Antonovs Vladimirs

Satja Sai Baba - mūsdienu Kristus?

Vladimirs Antonovs

Satja Sai Baba

SATJAS SAI BABAS ATNĀKŠANA

Viņš piedzima 1926. gadā. Viņam dots vārds Satja Nārajana Radžu.

Viņš auga, visu milēts, jo allaž bija labs, vienmēr piedeva vienaudžu pārestības, nekad neatdarīja "ļaunumam ar ļaunu". Gn vēl… skolas gados Viņš izklaidēja skolasbiedrus, cienājot viņus ar saldumiem, kurus vilka ārā no neapšaubāmi tukšas somas, tos materializējot!

Četrpadsmit gadu vecumā Viņš… reiz negaidīti paziņoja Saviem vecākiem, ka vairs neies skolā, jo zina uisu. Gn ka Viņš ir pārdzimis Indijā visiem zināmais musulmaņu svētais Sai Baba no Širdī (Baba sanskritā nozimē godpilno Tēvs), kurš bija pametis materiālo ķermeni astoņus gadus pirms Viņa pašreizējās piedzimšanas. Gn ka Viņš atstāj vecāku mitekli, vēlēdamies palīdzēt cilvēkiem un veltit savu dzīvi Patiesības sludināšanai par Dievu un to, kā iemantot Visaugstāko Brīvību, Saplūstot ar Viņu.

Satjas Sai bērnības un jaunības gadi sīki jo sīki aprakstīti brīnišķīgajā Semjuela Sendvaisa grāmatā [25], un nav nepieciešams to pārstāstīt. Vien piebildīšu, lai varētu labāk izprast tās saturu, — nokļuvis daļēji pagāniskā vidē, kur valdīja šivaisms, Satja Sai nenostājās pret to. Gluži pretēji, Viņš "pielāgojās" ļaudīm, kas pulcējās ap Viņu, piemēram, materializējot šivaisma simbolikas atribūtus.

Satja Sai sludinātāja darbību allaž ir pavadījusi Viņa brīnumu demonstrācija.

Tas Viņam bija raksturīgi jau kopš skolas laikiem, kad Viņš materializēja saldumus, zīmuļus, lineālus un visu citu un arī bez pūlēm pārspēja vienaudžus skriešanā, vienā mirklī pārnesot savu ķermeni no starta uz finišu.

Bet nākamo gadu laikā Viņš jau sāka pievērst ticībai pieaugušus cilvēkus, ateistus, piemēram, pie pusdienu galda materializējot katra priekšā ēdienus, kurus tas bija pasūtījis "domās".

Arī pašlaik dažādu priekšmetu materializācija ir Satjas Sai ikdienas nodarbe, kas veicina un nostiprina ļaudīs reliģiozitāti.

Paplašinoties Satjas Sai sludinātāja darbībai, ap viņu izveidojās uzticamu sekotāju grupa, tika uzcelts āšrams, kurā tagad var apmesties svētceļnieki. Pēc tam darbā iesaistījās finansisti un uzņēmēji. Tas ļāva izveidot Indijā medicīnisku un izglītojošu iestāžu tīklu, ko vadīja Satja Sai, tika aizsākta ari plaša izdevējdarbība. Pateicoties grāmatām un filmām, Satjas Sai vārds tagad ir zināms visos kontinentos, Viņam ir daudzi miljoni sekotāju.

Viņš sniedz ļaudīm glābiņu no ateisma un reliģiozo maldu tumsonības. Pievērsīsim Viņam savas dvēseles!

KĀDS VIŅŠ IR — SATJA SAI BABA?

Viņš ir pamaza auguma, melnīgsnējs kā jau visi indieši, tērpies mūka oranžajā ģērbā. Viņa izskata raksturīgā iezīme ir grandioza "cepure", ko veido biezie, melnie, cirtainie mati.

