamatpostulāts, šeit ir izslēgtas tādā gadījumā vēlāk varētu atrast līkai skeletus. Audus būtu skāruši puvuma procesi.

f'uvāk jāpieskaras akmeņogļu veidošanās jautājumam. Pēc oficiālajām akadēmiskās ģeoloģijas teorijām, brūnogles (arī dzintars) izveidojušās pirms 60 miljoniem gadu, bet akmeņogles tiek uzskatītas par vēl vecākām, lad kāpēc akmeņogļu slāņos var atrast dažādas interesantas lietas, neapšaubāmas cilvēka darbības liecinieces?

Izskaidrojums ir vienkāršs. Varenais paisums appludināja kokus un augus. Lielajā spiedienā, kuru izraisīja pārklājošo slāņu masa, kā arī lielā karstumā, nepiekļūstot skābeklim, sākās pārogļošanās process. Ogles i/veidojās tikpat ātri kā kaļķakmens slāņi. Tā liek domāt visdažādāko objektu (karote, vara zvans, dzelzs katls, zelta ķēdīte) ieslēgumi oglēs. Varenie plūdi apraka pat mežus. Apliecinājums tam Dienvidpola ogļu atradnes ar 30 antracīta slāņiem, katrs gandrīz metra biezumā, un lielu lapu koku fosilijas.

Savukārt, dzintars veidojās, kad karstumā izkusušie sveķi sekojošos plūdu viļņos tika iekonservēti un pasargāti no pilnīgas sadegšanas. Nereti dzintarā tika ieslēgtas dzīvas būtnes.

No strauji bojā gājušajām dzīvajām un nedzīvajām radībām, kustīgām un nekustīgām, ļoti daudzveidīgām (no vienlaicīgi dzīvojušiem trilobītiem lidz cilvēkam), karstuma un lielā spiediena rezultātā tik vien palika pāri kā akmeņogles, brūnogles, nafta, gāze, dzintars u. c. jaunas organiskas un neorganiskas vielas.

Atkārtoti jāuzsver nogulumiežu ātras sacietēšanas fenomens. Kādā ogļu slānī ASV Nevadas štata Peršingas apgabalā atrada cilvēka apava nospiedumu ar skaidri saskatāmu šķeterēta diega rakstu. Ogļu slānim pēdas nospieduma atstāšanas brīdī bija jābūt mīkstam. Ogles rodas ne līkai organisko vielu degšanas, pārogļošanās procesā. Šīs ogles kā nogulumiezis kādā noteiktā laika sprīdī bija mīkstas un tām bija ātri jāsacietē, |o pretējā gadījumā atstātais pēdas nospiedums būtu erozijas ietekmē izdzēsts. Pārogļošanās procesa katalizators varēja būt vulkāniskie pelni. Bet, ja tic ģeologu apgalvojumiem par iežu slāņu vecumu, tad nekādi atradumi senos iežu slāņos nebūtu iespējami.

Akadēmiskā ģeoloģija uzskata, ka Zemes slāņi veidojušies nepārtraukti un lēnām ļoti ilgā laikā, milimetru pēc milimetra. Ģeoloģija datē Zemes vēsturi, pamatojoties uz iežu slāņu vadfosilijām. Darvinisms atsaucas uz ģeoloģijas slāņu datējumu, pieņemot, ka atrastajām organismu fosilijām jābūt noteikta vecuma, jo tās tika atrastas noteikta vecuma iežu slānī, Tāpēc arī neskaitāmie atradumi parasti tiek kategoriski pasludināti par viltojumiem.

H.-J. Cilmers konstatē, ka akadēmiskās zinātnes pieņemtā Zemes vēstures laikmetu noteikšana un evolūcijas teorija ir apšaubāma. Zemes garoza ir būtiski jaunāka. “Bija pārāk maz laika, lai varētu notikt sugu izcelšanās.”

Bet tālāk Cilmers, nonākot pats ar sevi pretrunās: nosliecas uz kreacionismu, reducējot Dieva Pasaules radīšanu uz Bībelisko radīšanu.

Manā skatījumā, notikusi vairākkārtēja visaptveroša Zemes pārkārtošana ar Visuma spēkiem. Ne velti seno kultūrtautu senrakstos parādās 4 laikmeti. Un tie ir lieli laikmeti, nevis tikai daži tūkstoš gadu, kā to mēģina traktēt kreacionisti. Par lieliem laikmetiem var spries pēc senindu jūgām un Platona Lielā gada. Pasaule “gājusi bojā”, pārdzimusi vairākas, varbūt daudzas reizes.

Ir grūti pateikt, tieši kurā šādā Zemes pārkārtošanas kataklizmā kas ir noticis. Taču pēkšņuma un vairākkārtēja “Pasaules gala” moments lieka! neapšaubāms.

Protams, pēdējā lielā Zemes pārkārtošana ar Visuma spēkiem seno kultūrtautu atmiņā palikusi vislabāk.

Tagad ir skaidrs Platons par Atlantīdu rakstījis patiesību. 9570. gadā p. m. ē. nogrima kādreiz lielā Atlantu kontinenta Atlantīdas atlikušās salas. Tā secināt liek visu mūsdienās pieejamo ziņu apkopojums. Konstatēts ka maksimālo augstumu pasaules plūdu ūdens līmenis sasniedza 9600 gadā p. m. ē. Tieši Azoru salu tuvumā, kā arī Atlantijas okeāna ziemeļu daļā konstatēti lielu asteroīdu trieciena apgabali, kas pārsita Zemes garozu, šajā vietā visplānāko pasaulē (tā atradās uz šķidra, vismaz 1200 °C karst;

bazalta lavas “spilvena”), sākās milzīgi vulkānu izvirdumi un zemestrīces. Atlantīda nogrimusi 24 stundu laikā. Kā rakstīja Platons, jūra tajā vietā vairs nav bijusi kuģojama, jo to traucējis biezs dubļu (kā tagad noskaidrots, pumeka) slānis.

Tā kā Atlantīdas katastrofā magmas līmenis Ziemeļatlantijas okeānā kritās (tā izplūda vulkānu izvirdumos), Dienvidamerika sāka “gāzties”, proti, dienvidrietumu krasts stipri pacēlās, bet ziemeļaustrumu puse tika nospiesta uz leju.

Ar to saistīta lielo līdzenuma dzīvnieku aptuveni vienlaicīgā izmiršana Dienvidamerikā pirms 11 vai 12 tūkst. gadu. Izzuda zobenzobu tīģeri, milzu sliņķi un bruņneši, snuķainie kuveroniusi, nīlzirgam līdzīgie toksodoni.

Konstatēts, ka pirms 12 tūkst, gadu pasaulē vērojams vispārējs kulIliras, civilizācijas pārrāvums. Tas vērojams gan Amerikā, gan Eiropā, ^an Centrālāzijā. Aptuveni vienā laikā izzūd kultūras slānis Francijas un Kurdistānas kalnu alās. Pat slavenajā, 100 tūkst, gadu apdzīvotajā Sanidaras alā (Irākas ziemeļi, 750 m v. j. 1.) pēkšņi 10. gadu tūkstotī p. m. ē. rodas pārrāvums. Kultūrslāņu vietā atrod ūdens saskalotus nogulumiežus un nobirušus akmeņus, kas liecina par zemestrīcēm. Dzīve tur atjaunojās tikai pēc vairākiem tūkstošiem gadu.

No Atlantīdas palika pāri tikai dažas kalnu virsotnes tagadējā Madeira, Kanāriju salas, Islande, Azoru salas u. c. Līdz ar to atbrīvojās ceļš siltajai Golfa straumei ziemeļu virzienā, kas paātrināja “Pēdējā Ledus laikmeta” izbeigšanos Skandināvijā un Baltijā.

Zemes garoza ar Visuma spēku tika krokota arī pēc apledojuma nokušanas, sagatavojot Zemi dzīvošanai. Zeme tika papildināta ar vairākām jaunām augu, dzīvnieku, putnu garīgajām Visuma programmām, kas uz Zemes materializējās.

Jāatzīmē, ka lielas katastrofas Atlantīdu bija piemeklējušas jau agrākajos gadu tūkstošos pēc Platona ziņām, ap 50. gt. p. m. ē. zemestrīču rezultātā Atlantīda sadalījās 5 lielās un daudzās mazās salās, bet ap 28. gt. p. m. ē. no Atlantīdas palika pāri tikai viena liela un vairākas mazas salas.

Nedrošās dzīves dēļ savā dzimtenē atlanti, šie pieredzējušie jūrasbraucēji, acīm redzot, jau laikus bija meklējuši paliekošas patvēruma vietas citur pasaulē. Daudzi senie vēsturnieki kā Gaismas valstību piemin plašās Krona, Poseidona, Tules salas ziemeļos. Četru lielu salu arhipelāgs un milzīgs kalns bijis Ziemeļu Ledus okeānā. Visas šis vietas saistāmas ar atlantu-baltu civilizāciju.

Bez šaubām, tieši uz atlantiem attiecas pazīstamā ASV ģeogrāfijas vēsturnieka Č. P. Hapgūda secinājums, ka ļoti senos laikos pastāvējusi visu ļ pasauli aptveroša civilizācija, kuras kartogrāfi sastādīja kvalitatīvas visasļ zemeslodes kartes. Lai tādas radītu, bija nepieciešami smalki instrumenti, I kā arī sfēriskās trigonometrijas un augstākās matemātikas zināšanas. Betļļ lai šis kartes izmantotu, bija vajadzīgas precīzas navigācijas ierīces. Egejas jūrā uz vismaz divus tūkstošus gadu veca kuģa vraka atrada sarežģītu Mēness un Saules kalendārās skaitīšanas ierīci.

Par karšu senumu liecina fakts, ka starp Sibīriju un Ameriku, kā ari starp Dienvidameriku (Ugunszemi) un Antarktiku vēl iezīmēta sauszemes pāreja, kas izzuda pirms attiecīgi 30 un 11 tūkstošiem gadu, un Antarktīdu vēl neklāj apledojums.

Atlanti daudzviet pasaulē izveidoja savas kolonijas, kurām raksturīgas milzu apmēru celtnes no tēstu un grieztu akmeņu bluķiem (t. s. kiklopiskāi būves) un megalītu svētvietas observatorijas. Tādas bija tuvējās ziemeļu zemēs (pēc vēlākā grieķu apzīmējuma, Hiperborejā) atlantu milzīgo akmens būvju paliekas ir gan Britu salās (Lielbritānijā vien ir ap 600 megalītu observatoriju), gan Kolas pussalā, gan Solovku salās un citur pasaulēļ Daudzviet Rietumeiropā un Rietumāfrikā izbūvēts apakšzemes tuneļu! un kanālu tīkls (t. s. trilitu būves), ko parasti traktē kā atūdeņošanu vaiļ apūdeņošanas sistēmu, bet vai tikai? Varbūt atlantiem bija izpratne pāri gaidāmo “Pasaules galu”? Iespējams, tur viņi vismaz daļēji paglābās…

Arī Balkāni un Egejas jūras salas, ieskaitot Santorīnu un Krētu;| Vidusjūras salas, kā Sicīlija un Sardīnija (kādreizējās Apenīnu pussalas! sastāvdaļas); Senā Ēģipte bija atlantu kolonijas. Tādas bija ari Amerikā! piemēram, Jukatanā un Andu kalnos.

Zīmīgi, ka pirms “Pirmās pasaules gala” daudzviet pasaulē Tuvējos! Austrumos, Šumerā, Senajā Ēģiptē, Indijā un ari Atlantijas okeāna otrā krastā, Centrālajā un Dienvidamerikā, Senajā Peru bija vienots! kalendārs.

Tasliecinaparvienotucivilizāciju.Var domāt, ka seno kultūrtautu! kalendārā sistēma ir senāka par laiku, kad Zemes ass nostājās! slīpā stāvoklī.

Atlantu 12 mēnešu kalendārā sākotnēji, visticamāk, ik mēnesi bija 'D dienas. Pirmskatastrofas laika Saules gadā, kā spriež pētnieki, bijušas 160 dienas. Platona Lielais gads ilgst 36 000 gadu. Šim skaitlim ir tieša ..iistlba ar Zemi kā 360 grādu lodi. Pēc pēdējās lielās Zemes pārkārtošanas ,ii Visuma spēkiem senais kalendārs tika pārskatīts. Gadam pieskaitīja trūkstošās piecas dienas tā sauktās “nelaimīgās” jeb bezvārda dienas. Šis piecas dienas bija Zemes ass slīpā stāvokļa un paplašinātās Zemeslodes orbītas nosacītas.

Minēšu tikai dažus atlantu civilizācijas sasniegumus: viņi pazina elektrību. To apliecina senu galvanisko elementu atradums Šumerā. Kad tos atjaunoja un ielēja tajos elektrolītu, tie deva 0,5-0,6 voltu spriegumu, līkai tā var izskaidrot šumeru nepārspējamo juveliermākslu, pārklājot sudraba priekšmetus ar ļoti plānu zelta slāni.

Mehāniski apstrādāts zelta pavediens, ieslēgts cietā klintī, atrasts Anglijā, Rozenfordmilzas raktuvēs.

Prata iegūt tēraudu. To apstiprina fosila āmura atradums smilšakmens slāni Teksasā, akmenī iecementētas garas dzelzs naglas atradums Peru sudraba raktuvēs.

Kādā Heopsa piramīdas akmens blokā ieslēgta dzīvnieka spalva, tā pat i/līdusi virspusē, kas liek domāt par to, ka daļa akmens bloku izgatavoti mākslīgi. Par labu šai domai runā arī dabiskam būvakmenim pārāk augstais mitruma saturs.

Ēģiptiešu piramīdu un citu seno tempļu proporcijās, piem., Ankorvatā (Kampučija) iekodēta astronomiska informācija par Zemes-Saules sistēmu. Ankorvatā zinātnieki atraduši vairāk nekā 300 šādu sakritību.

Nav šaubu par to, ka Senā Ēģipte bija Atlantīdas sastāvdaļa. Par to takstīja jau Platons. Hērodots rakstījis, ka no Tēbām uz Hērakla stabiem (tie atradās aiz Gibraltāra un Atlasa kalniem) gājis ceļš. Mūsdienu vēsturnieki maldinoši datē Senās Ēģiptes civilizāciju ar 4. gadu tūkstoti ļ). m. ē„ kad jau Hērodots apgalvoja, ka viņa laikā saglabājušies ēģiptiešu rakstu pieminekļi iesniedzas 17 gadu tūkstošu dziļā senatnē, bet ēģiptiešu priesteris Manetons (3. gs. p. m. ē.) nosauca vēl senāku gadskaitli 30627. gadu p. m. ē.

Pirms 15 tūkst, gadiem Nīlas ielejā audzētas labības kultūršķirnes, kuru attīstības process prasītu tūkstošiem paaudžu ģenētiskās selekcijas.

Senās Ēģiptes pulksteņu meistari nemainīgi ievēroja principu, ka visgarākā diena attiecas pret visīsāko nakti kā 14:12. Taču šāda attiecība 4. gt. p. m. ē. nebija pareiza nevienā Senās Ēģiptes valsts punktā. Tā ir pareiza tikai līdz piecpadsmitajam dienvidu platuma grādam, t. i„ līdz līnijai, kura atrodas tūkstoš kilometrus uz dienvidiem. Vai nu šo pulksteņu dzimtene bija nevis Senā Ēģipte, bet kāda cita, tuvāk ekvatoram esoša civilizācija, vai arī pulksteņus konstruēja tolaik, kad laika režīms Ēģiptē bija citāds.

Pieminama vēl kāda senās Nīlzemes īpatnība. Garuma vienība remens, kas tur tika lietota, ir 1/108 000 000 no Zemes apkārtmēra. Atkal parādās! baltu svētais skaitlis 108.

Ēģiptiešiem bija pilnigas ziņas par pagātnes katastrofām uz Zemes un izpratne par tām, kas gaidāmas nākotnē. Ir liecības, ka piramīdas būvētas tieši tādēļ, lai paglābtu senās zināšanas.

Līdz ar atlantu baltu civilizācijas pārstāvju, Gara Gaismas nesēju -j izklīšanu pa visu Zemi, vēl pirms galīgās Atlantīdas nogrimšanas, daudzviet pasaulē sākās liels un straujš, gandrīz vienlaicīgs civilizācijas uzplaukums. Diemžēl, oficiālā vēsture stāsta pretējo, runājot tikai un vienīgi par akmens laikmetu.

Atlantiem un viņu pēctečiem, arheologu sauktiem par kromaņonie-ļ šiem, bija raksturīgs Saules, gaismas, uguns pielūgšanas kults; apbedīšana ar sarkano okeru; krama mikrolīti. Saules simboli vēl Atlantīdas laikā unļ vēlāk tika iekalti akmeņos Brazīlijā, Bolīvijā, Peru. Kārību leģendas runāl par “veco sarkano zemi” austrumos. Kromaņoniešu nometne Amazone* baseinā ir identiska Vilmoras apmetnei Francijā (15.-12. gt. p. m. ē.).

Diemžēl, līdz ar Atlantīdas nogrimšanu, ilgstoši atrauti no savas bijušās! augstās civilizācijas bāzes, nedaudzie izdzīvojušie atlantu pēcteči lēnāmļ zaudēja savas zināšanas un iemaņas, darba rīkus, instrumentus un ierīces. Pamazām atlanti zaudēja arī kopējo valodu. Viņu radītais civilizācijas uzplaukums pēc dažiem gadu tūkstošiem sāka noplakt. Par to liecina, piemēram, savdabības Stounhendžas celtniecībā, kas ilgusi 1000 gadu. Tieši vissenākajam posmam raksturīgā vislielākā māka.

Tā daudzviet sākās izdaudzinātais “akmens laikmets”. Uz Zemes sākās kārtējais civilizācijas cikls.

Tomēr dažviet atlantu pēcteči sasniedza augstu civilizācijas līmeniļ Diemžēl, tas kļuva par iekārojamu mērķi iekarotājiem.

Der zināt, ka baitu-āriešu tautas, kas izcēlās ar savu lielo augumu un (ļuišo ādas krāsu, karus nepazina līdz -10.-8. gadu tūkstotim pirms mūsu i ras. Viņi bija miermīlīgi vietsēži, zemes kopēji, arāji, no kā ārieši ieguvuši savu etnonīmu. Pēc lielās katastrofas cilvēku I>iIa tik maz, ka zemes pietika visiem. Var likties neizprotami, kādēļ āriešiem bieži piedēvē dižciltību. Jāzina, ka senajām kultūrtautām liižciltības jēdziens ietvēra atšķirību no pārējiem (klejotājiem, nomadiem)

tajā ziņā, ka dižciltīgajiem piederēja zeme un viņiem bija saikne ar senču vīriem savas zemes neredzamajiem sargiem. To apliecina etnologu pētījumi.

Kari sākās Šumerā, Hatijā, Sīrijā un Senajā Ēģiptē pēc tam, kad savairojās un sāka uzbrukt primitīvās, agresīvās nomadu ciltis “no zemes pīšļiem taisītie” “kareivīgās jūras tautas”.

Diemžēl, arī Dabas spēki nebija atlantu pēctečiem labvēlīgi.

Šī pasaules civilizācija bija vismaz daļēji atguvusi savu kādreizējo spožumu, sasniegusi savu kulmināciju, kad ap 1250. g. p. m. ē. (pastāv ari atšķirīgs datējums 1450. g. p. m. ē.)[10] notika lielā Santorīnas dabas I itastrofa Vidusjūras austrumdaļā. Neatgriezeniski gāja bojā slavenā Mīnoja senkultūra. Arī šī bija pasaules mēroga kataklizma, saistīta ar Zemes .īss svārstībām, jo Vidusjūras reģionā Saule pie debesīm bija redzama diennakti, bet Andos tā nav parādījusies 20 stundas.

Šīs grāmatas mērķis nav sniegt detalizētu vēsturisku notikumu pārskatu, aprobežošos ar secinājumu, ka šie notikumi iezīmēja atlantu pēcleču pelasgu un hetu civilizācijas norietu, jo viņu pussagrautās zemes un pilsētas tika atsegtas iebrucējiem. Tie arī nekavējās izmantot situāciju un piebeigt atlantu pēctečus “milžus”, “lielus un daudzus garus ļaudis”, kas dēvēti par horiešiem (Hors bija viens no Senās Ēģiptes dieviem), emiešiem (varbūt domāti elamieši), samsumiešiem jeb zamzumiešiem (domāti Senās Ēģiptes iemītnieki pirms amoniešiem).[11]

Vēl un vēlreiz jāatgādina, ka daudzie iebrucēji baltu-āriešu civilizācijas

zemēs vispirms centās iznicināt augstās kultūras materiālās liecībs un bagātās garamantas, arī rakstību, un to galvenos sargātājus Dab; reliģijas priesterus.16

Norādes attiecībā uz baltu-āriešu tautu iznīcināšanas vēsturi var atrasti 2. Mozus grāmatā 23. nod.27-33; 2. Mozus grāmatā 34. nod. 24-27; 51 Mozus grāmatā 2. nod. 9-25; 5. Mozus grāmatā 7. nod. 1-24; 5. Mozus grāmatā 20. nod. 13-19.

Atlantu pēcteču tautas tika iznīcinātas, bet viņu garamantas senās astronomijas, kartogrāfijas, matemātikas, ģeometrijas, ģeogrāfijas u. c. zināšanas pievāca un tagad pasniedz kā savējās iekarotāju tautas.

Baltu-pelasgu zemes Balkānos iekaroja ahaji un pēc tam, kad bija rimies graušanas trakums, daļēji pārņēma uzvarētās tautas seno augsto kultūru Jāteic, ka Atēnu pilsētvalsts saglabāja daudz no senā pelasgu mantojuma. Kā jau teikts, tagad tā tiek dēvēta par klasisko grieķu kultūru. Savukārt! hetu zināšanas un prasmes tagad tiek pasniegtas kā viņu jauktās izcelsmes pēcteču feniķiešu gudrības.

Mazāzijas īlieši (trojieši) glābās, masveidā pārceļojot uz tobrīd mazālļ apdraudēto Umbriju (Apenīnu pussala) un apmetās tur savu priekšteču atlantu kolonijās. Viņi izveidoja augsti attīstīto etrusku kultūru, uz kurai pamatiem izauga arī Senā Roma.

Domājams, ka gan Atlantīdas, gan Santorīnas katastrofa tika sodīti Vil suma likumu pārkāpēji, kas laikam gan pārāk bija iecienījuši greznību! tiecās pēc personīgajām ērtībām (attīstīta pilsētu civilizācija!), bija neatl griezeniski atrāvusies no Dieva Dabas, varbūt jau ģenētiski pārveidoja Dieļ va radības un, iespējams, veica arī citus pārkāpumus. Netieši to apliecini arī senraksti. Ēģiptes priesteris stāstījis atēnietim Solonam:

“Beidzot cilvēku daba galīgi ņēma virsroku pār dievišķīgo, cilvēki izvirti Gudrie redzēja, ka cilvēki palikuši ļauni, bet negudriem likās, ka viņi sasniegu: pašus laimes un attīstības augstumus .. kad viņus bija pārņēmusi neprātīg bagātības un varas alka. Tad Zevs'7 nolēma sodīt izvirtušo cilvēci.”

16 “Viņu altārus jums būs izpostīt un viņu stādus salauzīt, un viņu elka kokus jums būs nocirst un viņu izgrieztās bildes ar uguni sadedzināt.” 5. Mozus grām. 7:5.

17 Leģenda pārveidota sengrieķu garā. Ēģiptiešu leģendas oriģinālā darbojās Ra.

Sods nāca kā Pasaules plūdi. Tomēr galu galā Dievs apžēlojās. Ēģiptiešu leģendā Dievs saka: “Mana sirds ir pagurusi, es negribu dzīvot kopā ar cilvēkiem un negribu viņus līdz galam izdeldēt.”

Dievs atstāja Zemi un uzkāpa Debesis, nošķirdams Debesis no Zemes. I'a Dievs deva cilvēkiem brīvu izvēli, neliedzot gan savu Padomu, ja Dieva Cilvēki to lūdz.

Un turpinot šo domu Dievs ļāva arī Nelabajam, latviešu garamantās Vellam, lielāku vaļu. Nelabais nesnauda un sāka savu posta darbu starp i’ilvēkiem.

Labākai izpratnei vispirms mazliet tuvāk jāpieskaras jautājumam kādas sākotnēji bija Dieva un Nelabā (Vella) attiecības?

No latviešu burtniecības ir skaidrs, ka sākotnēji Velis bija Dieva ļiakļautībā. Seno latviešu un senindu garamantās dainās, pasakās un Icikās, kā arī vēdās Velns, pareizāk, Velis, parādās kā Dieva palīgs, piem., Dieva soda izpildītājs, vai ari kā taisno Dieva cilvēku palīgs. Dainās nav ļaunuma, nav visaptveroša Ļaunuma simbola. Tāds nav arī Velis.

Seno Dieva saistību ar Vellu skaidri apliecina sanskrita vārds dēva (DēVa), kas ietver sevī abas sākotnes Dieva un Vella. (Dievs sanskritā — Dēva, Velis Vaļa.) Tātad Dievs ir radošā sākotne, ietverot sevī arī saikni tu iznīcību, Aizsaules valstību, Veļu valsti, jo jēdziens ‘Velis’ attīstījies no jēdziena ‘Velis’.

Līdzīgi var “sadalīt sastāvdaļās” latviešu vārdu ‘Dvēsele’ De-Ve[sele], kur vārda otrā daļa ir nedaudz pārveidots ‘Velis’.

Izgājis no Dieva kontroles pēc tam, kad “Dievs uzkāpj debesīs”, Velis kļūst par Ļaunā iemiesojumu Nelabo. Nelabais pieaug spēkā, vedot l ilvēkus dažāda veida kārdināšanā. Bet tad viņš nolemj sacensties ar pašu Dievu. Viņš sāk taisīt Dieva plānam pretējus cilvēkveidīgos pilnīgi pretējas ievirzes, rakstura cietsirdīgus, bez mīlestības, bez Dvēseles, neprognozējamus, kādus mēs tagad redzam un jūtam ik uz soļa. Reizēm Kan aizveram acis un izliekamies neredzam, ka Nelabā taisītie ir bez I )vēseles.

lāuzsver tas varēja notikt tikai pēc tam, kad Dievs Zemi bija atstājis savā vaļā, tātad pēc “grēku plūdiem”, “Pirmās pasaules gala”.

Pārsteidzoši atklāta šajā ziņā ir Bībele. Pirmās Mozus grāmatas pirmās

japāņu koncesiju laikos, ko turpināja darīt krievi, kopš 1941. gada būvējot neskaitāmas ieslodzīto nometnes.

Tad, 1953. gadā, pēc Staļina nāves, notika t. s. Maļenkova amnestija, kad no nometnēm atbrīvoja miljoniem ieslodzīto. Vēl tolaik taiga bija pilnīgi tukša Visur valdīja negatīvo enerģiju smogs.

Bet tad, 1954. gadā, notika brīnums. Izcirstajā taigā, tūkstošiem hektāru platībā, parādījās brūklenes lielas, skaistas, un to bija ļoti daudz! Victāmļ arī avenes.

1955. gadā pēkšņi sāka augt ari sēnes vispirms sviesta bekas lielos daudzumos, vēlāk arī citas.

Jautājums no kurienes? Mūžamežā taigā simtiem kilometru apkārtnē nekā tāda nebija.

Jāsecina atbrīvoto cilvēku tūkstošiem šīs dabas veltes bija vajadzīgas. Iedarbojās viņu vēlmju enerģija un materializējās Visuma garīgās programmas, jo bija izzudis negatīvo enerģiju smogs. Par kaut kādām sēklām un sporām nevarēja būt ne runas. To saglabāšanās tūkstošu gadu garumā nebija iespējama.

Otru, līdzīgu parādību šeit pat Latvijā var novērot un pārbaudīt mūsu dienās katrs pats. Lielie, simtgadīgie un vecāki meži šobrīd tiek izcirstij milzu platībās. Šajos bijušajos mežos nebija ne zemeņu, ne aveņu. Retij kur brūklenes.

Tagad pavērojiet. Pirmajā gadā pēc izciršanas pazūd sūnas. Otrajā gadā parādās tūkstošiem-miljoniem aveņu un ari zemeņu iedīgļu. Bet trešajā gadā šīs platības jau ir blīvi klātas ar aveņu, zemeņu, brūkleņu mētrām un stublājiem.

Atkal jautājums no kurienes?

Tas, ka sēklas būtu glabājušas zemē simtiem gadu, nav iedomājams. Ari putni, kas varētu atnest sēklas, ar kokiem, sevišķi skuju kokiem blīvi apaugušās vietās ir retums.

Tas nozīmē, ka uz Zemes šajās vietās ir materializējušās Visuma garīgās programmas visa dzīvā (ar to saprotot ari t. s. “nedzīvo Dabu”) radīšanas programmas. Pēc desmitiem gadu ilgiem novērojumiem tādu piemēru ir daudz. Visums ir ļoti vecs un tur ir daudz, bezgala daudz kas vairāk san sniegts mūsu prātiem vēl neaptverams.

Šo Visuma Dieva radīšanas brīnumu pilnībā var saprast, izjust, apjēgt, redzēt tikai Viņa radītie cilvēki, apveltīti ar pilnīgu garīgumu.

Visuma Dieva visa dzīvā radīšanas brīnumu nevar saprast, izjust, apjēgt, redzēt “no zemes pīšļiem taisītie” cilvēki, kuriem nav garīguma.

Visuma Dieva visa dzīvā radīšanas brīnumu grūti saprast, izjust, apjēgt, redzēt bastardiem, Dieva radīto un “no zemes pīšļiem taisīto” cilvēku jaukteņiem, kuriem ir vājš garīgums.

Kādā nolūkā tiek uzturēta aplamā Darvina evolūcijas teorija?

Atļaušos sniegt šādu daudziem negaidītu atbildi tas tiek darīts tāpē lai Zemi varētu nesodīti izlaupīt. Neapšaubāmi, cilvēku garīgajai attīstībai jāiet lielu soli pa priekšu civilizācijas materiālajai attīstībai, bet notiek otrādi.

Mūsdienu cilvēks vēl arvien uzskata, ka viņš ir “Radības kronis”, vi nav atmetis domu par Dabas pakļaušanu. Pašreizējais kroplīgais tehni' progress ir bezatbildīgu, alkatīgu, neprātīgu cilvēku darbības rezultā Darvinismam ir pakļauta valstu ekonomika un visa akadēmiskā zinātne fizika, ķīmija, astronomija, ģeoloģija, bioloģija, medicīna…

Šis grāmatas lappusēs daudz runāts par to, ka Darvina un viņa sekotājd teorijām nav pierādījumu.

Evolūcija un revolūcija lēnā un lēcienveidīgā attīstība?! Dabā tādi nav. Dieva Dabā ir atļauta tikai labāko radību atlase (selek cija) sugas robežās.

Revolūcija ir no cilvēku sabiedrības dzīves patapināts jēdziens, vulgār materiālisma garā gluži mehāniski pārnests uz Dabu. Tā ir apzināta dez informācija, lai jauktu cilvēkiem prātus!

Otrkārt, darvinisms jau ir izgājis ārpus patieso Darvina pētījumi rāmjiem, tiek tālāk “attīstīts” un uzspiests pasaulei jau bez Darvina, pat pretēji viņa uzskatiem. Kā zināms, mūža nogalē pats Darvins no primitīvā darvinisma atteicās.

Lai attaisnotu un pamatotu Darvina evolūcijas teoriju, ģeologi pieņēmuši Zemes vecumu 4,5 miljardi gadu. Savukārt, t. s. kreacionisma teorijas pārstāvji “noteikuši” tās vecumu 6 tūkstoši gadu. Kāda starpība!! Ja Zeme būtu 4,5 mljrd. gadu veca, tad tā jau sen būtu atdzisusi, sasalusi ragā tātad nelietojama. Savukārt, ja Zeme būtu tikai 6 tūkst, gadu vecaj tad tā būtu vēl ugunīga.

Tad kāpēc tomēr darvinismu vēl mūsdienās tā izceļ?

Papildināšu šis nodaļas sākumā sniegto iso atbildi. Manā skatījumā,

•  grozītais, globalizētais darvinisms ir ne tikai apzināti melīga teorija, kuias pretargumenti tiek vai nu slēpti, vai ignorēti, vai pasludināti par viltojumiem, tā ir pasaules mēroga supernoziedzīga “mācība”, lai grautu Visuma Dieva uz Zemes iedibināto kārtību.

Tiek kultivēts uzskats, ka uz Zemes viss veidojies pats par sevi, arī pati Zeme un Zemes-Saules sistēma. Tātad dzīvajai un nedzīvajai Dabai nav Saimnieka, katrs brīvi var no tās ņemt jebko un darīt ar to, ko grib. Izmanīt >t, izsmelt, arī ģenētiski to pārveidot, ko jau plaši dara mūsdienās. Motīvi vārdos vienmēr ir viscēlākie, bet īstais dzinulis ir viegli iegūstama nauda, labs bizness”, iespēja uzkundzēties visai pasaulei.

Šīs bīstamās nodarbes ģenētiskās modificēšanas attīstīšanai tiek Ieieti milzu līdzekļi, nodarbināti desmitiem tūkstošu labi apmaksātu visa veida zinātnieku neapzinātu noziedznieku.

Materiālisms, atrauts no garīguma, ir mirusi lieta.

Primitivizētais darvinisms tiek izmantots, lai par Visuma likumu pārkāpumiem izvairītos no pelnītā Dieva soda; lai Visuma Dieva radītos i ilvēkus atrautu no Dieva, jo, palikuši, tēlaini sakot, bez sava Gana, cilvēki kļūst viegli vadāmi un izmantojami.

Dieva cilvēki, kad jūs sapratīsiet, ka “šīs pasaules varenie” ar jums manipulē?

Akadēmiskā zinātne nekā nedara, lai apmierinātu cilvēku garīgās vaļadzības pētītu cilvēku garīgos spēkus, viņu saikni ar Visumu.

Oficiālā materiālistiskā zinātne ir labi nocietināts bastions. Kamēr tas netiks gāzts, mūsdienu civilizācija turpinās iet pašsagrāves ceļu.

Visas vulgārā materiālisma mācības, kas vēl arvien ir t. s. attīstīto valstu lautsaimniecības pamatā, ir prātam neaptverama agresijas programma, kas pamato Dieva Dabas postīšanu, izsmelšanu un iznīcināšanu.

Mūsdienu materiālā civilizācija rada milzīgu negatīvās enerģijas starojumu, kas graujoši iedarbojas uz visu apkārtējo pasauli ne tikai uz eilvēkiem, bet arī uz Dieva Dabu, visu Zemi.

Kad saprātīgi domājošie cilvēki atteiksies no darvinisma arī visa veida mācību iestādēs?

Vēl nedaudz par tā saukto kreacionisma teoriju, kuru pārstāv kristieši.

Kā jau teikts, “kreacionisti” sludina, ka Zeme radusies pirms 6 tūkst, gadu, precīzi, 4004. gadā pirms Kristus dzimšanas.

Kāpēc tieši šāds datējums? Tas aprēķināts, pamatojoties uz Bībeli, izraēļu pirmdzimto dēlu reģistru, sākot ar Ādamu. Būtībā, lai “pama totu” izraēļu jaunas, primitīvas nomadu cilts, salīdzinot ar vecajām kul tūrtautām, stāvēšanu pie civilizācijas šūpuļa.

Kreacionisms ir vērsts uz to, lai izceltu jūdu Bībeles varenību, jūdu ra sismu, jūdu pārākumu. Tā atbalstītājiem, it sevišķi priesteriem, der labt padomāt, pret ko viņi darbojas. Lieli meli ir sodāmi!

Mūsdienu kreacionisti gan saprot, ka Zeme tomēr ir vecāka nekā Ādama cilts, tāpēc ņem talkā sofistiku. Tiek runāts par to, ka Zemei ir bijis kāds vecāks pamatķermenis, kas eksistējis jau pirms dievišķās radīšana; Ilglaicīgu seno civilizāciju pastāvēšanu uz šī pamatķermeņa gan kreaci onisti cenšas neskart.

Tagad apskatīsim zelta vidusceļu patiesību, ka visu dzīvo Dabu uz Zemes ir radījis Visuma Dievs, nosūtot garīgo programmu veidā, kas uz Zemes materializējās mums redzamā un taustāmā veidā.

Tātad visai Zemes-Saules sistēmai, arī mūsu Zemei un visam, kas atrodas uz tās, ir Saimnieks Visuma Dievs, visa tā īpašnieks. Bet ar svešu mantu ir bīstami patvaļīgi rīkoties! Par to draud liels sods, pat nāvessods To zina visi noziedznieki. Bet mūsdienu cilvēki ir aizmirsuši, ka šāds sods pār Zemi ir jau nācis vairākas reizes, piemēram, ar supercivilizācijas Atlantīdas nogremdēšanu.

Visuma Dievs devis šo skaisto, bagāto Zemi visiem mums Viņa radītajiem cilvēkiem lai mēs uz tās dzīvotu, strādātu, prātīgi to apsaimniekotu. Mēs visi esam atbildīgi par Zemi un visu, kas uz tās Dieva cilvēku malā stāvētāju nedrīkst būt!

Visu reliģiju ticīgajiem un priesteriem, kuri atzīst un pielūdz Visuma Dievu, ir svēts pienākums sargāt mūsu lietošanā nodoto Zem no noziedzniekiem, kas pašreiz iecerējuši visas dzīvās kustīgās un nekustīgās Dabas radību ģenētisku pārveidošanu un Zemes bagātību izlaupīšanu.

Visa Dieva radītā jebkāda veida “uzlabošana”, Dieva radību pārveidošana ir noziegums. Tas ir darvinisms jaunā, noziedzīgā pakāpē. Ja pie “radošas darbības” ķeras cilvēki bez garīguma bez saiknes ar Dievu, tac tā ir Dieva harmoniskās pasaules graušana.

Cilvēku nepieteiktais karš pret Zemi. Kas uzvarēs?

Zeme ir dzīva, jo uz nedzīvas Zemes cilvēki nevarētu dzīvot, bet mūsdienu “modernais” cilvēks to ir aizmirsis. Pašreizējā tehnokrātiskā civilizācija pieteikusi dzīvajai Zemei karu mūsdienu attīstītās tautsaimniecības vārdā, lielākas pievienotās vērtības ieguves labad cilvēki posta dabisko ainavu, bendē mežus un purvus, piesārņo gaisu, ūdeņus, zemi.

Nemitīgi karojot, cilvēki ārda Zemes dzīles, ielaužas Kosmosā.

Pasaules modernā rūpniecība masveidā ražo zemas kvalitātes preces, domātas īstermiņa patēriņam. Tās nemaz nav tik nekaitīgas. Cik teflona vien katrs no mums nav apēdis pirms pannas izsviešanas… Tiek izšķiesti dabas resursi. Aug atkritumu kalni. Rīgas Getliņu izgāztuves milzīgā sastumto atkritumu kaudze slienas augstāk par koku galotnēm.

Mežrūpniecība Latvijā nostādīta uz nežēlīgas izsūkšanas pamatiem, “modernās” mežrūpniecības tehnoloģiju vārdā tiek iznīcināta meža zemsedze. Mežizstrādātāju atstātās “tehnoloģiskās līnijas” ir kaitēkļu perēkļi. Meža kaitēkļi pēdējos 10 gados savairojušies epidēmiskos apmēros, un ir redzams, ka nokaltušu egļu puduru kļūst arvien vairāk. Tādas gan meža cirtējiem nav vajadzīgas… Laukus bez žēlastības ar ķīmiju “apsaimnieko” jaunlaiku “baroni”. Līdz ar tradicionālās lauku ainavas iznīcināšanu izzūd neskaitāmas zvēru un putnu sugas.

Faktiski notiek masīvs uzbrukums senajām latviešu garīgajām vērtībām daiļuma izjūtai, harmoniskai Dabas izjūtai, saudzīgai attieksmei pret visu dzīvo un nosacīti nedzīvo. Dieva cilvēkiem, Dieva Dabai, visām latviskajām vērtībām pieteikts karš.

Un viss tas slimīgi alkatīgo, varas, naudas un mantas kāro cilvēku interesēs.

Kas uzvarēs?

Nav šaubu uzvarēs Visuma Dievs, kuram beidzot apniks šo Zemes apdzīvotāju nelietīgās izdarības, un viņš atjaunos Zemi tās sākotnējā izskatā, jo Zeme pieder Viņam. Izdzīvos nedaudzi…

Vai mēs, Zemes iedzīvotāji, esam vieni, vientuļi Visumā?

Tā domā un jautā daudzi cilvēki, izmisuši un apbēdināti. Kā vieni? Nav ne mazāko šaubu, ka Visums ir attiecīgi apdzīvots. Tā centrā ir Visuma Valdnieks ar saviem padotajiem, kas pārvalda Visumu; liela “labo-ļ ratorija”, kas rada, “konstruē” visu dzīvo, to pārvērš garīgās programmās un sūta uz Visuma planētām, kur šīs programmas materializējas atbilstoši ieplānotiem, ieprogrammētiem garīgiem un fiziskiem parametriem.

Domu par Visuma bezgalību un daudzām apdzīvotām pasaulēm, līdzīgām mūsu Zemei, līdz galam aizstāvēja Džordāno Bruno, 1600. gadā par to sadedzināts uz kristiešu inkvizitoru sakurtā sārta. Bet tūkstošiem gadu agrāk šo domu pauda senās Ēģiptes piramīdu teksti, senās Indijas un Tibetas svētās grāmatas, Peru atrastie rakstu pieminekļi.

Cilvēki, padomājiet, iedziļinieties! Mums apkārt ir Dieva radības -1 skaistas, lietderīgas! Visuma Dievs ir visur ikkatrā dzīvā radībā! Dievs par mums ir domājis un gādājis, ir rūpējies un turpina to darīt gan tika tad, ja mēs to paši vēlamies un viņam to lūdzam. Viņš mūs ir radījis, lai mēsj viņam ar labiem darbiem, labām domām palīdzētu Visuma pārvaldīšanā Viņš mums neliedz savu Padomu. Tāpēc pēc labākās sirdsapziņas pildīsim J viņa likumus!

Daudziem cilvēkiem Visums ir īstās mājas, Zeme kopmītne fiziskar ķermenim, bet personīgā māja vai dzīvoklis īslaicīga patvēruma vieta.

II    NODAĻA DAŽI VISUMA-ZEMES LIKUMI

Visumu var iztēloties, skatoties uz molekulu modeli, kas sastāv no atomiem, tie attiecīgi no kodola un elektronu apvalka, kodols no protoniem un neitroniem utt. Fiziķi atklāj arvien vairāk smalko matēriju elementu: pēc protonu un neitronu atklāšanas ir atklāti mežoni un neitrino.

Visur viena un tā pati uzbūves shēma Visumā un uz Zemes. Visumu var apjaust arī Dabā, skatoties zvaigžņotajās debesīs: mirdz zvaigznes, to kopas, “rotātas” ar daudzām planētām. Pat Mēnesī var skatīties kā Zemes spogulī. Palaikam to aizklāj Zemes atmosfēras mākoņi.

Visuma likumi Kosmosā un uz Zemes ir Vienādi: īsi, kodolīgi, visaptveroši, mūžam nemainīgi.

Lai tos ilustrētu, pievienošu īsus paskaidrojumus.

Vienvadības (Vienvaldības) likums

Visumā un arī uz tā mazās daļiņas Zemes valda viens Dievs r daudziem rūpīgi izvēlētiem palīgiem Dieva dēliem un leitām (Saules meitām).

Visumā nav nekā nenoteikta, nekonkrēta, nav nekāda abstrakta “Augākā saprāta”. Ir tikai Visuma Dievs.