Tomēr tas ir tikai viņa fiziskais ķermenis, vien niecīga Satjas Sai daļiņa…

Īstenībā Viņš ir pavisam citāds. Viņš — Okeāniskā Visuma Apziņa, kas pašlaik savienojusies ar materiālo ķermeni. Un visur, jebkurā planētas daļā, kur vien nepieciešams, Viņš izpaužas kā Dievišķās Liesmas strēle, kas sniedzas kilometriem tālu pār Zemeslodes virsmu. Šīs Uguns strēles vienmēr parādās tur, ķur Viņš sniedz palīdzību saviem mācekļiem. Vien pietiek Viņu pasaukt.

Jā, tas ir Viņš — Dieuišķā Uguns, Ko ieraugot, šausmās dreb grēcinieki, bet Kas neizrāda Savu versmi taisnajiem, Kas ir Vissmalkākā no smalkākajām, Kas ir augstākais Maigums, Svētlaime, Dievišķā Mīlestība, — tiem, kuri jau kļuvuši kā Viņš un iegājuši Viņā!

Vai arī Viņš Pats ieiet viņos, dāvājot Dieva Mīlestību, Sevi uzrādot kā saskanīguma etalonu.

Dvēseles, kurām Viņš šādi pieskāries, spēj saklausīt Viņa pamācības, instrukcijas, padomus. Spēj — ja pietiekami ir attīrījušās un noslīpējušas sevi kā apziņu, ja prot noskaņoties, lai uztvertu Viņu, atsakoties no materiālajām rūpēm.

"Ir trīs koncentrācijas līmeņi," vēsta Satja Sai. "Pirmajā jūs saņemat Manus vēstījumus domu viļņu veidā. Otrajā līmenī jūs jau spējat saklausīt Manu balsi. Bet trešajā līmenī jūs varat Mani dzirdēt un arī redzēt. Sekmīgi attīrot apziņu, jūs progresējat no līmeņa uz līmeni.

… Kad prāts ir mierā un klusībā, iespējams saklausīt Dieva balsi. Ikviens, kurš pratis attīrīt prātu no nemiera, satraukuma, domām, ir spējīgs saklausīt Dieva balsi sevī." [25]

… Reizēm Viņš pieņem citu veidolu — koncentrētāku, sabiezinātāku, tikai dažus metrus augstu. Tad Viņu spēj saskatīt pat ļaudis, kas vēl nav noslīpējuši sevi — kā apziņas — līdz līmeņiem, kas tuvi Viņam.

Tomēr allaž —jebkurā veidolā — Viņu iespējams pazīt, pateicoties nemainīgai pazīmei: krāšņajam matu sakārtojumam!

Un lai neviens neiedomājas, ka brīdī, kad Viņš sazinās, piemēram, ar šīs grāmatas autoru, citi Viņa mācekļi palikuši bez Viņa uzmanības un pieskatīšanas. Mē: no Viņa Mājokļa katru brīdi iznāk tik daudz Viņa Liesmas strēļu, cik nepieciešams, lai apmierinātu pilnīgi visu vajadzības! Jo Viņš ir Visuma Sākotnējās Apziņas neatņemama Daļa. Gn Viņa Spēks ir bezgalīgs.

Viņš pats par Sevi saka: "Es, Satja Sai no Širdi, esmu atkal ieradies; līdz šim brīdim Es biju aizņemts ar ēdiena gatavošanu, bet tagad esmu atnācis uzaicināt jūs uz spēcinošu un attīrošu maltīti!" [25]

"Esmu ieradies, lai atjaunotu Taisno Ceļu pie Dieva!" [33]

VIŅA maciba

»

Viņš nebūt nesaka, ka Viņa Mācība ir jauna. Tā ir tikai vēl viena Vienotās Dievišķās Mācības izpausme, kas atbilst pašreizējiem konkrētiem apstākļiem uz Zemes un kuru Dievs nemitīgi atkārto ļaudīm ar Savu Sūtņu palīdzību. Sanskritā to dēvē par Sanātana Dharmu — Mūžseno Likumu. "Sanātana Dharma ir Visuma visu reliģiju, ētisko normu kopsavilkuma un likumu māte," vēsta Satja Sai. [28]