Arī uz Zemes jādarbojas tikai šiem likumiem.

Iedziļinieties, pavērojiet Dieva radītajā Dabā! Pat skudru pūznī un išu stropā valda stabila, stingra vienvadība, tāpat tas ir arī daudzās Dieva idīto brīvo dzīvnieku, putnu un derīgu kukaiņu kopienās.

Un pretēji visa veida kaitēkļiem uz Zemes nav vienvadības.

Visuma Dieva esamību, vienvadību atzīst Dieva radītie cilvēki un visas itas viņa radības, bet noliedz “no zemes pīšļiem taisītie” cilvēkveidīgie, aubās, “mētājas” jaukteņi bastardi.

Kolektīvā atbildība ir augstākā mērā bezatbildība, ko uz Zemes ieviesa n lielai cilvēces daļai uzspieda Visuma Dieva noliedzēji.

Bezatlikuma likums

Kosmosā nepārtraukti sairst vecie objekti un no to vielas rodas jauni. Ikkatrs radījums, mūžu nokalpojis, pārvēršas par barību, izejvielu citas radības augšanai.

Zinātnieki pazīst enerģijas nezūdamības likumu.

Dabā no visiem augšanas un attīstības procesiem nekas nedrīkst palikt pāri. Visam, līdz pēdējam sīkumam, jābūt racionāli izmantotam citiem augšanas un attīstības procesiem, nekam nekaitējot, neuzkrājoties un neko nesagandējot.

Ja runājam par materiālo dzīvi rūpniecībā katram jaunam izstrādājumam, ražojumam pēc tā izmantošanas, nolietošanas jāparedz pilnīga (simtprocentīga) lietderīga sairšana (utilizācija) vai pārstrāde jaunā vielā, jaunā produktā, ko var izmantot tālāk. Tas attiecas arī uz Kosmosā palais-j tiem objektiem satelītiem utt.

Nesagandētā Dieva Dabā tas tiek stingri ievērots un pildīts.

Zinātnieki, izgudrotāji u. c., kas neparedz savu izgudrojumu pilnīgu lietderīgu utilizāciju vai pārstrādi citā produktā pēc to nolietošanas, ir Vi-ļ suma likuma grāvēji, Dabas piesārņotāji. Praktiski noziedznieki.

Dievs Visumu radījis tā, ka tur, pēc Dieva Visuma likumiem dzīvojot, nekas nav lieks.

Pat cilvēku un citu dzīvu būtņu dabīgie atkritumi, lietojot ekoloģiski ļ tīrus produktus un dzērienus bez ķīmiskiem konservantiem un mediķaj mentiem, ir izmantojami, lai nomēslotu attiecīgu zemes gabalu indivīdam pietiekošas, ekoloģiski tīras ražas iegūšanai.

Pretstatu likums

Visumā un ari uz Zemes visu caurauž Pretstatu likums. I ,eģendas par agrāko Zelta laikmetu virs Zemes liecina par to, ka sākotnēji šie pretstati nav bijuši viens otram naidīgi. Mums ierastie pretstati:

Silts auksts

Gaišs tumšs

Enerģijas: pozitīvā (plus) negatīvā (mīnus) (vīrišķā sievišķā)

Balts melns utt.

Senindu Iņjanas simbols liecina par pretstatu vienību un dinamiku.

Arī dainās un teikās pretstati parasti parādās vienībā. Piemēram, Velis nereti parādās kā Dieva kalps, dažādu darbu veicējs, arī Dieva soda izpildītājs. Viņš nav absolūti ļauns.

Varētu teikt tā: Dievs radīja visu lietderīgo, skaisto, pilnīgo, bet, lai cilvēki to saprastu, redzētu, izjustu, novērtētu, ļāva Vellam taisīt pretējo, kas nepārspēj Dieva radīto.

Taču pēc tam, kad “Dievs uzkāpa debesīs”, Velis pārtapa par visaptverošu Ļaunuma simbolu Nelabo.

Turpmāk pasaulē nāca divu veidu cilvēki: Dieva radītie ar Dvēseli, sirdsapziņu, pozitīvi uzlādēti ar pozitīvām domām un darbību, visa labā cēlāji un veidotāji.

Pēc Dieva cilvēku ārējās līdzības Nelabais no zemes pīšļiem taisīja cilvēkveidīgos negatīvi uzlādētus, bez Dvēseles, bez sirdsapziņas, bez līdzcilvēku un darba mīlestības, tendētus uz laicīgās mantas raušanu, glaimīgus, viltīgus, slinkus, ar noslieci uz izvirtīgu dzīvi, bieži ar ačgārnu seksuālo orientāciju, ar vienu vārdu sakot, parazītus, Dieva radītās pasaules ārdītājus, grāvējus. Viņu sabiedrība ir irdena, nenosvērta, ar vāju kolektīvo vadību.

Jaukteņiem bastardiem, savukārt, ir tipiska dalīta Dvēsele, “mētāšanās” nenoteikta uzvedība un darbība.

Līdzīgi, pretstatā derīgajiem, tika taisīti arī citi kaitēkļi parazīti. Kukaiņi, insekti, arī augi.

Iespējams, Dievs tādējādi liek savām radībām dziļāk domāt, asāk redzēt, nopietnāk vērtēt, vairāk strādāt, garīgi un fiziski pilnveidoties, rūpēties par sevi un saviem bērniem, par savu rasi, dzimtu, tautu un tās nākotni.

Visuma-Zemes Dzīves ritmu likums (rita)

Visums, t. sk. Zemes-Saules sistēma, ir stingri harmonisks veidojums ar saviem ritmiem. Visumā pastāv likumsakarība, ka lielo notikumu gaita atkārtojas mazākos aprites procesos.

Senindi šos dzīves ritmus apzīmēja ar jēdzienu 'rita, kas sākotnēji nozīmēja ‘ritenis’, aplis’, vēlāk ari ‘cikls’. Rita ir Dieva nolikta kārtība. Līdzīga skanējuma un nozīmes vārds ir arī latviešu valodā.

Dabā harmonija ir ieprogrammēta kopš radīšanas. Šai harmonijai visiem, bez ierunām, jāpakļaujas. Tā ir Dieva iedibināta kārtība, kuras jebkāda veida traucēšana ir sodāma.

Dzīvot harmoniski, saskaņā ar Dieva dabas ritmiem, ir tas pats, kas peldēt pa Dzīves straumi ar minimālu garīgo un fizisko spēku patēriņu.

Un pretēji dzīvot, ignorējot vai jaucot Dieva Dabas ritmus, ir tas pats, kas peldēt, spītējot straumei, ar maksimālu piepūli. Bieži vien līdz spēku izsīkumam.

Gadskārtu riti ir pasaules pirmradīšanas vai pārradlšanas atspoguļojums Zemes līmenī. Piemēram, tradicionālā Jāņu pudele (stabs ar darvas mucu, kas vieno Zemi ar Debesīm) simbolizē jau izveidoto pasauli. Tāpat Indijā stabu uzstāda par godu Pērkona Dievam Indrām, kurš nodalījis Zemi no Debesīm, turot Debesis uz pleciem. Līdzīgi kā seno baltu Dievs dainās, arī Indra, lielais cīnītājs pret Tumsas spēkiem, dzimst Ziemassvētkos. Tam ir simboliska jēga Ziemas Saulstāvjos ir Gaismas, Saules atdzimšana. Savukārt, Pavasara Saulgriežos Saules šūpošanās, kad diena un nakts ir vienā garumā. To apliecina daina:

Ziemassvētki, Liela Diena,

Tie Dievam lieli svētki;

Ziemassvētkos Dievs piedzima,

Lielā dienā šūpli kāra.

Dieva Dabas ritmiem pakļaujas visas Visuma Dieva radības ar Die va cilvēkiem priekšgalā. Tos cenšas ignorēt vai traucēt Visuma Dievaļ noliedzēji. Jaunlaiku kalendāri radīti ar mērķi izjaukt Dieva Dabas ritmus, vājināt Dieva cilvēku saikni ar Visuma Dievu.

Pamatojoties uz kristīgās reliģijas dogmām, pārbīdīta Lielā dien; Ziemassvētki, Jāņu vakars u. c. Tāpēc jau tautā smej līst kā pa Jāņiem. Ir novērots, ka 21. jūnijā Vasaras Saulstāvjos, īstajā Jāņu vakarā parasti ir labs laiks, bet viltus Jāņos 23. jūnijā līst lietus.

Tikpat kaitīga ir pulksteņa rādītāju grozīšana, bez nopietna pamatojuma pārejot uz t. s. vasaras laiku un atpakaļ.

Tāpēc vienmēr atcerēsimies un ievērosim ikdienā dzīvot, ignorējot Dieva Dabas ritmus, ir tas pats, kas peldēt pret straumi.

Mūs, Zemes iedzīvotājus un pašu Zemi, lielā mērā ietekmē arī Mēness ritmi tie kavē vai sekmē stādu augšanu, ražas novākšanu, cilvēku miegu, dažādu kaišu dziedināšanu u. c. Arī paisums un bēgums ir Visuma ritmu izpausme. Nemaz nerunājot par lielajiem Saules ritmiem.

Jau senajos Šumeras āriešu tekstos no Nipūras un Siparas atrodams, ka zvaigžņu velves lēnās kustības viens cikls ilgst 25920 gadu. Tikai pēc šī laika posma zvaigznes var redzēt tajā pašā debesjuma punktā, ja Zeme saglabā savu griešanās veidu. Runa ir par precesiju apli, ko debesīs iezīmi pagarināta Zemes ass. Tēlains šā Visuma cikla apzīmējums ir Kosmisk; Dzirnas. Mūsdienās precesijas cikls ilgst ~25780 gadus. Šumeras vēsture; sākumā pavasara ekvinokcijas laikā Saule atradās Dvīņu zvaigznājā. Tagad Zivju zvaigznājā.

Senindu svētajās grāmatās “Purānās” teikts, ka arī lielās dabas kataklizļ mas ir cikliskas un tātad iepriekš paredzamas. Pēc senindu tradīcijas, katrs lielais laikmets jūga beidzas ar kosmisku katastrofu. “Jūgas beigās, atsi-1 tusies pret Sauli, liela zvaigzne krīt no debesīm.”

Pavisam ir četras jūgas: Krita jūga (1 728 000 gadu), Treta jūga (1 296 000 gadu), Dvapara jūga (864 000 gadu), Kali jūga jeb “melnais laiks” (432 000 gadu). Var pamanīt, ka šos dažādos lielumus caurauž skaitj lis 432. Šeit parādās arī svētais skaitlis 108, jo 432 =108 x 4.

Skaitlis 108 ir kā atslēga senajām baltu-āriešu zināšanām. Šajā skaitlī sakņojas dažādas civilizācijas, kuras parasti aplūko izolēti, bet tās visas nākušas no viena avota no baltu-āriešu-atlantu civilizācijas.

Pēcnācēju radīšanas likums

Dievs cilvēkiem paredzējis radīt bērnus tikai abu vecāku garīgas un fiziskas mīlestības izpausmes laikā, un arī tikai lad, ja ir vai arī paredzama normāla apgāde, sadzīves apstākļi, audzināšana.

Bērni enerģētiski iekļaujas vecāku biolaukos. Tādēļ ir svarīgi, lai vecākiem būtu pozitīvs bioloģiskais starojums, kas aizsargātu bērnus. Arī vecāku lūgsnas sargā bērnus no sliktām ietekmēm. Tās ieteicams raidīt I )ievam no rīta, Saulei lecot, un vakarā, Saulei rietot.

Un tagad pajautāsim sev vai daudz mums ir šādu bērna attīstībai labvēlīgu ģimeņu?

Palūkosimies apkārt tagad bērni bieži nāk pasaulē kā vecāku dažkārt pat nezināmu seksa, baudas “blakus produkts”, līdz ar to negribēti, nemīlēti, garīgi un fiziski neveseli.

Trulu seksu, līdztekus narkotikām, šī civilizācija pieņem kā normu. Aizmirsti ir viedo brīdinājumi par to, ka seksuālas pārmērības cilvēkā modina negatīvos spēkus.

Slimu, kroplu bērnu taisīšana ir vecāku pieļauts “brāķis”, par ko pašiem arī ir jāatbild.

Pilnīgi izskaužama seksa baudas industrija, kad dzimumdzīve tiek pārvērsta par preci, kā domās, tā nedarbos. Radīt, bet ne taisīt bērnus drīkst tikai tik daudz, cik atļauj pieticīga pārtika un dzīves apstākli.

No Dieva radītām Zemes būtnēm tikai cilvēki, pārsvarā “no zemes pīšļiem taisītie”, un pērtiķi pārkāpj šo Visuma likumu. Dzīvnieki un putni vairojas gadā reizi, un arī tikai tad, ja ir pietiekami barības. Slimīga, uzmācīga seksualitāte ir nedabiski attīstīta garīgi tukšiem cilvēkiem. Līdzīgi kā visa veida parazītiem.

Visuma Dieva radību aizsardzības likums

Visuma Dieva radības nav pārveidojamas.

Šis likums darbojas arī uz Zemes. Tas nozīmē arī to, ka Dieva radības nav ģenētiski pārveidojamas.

Neviens nedrīkst pārveidot Dieva radības: cilvēkus, augus, zvērus, putnus, kukaiņus, jo tas ir Visuma Dieva īpašums, nodots tikai Zemes iedzīvotāju (plašā nozīmē) lietošanā. Kā jau uzsvēru, pat cilvēku sabiedrībā valda likums par svešas mantas bojāšanu draud sods. j

Dievs visu radījis stingri ieprogrammētās, savstarpēji sabalansētās robežās, kuras pārkāpjot, radīsies neiedomājams, nelabojams haoss, praktiski iznīcība. Visuma spēki būs spiesti vainīgās valstis, varbūt pat kontinentus, pilnīgi pārkārtot noslaucīt no visām drazām.

Cilvēki, pavērojiet rūpīgi un ilgstoši Dieva radīto Dabu! Tad redzēsiet, ka dzīvās radības, kustīgās un nekustīgās, kopš to radīšanas sākuma: ģenētiski nav mainījušās. Tās ir tikai pie radīšanas ieprogrammētās robežās pielāgojušās klimatiskajiem apstākļiem. Mainoties šiem un citiem apstākļiem, izejot ārpus šīm robežām, tās parasti iznīkst. Nekāda attīstība (evolūcija) ārpus šīm Dieva ieprogrammētajām robežām nenotiek.

Tas attiecas arī uz cilvēkiem. Visi, kas ir izrāvušies ārpus šīm Visuma Dieva ieprogrammētajām robežām, īsākā vai ilgākā laikā iet bojā.

Vēlreiz uzsvēršu Dieva Dabā ir atļauta tikai labāko radību atlase i (selekcija) sugas robežās.

Dieva radīto cilvēku pamatrasu sajaukšana izraisa jaunas neprognozējamas “rases” hibrīdu rašanos ar deģenerācijas pazīmēm.

Viņiem Dieva radīto dzīvnieku, putnu, zivju un augu produkti praktiski neder slikti pārstrādājas un izsauc daudzas nevēlamas blakusparādības, ari slimības.

Arī katrai no pamatrasēm, kas sākumā tika nometinātas uz atsevišķiem kontinentiem, ir savas ieprogrammētās pārtikas vielas. Pārējo kontinentu pārtikas vielas izsauc zināmas problēmas vai arī vienkārši neiet labumā, ļ

To zina visi uztura speciālisti, taču lieltirgotāju interesēs mūsdienu globalizētajā pasaulē, diemžēl, tas tiek pilnīgi ignorēts.

Līdzīgi notiek ar Zemes virsmu. Ar ko beidzas mēģinājumi to pārveidot?

Milzu apmēru Dabas pārveide bija iecerēta un tika uzsākta, piemēram, l’SRS laikā. Lai apūdeņotu Karakuma tuksnesi, lielo Vidusāzijas upju Sirdarjas un Amudarjas ūdeņi pirms ietekas Arāla jūrā tika pagriezti uz tuksnesi, kur plānoja iegūt lielas kokvilnas ražas.

Rezultātā izsīka gan zivīm bagātā Arāla jūra, gan Karakumā arī šo upju ūdeņi, neko prātīgu nedodami. Radās tikai milzu zaudējumi.

Līdzīgi notika ar Vācijas un citu Rietumu attīstīto valstu purviem, kurus nosusināja un izsmēla, bet neko prātīgu neieguva, tikai paliekošas negatīvas klimata izmaiņas. Vēlāk purvus velti mēģināja atjaunot. Iznāca tikai smirdoši dīķi un ezeriņi.

Tagad par šādiem pasākumiem kūdras ieguves nolūkā sāk domāt arī Latvijā… Atcerēsimies purvi ir klimata regulētāji, ar vēl daudzām citām labām, ieprogrammētām, funkcijām.

Sodāmības likums

Visi krietnie darbi citu labā tiek vienmēr, agri vai vēlu, atalgoti. Visi Visuma likumu pārkāpumi tiek vienmēr, agri vai vēlu, uz Zemes un ari Viņsaulē, sodīti. Kā teikts “svētajos rakstos”, līdz 7. pakāpei, atkarībā no pārkāpuma smaguma.

Visuma (arī Zemes) likumu nezināšana neattaisno to pārkāpšanu.

Katram cilvēkam Visumā ir labo un ļauno darbu “kartotēka”. Par to nebrīnīsimies. Visums ir mūžīgs un labi sakārtots. Zeme ir salīdzinoši jauna planēta, bet mūsu pēdējā “civilizācija”, salīdzinot ar Visumu, ir vēl bērna autiņos.

Viss labais, kas ir uz Zemes, ir garīgs Visuma Dieva sūtījums, kas ir materializējies. Ari mēs cilvēki. Vai mēs protam Dievam pateikties par to? Vai vispār apzināmies šādu pienākumu?

Mūsu pašreizējā sabiedrība dzīvo haotiski, ačgārni liekot pirmajā vietā materiālismu, nostumjot malā garīgumu. Bet Visumā viss ir otrādi vispirms garīgums, kas ir mūžīgs, tad nāk materiālisma izpausmes, kasi daļēji ir garīguma produkts. Dievs matērijas darbībai nav devis absolūtu spēku. Matērijai vienmēr ir tikai uzturoša loma.

Ko šī civilizācija izstaro, to tā arī saņems atpakaļ.

Par Visuma Dieva likumu izzināšanu un pildīšanu vispirms būtu ; jārūpējas visu veidu garīdzniekiem, kuri, vismaz Rietumu pasaulē, tomēr ļ to nedara.

Kristīgā ticība jūdaisma reliģijas atvasinājums (skat. Veco derību) ir darījusi visu, lai baltu tautas atrautu no Visuma Dieva, aizstājot vai sajau-1 cot Visuma Dievu ar “to Kungu” Jahvi, kurš maldināšanas nolūkā ari j tiek saukts (tulkots) par Dievu.

Kristiešu garīgie tēvi labticīgiem cilvēkiem sludina, ka Dievam uz Ze-1 mes ir piedzimis “Vienīgais dēls”, taču Dievam, ja runa būtu par Visuma ]

Dievu, tādu planētu kā Zeme izplatījumā ir milzīgs daudzums! Reizē ar lo kristiešiem stingri piekodināts nedomāt ar savu galvu atcerēsimies slaveno: “Svētīgi tie garā nabagie”.

Ieviešot celibātu, šie “garīgie tēvi” grēko pret Visuma Dieva nolikto kārtību Pēcnācēju radīšanas likumu, aizbildinot to ar vēlmi kalpot vienīgi Dievam… Ja tā būtu, tad garīdzniekus vajadzētu kastrēt, lai r/ vairītos no izvirtības.

Vai šos garīdzniekus, Bībeles sludinātājus, nebūtu jāsoda? Jo sodāmi taču ir arī lieli meli!

Pieticības likums

Neviens nedrīkst iedzīvoties uz Visuma Dieva radītās Zemes, izmantojot tās bagātības, tās iemītniekus, t. sk., cilvēkus, savtīgos nolūkos.

Šajā ziņā modernās pasaules sabiedrība, ar saviem miljonāriem un miljardieriem, attīstītās un jaunattīstības valstīs, smagi grēko. Alkatība izsauc skaudību, zādzības, laupīšanas un citus likumpārkāpumus, rada iedomību, slinkumu, bezdarbu, badu, galu galā arī karus.

Visuma Dievs, radot Zemi un tās iedzīvotājus, visu ir plānojis pieticīgai dzīvei tā, lai pietiktu visiem.

Ņem no Dabas tikai tik daudz, cik tev nepieciešams normālai dzīvei, un ne vairāk, jo pārējiem arī jādzīvo. Tad pietiks visiem.

Tikai ar godīgu darbu iegūtā manta ir tava, vai arī tādā pašā ceļā iegūtā mantotā manta, vai būtu runa par māju, dzīvokli, pārtiku un tās rezervēm līdz jaunajai ražai, vai darbarīkiem un pārvietošanās līdzekļiem. Pārējais ir svešas mantas laupījums. To pašu var attiecināt uz organizētu cilvēku sabiedrību.

Neviens nedrīkst aizmirst, ka mēs neesam Zemes saimnieki, bet tikai tās bagātību lietotāji, kuriem šīs veltes ir Dieva dotas šķietami bez maksas. Taču, acīm redzot, Dievs no mums arī kaut ko sagaida. Mazākais pateicību, pieticību, saudzību pret Zemi un visu, kas uz tās.

Citi Visuma-Zemes likumi

Nedari citiem, ari visai dzīvajai Dabai, kustīgai un nekustīgai, to, kas tev pašam būtu nepatīkami, ja tev tiktu darīts.

Neiznīcini neko dzīvu ne ar rokām, ne prātu, ne mēli bez Dieva noliktas tiešas vajadzības.

Visām dzīvās Dieva Dabas radībām, kustīgām un nekustīgām, kā augiem un kokiem, un arī cilvēkiem, ir vienādas tiesības dzīvot uz Zemes.

Esi godīgs un iecietīgs pret citiem, visu dzīvo Dabu. Centies izprast citus un viņu rīcību, viņu dabas ieprogrammētās neatliekamās vajadzības. Vispirms meklē citos to labās īpašības, nevis trūkumus, un nemērī visus pēc savas mērauklas, jo tā ne vienmēr ir tā labākā.

Ievēro, ka pēc Līdzības likuma kā gaišas, tā tumšas domas pievelk sev līdzīgas domu formas.

Dāvā savu garīgo mīlestību visiem kustīgai un nekustīgai Dieva Dabai, jo tā ir neizsīkstoša Dieva dāvana. Ari ienaidniekiem, kam tās ir maz vai nav nemaz, lai viņi kļūtu iecietīgāki un labāki. Un tu būsi vinnējis.

Pat nokļuvis postā, nedari pāri un nevairo ļaunu nedz darbos, nedz domās, neņem draudīgas valodas mutē. (Viens no senindu Manu likumiem.)

Dzīvo pats un netraucē dzīvot un attīstīties citiem. Netraucē brīvās, dzīvās Dabas mierīgu sāncensību (konkurenci), kur prātā un spēkā izcilākajiem jāceļas uz augšu, bet no dzimšanas vārgajiem, garīgi un fiziski patstāvīgi dzīvot nespējīgajiem jāiet bojā dabīgā nāvē. Citādi visa dzīvā

Daba, ari cilvēki, ies nevis izaugsmes un attīstības, bet gan deģenerācijas un iznīcības ceļu.

Piezīme

Tā nav žēlastība, bet gan nejēdzība, neapzināta cilvēku cietsirdība, pārprasts humānisms, ka no dzimšanas fiziski un garīgi slimus cilvēkbērnus spiež mokās vilkt dzīvību visu mūžu. Mokas cieš ari viņu tuvinieki. Daž kārt dzimst slimi pēcnācēji.

No dzimšanas garīgi un fiziski slimam cilvēkam dzīve ir smags paze mojums un neizsakāmas ciešanas mūža garumā. Kas to pieļauj, ir ļot cietsirdīgs un vienlaikus gļēvs cilvēks.

Katra tāda bērna uzturēšanai tiek tērēti lieli līdzekļi, ar kuriem varētu uzaudzināt citus normālus bērnus, kuriem nav līdzekļu, lai augtu attīstītos un izglītotos.

Nebremzē jauno paaudžu izaugsmi un attīstību, bet palīdzi tām augt, fiziski un garīgi attīstīties. Tās ir mūsu sasniegumu un pieredzes pārmantotājas un turpinātājas.

Piezīme

Jauno paaudžu domas un centieni pārsvarā ir tīri. Tie vēl nav noslogoti ar mantu, naudu, nederīgiem aizspriedumiem, amatiem un tituliem. Tie ir visdabiskākie un bieži vien visradošākie. Apslāpēt jaunās paaudzes tīros, skaistos centienus nozīmē to pašu, ko “dzīvības dārzā” pašu sētai sēklai aplauzt pirmos asnus un tad gaidīt labu ražu.

Aizsargā ar godu, prātu un spēku pret ļauniem cilvēkiem un citām būtnēm sevi, savu ģimeni, dzimtu, cilti, tautu un valsti, godīgi iegūto zemes platību un godīgi iegūto mantu. Neko nepārspīlējot.

Piezīme

Savu zemi sargā arī senču gari, ja tie tiek godāti un ja tautā saglabājušies vīrieši vai zēni tās aizstāvji.

* * *

Šos Visuma-Zemes likumus ievēro un pilda visi Zemes dzīvās Dabas 1 iemītnieki, vispirms jau Dieva cilvēki, izņemot “no zemes pīšļiem taisītos”, kuri neprātīgi uzkundzējušies visai dzīvajai Dieva Dabai un cenšas to

I/.nīcināt, lai pēc tam arī paši iznīktu. Saprātīgiem Dieva cilvēkiem ir (aapzinās šīs briesmas.

Dieva cilvēkiem jāsaprot tikai Visuma Dieva dzīvajā Dabā, tai skaitā šobrīd nelielā nesavtīgu, garīgu cilvēku sabiedrībā, var gūt garīgo spēku, apskaidrību un izpratni par to, kādu ceļu iet.

Cilvēki! Lai sāktu izprast Dieva Visuma likumus, pavērojiet vēl nesa^andēto Dieva Dabu, visu dzīvo! Ilgstoši naktī laukos papētiet zvaigžņotās debesis Visumu. Tad labi padomājiet.

Mēģiniet uzņemt sakarus ar mūsu Radītāju. Sāciet lūgt Dieva Padomu un Vadību, ko Visuma Dievs nekad neatsaka. Arī aizsardzību. Un nav jākrīt pie zemes, nav vajadzīgi starpnieki.

III     NODAĻA LATVIEŠU TAUTAS TUVĀS NĀKOTNES VALSTS MODELIS

Latviešu Tautas Valsts sabiedriski politiskā iekārta

Mēs dzīvojam Visumā, uz tā sastāvdaļas Zemes, kur valda Visuma mūžīgie, nemainīgie likumi. Mūsu, Zemes iedzīvotāju, svēts pienākums ir tos apgūt un pildīt. Pamattauta veido valsti savu interešu aizstāvībai: Tautas aizsardzībai, vadībai, apgādei, izglītībai.

Tautas Valsts sabiedriski politiskai iekārtai jāatbilst Visuma likumiem:

1.    Vienvadība pamattautas veidota (skat. nodaļas “Tautas vara reālajā dzīvē” un “Atjaunosim Dieva ieprogrammēto mūsu senču tautas varu ).

2.    Valsts kontrolēta un vadīta tirgus ekonomika, ierobežota privātīpašuma iekārta, kur stratēģiskie valsts uzņēmumi, bankas, komunikācijas, masu informācijas līdzekļi, valsts pamatu aizsardzība ir valsts īpašumā un valdījumā.

3.    Pilnīgs valsts monopols alkoholiskajiem dzērieniem, tabakas izstrādājumiem, medikamentiem un azartspēlēm.

Visam jāatbilst Tautas Valsts pamatideāliem. Tos sasniedzot, tiek noteikti jauni.

Latviešu Tautas Valsts pamatideāli:

1.    Nodrošināt stabilu, kāpjošu latviešu pamattautas pieaugumu.

2.    Atgūt Latvijas valsts teritoriju 1940. gada robežās.

3.    Panākt latviešu tautas īpatsvaru vismaz 75 procentu apmērā no valsts iedzīvotāju skaita.

Tautas varas izcelsme

Visumā, tai skaitā uz Zemes, valda Visuma Dieva nemainīgie likumi. 1

Viss, kas pilnībā atbilst Visuma Dieva Dabas likumiem, ir mūžīgs un nemainīgs.

Tas, kas neatbilst Visuma Dieva Dabas likumiem, ir salīdzinoši īslaicīgs un uzspiests.

Pašreizējā “demokrātija”, ar kuru plātās demagogi, nezinot tās izcelsmi un mērķus, ir plānota un tiek īstenota, lai radītu haosu un bezatbildību valsts vadībā un citās iestādēs. Tā ir “duļķainu ūdeņu demokrātija”, kurai ar patieso ir maz līdzības. Šo viltus demokrātiju savtīgās interesēs ieviesa “no zemes pīšļiem taisītie” šauru interešu apvienību, partiju pārstāvji. Partiju, kuras pārstāv labi ja vienu procentu no tautas kopskaita. Tuvāki par to nākamajā nodaļā.

Patiesās tautas varas izcelsme jāmeklē baltu tautās jau laikā pirms pēdējās lielās pasaules pārkārtošanas ar Visuma spēkiem. Baltu tautas dzīvoja saskaņā ar mūžīgajiem Visuma Dieva Dabas likumiem, pēc kuriem arī tagad dzīvo visas dzīvās Dabas radību sabiedrības, tai skaitā, arī dažas nepakļautās “mežonīgo” Dabas cilvēku ciltis. Tur mūsdienu pārizglītotajiem “demokrātiem” būtu ko pamācīties.

Kā atzīmē I. Vīks, senbaltu civilizācijas dižos darbus nevarēja sasniegt ne savrupas pirmatnējo kopienu grupas, ne atsevišķas ciltis, bet tikai lieli un spēcīgi valstiski veidojumi.

Mēs nezinām, kādi bija senbaltu valstiskie veidojumi tik senos laikos, taču varam domāt, ka baltu civilizācijā pastāvēja tradīciju pēctecība. Ari valsts pārvaldē. Tāpēc aplūkosim jaunākas valstis, no laikiem pēc lielās katastrofas, par kurām ir vairāk ziņu.

Varam spriest, ka tautas vara savu augstāko pakāpi sasniedza baltuāriešu tautu valstīs Hatijas, Pelasgijas, Poseidonijas, Etrusku u. c. valstu konfederācijās.

Piemēram, etrusku pilsētvalstīs valsts iekārtu, lietojot mūsdienu apzīmējumu, var saukt par demokrātisku monarhiju, jo ķēniņi bija tautas vēlēti. Vīriešiem un sievietēm bija vienādas tiesības kļūt par ķēniņiem. Parasti par ķēniņiem ievēlēja priesterus, bieži vien arī atkārtoti. Ja ievēlētais ķēniņš nebija priesteris, viņam bija jāapprec priesteriene zintniece, zīlniece, pareģe, dziedniece īsi sakot garīgo tradīciju kopēja.

Etrūrija bija 12 pilsētvalstu brīvprātīga konfederācija. Kopības pamats bija ikgadējas ķēniņu sanāksmes pavasara saulgriežos. Tajās tika ievēlēts virspriesteris.

Šeit jāatzīmē, ka zintēšana un pareģošana tolaik piederēja pie visaugstākajām gudrībām pasaulē. Šajā ziņā tiek īpaši izcelta Baltija.

Brēmenes Ādams un Hērodots apliecina, ka uz mūsu zemi ļaudis braukuši izzināt likteni no Spānijas un Grieķijas, turējuši šejieniešus par spēcīgiem burvjiem un zintniekiem. Bet tas iespējams tikai, gadu tūkstošiem cauri neskartas saglabājot senās kopējās baltu civilizācijas garamantas, kas citur tolaik jau bija gājušas zudībā.

Nav pamata apšaubīt, ka arī pirms t. s. “Pēdējā Ledus laikmeta” Latvijas teritorijas iedzīvotājiem bija valstiski veidojumi, likumi un rakstība.

| Pie dižajiem darbiem pieder lielo svētvietu sistēma Latvijā, kā arī atsevišķi atradumi ar seniem rakstiem un zīmēm.

Fotografējot no Kosmosa, ap Pokaiņiem konstatēts mikroviļņu starojuma aplis, kura rādiuss ir 170 km. Viens no unikālajiem atradumiem ir Amatas rakstu jeb Zīmju akmens, kas, neapšaubāmi, satur piktogrāfiskā raksta simbolus raksta, ar kuru aizsākās gan Senās Ēģiptes, gan Krētas, gan Šumeras rakstība. Apstrādāti akmeņi, tostarp ar iekaltām zīmēm, atrasti arī Papes ezerā un citur.

Atšķirībā no mūsdienām, senbaltu valstisko veidojumu pārvaldei bija garīgi, nevis materiālas dabas pamati. Par to liecina nozīme, kādu mūsu senči piešķīra dižajām svētvietu sistēmām.

Kā izpētījis I. Vīks, tās bijušas iekļautas vienotajā baltu (atlantu) civilizācijas enerģētiskajā tīklā visu Zemeslodi aptverošā svētvietu sistēmā. Piemēram, Pokaiņi ir uz viena meridiāna ar Apollona templi Delfu svētvietā (Grieķija). Pokaiņus šķērso arī divas transkontinentālas svētvietu līnijas. Dienvidaustrumu līnija tos saistīja ar seno Šumeru, Ūras pilsētu, bet dienvidrietumu līnija veda uz inku valsti Dienvidamerikā.

Tautas vara reālajā dzīvē

Daudzi pazīstami politiķi par mūsdienu pasaulē pastāvošo demokrātiju izsakās negatīvi, tomēr uzsverot, ka pagaidām nekā labāka nav. Tās ir viduvējību maldīgās domas un runas.

Pasaulē pašreiz izplatītā viltus demokrātija ir dažādu cilvēku grupu partiju, šauru interešu apvienību, diktatūra. Partiju, kuras pārstāv labi ja vienu procentu no tautas kopskaita.

Diemžēl, ļoti vienkāršie Visuma Dieva Dabas likumi praktiski nav izzināti, jo politikāņiem un baznīckungiem tie nav izdevīgi.

Visuma Dieva Dabā nekur nav vērojama pūļa, bara vai pārprastā “tautas vara”. Dieva valdījumos, t. sk., uz Zemes, ir tikai vienvadība, jo pūļa, bara vai “tautas vara”, kad neviens ne par ko neatbild (bēdīgi slavenā “politiskā atbildība”!), rada tikai daudzveidīgu haosu vai noziedzīgu bezatbildību, kā tas pašreiz ir vērojams lielākajā daļā valstu, arī Latvijā.

Tautas varas ideja it kā ir laba tauta savu interešu aizstāvēšanai rada valsti, valsts varu. Bet praksē notiek tieši pretējais. Patiesībā tā ir partiju diktatūra, ko nekaunīgi nosauc par tautas varu. Noziedzīgā kārtā tiek iz-1 mantota tauta.

Latvijā piecās lielākajās partijās kopā ir labi ja tūkstoš biedru, kas I pārstāv pusprocentu iedzīvotāju. Vēlēšanās tauta spiesta izvēlēties tikai  mazāko no ļaunumiem, vai arī tās boikotēt. Citas izvēles nav.

Pēc vēlēšanām, kurās uzvar tā partija, kas negodīgā ceļā ir ieguvusi ļ Vislielākos līdzekļus, visvairāk mānījusi un šmaukusi savus vēlētājus,  sastāda ar saviem partijas biedriem valdību un uz savu pilnvaru laiku I turpina izsūkt savus vēlētājus un arī pretiniekus, praktiski, visu tautu. I Visvairāk lētticīgos. Bet šo partiju varas metastāzes paliek vēl ilgi pēc I varas zaudēšanas.

Kolektīvā varas partiju īslaicīgā atbildība praksē ir augstākā mērā ļ bezatbildība, varas partiju diktāts, kas noliedz visa veida opozīcijas labās I idejas. Notiek varas un opozīcijas savstarpēja apkarošanās, kaitniecība I uz Tautas Valsts rēķina. Tiek veikta plaša mēroga valsts izlaupīšana, ; iztirgošana, jo varas partiju darboņi cenšas kļūt bagāti uz Tautas Valsts I rēķina, kamēr ir pie teikšanas. Tā rodas zagļi miljonāri, arī miljardieri.

Tādējādi pašreizējā “tautas vara” (“demokrātija”) visās pasaules valstīs ir slēpts tautas izmantošanas, izsūkšanas mehānisms. Tā ir manipulējama 8

demokrātija kad pie varas esošajiem tā nav izdevīga, tā tiek atmesta vai veikli apieta. Šeit var minēt labi zināmu piemēru no Latvijas brīvvalsts vēstures. Politiķi, kuriem vēlētāji nebija dāvājuši uzticību, varēja iekļūt Saeimā, uzpērkot mazo partiju deputātus. Parastā takse bija 6000 latu. Šo paņēmienu bija iecienījis Kārlis Ulmanis, un tas netiek smādēts arī mūsdienās.

Netrūkst dažādu veidu “demokrātijas” ierobežošanai vai neievērošanai. Visvienkāršāk ir to aizbildināt ar naudas trūkumu Valsts Kasē. Palīdz arī dažādi viltīgi “argumenti”. Piemēram, šobrīd praktiski ārpus aktīvo vēlētāju loka nostādīti Latvijas pilsoņi, kurus valsts izstūmusi jaunlaiku trimdā vergu darbā ārzemēs. Viņu, pasaulē izklīdinātu, iespējas nobalsot ir ārkārtīgi mazas. Visa veida finanšu norēķinus mūsdienās var kārtot elektroniski, bet, lūk, balsot to ne! Latvijas vēlēšanu organizētāji nevarot garantēt drošību!

Un kur vēl skandalozā identifikācijas karšu lieta, kas arī samazināja 12. Saeimas vēlētāju loku maza varas pārstāvju “kļūmīte”…

Tajā pašā laikā arvien lielākā mērā vēlētāju lokam tiek piepulcināti Latvijas “jaunpilsoņi”…

Jājautā kas ir šādas “demokrātijas” īstais režisors?

Ļoti reti ietekmīgu partiju izdodas nodibināt un izveidot tālāk godīgiem cilvēkiem, pamattautas pārstāvjiem. Parasti partijas dibina un veido aktīvi demagogi: slinki, melīgi, mantrausīgi, varaskāri pašlabuma meklētāji bastardi. Tāda ir arī viņu valsts vara, kurā nedaudzie pieaicinātie godīgie speciālisti nav spējīgi normāli strādāt, jo visu viņu darbību nosaka negodīgā partijas vadība.

Jo vājāka valsts, jo vairāk partiju. Partijas patiesībā ir strutojoši augoņi uz Tautas Valsts ķermeņa.

Izejot no veselā saprāta, bet, it sevišķi, no Latvijas valsts reālās politiskās dzīves jau turpat 90 gadu garumā redzams, ka daudzpartiju sistēma ir ar skaistiem lozungiem piesegta blēdība. Pēc vēlēšanām, pēc tirgus principa, seko koalīcijas valdību sastādīšana un bezatbildīga darbošanās. Tā ir “izglītotu” ierāvēju darbošanās uz tautas rēķina, kad tautas un valsts pamatlietas netiek pienācīgi kārtotas un risinātas.

Mūsu valstī visas šīs partiju dzīves negatīvās parādības ar skaidru skatu 20. gs. 20. gados saskatīja arī viens no lielākajiem latviešu patriotiem, pirmais Latvijas Valsts prezidents Jānis Čakste.

Viņa vērtējums: “Mums nav vēl partiju valstiskā nozīmē.. ir tikai šauras grupas, kas cenšas izmantot valsti personīgās interesēs."

Cīnoties pret partiju sistēmas kaitīgajām izpausmēm un kontrolējot konkrētas korumpētas amatpersonas visaugstākajos valsts amatos, Čakste arī aizgāja Viņsaulē.

Var jau būt, ka, ja Čakstes dzīvi nebūtu pārtraukusi priekšlaicīga nāve, viņam būtu izdevies partiju sistēmā ko mainīt uz labu. Nepārtraukti viņš norādīja Latvijas partiju līderiem uz attīstīto valstu, “veco demokrātiju” pieredzi, ar to izpelnoties viņu naidu.

Pēc Čakstes uzskata, politisko partiju cīņai būtu jānorisinās vienīgi par principiālas dabas jautājumiem, izslēdzot savstarpēju ķengāšanos. Par mērķi jāklūst šķiru interešu taisnīgai saskaņošanai. Laucinieku kūdīšana pret pilsētniekiem, strādnieku pret rūpniekiem, mazsaimnieku pret vecsaimniekiem utt. izbeidzama.

Čakste uzskatīja, ka no dažādiem pasaules uzskatiem izrietošās domstarpības būtu viegli ietilpināmas ne vairāk kā trijās latviešu politiskajās partijās. Tad tās būtu pietiekoši plašas, lai izvairītos no atsevišķu personu iespaida.

Pēc Čakstes, diemžēl, latviešu tautai līdz pat šai dienai vairs nav bijis šāda kaluma valstsvīra. Bet “partiju tirgus” turpina plaukt uz zelt.

Tāpēc Visuma Dieva likumos ir paredzēta tautas vienvadība (vienvaldība).

Atjaunosim Dieva ieprogrammēto mūsu senču tautas varu patieso demokrātiju

Tālāk par patieso tautas varu (demokrātiju), kas, gala rezultātā, ir vienvadība (vienvaldība) un der latviešu tautai, jo atbilst Dieva Dabas likumiem:

1.    Neliela tautas daļa, piemēram, pagasta robežās, no vairākiem labi pazīstamiem, pamattautas godīgiem cilvēkiem, kandidātiem, uz noteiktu laiku, atklātā balsošanā ievēl pagasta vecāko, kas būs pagasta vienvaldnieks, pats izvēlēsies sev darba komandu. Līdz ar to tautas vara, uz noteiktu laiku, izbeidzas.

2.     Tā pati tautas daļa, pagasta vai pilsētas robežās, uz to pašu laiku, atklātā balsošanā, no pamattautas ievēl vienu pārstāvi, uzticības personu apriņķa Vecajo sapulcei.

3.     Apriņķa, pilsētas Vecajo sapulce uz noteiktu laiku, vēlams, uz 4 gadiem, atklātā balsošanā, no pamattautas ievēl apriņķa vai pilsētas vecāko priekšnieku, kurš jau kā vienvaldnieks izvēlas sev darbīgu, saliedēties spējīgu darba komandu.

4.     Apriņķa vai pilsētas vecāko priekšnieku amatā apstiprina Valsts Vadonis Prezidents.

5.     Pie reizes apriņķa, pilsētas Vecajo sapulce atklātā balsošanā ievēl labi pārbaudītu, godīgu, nesavtīgu, pietiekoši izglītotu pārstāvi Tautas Valsts Vecajo sapulcei.

6.     Pēc apriņķa, pilsētas vecāko priekšnieku ievēlēšanas, apriņķa vai pilsētas Vecajo sapulcei uz noteiktu laiku paliek tikai padomdevēja tiesības.

7.     Nacionālās Valsts Vecajo sapulce, ievērojot savu vēlētāju vēlmes, padomus, uz noteiktu laiku, vēlams, uz 5 gadiem, no pamattautas vismaz 3 kandidātiem ievēl Valsts Vadoni Prezidentu: nesavtīgu, sirdsgodīgu (ar iedzimtu godīgumu), darbaspējīgu, ar dabisku inteliģenci apveltītu savas tautas pārstāvi, ar pilnu biogrāfijas izklāstu uz leju līdz 3. paaudzei un tuvākajiem radurakstiem, kā arī ar īpašumu izklāstu. Valsts Vadonis pats kā vienvaldnieks, ar tautas Vecajo sapulces palīdzību, veido profesionālu darba spējīgu valdību.