Pašreiz Viņš — Satja Sai — pastāv kā Avatārs. Viņš vēsta — kaut arī visi Visumā iespējamie spēki ir sakopoti vienā Viņa Delnā, Viņš nebūt nepadarīs laimīgus pilnīgi visus cilvēkus pēc kārtas. Jo katram cilvēkam ir savs liktenis (karma), ko veidojušas paša kādreizējās labās vai ļaunās domas un darbi. Arī ar savu pašreizējo rīcību katrs cilvēks veido savu nākamo likteni.

Lai izkļūtu no laicīgo ciešanu slīkšņas, ir jādzīvo mīlestībā uz Dievu un visām dzīvām būtnēm. Tostarp — jaunradošā mīlestībā un kalpošanā citiem cilvēkiem. Kalpošana cilvēkiem, kas jāizprot kā palīdzība pozitīvas evolūcijas veicināšanai, ir kalpošana Dievam.

Cilvēka lielākie ienaidnieki, kas veicina sliktās karmas uzkrāšanos, ir viņa aplami ievirzītais prāts un neapvaldītā emocionālā joma, kurā dominē egoistiskas vai primitīvas emocijas.

Šīs grūtības iespējams pārvarēt, stiprinot ticību, pārorientējot prātu uz Dievišķā izpratni, kā arī ar garīgiem vingrinājumiem, kas pirmām kārtām normalizē emocionālo jomu un ļauj iemācīties pārvaldīt prātu un apziņu.

Taču prāts pats par sevi nav cilvēka ienaidnieks. Gluži pretēji, tas ir gudrības iedīglis (džnāna), un ir nepieciešams visādos veidos attīstīt prātu kā apziņas analizējošo un radošo funkciju.

Arī lai attīrītu savu ceļu no karmiskiem šķēršļiem, ir jānožēlo grēki un jāatzīstas visos izdarītajos lielajos vai mazajos noziegumos pret jebkuru dzīvo būtni. "Ar patiesu grēku nožēlošanu var aizskalot visus grēkus! Dieva Žēlsirdība ir atsaucīga! Ja Viņš vēlas piedot, neviens to nespēj kavēt! Pat neievērojot bijušos grēkus, ja vien ir dziļa nožēlošana un mīlestība uz Dievu, grēki tiek aizskaloti prom, un cilvēka būtība attīrās! Bailes, ka tā nenotiks, ir vājuma izpausme! Dievam piemīt bezgalīga žēlsirdība, meklējiet Viņa mīlestību — un jūs saņemsiet piedošanu!" [23]

"Galvenā garīgā disciplīna — personisko vājību un trūkumu apzināšana, kā arī centieni no tiem atbrīvoties, pietuvoties Pilnībai!" [27]

Lai nostiprinātu prāta ievirzi uz Dievu, Satja Sai iesaka piedalīties dievkalpojumos un slavināt Dievu, tostarp izmantojot šādu paņēmienu — Dieva vārda biežu atkārtošanu.

Pirmais — iemantot ticību. Otrais solis šajā virzienā — mīlestība uz Dievu. Taču kā iemīlēt To, Kuru vēl nezini? Tieši tāpēc arī Dievišķie Skolotāji ierodas uz Zemes, lai palīdzētu cilvēkiem, — Neizpaustais izpauž Sevi, izpaužoties cilvēkiem saprotamā veidā. Mīlestība pret izpaudušos individualizētu Dieva aspektu iemiesotajiem cilvēkiem ir piemērotāka.

Tomēr cilvēkiem ari jāsaprot, ka Satja Sai nav tikai ķermenī, ka Viņš ir visur, kur vien vajadzīgs, ka nav nepieciešams doties pie Viņa uz āšramu, jo sarunāties ar Viņu iespējams, ari atrodoties savās mājās.'