8.     Līdz ar Tautas Valsts Vadoņa Prezidenta ievēlēšanu Tautas Valsts Vecajo sapulcei paliek tikai padomdevēju tiesības, kā arī likumprojektu apspriešana, pirms tos apstiprina Valsts Vadonis.

9.    Visus Valsts likumus izstrādā Valsts stratēģiskā plānošanas un likumdošanas pārvalde vai ministrija, kas pakļauta tieši Valsts Vadonim.

10.Valsts Vadonis, konsultējoties ar Valsts Vecajo sapulci, nozīmē! valdības vadītāju.

11.Valdības vadītājs sastāda profesionāļu valdību, ko apstiprina Valsts Vadonis Prezidents.

Pēc likumprojektu izskatīšanas Valsts Vecajo sapulcē tos apstiprina vai noraida Valsts Vadonis.

Tikai patiesie, likumīgie valsts pilsoņi drīkst piedalīties vēlēšanās.

Partiju vai citu sabiedrisko organizāciju piedalīšanās vēlēšanās ir aiz-1 liegta.

Valsts Vadoņa kandidātiem viņu priekšvēlēšanu samērīgās aktivitātes, pilnīgi vienādi, drīkst apmaksāt tikai no Valsts Kases, bez jebkādiem ziedojumiem, jo tie ir “kukuļi”.

Visu Vecajo sapulču pārstāvju darbs ir goda lieta. Samērīgu atalgojumu viņi saņem tikai par sapulcēs nostrādāto laiku. Tāpat uzturnaudu un ceļa izdevumus.

Piezīme

Nekādā gadījumā Vecajos, apriņķa-novadu-pilsētu vecākos priekšS niekos un, it īpaši, Valsts Vadoņa amatā nedrīkst ievēlēt masonus (brīvļ mūrniekus) un ārvalstu specdienestu aģentus, jo viņi, reiz pārdevušies, nekad vairs godīgi nekalpos savai tautai, Tēvzemei.

Visas tautas ievēlētās amatpersonas par bezdarbību, kaitniecību vai amorālu uzvedību ir atsaucamas.

Cits vēlēšanu paveids: Tautas Valsts Vadoni var ievēlēt arī tautas vispārējās vēlēšanās. Arī apriņķu, novadu, pilsētu vecākos priekšniekus, pēc konsultācijām ar apriņķu, novadu, pilsētu Vecajo sapulcēm, var nozīmēt Tautas Valsts Vadonis.

Sabiedriskās attiecības sevī ietver:

1.    Pamattautas tiesības un pienākumus;

2.     pilsoņu pienākumus un tiesības;

3.     nepilsoņu pienākumi un tiesības.

Tikai pamattauta veido Tautas Valsts varu. Pārējie ir vairāk vai mazāk īslaicīgi vai ilglaicīgi ciemiņi.

Patiesā demokrātijā pilsoņiem un nepilsoņiem vispirms jābūt pienākumiem pret pamattautu, tās Valsti, zemi, sabiedrību, un tikai tad nāk viņu personīgās cilvēktiesības.

Neatkarība

Lai ar tautu, tās Valsti varētu manipulēt, tai jāatņem neatkarība. Tā ar latviešu tautu izdarījās tai naidīgā pašmāju vara. Gandrīz pilnīgi likvidēja rūpniecību, lauksaimniecību, izcirta mežus, atņēma arī pēdējo neatkarības simbolu naudu. Likvidēja arī armiju, ko aizvietoja ar vienu bataljonu. Praktiski likvidēja arī zemessardzi, kas jāatjauno.

Lai tauta būtu neatkarīga:

Valstī jābūt vienam Saimniekam Valsts Vadonim Valsts Prezidentam, kam rūpētu pamattautas nākotne, no kura varētu prasīt visa veida pilnu atbildību.

Jābūt stabilam pamattautas pieaugumam.

Jābūt nelielai, labi apmācītai armijai ar obligātu karadienestu viena gada garumā, ar patriotisku audzināšanu.

Pašiem jāražo vienkāršākie ieroči un munīcija.

Jāorganizē pamattautas pilsoņu pašaizsardzība.

Tauta stabili jāapgādā ar visiem pašu valstī audzētiem pamatproduktiem: rudziem, kviešiem, zirņiem, pupām, kartupeļiem, cukuru, augu eļļu, medu u. c.; visa veida lopbarību. Jāatceras, ka vidējā zemniecība ir stiprākais tautas un valsts pamats.

Valsts jāapgādā ar pašražoto minimālo daudzumu elektroenerģijas. ; Uz Daugavas jāuzbūvē vismaz vēl viena HES (nejaukt ar padomju laif ka gigantomānijas projektiem!). Šī būtu HES ar horizontālām turbīnām, dabai praktiski nekaitīga. Tā paceltu un uzturētu ūdens līmeni saprātīgā augstumā, arī sausā laikā.

Valsts maksimāli jāapgādā ar savu kurināmo malku, šķeldu, kūdru, • Vietējā rūpniecība jāapgādā ar savām izejvielām kokmateriāliem, liniem, ādām, vilnu u. c.

Visiem pārtikas un vietējo izejvielu ražotājiem jānosaka elastīgas šo produktu gada normas, ko jāpārdod vietējā tirgū.

Galvenais visiem valsts stratēģiskajiem uzņēmumiem: dzelzceļiem, autoceļiem, ostām, lidostām, lielākiem elektrības ražošanas uzņēmumiem, ieroču ražošanas uzņēmumiem jābūt valsts īpašumā un pārvaldījumā. Tāpat sakaru un masu informācijas līdzekļiem.

Tautas Valsts aizsardzība

Nav jēgas celt tautas labklājību, ja nav nodrošināta tautas un tās valsts aizsardzība.

Tā bija arī ar Latvijas brīvvalsti. Latviešu tauta sūrā darbā pacēla savu labklājību, bet tās Vadītāji neko nedarīja, lai to nosargātu. Tika izšķiesti lieli tautas līdzekļi armijas uzturēšanai, bet sakopto, samērā bagāto valsti atdeva ienaidniekam bez neviena šāviena. Kā Kārlis Ulmanis un viņa “zemtupeles” ģenerālis Jānis Balodis skandināja draudzīgajai Padomju Savienībai, kas latviešu tautu noveda līdz iznīcības robežai.

Valsts un tautas aizsardzība jāplāno un jāveic pastāvīgi un vispusīgi, garīgi un materiāli. Jāizzina un jāizanalizē pagātnes kļūdas, kā arī nodevības (skat. grāmatu “Kas cēla un kas grāva Latvijas valsti”).

Ir ziņas, ka Latvijas armijas Ģenerālštābs ap 1935. gadu bija izstrādājis valsts aizsardzības, ar partizāņu cīņas metodēm, plānu, ko augstu novērtēja vairāku mazo valstu militārie speciālisti, uzskatot to par labu un pielietojamu, bet K. Ulmanis un kara ministrs J. Balodis to noraidīja. Kā vēlāk apstiprinājās PSRS interesēs.

Mēģināšu šo plānu iztēloties, daļēji rekonstruēt, varbūt arī ar kādu niansi papildināt, lai tas varētu darboties.

Vispirms, jāpieņem un jāizsludina attiecīgs valsts likums, vēl labāk, tas iekļaujams Satversmē, lai mainīgie valsts vadītāji to bez tautas nobalsošanas nevarētu grozīt un kritiskā brīdī atcelt.

Tam jābūt: katra valsts pilsoņa pienākums ir visiem līdzekļiem, visos laikos, bez atlīdzības aizsargāt sevi, savu ģimeni, savu īpašumu un valsti no visa veida ienaidniekiem, iebrucējiem, negaidot pavēles no valsts varas. Ignorējot visa veida aizliegumus pretoties ienaidniekam.

Tālāk:

1.          Katra lauku sēta, viensēta ir jāpārvērš par mazu cietoksni, kas ļoti svarīgi sakarā ar agresoru jauno iekarošanas taktiku.

2.          Visiem garīgi veseliem pamattautas pilsoņiem, sākot no 18 gadu vecuma, ieroči jāiegādājas pašiem, palīdzot valstij no valsts noliktavām: šautenes, arī automātiskās; pistoles; kara laikā arī granātas; munīciju; kaujas arbaleti (modernie stopi) un bultas. Ienaidnieka iebrukuma gadījumā papildus ieroči un munīcija jāiegūst no iebrucējiem, tos atbruņojot vai neitralizējot.

3.          Lietot ieročus jāapmāca visi garīgi veselie ģimenes locekļi no 8-10 gadu vecuma.

4.         Personīgos ieročus lietot un glabāt drīkst tikai sava īpašuma robežās, izņemot valsts militāros formējumus.

5.          Pilsoņu apmācībai ieroču lietošanai aizsardzībai no Valsts militārā dienesta nozīmējami valsts apmācīti instruktori-kontrolieri, ar kuriem laikus jāiepazīstina attiecīgā iecirkņa pilsoņi.

6.          Laikus (draudu gadījumā obligāti) lauku sētās un viensētās (individuālajās mājās) ierīkojamas tikai pašiem pilsoņiem zināmas slēptuves. Ja iespējams, savā meža gabalā, kur jātur arī attiecīgie pārtikas krājumi.

7.         Valstī laikus jāizstrādā un pietiekamā daudzumā jāizdod partizā-1 ņu aizstāvēšanās cīņu rokasgrāmatas, tās par pašizmaksu pārdodamas pilsoņiem.

8.         Valstī visās skolās pilsoņu bērniem ieviešama militārā apmācība, sākot no 3. klases, jo ļoti svarīgi arī bērnus laikus psiholoģiski sagatavot aizsardzības cīņām.

9.         Valstij visi kājnieku ieroči un munīcija jāražo pašiem, daļēji j kooperējoties ar stabilām sabiedrotajām valstīm.

10.       Uz valsts likuma pamata no karadienestam derīgiem pilsoņiem ; jāizveido nelieli garnizoni ar labāku, smagāku bruņojumu katrā novadā, ļ Vēlams, ārpus pilsētām, kam pēc spējām jānāk palīgā sava vai kaimiņu j novada pilsoņiem.

11.      Izveidojamas arī nelielas kustīgās (mobilās) nenotveramās kara-ļ spēka vienības (ap 50 karavīru) ar labu, mūsdienīgu bruņojumu, trans-ļ portu un sakariem.

12.      Laikus izveidojams nesagraujams informācijas tīkls.

13.      Izveidojamas mobilās soda vienības, ātrās kara tiesas, valsts j nodevēju neitralizēšanai.

14.      Valsts Ārlietu ministrijai, diplomātiskā ceļā, jāaizstāv šāda veida valsts aizsardzība.

15.       Papildus šīm partizāņu cīņas metodēm, neskatoties ne uz ko, jāizveido elastīgas Valsts aizsardzības līnijas.

16.      Valstij jāizzina iekšējie potenciālie nodevēji, ienaidnieki, kaitnieki, kas ar dažādiem, pārsvarā informācijas līdzekļiem, neitralizējami.

Šis valsts aizsardzības modelis jāpapildina un jāuzlabo. Jādzlvo ar skalu nākotnē, balstoties uz pagātni, tās panākumiem, pieredzi, nepieļaujot vecās kļūdas.

Pārtikas rezerves

Ar tukšu vēderu ilgi nekarosi, neaizstāvēsies. Kā stratēģiskās pārtikas rezerves ieteicamas: pupas un zirņi, kas, it īpaši mālainā zemē audzēti, satur visus cilvēka organismam nepieciešamos mikroelementus. Dienas deva 100 g sausa produkta, kas izvārīti dod 300 g. Šie spēka koncentrāti nostiprina imūnsistēmu, pilnīgi aizvieto gaļu. Var pietiekošā daudzumā izaudzēt mazdārziņos. Labi izžāvētus, aizvākotās stikla burkās mālainā zemē 0,5 m dziļumā var uzglabāt vismaz 15 gadus. Ieteicams mežā, ziemeļu nogāzēs. Līdzīgi aizvākotās stikla burkās var uzglabāt dabīgo cukuru, sāli, sveces, sālītus (ar dabīgo sāli) dārzeņus.

Tā var daudzus produktus uzglabāt arī miera laikā. Labi, lēti, droši.

Tas var būt ari labs atspaids smagas saimnieciskās krīzes gadījumā.

Lauku sētās un ciematu mazdārziņos ieteicams audzēt topinambūrus, kas prasa minimālu kopšanu. Tos var lietot gan kartupeļu vietā, gan salātu veidā, sākot no augusta, visu ziemu, līdz jūnijam. Tas ir arī pretvēža līdzeklis un pārtika diabēta slimniekiem, no kura iegūst dabīgo insulīnu.

Pie tautas un valsts aizsardzības pieder ari pazemes pagrabi. Prātīgi uzbūvēti, ierīkoti, tie var dot ari patvērumu stihisku nelaimju gadījumos miera apstākļos.

Tauta, kas sagatavota ilgstošai aizsardzībai, pat ienaidnieka “izdedzinātas zemes taktikas” gadījumā var atdzīvoties, kad ienaidniekam šī zeme būs nāvējošs tuksnesis.

Der ieskatīties Šveices tautas un valsts aizsardzības sistēmā.

Tā ir valsts cietoksnis, kur katra lauku sēta un ciematu privātmājas ir cietoksnis. Tur visi garīgi veselie pilsoņi ir karavīri: savas sētas, ģimenes un valsts aizstāvji. Visiem mājās ir moderni kājnieku ieroči un munīcija. Katru gadu visi militāram dienestam pakļautie iziet militārās apmācības, kur trenējas un apgūst jaunos ieročus. Un tādēļ neviena kaimiņvalsts pat nedomā līst Šveicē iekšā. Arī likumdošana ir attiecīgi sakārtota, kas nepieļauj varas vīriem traucēt valsts un pilsoņu īpašumu aizsardzību.

Dzīvesveids un nodarbinātība

Cilvēku nodarbinātības problēma ar katru dienu kļūst asāka. Nelīdz partiju un to valdību pastāvīgie melīgie solījumi veidot jaunas darbavietas. Visa veida produkcija guļ pārpildītās noliktavās, novecojas. Lieki tiek izšķērdēts liels daudzums izejvielu. Līdz nejēdzībai piesārņota vide, bet tukšie solījumi, ir īpaši pirms vēlēšanām, turpina birt. To visu veicina negausīgie uzņēmumu lielās peļņas tīkotāji.

Ir redzams kamēr galvenie valsts stratēģiskie uzņēmumi un bankas būs privātīpašnieku rokās, nekas nodarbinātības jomā nemainīsies.

Visiem stratēģiskiem uzņēmumiem un derīgajiem izrakteņiem jābūt tikai valsts rokās. Citādi nodarbinātības jomā tālāk par tukšu pļāpāšanu netikt.

Ražojošās nozarēs jāpāriet uz 4-6 stundu darba dienu 5 darba dienu nedēļā, saglabājot esošās algas. Tas ir pilnīgi iespējams.

Cilvēkus jāpiesaista pie zemes, pie Dabas. Paskatieties, kas notiek ar pilsētu jauniešiem: izstīdzējuši, ļengani, bez stājas, slimīgi, garīgi iztukšoti, nekā nezina pat no mājsaimniecības, piemājas dārzkopības. īsi sakot stipri deģenerējušies. Šīs lietas, diemžēl, veicinājusi obligātās karaklausības atcelšana Latvijā. Viņu bērni būs vēl lielāki vārguļi. Jājautā uz kurieni mēs ejam? Kaut ko mazliet dod sporta nodarbības. Nedaudziem un līdz zināmam vecumam.

Lai atrisinātu nodarbinātības jautājumu, savienotu darbu ar atpūtu un veselīgu dzīvesveidu, nodrošinātu ģimenes ar veselīgu pašražotu pārtiku un ar darba minimālo prasmju apgūšanu šim nolūkam jāveido ciemati ar 50-100 sētām, katra 0,5-1 ha platībā, kas piešķiramas mūža lietošanā, ar nelielu nomas maksu, visiem, pārsvarā daudzbērnu ģimenēm, darba invalīdiem, vecuma pensionāriem.

Šādas iespējas jācenšas dot visiem, kuri vēlas kopt dārzus, paši sev ražot veselīgu pārtiku un piekopt veselīgu dzīvesveidu.

Šiem ciematiem jābūt 30 50 km attāluma no pilsētām, lai strādājošie varētu ātri un ērti nokļūt darba vietā, bet skolnieki un studenti mācību iestādēs. Jāparedz ar pilsētu regulāra autosatiksme.

Ciemati izvietojami uz lauksaimniecībā brīvajām zemēm. Vēlams meža, upju, ezeru, jūras tuvumā, atstājot labiekārtotus krastus sabiedrības koplietošanai. Ja nav dabīgo ūdenstilpņu, jāparedz dīķi līdz 1 ha platībā.

Ciematu sētas izvietojamas ielas abās pusēs ar kājnieku ietvēm un veloceliņiem. Ielu nedrīkst izmantot tranzīta transportam.

Sabiedriskais ciemata centrs

Ciemata centrā ierīkojams veikals, kafejnīca, kurā paredzama vieta pašmāju pašdarbnieku koncertiem, izstādēm, lekcijām. Vēlama bibliotēka ar dažiem datoriem, internetu. Dārzeņu, augļu iepirkšanas punkts, arī neliels vietējas nozīmes pārstrādes cehs. Jāparedz maksas dārzu apstrādes tehnikas punkts.

Ciemats elektrificējams, ierīkojama kanalizācija, ūdensvads, ko apmaksā ciemata iedzīvotāji par pašizmaksu.

Šādā ciematā jāparedz vēlēts apmaksāts pārvaldnieks. Tāpat paredzami vismaz trīs sabiedriskie kārtībnieki ar pašvaldības policijas tiesībām, aizsargi.

Ciematā nedrīkst būt dažādu reliģiju saieta nami. Vēlama svētbirze, kur katrs ticīgais var mierīgi, bez priesteru starpniecības, parunāt ar savu Dievu.

100 sētu ciematos, ja tos apdzīvos pārsvarā daudzbērnu ģimenes, jāierīko sākumskola līdz 5. klasei.

Un tā ciematā: sava mājiņa ar dārzu, sava skoliņa, savs sporta laukums (mazs stadions), savs bērnu rotaļu laukums, savs veikals, sava kafejnīca, savs ūdens un arī savs mežs. Un vainagojums visam: liels, labi audzināts, veselīgs bērnu pulks. Tā ir dzīvība un nākotne. Ciemata tuvumā jābūt fermai ar 20-30 govīm, kas to apgādātu ar svaigiem piena produktiem.

Ir redzams, ka Latvijā nav nacionālpatriotisku, nesavtīgu politiķu tautsaimnieku, jo šī vienkāršā ideja jau sen varēja būt realizēta. Latviešu tautas kritiskā demogrāfiskā situācija liek rīkoties. Bet tā vietā tūkstošiem varaskāru partiju viendienas politikāņu tikai bezatbildīgi, bez jebkāda seguma, sola jaunas darbavietas, ražošanas izaugsmi miglainu nākotni.

Zemkopība

Zemkopībai jāapgādā visi Latvijas iedzīvotāji ar pašu ražotu pārtiku, jo tas ir galvenais valsts neatkarības nosacījums. Latvija ir spējīga ar pilnvērtīgu, ekoloģiski tīru pārtiku nodrošināt ap 5 miljoniem iedzīvotāju. Lielražošana, lieltirdzniecība ir galvenie valsts bezdarba iemesli, kas ieviesti nedaudzu alkatīgu, varas un mantas kāru cilvēku interesēs.

Pašlaik ir pamatīgi izjaukts Dabas līdzsvars, ko cenšas kompensēt ar augu valsts ģenētisko modifikāciju, rupji pārkāpjot Visuma Dieva likumus. Arī mežu un purvu dabīgais ūdens regulējums ir novests līdz minimumam, jo tos iznīcina.

Lielās latifundijas ne tikai rada bezdarbu laukos, bet arī uz gadu desmitiem un pat simtiem noplicina zemi saindē to ar minerālmēsliem, ko augi nekad pilnībā neuzsūc. Tādas pašas indes ir herbicīdi un insekticīdi, kas iznīcina derīgās baktērijas, mikrobus, kukaiņus (tostarp bites) un putnus. Praktiski, zemi padara mirušu un, kas tikpat bīstami, ražo saindētu pārtiku. Tas grauj tautas genofondu. Viens no visplašāk lietotajiem herbicīdiem, Raundaps, jau atrasts cilvēka organismā!

Arī ģenētiski modificētas pārtikas ražošana un ievešana Eiropā jau ir dienas kārtībā.

Vēl kādu laiku “indi sēs un indi pļaus”, un to galdā dos. Un ko tālāk?

Zemkopībā augu barošana ar minerālmēsliem lielu ražu iegūšanai ir tas pats, kas dopinga lietošana sportā. Rezultātā rekords rokā, bet sportists “čupā”, par ko pēdējā laikā bargi soda. Bet kāpēc to neizprot zemkopībā? Droši vien, speciālisti to gan apzinās, bet ignorē, jo nespēj lauzt šobrīd pasaulē valdošo, uz Dabas resursu izsmelšanu, iznīcināšanu tendēto “saimniekošanas” praksi.

Materiālisms, darvinisms kā tautsaimniecības galvenais dzinulis novedis pie tā, ka tiek bendēta Dieva dotā Zeme un miljoniem cilvēku. Cilvēki zāģē zaru, uz kura paši sēž…

Turklāt lielsaimniecības sadzen lauku iedzīvotājus pilsētās, stipri vien degradētā vidē, un gala rezultātā arī šādā veidā garīgi un fiziski bendē pamattautas genofondu. Bet kritiskās situācijās, karu un lielu katastrofu gadījumos, dzen tautu nāvē, mazākais politiskā un ekonomiskā atkarībā.