Satja Sai māca: visiem ļaudīm ir viens Dievs. Nevajag šķirot pēc piederības tam vai citam ticības variantam. Lai visi pielūdz Vienoto Visuma Dievu, izmantojot savus tradicionālos Dieva Pielūgsmes veidus!

īstenībā cilvēkus citu no cita nošķir nevis ticības varianti vai nacionālā piederība, bet gan garīgās kultūras līmeņi. Piemēram, — saka Viņš, vēršoties pie vīriešu koledžas studentiem, — jūs, ievērojot cilvēku vienlīdzības principu, apņemsiet par sievu musulmaņu meiteni, kuras ģimenes tradīcijas liek ēst gaļu. Kas sagaidāms? Konflikti un nesaskaņas?

Taču Satja Sai nevēlas, lai cilvēki strīdētos savā starpā atšķirīgas ēdienkartes dēļ: lai taču laicīgie cilvēki lieto gaļu pārtikā. Bet, ja jūs nostāsieties uz garīgā Ceļa, tad ēdiena ētiskais aspekts jāievēro nevainojami! [23] 1 Tomēr līdz tam jānoiet pietiekami ilgs attirišanās un apziņas apskaidrošanas ceļš. Citādi, atrodoties primitivajos eonos, jūs sadzirdēsiet to iemītnieku — dēmonu — balsis, un, iespējams, šis balsis jūs noturēsiet par pagaidām vēl pārāk tālā un nepazistamā Dieva balsi.

Par zivju izmantošanu pārtikā Satja Sai piezīmē, ka arī šie dzīvnieki mirst mokās.

Reiz Satja Sai nosūtīja kalnos Savu mācekļu grupu. Šī gājiena mērķis bija meditatīvais treniņš. Gn, lai mācekļu nodarbi netraucētu pārtikas meklējumi, Viņš apgādāja tos ar krūku, kurā katru dienu viņi atrada pietiekamā daudzumā ēdienu, ko Viņš materializēja. Kas tad ietilpa viņu "ēdienkartē"? Rīsi, dārzeņi, pupas, augļi, sulas, bet uz nakti katrs saņēma glāzi piena. [22]

Pārtika, kas nav iegūta, nokaujot dzīvu būtni, sekmē prāta un apziņas attīrīšanos. To sekmē arī agra celšanās rītos un agra došanās pie miera vakarā. Otrs, kas jāievēro katram iesācējam reliģijā, — jāatsakās no prāta koncentrēšanas uz citu cilvēku negatīvajām īpašībām. Katrs cilvēks savā (potenciālajā) būtibā ir Dievs. Saskatiet katrā Dievu, mīliet otru tā, kā mīlat Dieva atklāšanos jums! Es jūs mācu, izmantojot citu cilvēku pozitīvās un negatīvās īpašības!

Cilvēki atšķiras cits no cita ar individuālajām "ego" un "es" ipašībām.

Starp viņiem ir arī dziļi kritušas, degradējušās dvēseles, kas aizraujas ar ļauniem darbiem. Šādi cilvēki var darīt ļaunu pat gluži nesavtīgi, negaidot samaksu. Tāda diemžēl ir viņu daba, kā kodei: tā saēd un bojā izstrādājumus, un nav būtiski, kādus, — tā tikpat labi rij gan lupatu, gan dārgu sari. [30]

Taču arī šādiem cilvēkiem Dievs rod pienācīgu lietojumu vispārīgajā apziņas Evolūcijas plūsmā. No viņu piemēra citi cilvēki mācās, kādiem nav jābūt; cilvēkiem ir jāiepazīst gan ļaunais, gan labais. Atgrūžoties no ļaunuma, viņi spēs doties tālāk pa labā ceļu pretī Pilnībai, pretī Saplūšanai ar Dievu. Cilvēkam jāzina gan tas, kāds viņš nedrīkst būt, gan tas, kādam jābūt. Neizzinot ļauno, grūti izzināt labo.

Ļaunus cilvēkus izmanto arī, lai koriģētu īsteno sādhaku (garīgo askētu) attīstību. Cita starpā šādi viņi saņem atgādinājumus par gaidāmo nāvi, un tas viņiem neļauj Ceļā lieki atslābt.

Nāve un Dievs — lūk, divas galvenās ceļa zīmes visiem, kas iemiesojušies, māca Satja Sai.

Ļaunie cilvēki gatavo sevi ellei un ciešanām nākamajās pārdzimšanas reizēs. Taču arī viņiem tiek dota cerība uz glābiņu: atjēgties un nožēlot grēkus. Grēku nožēlošana ir apzināta vainas atzīšana, kas ļauj atbrīvoties no trūkumiem.

Cita starpā Satja Sai runā par ētisko paškorekciju [29]:

Tie, kas meklē svētlaimi Atmanā, nedrīkst dzīties pēc baudām, ko gūst no jutekliskiem objektiem.

Tāpat kā ķermenis bez elpošanas ir nederīgs un drīz sāk trūdēt un smirdēt, tā arī dzīve bez Patiesības ir nederīga un pārtop smirdošā posta un nesaskaņu tilpnē.

Tici, ka nav nekā augstāka, vērtīgāka, vēlamāka, nesatrici- nāmāka par Patiesību!

Dievs Kungs, kas Pats ir Pati Patiesība, dāvā Savu daršanu (iespēju vērot Vjņu) tiem, kam patiesīga valoda un mīloša sirds.

Saglabā neizsīkstošu labsirdību pret visu dzīvo, arī gatavību uzupurēties!

Nepieciešams kontrolēt savus jutekļus, ir jābūt nelokāmam raksturam un jāizvairās no pieķeršanās.

Sargies no šādiem grēkiem: 1) meli, 2) mēlnesība, 3) apmelojumi, 4) tukšvārdība, 5) slepkavība, 6) laulības pārkāpšana, 7) zagšana, 8) pļēgurošana, 9) gaļas ēšana, 10) seksuālā iekāre, 11) niknums, 12) alkatība, 13) pasaulīgas pieķeršanās, 14) neiecietība, 15) naids, 16) egoisms, 17) lepnība.

Pirmām kārtām atbrīvojies no postošās skaudības par citu veiksmi un ļauna novēlēšanas tuvākajam. Esi laimīgs, kad laimīgi ir citi! Jūti līdzi tiem, kas nelaimē, un novēli tiem veiksmi! Šāds ir paņēmiens, kā ieaudzināt sevī mīlestību uz Dievu.

Pacietība — lūk, spēks, kas nepieciešams cilvēkam!

Tiem, kas tiecas dzīvot priekā, vienmēr jādara labais!

Nekad nedrīkst atbildēt ar lamuvārdiem, turies no tiem tālāk; tas viss tevis paša labā. Pārtrauc jebkādas attiecības ar cilvēkiem, kas lieto tādus vārdus!

Centies draudzēties ar labiem cilvēkiem, pat ja riskē ar savu sabiedrisko stāvokli vai dzīvību. Tomēr lūdz Dievu svētīt tevi ar māku atšķirt sliktu cilvēku no labā. Lai to panāktu, tev vajadzēs likt lietā visas savas prāta spējas.

Tos, kas iekaro stāvokli sabiedrībā un dzenas pēc laicīgās slavas, ļaudis cildina kā varoņus, taču vienigi tie, kuri uzveic savus jutekļus, — tie ir īstenie varoņi, kas jāslavē kā Visuma iekarotāji!

Lai kā rikotos cilvēks — labi vai slikti —, pēc katras rīcības seko tās nestie augļi, kas nekad nepārstāj vajāt šo cilvēku.

Mantkārība rada vienīgi postu; vēlamākais — apmierināties ar to, kas ir. Nav lielākas laimes kā gandarījums par mazumu!

Tiekšanās pēc materiālā, vieglas peļņas, ir jāizskauž līdz ar saknēm! Ja tai ļaus pastāvēt, tā nosmacēs pašu dzīvi!