Laiks sākt tautas decentralizāciju, atveseļošanu, krasi samazinot lielpilsētas un piepildot laukus. Latvijas vēsture rāda, ka agrākos laikos tas ļāva tautai izdzīvot gadu tūkstošu garumā.

No tā izriet uzdevums atjaunot un modernizēt vidējās un nelielās lauku saimniecības kā latviešu āriskā dzīvesveida pamatus. Zemkopjiem ilgtermiņā jānodrošina valsts garantētas Eiropas līmeņa iepirkuma cenas, iepērkot visu izaudzēto. Lauksaimniecībā izmantojamo zemi īpašumā jāpiešķir tikai pamattautai, un tikai tiem, kas to apstrādā un dzīvo laukos.

Vēlamā lauku saimniecības platība līdz 30 ha, jo lielākas saimniecības ražo pārsvarā ķimizētu pārtiku, kas grauj tautas veselību un piesārņo Dieva Dabu. Tā ievērosim Visuma bezatlikuma likumu.

Visiem valsts iedzīvotājiem ir jāiegaumē, ka zemkopība pirmām kārtām uzlūkojama kā tautas dzīvesveida pamats, arī kā veselīgas, enerģētiski bagātas pārtikas avots, bez kā tauta degradējas.

Mazās zemnieku saimniecībās, līdz 30 ha, zemnieks harmoniski saaug ar Dabu. Viņš visu dara ar mīlestību, dod veselīgus lauku labumus savai ģimenei un tirgum, kā arī stiprina valsts neatkarību.

Dziednieks J. Gustavs to sauc par enerģētisko lauksaimniecību, kur ražība atkarīga ne tikai no pareizas augu sekas un pietiekama dabiskā mēslojuma, bet ne mazākā mērā no Debesu spīdekļu, Zemes un cilvēku pozitīvās enerģijas. Labam saimniekam jābūt bagātam ar enerģiju. Jāatgriežas pie senajām latviešu zemnieku gudrībām ne velti Jāņos un citās gadskārtās tika veikti auglības rituāli…

Tad arī augs, un Latvija plauks un zels!

Tirdzniecība

Tautsaimniecībā lieltirdzniecība ir “krējuma nosmelšana”. Tā ir galve-ļ nā nozare, kas saņem lauvas tiesu peļņas, vidēji ap 30-40 procentus, bet zemkopība labi ja 5 procentus. Sīkie zemkopji, kuri pārsvarā ražo ekoloģiski tīru pārtiku, bieži vien strādā ar zaudējumiem. “Turas virs ūdens”, jo neskaita savu patērēto darba laiku. Strādā vismaz 10-12 stundas dienā, praktiski bez brīvdienām, jo, piemēram, lopu audzēšanā nav brīvdienu.

Lielražošana, lieltirdzniecība ir arī galvenie bezdarba cēloņi valstī. Reti kurš no sīkajiem zemniekiem spēj “noturēties virs ūdens”.

Tad kāpēc valsts pieļauj, kā lielā peļņa no zemnieku sūrā darba tiek baltročiem slinkiem, negodīgiem, mantas kāriem cilvēkiem?

Tā ir savas tautas aplaupīšana.

Tādus valsts vadītājus, kas to pieļauj, jātriec ratā!

Ikkatram arī ir redzams, ka lielveikali tirgo pārsvarā veselībai kaitīgu pārtiku: ar konservantiem, ilgstošiem glabāšanas termiņiem, ari ģenētiski ļ modificētu. Ieskatieties, paskaitiet, un jūs pārliecināsieties, ka lielveikalā nopērkamā tortē ir pāri par 30 konservantiem. Pašreiz pat bērniem, ari \ zīdaiņiem domāto produktu sastāvā ir kaitīgi konservanti, arī ģenētiski modificētas vielas.

Ir zināms, ka ekoloģiskā pārtika, dzērieni, tīrs gaiss un ūdens ir galvenais veselības avots.

Visai noteicošajai tirdzniecībai, izņemot mazos privātveikalus, jābūt valsts rokās.

Valsts bankas. Sava nauda

Kopš vispasaules tautsaimniecības krīzes un depresijas, sākot ar 2007. gadu, pasaulē miljardieru skaits ir dubultojies. Tad kas īsti izraisījis krīzi? Kāpēc valstis ļauj aplaupīt savus pilsoņus?

Slimīgi alkatīgajiem miljardieriem kari un krīzes ir ļoti ienesīgs bizness. Neviens valsts vadītājs, nedz bruņoto spēku komandieris, lai cik apdāvināts nebūtu, neizraisīs karu, jo valsts vadītāja rīcībā ir tikai gada valsts budžets, kas karu nepieļauj, bet karavadonim ir tikai plika alga.

Karu vešanai vajadzīga miljardieru banku nauda, ko tie ar milzīgiem procentiem aizdod valstij.

Triljoni naudas guļ banku seifos, bet miljoni cilvēku katru gadu mirst no bada un slimībām.

To visu piesedz sapuvusī demokrātija partiju diktatūra.

Bankas, kas var dot valstij lielu peļņu, tiek atdotas privātlaupltājiem. Viņu samaksātie nodokļi ir tikai druskas no banku peļņas.

Privātbankas grauj valsts saimniecību, to aplaupa un noved līdz saimnieciskai katastrofai. Banku īpašnieki lielo peļņu piesavinās, bet postošos, bieži vien speciāli izraisītos bankrotus, uzspiež tautai.

Latvijā negatīvu piemēru pietiek: “Rīgas komercbanka”, “Banka Baltija", “Parex banka”, “Krājbanka”, nemaz nerunājot par daudzajām pirmo neatkarības gadu mazajām bankām, kā “Lainbanku”, “Tautas banku” u. c.

Kā interesēs valsts vara to pieļauj? Pārsvarā savtīgās. Ari kolektīvās bezatbildības dēļ.

Kāpēc vajadzīgas svešas investīcijas, kas izmanto valsts dārgo infrastruktūru, piesārņo dabu, “atšķaida” tautu, bet peļņu aizved projām?

Kāpēc Valsts Banka pati nevarētu kreditēt ražošanu? Pat, ja bankā nav pietiekami naudas, var izlaist valsts parādzīmes, kuras ar saprātīgiem procentiem var pārdot savai tautai. Nekādu starptautisku verdzības parādu!

Drīz būs lielas hakeru bandas, kas laupīs miljardieru banku kontus.

Drīz būs vadoņi, kas ar interneta palīdzību celts tautas uz nemieriem, ari uz karu.

Valsts stratēģiskās plānošanas un likumdošanas parvalde

Šī pārvalde pamatā ir pakļauta Valsts Vadonim Valsts Prezidentam. Otrā, administratīvā pakļautība premjerministram.

Stratēģiskā plānošanas un likumdošanas pārvalde kompakta iestāde, sastāvoša no visu valsts nozaru pamattautas labākajiem speciālistiem, pa diviem no katras pamatnozares, kuriem katrā ministrijā ir divi pakļauti plānotāji, kas vāc ziņas no tautas, tās sakārto un piesūta Valsts stratēģiskajai plānošanas un likumdošanas pārvaldei.

Likumus izstrādā neatkarīgi savu nozaru speciālisti, saskaņojot ar attiecīgajām ministrijām un Valsts Vecajo sapulci.

Valsts stratēģiskās nozares un uzņēmumi

Valsts attīstības pamatjautājums ir plānveida, prognozējama tautsaimniecība vai haotiska tirgus saimniecība? Praksē blēžu saimniecība.

Izšķiroši svarīgs ir uzņēmumu akciju sabiedrību jautājums.

Stratēģisko valsts mēroga uzņēmumu privātās un pat valsts akciju sabiedrības valstij ir bīstamas, tās rada valstī neprognozējamu haosu. Tās noraidāmas pašos pamatos.

Latvijā ir svaigi piemēri: visas 3 Latvijas cukurfabrikas akciju turētāji savtīgās interesēs iztirgoja, ar pērkamu valdības ierēdņu palīdzību likvidējot labi nostādīto cukura ražošanas nozari Latvijā. Viņus neinteresēja ne tautas, nedz valsts intereses. Tagad Latvijā ieved pārsvarā cukura surogātu, sintētisko cukuru par vidēji augstākām cenām, nekā maksāja Latvijā ražotais ekoloģiski tīrais cukurs.

Līdz ar to labi nostādītā cukura ražošanas nozare Latvijā beidza pastāvēt. Zaudēja darbu vairāki tūkstoši cukurbiešu audzētāju, daļa spiestā kārtā emigrēja uz ārzemēm. Viņu vietas aizņēma sveši ieklīdeņi. Problēmas ar cukuru radās biškopjiem un vīndariem.

Tā ir valsts partiju varas noziedzīgā politika pret savu tautu un valsti (pašos pamatos kaitnieciska, sodāma), ka visi peļņu nesošie uzņēmumi ir atdoti privātpersonu (spekulantu) rokās, kas saņem lielu peļņu, bet valstij atmet sīknaudu, kaut kādus nodokļus.

Valda mīts, it kā privātpersonas tos varētu labāk apsaimniekot. Tie ir labākā gadījumā nemākulīgas valdības klaji meli. Pat, ja valsts uzņēmuma vadībā būtu nokļuvis kāds gadījuma rakstura nemākulis, tad valsts vara viņu varētu viegli nomainīt. To nevar izdarīt privātuzņēmumā vai akciju sabiedrībā, kur viss notiekošais ir komerciāls noslēpums arī no valsts.

Šie privātuzņēmumi gandrīz par velti izmanto valsts infrastruktūru, kuru tauta veidojusi gadsimtiem ilgi, kurai ir milzīga vērtība.

Aizdomāsimies ar kādām tiesībām valsts vara atņem tautai gadu simtos izveidoto uzņēmumu un pārdod par smiekla naudu privātpersonām? Tas pats sakāms par infrastruktūru, sevišķi dzelzceļiem.

Ar kādām tiesībām, par spīti iedzīvotāju protestiem, likvidēts Latvijas brīvvalsts laikā izbūvētais un pat padomju gados uzturētais plašais dzelzceļu tīkls? Un to izdarījusi Valsts akciju sabiedrība “Latvijas Dzelzceļš”! Tā taču ir tautas manta, ne valdības! Te redzam skaudro patiesību, ka varas partiju sastādītās valdības īstenībā nepārstāv tautu.

Tāpat šie privātuzņēmēji izmanto visa veida speciālistus, kuru skološanai nav ieguldījuši ne santīma. Bet tā ir milzīga nauda. Latvijas Universitātē ir liela Ekonomikas fakultāte, kas gatavo speciālistus privātuzņēmumiem, no kuriem tautai nav nekāda labuma. Privātuzņēmējiem pašiem jāapmaksā savu speciālistu sagatavošana.

Par situāciju privātuzņēmumos valsts vara patiesību parasti uzzina tikai bankrota gadījumā, kad kāds uzņēmums lūdz valsti to glābt. Tas vienmēr notiek uz tautas rēķina. Piemērs ir “Liepājas metalurgs”.

Valsts vara pastāvīgi daudzina, ka ražošanā jāiesaista ārzemju investori. Bet kas ir investori? Būtībā tie ir valsts ārdītāji, kas iegulda salīdzinoši maz līdzekļu, izmanto valsts infrastruktūru, patērē lētus energoresursus, lētu darbaspēku, izmanto valsts sagatavotos izglītotos speciālistus, piesārņo dabu, iegūst labu peļņu, bet, kad peļņa sarūk, parasti pazūd. Nereti viņi arī ieved svešzemju, vēl lētāku darbaspēku, kas paliek valstī, radot lielas ideoloģiskas un sociālas problēmas palielinot pamattautas bezdarbnieku pulku.

Viņiem visiem gan investoriem, gan lētajiem viesstrādniekiem ir svešas tautas un valsts intereses.

Valsts stratēģiskajiem uzņēmumiem un nozarēm jābūt tikai valsts īpašumā. Latvijas dzelzceļiem, autoceļiem, ostām, sakaru tīkliem, energopārvades līnijām, informācijas uzņēmumiem, kas ir svarīgi visai tautai un valstij, jābūt valsts īpašumā. Nekādu Valsts akciju sabiedrību!

Līdzīgi visiem valsts mežiem jābūt tikai valsts īpašumā. Arī visiem Latvijas purviem, upēm un ūdenstilpnēm ar platību virs viena ha. Tiem tuvākā nākotnē būs milzīga vērtība lielāka, nekā akmeņoglēm, dzelzsrūdai, pat naftai.

Privātīpašnieku uzņēmumi un akciju sabiedrības var būt tikai otršķirīgi uzņēmumi, kuriem sabrūkot, cieš mazāk par 100 darbiniekiem.

Latviešu tautas dzīvā spēka kuplinašana vismaz līdz 3 miljoniem

Kas Latvijā ir pie varas, ja pamattauta bēg no savas Tēvzemes?

Normālos apstākļos, ja netraucē svešas varas, tautu var atjaunot pat, sākot no 100 tūkstošiem pamattautas pārstāvju. Jārada tikai attiecīgi apstākļi.

Visupirms, jārada patriotiska ideoloģiska gaisotne, kas visādiem veidiem jāuztur.

Otrkārt, latviešu ģimenēs jārada pieņemami apstākļi lielu piecu vai vairāk bērnu ģimeņu veidošanai, kur māte audzina bērnus mājās, par ko saņem stabilus valsts pabalstus, ne mazākus par iztikas minimumu uz katru bērnu.

Daudzbērnu mātei, nestrādājot algotu darbu, jāsaņem pilna pensija vidējas pensijas apmērā 5 gadus ātrāk nekā pārējām strādājošām sievietēm valstī pie noteikuma, ka visi bērni sasnieguši vismaz 15 gadu vecumu un vecāki, kā arī pie noteikuma, ka šī māte nedzer un nesmēķē.

Tas dotu valstij pieaugumu, vienas paaudzes laikā, ap 125 tūkstošiem.

Visiem normāli attīstītiem bezbērnu pieaugušiem vīriešiem un sievietēm, sākot no 20 gadu vecuma, jāmaksā bezbērnu nodoklis Valsts Kasē vismaz 5 procentu apjomā no ienākumiem (pamatalgas).

Viena bērna ģimenes un vientuļās mātes maksātu attiecīgi 3 procentus. Tikai lielas ģimenes dod tautai nozīmīgu, vērtīgu pieaugumu.

Ģimenēm ar bērniem ieteicams dzīvot piepilsētas labiekārtotos ciematos vai nelielās lauku sētās, lai sevi apgādātu ar ekoloģiski tīru pārtiku un elpotu tīru gaisu. Tur bērni varētu apgūt arī daudzas darba iemaņas un iepazīt dabu, jo, kā rāda prakse, pilsētās augušie pēc pāris paaudzēm stipri vien degradējās garīgi un fiziski.

Vēlams, lai daudzbērnu ģimeņu vecāki būtu labi amata meistari, kuri tad nodotu savu darba mīlestību un prasmes tālāk bērniem. Tad bērniem būtu plašāka izvēle: iet pa zinātnes ceļu vai arodu prasmes līniju.

Lielu zinātnieku vai augstu ierēdņu bērni nereti ir izlutināti, augstprātīgi pašlabuma meklētāji, arī slinki maz derīgi tautas vispārējam labumam.

Veselības aprūpe vai veselības uzraudzība?

Mūsdienu medicīna plaši piesauc Hipokrāta vārdu. Hipokrāts, kas studējis Senās Ēģiptes un Indijas medicīnas zinātni, mācīja, ka organismam jādod iespēja aizsargāties pašam, jo tas prot izstrādāt ķīmiskus elementus, kas spēj neitralizēt slimības ierosinātājus.

Piesaucot Hipokrātu, modernā medicīna dara tieši pretējo grauj cilvēku dabīgās aizsardzības spējas, spiežot viņus lietot vāji pārbaudītus medikamentus, kas laika gaitā nereti izrādās kaitīgi; pie reizes tukšo pacientu kabatas, kad naudiņa noderētu dabīgo produktu iegādei. Bet vēl sliktāk ir tas, ka mūsdienu “veselības aprūpes” sistēma noņem no cilvēka atbildību par savu veselību. Cilvēki nokļūst garīgās “siltumnīcas” apstākļos un palaižas slinkumā, pilnīgi uzticēdami sevi ārstiem. Līdz ar to arī viņu imūnsistēma degradējas.

Tādēļ, manā skatījumā, mūsdienu “veselības aprūpes” sistēma īstenībā ir veselības graušanas sistēma.

Pasaulē nav nevienas dzīvas būtnes, izņemot mājdzīvniekus, ko apkalpo ārsti. Ja arī dažiem meža zvēriem vai putniem tiek sniegta cilvēku palīdzība, tad tas pašu cilvēku sagandētās Dabas dēļ.

Mūsdienu civilizētais cilvēks ir visu pasaules dzīvo radību visvārgākā, visnevarīgākā būtne, kas vienīgais vairs nevar iztikt bez ārstiem un medikamentiem. Un ari visneprātīgākā būtne, jo tēlaini izsakoties, pats sev rok bedri. Visuma Dievs cilvēku tādu neradīja!

Pēc būtības, pašreizējā medicīniskā aprūpe ir Dieva zaimošana it kā Dievs būtu cilvēkus radījis nepilnīgus, bez organisma aizsargsistēmas pret slimībām.

Mākslīgi, ar medikamentiem pagarinātais mūžs, ar ko lepojas mūsdienu medicīna, notiek uz cilvēku deģenerācijas rēķina. Sevišķi spilgti to apliecina daudzie piemēri, kad attīstītajās Rietumvalstīs gadu desmitiem pie dzīvības uztur dažādas slavenības komas stāvoklī.

Uz Zemes ir izveidota plaša militārā un medicīniskā nāves industrija, arī medicīnisko aparātu industrija, ko piesedz un aprūpē visaptverošā masu saziņas, pareizāk, dezinformācijas industrija. Un tas viss ir jau daudzkārt pieminēto slimīgi alkatīgo, varas un naudas kāro cilvēku rokās. Robotizācijas pakāpi medicīnā raksturo fakts, ka Amerikas Savienotajās Valstīs slimnieks ārstu var arī nesatikt.

Kā zināms, medikamenti uz cilvēkiem iedarbojas atšķirīgi. Tagad ir izpētīts (un šāda veida pētījumi vēl turpinās), ka arī katrai cilvēku rasei ir vajadzīgi sevišķi, atšķirīgi medikamenti. Kas der vieniem, tas kaitē citiem. Taču globalizētā farmācijas rūpniecība izliekas to neredzam.

Veselības graušanas industrija saražo milzīgu daudzumu indīgo atkritumu un patērē ap 30% no pilsoņu ienākumiem.

Šī industrija balansē uz kriminālu nodarījumu robežas: ir acīm redzams, ka mūsdienās ne viena vien lipīga infekcijas slimība tiek izraisīta speciāli, un attiecīgi tiek izstrādātas vakcīnas, lai medikamentu ražotājiem, aptiekām un ārstiem būtu darbs un peļņa. Dažādi baciļi ir arī lielvalstu bakterioloģiskā kara arsenālā.

Kā atklāts jo vairāk anarhijas gars izplatās pasaulē, jo plašāk izplatās vēzis. Visas slimības ir kaut kādas nekārtības sekas, un vēzis, kā atzīst dziednieks Omrāms Mihaels Aivanhovs, ir anarhijas sekas:

“Cilvēki ir vienīgie, kas nav harmonijā ar Visuma likumiem. Visi dzīvnieki, kukaiņi, augi, dabas gari, eņģeļi dzīvo harmonijā. Cilvēki ir anarhisti… Tagad atmetiet visu malā, domājiet vienīgi par Dieva radīto pasaules kārtību.”

Hipokrāts sacījis: ja kādā orgānā kaut kas nav kārtībā, tas nozīmē, ka traucējumi ir visā organismā. Ir jāatjauno harmonija, un slimo vietu organisms izdziedinās pats. Jāpiesauc dzīvības spēks, jo vienīgi tas zina, kā atjaunot līdzsvaru kuņģī, smadzenēs, plaušās!

Gars spēj ražot ārstnieciskus ķīmiskus elementus. Taču gara spējas medicīna vēl nav atzinusi…Kamēr biologi nerūpēsies par dzīvības spēku, bet tikai par matēriju, viņiem neveiksies. Kamēr viņi neatbrīvosies no materiālistiskā un mehāniskā pasaules uzskata, kas nodala lietas no Kosmosa vienotības, viņiem neizdosies paglābt cilvēkus no slimībām.

Maza atkāpe par to, kas ir šis dzīvības spēks. Pirmajā grāmatas daļā jau runāju par magnētismu.

No magnētiskās enerģijas, ko cilvēks uzņem no Saules un Zemes, harmonizējoties ar Visumu, stiprā mērā atkarīga viņa veselība. Spēku izsīkums norāda uz magnētisma zudumu. Salīgajiem cilvēkiem magnētisma trūkst, pat atrodoties siltumā.

Izrādās, ka krietnu tiesu šīs pozitīvās enerģijas cilvēkam nozog modernās ierīces televizori, radio, datori, mobilie telefoni. Pat spoguļi. Jāzina, ka negatīvo ietekmi var neitralizēt ar īpašu zīmju palīdzību. MetālaII ķēdītes, auskari, gredzeni (arī laulības gredzeni!) televizoru un datoru! tuvumā uzlādējas negatīvi, atņemot spēku dzīvībai svarīgiem centriem. 1 Tāpēc šādas lietas mūsdienu tehnikas laikmetā ikdienā nēsāt nebūtu ieteicams. Šo negatīvo enerģiju var neitralizēt īpašas zīmes, kas iestrādātas šajās rotās, slīpais krusts (Dieva krusts), auseklītis, piramīda.

Pozitīvās enerģijas noplūde notiek arī caur muti pļāpājot.

Arī reliģijas runā par magnētismu. Svētie “pārlej” slimniekā dievišķo dzīvības spēku, kas atjauno organismā līdzsvaru, ārstē ar rokas uzlikšanu, skatienu vai vārdošanu, slimniekam nepieskaroties. Taču arī melnā maģija izmanto šos pašus paņēmienus, tikai ļaunos nolūkos.