Drosmīgi paciet trūkumu un postu! Tiecies pēc prieka un turības priekšdienās!

Kopš šī brīža sāc atbrīvoties no sliktiem ieradumiem! Nekavējies, neatliec uz vēlāku, tas nenesīs ne mazākā labuma!

Cik tavos spēkos, centies palidzēt nabagiem, kuri patiešām dzīvo nabadzībā. Dalies ar viņiem ēdienā, kāds tev ir, un padari viņus laimīgus vismaz uz to brīdi.

Lai arī kā tu pārdzīvotu, ja pret tevi izturas nepelnīti, — nekad nerīkojies tā pret citiem!

Patiesi atzīsti kļūdas un nožēlo grēkus, kurus esi izdarījis aiz gara tumsības, centies tos neatkārtot! Lūdz Dievu, lai Viņš dāvā tev spēku un drosmi nenogriezties no patiesā ceļa!

Nelaid ne tuvumā sev to, kurš varētu atvēsināt tavu dedzību un entuziasmu ceļā uz Dievu! Šīs centības iztrūkums izraisa cilvēkā spēku izsīkumu.

Neļaujies gļēvumam!

Un neatsakies no svētlaimes!

Nepiepūties lepnībā, kad ļaudis tevi liela! (Jn neskumsti, kad tevi paļā!

Ja kāds tavu draugu vidū sāk neieredzēt citu un iesāk strīdu — nelej eļļu ugunī, lai viņi nesāktu neieredzēt viens otru vēl vairāk! Gluži otrādi, mēģini ar mīlestību un labvēlību atjaunot viņu iepriekšējo draudzību.

Tā vietā, lai meklētu trūkumus citos, atrodi sevis paša kļūdas! Izskaud tās, atbrīvojies no tām! Daudz labāk ir atrast kaut vienu savu kļūdu nekā desmit simtus citos!

Ja tu nespēj vai negribi paveikt ko labu, vismaz neperini prātā un nedari sliktu.

Lai ko arī ļaudis runātu par trūkumiem, kas īstenībā, kā esi pārliecināts, tev nepiemīt, — nepārdzīvo! Turpretī sev piemītošos trūkumus centies izskaust pats, negaidot, ka citi norādīs uz tiem.

Neturi niknumu un sarūgtinājumu uz tiem, kuri tev norāda uz taviem trūkumiem! Neatbildi uz aizskārumu ar to pašu, norādot uz citu kļūdām, bet izrādi viņiem savu pateicību!

Mēģinājums citiem "atvērt acis", norādot uz viņu trūkumiem, — tā ir liela kļūda!

Labi, ja tu zini savus trūkumus, slikti, ja meklē tos citos.

Ja gadījies kāds brīvāks brīdis — neiznieko to tukšās sarunās, bet izmanto pārdomām par Dievu vai lai palīdzētu citiem.

Dievu Kungu saprot vienīgi bhakta (Viņu mīlošais); bhaktu saprot vienīgi Dievs Kungs. Pārējie nesaprot viņus. Tāpēc neapspried lietas, kas skar Dievu, ar cilvēkiem, kuri nav bhaktas.

Ja kāds ar tevi runā par jautājumu, ko pats nesaproti pareizi, neiedziļinies kļūdainos spriedumos, bet uztver vienīgi noderīgo un patīkamo tev sacītajā.

Ja tavas pasaulīgās vēlēšanās nav piepildījušās, nekurni par Dieva mīlestību — šādām vēlmēm ar Dieva mīlestību nav nekā kopēja!

Ja tavā meditācijā nav attiecīgā progresa — nebēdā!

Kad nokļūsti šādā situācijā — meklē trūkumus sevī!

Tikai tad, ja ik dienas savu rīcību automātiski pielāgosi šiem likumiem, tu spēsi ļoti viegli apjēgt Dievu. Tāpēc stingri ievēro šos likumus!

Starp citu — Satja Sai piezīmē — visa ētiskā mācība ietilpst vienā īsā Vjāsas formulējumā: "Vienmēr visiem palīdzi', nekad nevienam nedari pāri!" (Tikai jāsaprot, ka ar "visu" domāts kopā ar Dievu, ar Dievu kā pirmo.)

Katra cilvēka galvenais uzdevums ir iepazīt savu Augstāko "Es", kurš ir Atmans, Paramātmans, Radītājs. Lai to panāktu, tostarp ir jāatbrīvojas no zemākā "es", kas izpaužas egocentrismā un ko izveidojis prāts.

Šādā kontekstā prāts ir apziņas daļa, ko pārmākušas pasaulīgās vēlmes.

Vēlmes nav domas. Domas kļūst par vēlmēm, kad dziļi "ienirst" objektos.

Vēlmes, kas pievērstas pasaulīgiem objektiem, rada baudu un ciešanas. Taču, ja vēlme vērsta uz Dievu, — tā dāvā svētlaimi! [24]

Spēja pareizi domāt ir jāattīsta, izmantojot laicīgo. Toties

1 Visā labajā.

pēcāk tā var pārdzimt buddhi funkcijā. Lai to panāktu, apziņas "taustekļi" (jutekļi) jāpārorientē no materiālās pasaules objektiem, kaut ari vislabākajiem, uz Dievišķo Apziņu. Šāda progresējoša cilvēka domāšana — attiecibā uz jebko — pāriet uz principiāli citu, augstāku limeni, jo šajā posmā viņš pakāpeniski iemācās saskatit "laicīgās" problēmas — ar Dieva acīm. Šāda cilvēka egocentrismu pakāpeniski nomaina Dievcentrisms. Kā atbrīvoties no prāta aplamās darbības, kas traucē turpmāko virzību uz priekšu? Ļoti viegli: nemēģiniet to "apslāpēt", vienkārši domājiet par Dievu! Prāta iedaba ir tāda, ka prātam jābūt ar kaut ko pārņemtam, — nu tad ļaujiet prātam būt pārņemtam ar Dievu! un, kad prāts ir pārņemts ar Dievu, prāts aprimst. [24] Ja pagaidām tas neizdodas — nodarbiniet prātu ar Dieva vārda atkārtošanu vai kādu citu noderīgu darbību.

Nekontrolējams prāts līdzinās čūskai: tam piemīt divas tieksmes — kustēties līkločiem, nevis taisni, un kampt visu, ko vien ierauga. Taču ir jāpiespiež prāts virzīties pa taisni pie Dieva, vēršoties tieši pie Viņa!

Kad progresējošam cilvēkam domāšanu īsteno vairs nevis prāts, bet buddhi, tad buddhi ienirst Dievā, lai pārtaptu Viņā.

Lūk, kāpēc ir tik svarīgi pieradināt sevi pagriezties ar (apziņas) seju pret Dievu. [24]

Ir divas galvenās lietas, kas allaž jāatceras: gaidāmā nāve un Dievs. Gn ir divas galvenās lietas, kas jāaizmirst: ļaunums, kas nodarīts jums, un labais, ko jūs esat darījuši citiem. "Pro- Irims, par nāvi allaž jāatceras, jo tad tiks paveikts daudz laba un varēs izvairīties no daudz kā slikta." [24]

"Laiks ir pasaulē dārgākā dāvana. Netērējiet laiku rupjiem vārdiem un sliktiem darbiem! … Nedrīkst velti tērēt laiku! … Laiks nevienu negaidīs. … Bezjēdzīgi zaudēts mirklis ir aizlaists uz visiem laikiem, to vairs neatgriezīsi… Neviens nezina, kad beigsies viņam atvēlētais laiks. Laika dūre var jūs notriekt jebkurā brīdī…

Ar saviem darbiem jums jāsasniedz dižu personību, nevis bezrakstura cilvēku līmenis!"

Ja paturēsiet prātā savu nāvi, jūs nonāksiet līdz "vienvirziena nelokāmībai". [28]

"Nāves priekšā izgaist gan stāvoklis sabiedrībā, gan lepnums un valdonība. To apzinoties, centieties dienu un nakti — ar ķermeņa, prāta un apziņas tīrību — realizēt savu "Augstāko Es", kalpojot visam dzīvajam!