Vienīgā neapšaubāmi pareizā, īstā terapija, kas mūs nekad nepievils, ir mūsu dzīvesveids. No brīža, kad cilvēkā ienāk disharmonija (dusmas, aprunāšana, ļaunums, greizsirdība, neapmierinātība), sākas arī slimība. Tādas vai citādas domas un jūtas rada rūgšanas procesu un saindēšanos, ļ

Tāpēc jāsargā smadzenes no pretrunīgām domām. Lai normāli strādātu sirds, jāuztur kārtībā arī smadzenes. Var jautāt kāpēc? Jo cauri tām plūst ķermeņa elektrības strāvas.

Jā, mūsu organismā darbojas arī elektrība. Elektrība ir viena no Gaisļ mas formulām. Tās darbību regulē mitrums. Ķermenī esošais ūdeņradis un skābeklis ir dzīvības enerģijas nesēji. Bez dzīvības spēka nevar rasties neviena doma, nevar izdoties neviens darbs. Galvenās dzīvības spēku uzturētājas un atdevējas ir muguras smadzenes. Tāpēc dziednieki uzsver taisna mugurkaula nozīmi (ari guļot, vēlams stingrs pamats bez spilvena).

Doma iet no labās smadzeņu puslodes uz kreiso, rezultātā apziņā rodas Gaisma.

Dabas elektrība nodrošina cilvēka asinsriti. Bez elektrības nav iespējama smadzeņu un sirds darbība. Tālāk dzīvības enerģija tiek nodota visām šūnām un Saules pinumam, kuram cauri plūst magnētiskās plūsmas.

Elektrības uzkrājējas ir smadzenes. Magnētisms darbojas smadzeņu aizmugures daļā, elektrība priekšējā. Lieka enerģija rada slimības.

Vienkāršs padoms ar roku glāstot galvu, var mazināt lieko elektrības daudzumu smadzenēs, un galvassāpes pāriet.

Ja elektrības cilvēkā ir vairāk nekā magnētisma, cilvēks zaudē svaru. Par daudz magnētisma cilvēku padara resnu.

Viedie uzsver, ka labākā terapija ir domāt, just, rīkoties saskaņā ar Gaišajiem Dabas un Visuma spēkiem. Lūk, kāpēc ir tik svarīgi nekoncentrēties uz slimību, bet apgūt veselības pamatus un faktorus, no kā tā ir atkarīga (pasaules uzskats, dzīvesveids, elpošana, uzturs). Bet fiziskā plānā svarīga ir Saule. Daži dziednieki vispārīgi runā par Saules terapiju. Neapšaubāmi, pie tās pieder arī prānas uzņemšana, kas labvēlīgi ietekmē smadzeņu darbību.

Varbūt kādu dienu zinātne izstrādās metodi, kā Saule var izārstēt. Pagaidām zināms, ka jūras ūdens, aļģes, zāļu tējas, koki, akmeņi un kristāli savas dziednieciskās spējas smeļas no Saules. Jāiemācās uzturā uzņemt Gaismu. Viedie to sauc par Debesu uzturu, nemirstības maizi, dzīvības eliksīru.

Arī parastajam ēdienam jābūt bioloģiski aktīvam un krāsām bagātam, lai tas organismā vairotu skābekli un dzīvības spēkus. Dziednieks Juris Gustavs daudz uzmanības pievērsis dziedināšanai ar krāsām. Tā ir ne tikai fiziskā, bet arī garīgā dziedināšana:

“Ar ķirbi noteikti regulāri jāēdina visi pesimisti, lai tie varētu pārvērsties optimistos. Jo vairāk dzeltenā starojuma saņem smadzenes, jo cilvēks spēj veselīgāk domāt. Dzeltenā krāsa veicina cilvēka attīstību, sniedz jūtu līdzsvaru, dod mieru tieši to, kā mums ir tik maz. Tā nomierina nervu sistēmu.”

Kad cilvēce dzīvos, ievērojot dievišķos likumus, tai vairs nevajadzēs klīnikas. Kamēr tas nav saprasts, ne vien neko nevar labot šajā dzīvē, bet arī tiek radīti slikti apstākļi nākamajām inkarnācijām. Pēc Līdzības likuma, cilvēks piesaista to, pie kā pats ir saistīts.

Dziednieki uzsver ja jūsos mīt iekšēja kārtība un harmonija, nekārtībai nav vietas. Tā vienkārši nevar ienākt. Šie ir svarīgi likumi, tie jāzina.

Pieceļoties ik ritu diena jāuzsāk, harmonizējoties ar Dieva pasauli. Nekad neko nevajag darīt nemiera, disharmonijas stāvoklī, it īpaši radīt bērnus. Ja bērna radīšanas brīdī abi vecāki nevienojas saskaņā, bērnā iezagsies elle, kas izpaudīsies kā slimības, iedzimtas kaites.

Harmonija ir labākās zāles pret slimībām. To pamato arī kāds eksperiments.

Zinātņu doktors Roberts Beks 20. gs. 60. gados veica eksperimentus ar dziedniekiem no dažādiem reģioniem un reliģijām, ieskaitot Amazones šamaņus, Havaju kahunas un kristiešus. Viņš konstatēja, ka dziedināšanas bridi viņu smadzeņu viļņu frekvences ir identiskas.

Beks atklāja, ka “tādiem jutīgiem cilvēkiem kā šamaņiem un dziedniekiem dominējošā smadzeņu viļņu frekvence pietuvojas 7,83 herciem, un laiku pa laikam tā var nonākt fāzē ar Zemes signālu, tādējādi izraisot harmonisku rezonansi.” (Izcēlums mans. Red.) Nebija nozīmes tam, kādu garīgo tradīciju pārstāv dziednieks.

Kā jau teikts, Zemes dominējošā magnētiskā frekvence, tā sauktā Šūmaņa rezonanse, vidēji ir 7,8 herci. Zinot Visuma Dieva likumus, uz šādu stāvokli varam tiekties mēs ikkatrs. Tā varam paši sevi dziedināt.

Šobrīd mūsu pašu centieni ir īpaši svarīgi. Konstatēts, ka pēdējos gados strauji paaugstinās Šūmana rezonanses pirmais maksimums agrākā 7,8 hercu maksimums tagad pārvietojies uz 12 hercu zonu. Tas ietekmē cilvēku garīgo, psihisko un fizisko stāvokli. Daži biologi domā, ka tas palielina bioloģiskās dzīves intensitāti. Taču ne visi cilvēki šīm apkārtējās vides izmaiņām tiek līdzi. Daudzi “pārdeg”. Rodas slimību risks.

Būsim uzmanīgi un saudzīgi pret sevi! Ieklausīsimies savā “personīgajā dakteri”!

Neaizmirsīsim Visuma Dievs radīja cilvēku kustīgam dzīvesveidam, lai organisms pilnvērtīgi funkcionētu. Pie sēdoša dzīvesveida organisms aptaukojas, atrofējas un pūst, zūd garīgās spējas, samazinās dzīves ilgums.

Kopsavilkumā jāteic lai cilvēki būtu veseli:

1.    visiem cilvēkiem jāizprot un jāpilda Visuma likumi, attiecībā uz veselību sevišķi svarīgs ir Visuma Ritas, harmonijas likums;

2.     visiem cilvēkiem jāzina, ka labākās zāles ir tīrs gaiss, ūdens un pārtika, kā to Visuma Dievs, radot cilvēku, ir ieprogrammējis;

3.    visiem ārstiem jāiegaumē, ka cilvēkā primārs ir viņa garīgums, sekundārs fiziskais ķermenis.

Praktiski, ārstniecībā, medicīnā jātaisa apvērsums. Par cilvēkiem jārūpējas, pirms viņi saslimst. Vispirms nepieciešama veselības uzraudzība.

Izglītība un zinātne

Mums jāveido jauniešos, bet vispirms zinātniekos, izpratne par to, ka jābūt ne tikai zinošiem, bet galvenais gudriem. Ari atbildīgiem par savu darbību pētījumiem, eksperimentiem, atklājumiem.

Izejot no dzīves prakses, ir redzams, ka pašreizējās skolu un augstskolu mācību programmas nevis asina, bet gan notrulina jauniešu prātus un dzīvē nav vajadzīgas. Jaunieši to gluži intuitīvi jūt, tāpēc sekmība ir zema.

Pašreiz attīstītajās valstīs profesoru un doktoru ir daudz vairāk nekā labu, prasmīgu strādnieku. Neskaitīsim tos, kas ir ražošanas mašīnu piedēkļi ar ļoti ierobežotu intelektu.

Pašlaik pasaulē arī ļoti maz tiek izmantotas no paaudzes paaudzē pārmantotās, daļēji iedzimtās iemaņas, gudrības un prasmes. Vēl ne tik senos laikos bērnus mājas un saimniecības darbos skoloja vecāki, tagad to truli dara televizors, kura programmu bieži vien sastāda kāds aprobežots darbonis, kam bērni, kā pirmajam, arī tic. Jauniešu vairākums pēc vidusskolas beigšanas neprot ne sagādāt sev pārtiku, ne pagatavot ēdienu, ne sevi pienācīgi apkopt (kaut vai salāpīt zeķi), nedz sagatavoties tālākai darba dzīvei vai mācībām. Viņi ir kā no ligzdas izmesti jēli cālēni.

Dabā visas Dieva radības pēc savas “ligzdas” pamešanas sāk patstāvīgu dzīvi.

Mūsdienu “modernā civilizācija” kaut ko savā attīstībā ir nepiedodami sagrāvusi…

Jāsāk ar izpratni par garīguma nozīm i, kas ir Visuma un Zemes sākotne. Vispirms jāmāca dzīves zinātne jāapgūst Visuma, t. sk., Zemes, pamatlikumi pamats izpratnei, ko šajā pasaulē drīkst un ko nedrīkst darīt. Jāmāca izzināt un pētīt lietas, nenodalot tās no kopuma, proti, nevis vienkārši analizēt, sadalot visu atsevišķās sastāvdaļās, bet arī veidot kopainu sintezēt. Tad pētniecībā ienāks garīgums un atbildība.

Uz šī pamata jāatlasa un jāaudzina skolotāji un pasniedzēji, vēlāk arī jāveido mācību programmas. Atlases pamatā jābūt viņu attieksmei pret garīgajām vērtībām. (Nejaukt ar baznīcas garīgajām vērtībām!)

Jāsoda valsts politikāņi (tālredzīgi politiķi ir retums), kas veido valdības, kuru ministri ar savām izglītības programmām piesārņo, kropļo skolnieku un studentu prātus ar aplamām, ne ar ko nepamatotām dogmām, kuru uzspiešanai un iekalšanai tiek tērēts daudz laika, veselības, finanšu

līdzekļu, materiālo resursu utt. Dogmu piemēru ir daudz, skaršu dažas.

Par darvinismu jau runāts.

Tālāk nāk bioloģija, kura, izejot no vulgārā materiālisma, visu dzīvo Dabu, izņemot cilvēku, uzskata par primitīvu un izmantojamu.

Uzskaitījumu turpina vēsture, arheoloģija, antropoloģija, ģeoloģija. Ļoti seklā, melīgā vēsture ir pataisīta par darvinisma balstu. Tikai viens piemērs. Ignorējot visus fizikas likumus, Skandināvijas apledojums tiek iztēlots par šļūdoni.

Šādu uzskatu nekorektumu labi atklāj Ivars Vīks, mehānikas speciālists. Viņš aprēķinājis, ka apledojuma pārklātā platība Eiropā (ieskaitot ne tikai Baltiju, bet arī Angliju, Vidusvāciju, Poliju, Ukrainu) sasniedz 6,5 milj. km2 . Šajā teritorijā pamatklintāju klāj sanesu kārtas.

Ivars Vīks atļaujas mazu ironisku piezīmi lai tādas varētu izveidot šļūdoņi, kas it kā nesuši līdzi atšķeltos kalnu iežus, pēdējā apledojuma centrā Skandināvijā vajadzēja pacelties kalniem Džomolungmas augstumā, bet, lai šādus granīta kalnus sadrupinātu, būtu vajadzīgi gadu miljardi.

Tikpat apšaubāms ir ģeologu uzskats, ka “ledus laikmeta šļūdoņi” ir nolīdzinājuši agrāko reljefu un uzbēruši atkal jaunus grants un smilšu kalnus. Šo uzskatu apgāž rietumu-austrumu virziena vaļņi, kas atrodami daudzviet Latvijā. Pieņēmumi, ka no ziemeļiem nākušie šļūdoņi varētu radīt plūsmai perpendikulārus veidojumus, runā pretī Dabas likumiem, uzsver I. Vīks.

Šīs un citas materiālisma dogmas kaitīgi ietekmē arī visu derīgo mācību procesu.

Rezumējot sākumā vajadzētu noskaidrot, cik daudz skolu un augstskolu programmās ir dzīvē derīgu mācību, kuras tās ir, tad tās vispirms būtu padziļināti jāapgūst pasniedzējiem, un tikai pēc tam varētu mācīt skolniekiem un studentiem, bet pārējās kā kaitīgas būtu jāatmet. Diez vai sanāktu procentuāla attiecība 50:50, drīzāk būtu 20:80.

Šādas prātīgas izvērtēšanas vietā Latvijas izglītības sistēmu jau 20 gadus krata nepārtrauktu reformu drudzis. Tajā tiek dzīts ķīlis pēc ķīļa. Gandrīz vai liekas speciāli, lai Latvijas izglītības sistēma nebūtu konkurētspējīga pasaulē. Igaunija un Lietuva mums ir tālu priekšā!

Izglītības ministrija pēdējos gados atradusies sorosiešu un minoritāšu aizstāvju un pārstāvju “gādībā”. Tas nolemts varas partiju “veikalā” ietekmes sfēru (ministru portfeļu) sadalē. Notiek apzināta latviskās mentalitā-

tes graušana. Skolu programmās bērni praktiski netiek iepazīstināti ar latvisko dzīvesziņu. Dainu skapis iekļauts UNESCO “Pasaules atmiņas” sarakstā, pasaule mūsu kultūru augstu novērtē, bet mēs nedarām neko, lai tai būtu pārmantotāji!

īsi par darāmo.

Kā jau minēts, mācībām valstī jānotiek tikai pamattautas valodā.

Baltu tautu vēsture jāaplūko kopumā vismaz seno prūšu, kuršu, zemgaļu, sēļu, augštaišu (lietuviešu), latviešu (latgaļu). Senprūšu un lietuviešu cīņās ar Teitoņu ordeni parādās neuzvaramais baltu tautu cīņas gars. Vienīgi tas var mūs, šodienas latviešus, pasargāt arī nākotnē.

Pašlaik notiek bērnu piespiedu izglītošana. “Spaidu darbi” skolēnos izsauc pretestību, ilgstošu riebumu, zemu sekmību.

Pareizāks ceļš būtu vispirms apmācība praktiskai ikdienas dzīvei, tad teorētiskā izglītība. Skolniekiem jau no pirmās klases jāapgūst visa veida iemaņas, kas vajadzīgas katram cilvēkam ikdienas dzīvē līdz mūža galam.

Mūsu tehniskajā laikmetā, kad uz katra soļa ir elektriskie instrumenti un dažādas mājsaimniecības vai dārzkopības ierīces, tās pareizi, prātīgi apgūt jāsāk pirmās. Jāiepazīstas ar drošības tehniku. Tas mazinās arī daudzos negadījumus. Vispirms skolotāja, darbaudzinātāja vadībā prakse un tad teorētiskie izskaidrojumi.

Jāapgūst arī šķietami vienkāršas fiziskā darba iemaņas, kā darbs ar cirvi un zāģi, kas var izrādīties vajadzīgs ekstremālās situācijās, lai izdzīvotu.

Lai skolēni mierīgi sēdētu un vērīgi klausītos skolotājā, viņiem jānoņem liekā enerģija. Stundas jāsāk ar interesantām fiziskām vai praktiskām nodarbībām.

[.iekās enerģijas noņemšanai labi noderētu arī daži lietderīgi fiziski darbiņi, piemēram, “elektrības ražošana” skolas vajadzībām ar speciālām ierīcēm, darbināmām ar kājām un rokām. (Tādas ir Spānijas skolās).

Vēlreiz uzsvēršu skolās bērniem vispirms jāiemāca viss nepieciešamais dzīvei. Tad būs vieglāk arī izvēlēties profesiju.

Būs pedagogu iebildumi, ka bērnu sagatavošana dzīvei aizņems daudz • laika. Pareizi!

Tātad “jāiztīra” skolu mācību programmas: pirmkārt, jāatmet visas nepierādāmās dogmas, kā evolūcijas muļķības, tai pielāgotā teorētiskā ģeoloģija, reliģiskās pasakas, uzvarētāju, iekarotāju “vēsture” u. c .

Latviešu reliģija, valoda, kultūra

Tā ir latviešu tautas traģēdija, ka līdz ar nacionālas valsts, Latvijas izveidi 1918. gadā netika atjaunota senā latviešu reliģija. Izsekojot valsts tapšanas līkločiem, varam saprast, kāpēc tas tā notika.

Lai gan Latvijas valsts ideja bija latviešu nacionālpatriotu izlolota, izšķirošajā brīdī, līdz ar K. Ulmaņa sastiķētās Tautas padomes izveidi, pie varas izlauzās bezdievji (lielā mērā zociķi). Viņi nacionālās pilsoniskās aprindas, kuras pārstāvēja “Latviešu nacionālā padome”, atgrūda malā.

Pēc tam, 1934. gadā, pēc 15. maija apvērsuma, Ulmanis pēkšņi kļuva “ticīgs” luterāņu baznīcu pasludināja par vienotu ar valsti. No vienas galējības otrā. Baznīca viņam bija vajadzīga sava režīma nostiprināšanai.

Jāatzīmē, ka Ulmanis nebūt neatbilst patiesam Valsts Vadonim Vien1 valdniekam šīs grāmatas izpratnē (skat. 95. lpp.). Viņš nebija pamattautas pārstāvis; atšķirībā no J. Čakstes, nebaudīja vispārēju cieņu sabiedrībā; j nesmādēja “partiju veikalus” un korupciju; uzurpēja Prezidenta varu.

Arī padomju vara izmantoja kristīgo baznīcu.

Cik nav zināms tādu gadījumu, kad priesteri kalpojuši okupācijas ; varām kā stukači…

Patiesi dievticīgiem cilvēkiem saskarsmē ar Dievu nav vajadzīgi starpj nieki, nav nepieciešamas nekādas pātaru grāmatas.

Cilvēki, Jēzu Kristu ka starpnieku starp jums un Visuma Dievu nevar j izmantot, jo viņš pats tika, tiek un tiks izmantots vergu reliģijas taisīšanai j un stiprināšanai!

Kristīgā reliģija nav savienojama ar patiesību, Visuma Dievu Visuma Valdnieku ari tāpēc, ka starpā ir zelts. Tas ir negatīvi uzlādēts, izstaro ļ negatīvu enerģiju. Taču zelts ir ķīmiski izturīgs, praktiski nezūdīgs, tāpēc ] tā mūžs ir ļoti garš. Tas daudzkārt vardarbīgi mainījis savus īpašniekus, ] dāsni slacīts asinīm, tūkstošiem reižu nolādēts.

Lūk, viens no iemesliem, kāpēc zeltā mirdzošajās baznīcās ir vēroj jams negatīvs starojums. Tagad padomāsim par baznīcas ceremonijām ļ krustabās nevainīgs bērniņš tiek kristīts; iesvētībās skaisti, cerību pilni jaunieši tiek iesvētīti dzīvei; saderināšanā un tālāk laulībās jaunie cilvēki tiek vienoti ilgai kopdzīvei un gredzenoti ar šo enerģētiski negatīvo metālu. Kāda šeit var būt Dieva svētība? Zelta negatīvais starojums, viņiem pašiem to nezinot, grauj laulāto garīgo un fizisko veselību.

Tālāk no zelta! Atšķirībā no zelta, sudrabs ir pozitīvi uzlādēts. Tas uzlabo pat dzeršanai nederīgu ūdeni. Nav jābrīnās par to, ka senie balti neatzina zeltu tikai sudrabu.

Arī mūsdienu dievturi nēsā tikai sudraba laulības gredzenus.

Mūsdienu latviešu tauta turpina neapzināti grēkot milzīgs grēks ir nezināt, pat necensties izzināt Dieva Visuma likumus un tos nepildīt. Tā tas turpināsies līdz laikam, kamēr netiks atjaunota senā latviešu reliģija. Latvijā ir tikai baznīcas un citi svešu reliģiju lūgšanu nami, piesātināti ar negatīvām enerģijām.

Diemžēl, ir iznīcinātas senās latviešu svētvietas svētbirzes, svētkoki, svētakmeņi, svētavoti senbaltu Dievnami brīvā Dabā. Katastrofāli, sevišķi grants ieguvei, tiek postīti svētkalni, kas nav atzīti par pilskalniem.

Mazliet par latviešu tradicionālās, nacionālās reliģijas būtību. Tā ir atbilstoša Visuma-Zemes-Dabas likumiem. Senajā latviešu reliģijā, kas atspoguļojas dainās, nav iekarošanas, citu tautu pakļaušanas, reliģiskā vai šķiriskā pārākuma motīvu. Visuma Dievs latvieša acīs nav nekāds kundzisks pavēlnieks, Viņš ir tuvs ikvienam cilvēkam:

Neraud’ vis, man’ māsiņa,

Kalponēm iesākdama;

I Dieviņš kalpiem gāja,

Mīļa Māra kalponēm.

Dainās, tapat kā vēdās, nav visaptveroša ļaunuma iemiesojuma, nav ļaunuma simbola, kāda, ir, piemēram, Bībeles čūska un “labā un ļaunā atzīšanas koks”, kura augļus nedrīkst baudīt. Latvietim tas pilnīgi nepieņemami. Dainu Saules (Austras, “sarkanais”) koks simbolizē Visuma kārtību, kuru vienmēr jācenšas izzināt. To apliecina pazīstamās dainas:

Ik ritinu saule lēca sarkanāi kociņā

Jauni kungi veci tapa, to kociņu meklēdami.

…Es atradu to kociņu, svētu rītu ganīdama.

…Es atradu ganīdama to kociņu lapojot.

Zelta zari, vara saknes, sudrabiņa lapiņām.

Dzīvojot pēc Dieva likumiem, senajā latviešu reliģijā ceļš uz Augstāko gudrību ir vaļā ikvienam. To neaizsprosto nekādi aizliegumi, kā tas ir Bībelē, kur čūska ir kārdinātāja Ļaunuma simbols.

Zalktis latviešiem nozīmē mājas svētību. Arī senīriem un senindiem Pasaules koka augļu baudīšana nozīmē pozitīvu darbību Augstākās gudrības iegūšanu. Senindi tradicionāli attēlo Dievu Višnu zem koka, kura augļi simbolizē pagātnes un nākotnes zināšanu. Dažās senbaltu reliģiskajās tradīcijās Augstāko zināšanu labad kaut kas jāziedo. Dievs Odins atdod labo aci, lai varētu smelt no Gudrības avota Pasaules koka pakājē. Šāda reliģija ir ļoti sena vēl no “Pirmās pasaules laikiem”.

Latviešu senajā reliģijā ir harmonija ar Visuma, Dieva Dabas ritmiem. To apliecina gadskārtu riti, par kuriem jau runāts.

Latviešu tautasdziesmas, pati latviešu valoda satur vissenāko vēstījumu par pasaules radīšanu tikai jāprot tās izlasīt!

Uz dainām pilnā mērā attiecas atziņa, ka reliģijā un maģijā vissvarīgākās tēzes šifrē ar simboliem.

Tādējādi dainas, ciktāl tās saglabātas nepārveidotas, radītas senajā svētajā valodā (to sauc arī par sakrālo, simbolu vai šamaņu valodu). Uzskata, ka svētā valoda ir atliekas no senās kopējās valodas. Tās izpratnei gan vajag atrast šifra “atslēgu”, un, neapšaubāmi, latviešu valoda savās senajās formās (latgaliskajās, sēliskajās, kursiskajās) sevī to glabā. Par vienu šādu “atslēgas vārdu” tālāk runāšu.

Dainas, tāpat kā citu sentautu svētie raksti, apliecina Dieva klātbūtni Pasaules radīšanā. Senindu teksti liecina, ka pirmsākumā bijuši ūdeņi. Atmiņas par to glabā senindu nāgu, senlatviešu zalkšu kults. Pirmatnējos ūdeņos peldējusi neliela cietzeme, kas pakāpeniski pārtapusi par kalnu, Pērkona Dievs Indra uzsācis cīņu ar pirmatnējo kalnu un pāršķēlis to, atbrīvojot 4 upes un uguni Sauli. Līdzīgi daina stāsta:

Kas varēja to darīt,

Jūras vidū kaudzi mest?

To darīja dieva dēls,

Saules meitu precēdams.

Saskaņā ar senindu reliģiskajiem priekšstatiem, Pasaules pirmradīšanas vietu svēto Pasaules Kalnu Meru, kam nošķeltas piramīdas forma aptvērušas septiņas debesis.[12] Lokos ap to bijuši izvietoti okeāni un kontinenti. Pasaules Kalns atradies Ziemeļpolā.

Tā virsotne ir bijusi saistīta ar Debesu Kalnu un Polārzvaigzni jeb Lielās Lāču Mātes aci. Lielos Greizos ratus sauc arī par Lielo Lāci tāpēc, ka senāk zvaigznes bijušas izvietotas citādi, to konfigurācija pirms 80 tūkst, gadu tiešām atgādinājusi Lāci.

Ap Pasaules kalnu kā Visuma asi griezušās planētas un zvaigznāji. Pusi gada tur ir bijusi nakts, otru pusi diena. Debess ķermeņu kustību apkārt Polārzvaigznei, uguns rašanos simbolizē svastika. Pasaules Kalnā mājojuši Debesu dievi un viedo cilvēku Dvēseles.

Daudzu tautu priekšstatos Pasaules Kalns ir transformējies par Pasaules Koku, tomēr mītiskā nozīme ir viena Visuma Centrs, kas saista Zemi un Debesis. Apliecinājums tam daina.

Saule kokles skandināja,

Austriņā sēdēdama,

Dieva dēli danci veda

Ūdra, bebra kažokos.

Mūsdienās atklāts, ka Ziemeļu Ledus okeānā pirms 20-40 tūkst, gadu tiešām slējušās kalnu grēdas. Tur bijis 4 lielu salu arhipelāgs, kura centrā pacēlies milzu kalns. Tajos tālajos laikos Arktikas klimats bijis ievērojami siltāks nekā pašlaik, tagadējā mūžīgā sasaluma zonā auguši subtropu augi. Bet daina liecina jau par klimata maiņu aukstuma iestāšanos.

Senā latviešu reliģija runā par Dvēseles pārdzimšanu (reinkarnāciju).

Dievs ir bērna Dvēseles devējs, bet Māra viņa auguma aizstāve dzīvē. Savukārt, Laima dzīves gaitas, likteņa lēmēja.

Cilvēka personības kodols Dvēsele, kas sūtīta no Aizsaules, kādu laiku dzīvo fiziskajā pasaulē. Tad tā atstāj šeit savu vielisko apvalku un sāk savu ceļu caur smalkāku enerģiju telpām, līdz atgriežas pie Dieva. Savukārt, cilvēka Velis pēc nāves nonāk Zemes (Veļu) Mātes valstībā.

Dainās Dvēseles pārdzimšana šifrēta simbolu valodā. Senākajās dainās Dvēseles pārdzimšana sākas rasas pilienā varavīksnē; turpinās ezerā

vai upē. Par to liecina Rīgas vietvārds IJģuciems, Iļģi Senču Gari, Veļi. Pārdzimšana noslēdzas, kad Dvēsele tiek iznesta jūras krastā.

Jūra šeit Ūdeņu Pirmmātes simbols.

Dzeltenā cielaviņa,

Meties airēs galiņā,

Pārnes mani par jūrām,

Par dziļiem ezariem.

Paveras jaunas iespējas izskaidrot baltu cilmes hidronīmu ‘Volga’.

Kā zināms, nosaukuma pamatā ir baltiskā sakne *ilgis. Līdzšinējais tulkojums ilga, gara upe. Taču, pēc analoģijas ar Daugavu, visdrīzāk noj saukumā ietverta nozīme Iļģu upe, Veļupe. Apliecinājums tam daina:

Visas upes cauri jāju,

Daugaviņu nevarēju,

Daugaviņu nevarēju,

Tā bij’ pilna dvēselīšu.

Sakrālās latviešu valodas atšifrējums gan nesekmēsies, mēģinot dainas tulkot burtiski un nemeklējot tālus senkultūru sakarus. Dainās Visuma Dievs (vai tā palīgs Dieva dēls) parādās saistībā ar Sauli kā Radītājs un Devējs. Tas ir saprotams bez Saules, tās gaismas un siltuma, neko uz 1 Zemes radīt nevarēja. Tagad mums, latviešiem, gan Saule ir Saule, nevis ļ Ra, bet sakne *raieiet tik daudzos salikteņos, ka nav šaubu Saules apzīmējums ‘Ra’ bija pirmsākumā, senajā pirmvalodā. Vārdā i ‘rasa’ (Ra-Sa), iespējams, līdzās parādās abi vecais un jaunais Saules nosaukums seno latviešu valodā.

Vārds ‘radīt’ jāskaidro Saule jeb Ra dēj no senindu verba *dēar seno nozīmi likt. Šeit ari parādās Ra saistība ar Dievu (senindu Dēva).

Iztaisnosim kristības ietekmē saliektās muguras! Latviešu valoda liecina, ka mūsu tālajiem priekštečiem bija sakari ar Seno Indiju, Šumeru, Seno Ēģipti. Un ne jau ar to Šumeru un Seno Ēģipti, kuru tagad glorificē vēsturnieki! Ar daudz, daudz senāku civilizāciju, kuru pārstāvējuši liela auguma cilvēki, kas pēkšņi, vienā rāvienā ieviesuši šajās un citās pasaules zemēs augstu kultūru.

Var teikt kur pasaulē atrodama svētā leksika ar sakni *Ra-, tā ir liecība par vienotu senkultūras apgabalu. Daži piemēri.

Latviešu Mā-Ra un senindu Rūd-Ra (vētras, Pērkona Dievs), vēlāk Ind-Ra (senindu Karotājs ar Tumsas spēkiem, saistīts ar rīta ausmu, Saules atdzimšanu, vēlāk pārņem arī Pērkona funkcijas; Indra atbilst seno latviešu Gaismas dievībai Austrai, lietuviešu Aušrai); Rā-ma (višnuisti Rāmu uzskata par radošā pirmsākuma visaptverošu iemiesojumu), Rāmā (senindu Laimes dieviete); kanaāniešu Išta-Ra, Aše-Ra; senpersu, vēlāk arī romiešu Mit-Ra…

Indologi konstatējuši, ka senās Indijas dievību vārdu saknes meklējamas baltu valodās, bet Indijā tās pārveidotas atbilstoši turienes valodu īpatnībām.

Senās pirmvalodas svēto leksiku un citas zintis seno latviešu burtnieki bija saglabājuši vēl līdz Romas pāvesta organizētajam Eiropas krustnešu iebrukumam Latvijas teritorijā, kad zintnieki un burtnieki tika nobeigti, paņemot līdzi kapā arī savas izcilās, no tāltālas senatnes pārmantotās Zintis. Droši vien, šo zinšu dēļ seno latvju zeme arī tika iekarota, jo tās bija daudzkārt pārākas par kristiešu priesteru “gudrībām”.

Minēsim vēl citus senās svētās leksikas piemērus latviešu valodā:

Austra (aust Ra, burtiski aust jeb lec Saule); putra (put Ra burtiski visi graudu apstrādes procesi put), raugs (Ra augs); kultūra (kult Ra, burtiski atdalīt graudus, Ra simbolu, no pelavām; šā vārda saistību ar mūsdienu vārdu “kultūra” pamanījis trimdas dievturis J. R. Paliepa); vētra (lielā Ra vētīšana); vasara (Vasa-Ra gadalaiks, kurā Saule jeb Ra ietērpj Dabu krāšņā rotā, senindu vas tērpts, Vāšu Zemes dievības senajā Indijā); rase (Ra-se Ra sējums); aura (au-Ra zeltainas Saules apzīmējums, kur sakne *auapzīmē zeltu); jūra (jū-Ra); drava (dēt Ra jeb likt (savākt) medu Saules koncentrātu, simbolu); rati (Ra-Ti, vārds, kas apzīmē Ra saistību ar šumeru Ūdeņu Pirmmāti Tiamatu), ragi (Ragi, vārds, kas apzīmē Saules priestera atribūtu ragaino kroni tiāru); ara (a-Ra aramzemes atsevišķs lauks); latgaļu vārds karaļs (sal. ar seļkupu karra dzērve, kas bija Rietumsibīrijas āriešu tautas seļkupusamaņu[13] galvenais simbols).

Bezgala daudz būtu jāmin toponlmu Ararats, Arāla jūra, Urālu kalni, Sennaāra (Divupes senais nosaukums)…

Senajiem zemkopjiem svarīgi darbības vārdi ir: rakt, ravēt, art. Par seno augsto kultūru liecina vārds rakstīt.

Tās visas ir valodā saglabājušās liecības par seno baltu-āriešu Saules pielūdzēju kultūru ar tai raksturīgo sarkanā okera apbedīšanas kultu. Tieši šādi ir vissenākie apbedījumi Latvijā. Par senajām Saules svētvietām Latvijā ziņas ir trūcīgas. Neziņas tumsu mēģinājis kliedēt vien I. Vīks. Taču daudz ko var pastāstīt dainas. Arī šī, visiem zināmā:

Sit, Jānīti, vara bungas,

Vārtu staba galiņā…

Salīdzināsim ar 14. gs. arābu hronista Makrizi sniegto Senās Ēģiptes reliģiskās dzīves aprakstu. Lūk, kā viņš apraksta Saules templi Hēliopolē:

“Tur uzceltas divas kolonnas, par kurām skaistākas neviens nekad nav redzējis. [..] To virsotnes darinātas no vara. Kad Saule nonāk Mežāžā zvaigznājā jeb gada visīsākajā dienā, tā skar dienvidu kolonnas virsotni.. tad, kad Saule nonāk Vēža zvaigznājā jeb gada visgarākajā dienā, tā skar ziemeļu kolonnas virsotni. Tātad šie divi obeliski iezīmē Saules kustības galapunktus, bet ekvinokcijas punkts atrodas vidū starp tiem.”

Tādējādi dainās it kā parastais “vārtu stabs” īstenībā ir Saules kulta obelisks. Bungošana pieminēta arī citās dainās, vienmēr saistībā ar dievišķām darbībām:

[..] Kur palika zaļa birze?

-To nolīda Dieva dēli.

Kur palika Dieva dēli?

-Tie uzkāpa debesīs,

Ar stīgām stīgodami,

Ar bungām bungodami.

Ko tie dara debesīs?

-Sēd pie galda rakstīdami Kam būs mirt, kam dzīvot Šai baltā saulītē.

Dainās daudzkārt minēto ‘Saules meitu’ senākais apzīmējums, visticamāk, bija ‘Raganas’. Šo vārdu var atšifrēt: Ra-gaņa, kur senindu gana pulks. Tātad Saules kulta priesterieņu pulks. Bet latviskais izskaidrojums ir pat vienkāršāks un ietilpīgāks Saules ganes.

Nav jābrīnās par to, ka kristieši seno gudrību glabātājas Ra ganes iztēloja par īstām nešķīstenēm mainīja senā vārda nozīmi, pārvērta šis viedās sievietes, Saules meitas, par raganām vārda tagadējā izpratnē.

Mums, baltiem, ir bijusi pašiem sava svētlaimīgā vieta (paradīze) Rāmava jeb Romove (senindu ‘rāma' laimīgs). Senprūšu lielās svētvietas Romoves ietekme pletusies tālu baltu zemēs.

Dziednieki uzsver harmonijas nozīmi cilvēka dzīvē. Senbaltiem tas nebija jaunums. Mūsu senči ik rītu sveica Sauli un ik vakaru pavadīja to tautas ticējumi liek svētīt arī Saules rietu, ko sauc par “Saules pakrēšļiem”, “Saules celiņu” vai līdzīgi. Rudens un ziemas vakaros latviešu zemnieku sētās svinēja “sirmo stundu” laika sprīdi starp Saules rietu un uguns iedegšanu skalturī. Tas bija teiku teikšanas un mīklu minēšanas laiks.

Cik daudz lietu un ritu senajam latvietim ikdienā lika izjust pasaules harmoniju arī kopā dziedāšana, koklēšana (kā teikts dainā stigošana), putnu dziesmas… Kā saka viedie kopā dziedot, mēs tuvojamies ideālai harmonijai. Šajā brīdī iespējams sajust dievišķo būtņu klātbūtni. Lūk, latviešu Dziesmu svētku noslēpumi Ikkatram koristam laikam gan tās ir pazīstamas sajūtas…

Tikai vai nākotnē būs, kas dzied? Vai saglabāsies tauta?

Lūk, tāda galvenajos vilcienos bija senā baltu, arī mūsu, latviešu, Dabas reliģija, valoda un kultūra.

Ja gribam arī turpmāk pastāvēt kā latvieši, pienācis pēdējais laiks atgriezties pie savām saknēm savām garamantām mēģināt kaut daļu no saglabātā izprast un atjaunot.

Kas tuvākajos gadsimtos gaida pasauli

Mūs gaida pārapdzīvotība, liels bezdarbs un ar to saistītā noziedzība.

To pavadīs Dabas resursu izniekošana un, visbeidzot, izsmelšana.

Katastrofālus apmērus sasniegs Dabas (gaisa, zemes, ūdeņu, Visuma) piesārņošana.

Tam sekos slimību, globālu epidēmiju pieaugums, kā arī terorisma pieaugums, ko veicina pārnacionālas reliģijas.

Būs kari, arī pasaules kari.

Tas viss Visuma, t. sk. arī Zemes, likumu nezināšanas, nevēlēšanās zināt un ignorēšanas dēļ.

Un kamēr visas pasaules bagātības atradīsies slimīgi alkatīgu privātpersonu rokās, neviena valdība, arī pasaules valdība, neko kardinālu, pat ja gribētu, nevarēs atrisināt.

Lai to nepieļautu, par to jādomā visiem. Mums visiem jāsāk darboties, izejot no Visuma likumiem. Malā stāvētāju nedrīkst būt.

Aicinājums bagātniekiem

Virs jums un jūsu bagātības ir negatīvo enerģiju melnais mākonis, kas saīsina jūsu mūžu un izsauc dažādas grūti ārstējamas un arī neārstējamas slimības, jo tās nav fiziskas, bet gan garīgas izcelsmes.

Šis mākonis pieaug un sabiezinās ar jūsu nodarbināto apdalīto un paverdzināto ļaužu lāstiem, kas jūs smacēs visu dzīvi.

Visu mantu atstāt mantojumā bērniem nav vērts, jo reti kurš no viņiem jūs pieminēs ar siltām jūtām un pats kops jūsu kapu. Labākajā gadījumā no jūsu atstātās naudas samaksās firmai, lai kapu uzturētu kārtībā. Bērniem jāatstāj tik daudz, lai viņi izskolotos un nostātos uz savām kājām.

Būtu prātīgi atstāt sev pietiekamu materiālo nodrošinājumu, bet lieko naudu un mantu ziedot trūcīgo strādnieku ģimenēm un tautai.

Patiesi bagāts ir tas, kuram ir ko dalīt un kas nesavtīgi to dara. Tad no trūcīgajiem un tautas ilgstoši nāks pateicība pozitīvā enerģija kas kliedēs negatīvo enerģiju mākoni virs jūsu galvām, dos jums gandarījumu un dzīves piepildījumu.

Lai jūs šajā pasaulē nemaldina viltus cieņa un gods! Tie nebūs mūžīgi.

Neapgrūtiniet savu dzīvi šajā Pasaulē un Viņsaulē!

4 No sanskrita ritenis.

12 Trilobiti senie vēžveidīgie (posmkāji), kuri galvenokārt esot dzīvojuši jūras seklumā, upju ielejās vai purvos. Akadēmiskajā zinātnē trilobīti tiek uzskatīti par vadfosiliju, pamatojoties uz kuras atradumiem iežu slāņos ģeoloģija datē Zemes vēsturi. Pēc Darvina evolūcijas teorijas, vecākās formācijas satur tikai vienkāršākos organismus.

[1] mūsdienās šāda veida eksperimentu ar mūžīgiem elektromagnētiskiem “dzinējiem”, kas iemontēti Zemes abos polos, veica mūsu tautietis E. Liedskalniņš savā koraļļu pilī ASV. Pagaidām pasaules zinātniekiem cita skaidrojuma par rotācijas piešķiršanu Zemei nav.

[2] pēc Č. darvina evolūcijas mācības un Č. Laiela uniformisma teorijas, Zeme ir 4,5 miljardu gadu veca šāds laika periods tika pieņemts par vajadzīgu augstāko dzīvības formu attīstībai no vienšūna. Pamatojums urāna U 238 pussabrukšanas periods. Tiek maldīgi pieņemts, ka radioaktīvā starojuma intensitāte uz Zemes šajā laikā nav mainījusies.

[3] no grieķu aithēr gaisa augšējais, mirdzošais slānis, Dievu miteklis.

[4] no latīņu astralis zvaigžņu.

[5] no latīņu mentis saprāts.

s Kauzāls un karmisks cēlonisks. No lat. causa cēlonis, no sanskr. karma(n) cēloņu un seku kopums, kas ietekmē likteni.

[7] no sanskr. ātmans būtība, dvēsele. Hinduismā un budismā individuālā dvēsele kā

dievišķā gara izpausme cilvēkā.

[8] uniformisms 19. gs. koncepcija par ģeoloģisko faktoru nemainīgumu laika gaitā, kas pieņem, ka pagātnē ir darbojušies tādi paši spēki, ar līdzīgu intensitāti un ātrumu, kā mūsdienās. Akadēmiskajā zinātnē spēkā vēl mūsdienās.

[9] lai rastos fosilijas, tām jābūt ieskautām sedimentu noslāņojumos, kuri pēc iespējas atrodas zem plūstoša ūdens, lai gaisa poras tiktu aizpildītas ar cietiem kalcīta vai pirīta kristāliem.

[10] manā skatījuma, datējuma atšķirības izskaidrojamas ar to, lai pelasgu kultūras sasniegumus vieglāk būtu pierakstīt iekarotājiem ahajiem.

[11] bībeles pamatā ir baltu-āriešu tautu svarīgāko notikumu hronikas, kuras Šumerā, Tuvējos Austrumos un Aleksandrijā pārtvēra Visuma Dieva noliedzēju ciltis un pielāgoja savai ideoloģijai. Bībele noder kā papildus izziņas avots, konfrontējot ar vēsturiskiem faktiem. Red.

la Priekšstats līdz mūsdienām saglabājies kropļots. Kā jau minēts, senā baltu-āriešuatlantu civilizācija neoperēja ar skaitli *7’. Red.

[13] vārda ‘šamanis’ izcelsme meklējama baltu-āriešu valodās. Hetu valodā ‘Samana’ ir ‘pamats’. Seļkupi, tagad jau mirusi tauta, melīgi pieskaitīta somugriem.

Content

Liniņš Vilis Pēc Visuma Valdnieka gribas un likumiem

SATURS

Zemes cilvēki!

IEVADAM

I NODAĻA ZEMES UN DZĪVĪBAS RADĪŠANA

II    NODAĻA DAŽI VISUMA-ZEMES LIKUMI

III     NODAĻA LATVIEŠU TAUTAS TUVĀS NĀKOTNES VALSTS MODELIS