Ķermenis ir jāuztur un jāsaglabā kā līdzeklis šī mērķa sasniegšanai.

Taču atcerieties, ka jūs neesat ķermeņi, bet šie ķermeņi — neesat jūs." [28]

"Šis ķermenis ir tikai instruments, darbarīks, ko dāvājis Dievs Kungs. Gn tas jāizmanto vienīgi šādam nolūkam." [28] Par ķermeni ir jārūpējas: ķermenis ir līdzeklis sevis attīstīšanai, savai Dievrealizācijai. Tas jāmazgā, labi jābaro, jāārstē, ja saslimst; turklāt nav liegts ārstēšanā izmantot arī "ārējas" ārstnieciskas un dziedinošas iedarbes. [25, 27-30]

Tomēr ēdiens nav līdzeklis baudas gūšanai! Ēdiens ir tas pats, kas mašīnas uzpildīšana ar degvielu. Ēdiens ir nepieciešams, lai cilvēks varētu kalpot Dievam. [28]

Domai par tuvojošos nāvi vajadzētu jūs pasteidzināt. Taču nekādā gadījumā neiegrūst skumjās un izmisumā.

Gluži pretēji: palīdzēšana citiem, radoša saskarsme ar domubiedriem, panākumi ceļā uz pilnveidošanos — tam visam jāsagādā jums prieka, laimes izjūtas.

Laime ir būtiska Dievrealizācijai. … Ja cilvēks ir nelaimīgs, tas nav vienkārši trūkums. Tas ir viens no visnopietnākajiem trūkumiem! Tas ir šķērslis ceļā uz pilnveidošanos!

Vairumā gadījumu cilvēki ir nelaimīgi laicīgu tieksmju, pieķeršanos, baudu dēļ, viņi pārāk interesējas par pasaulīgām lietām.

Lai atbrīvotos no šī trūkuma, nepieciešams norādīt cilvēkam uz tā nopietnību. Cilvēkam jāapzinās, ka pasaulīgo vēlmju ir bezgala daudz — kā viļņi jūrā!" [24]

Daudzu cilvēku ciešanu iemesls — tikai ar ciešanu palīdzību Dievam izdodas pārliecināt viņus par nepieciešamību vērst skatienu sevī, sava organisma daudzdimensionālās struktūras dziļumos, sākt nodarboties ar pašanalīzi. Citādi tādi cilvēki nekad neatbrīvosies no ciešanām! Dievs ir tur iekšpusē, dziļumā! Viņš dziedina — no turienes!'

' Tomēr leniršanai dziļumā nav nekā kopēja ar tukšu prātuļošanu vai pat "psihoanalītisku rakņāšanos" savā pagātnē. "Zemapziņa" jau pamatos ir nelietderīgs termins, kas nav saistits ar "apziņas" jēdzienu. Tas, ko dēvē par "zemapziņu", ir vien prāta aizmirstais, tas ari ir manass.

Manass domāts, lai nodrošinātu dzīvi materiālajā pasaulē, savukārt buddhi — galvenokārt nemateriālajā.

Manasam jāiek|ūst buddhi ar iegremdēšanos garīgajā sirdī un tur — daudzdimensionālā organisma dziļumos —jāsaplūst ar Augstāko "Es". Tā cilvēka prāts saplūst ar Dieva gudribu.

"Jūs ciešat, izjūtat sāpes un mokas vienīgi tad, kad esat šķirti no Patiesības.

Atrodoties ārpus tirgus laukuma, cilvēks sadzird tikai troksni. Bet, kad viņš pieiet tuvāk un ieiet tirgus teritorijā, viņš skaidri dzird tirgotāju runāto.

Tā ari te. Kamēr jums sveša Augstā Dieva realitāte, jūs esat apstulbis, pasaules troksnis jūs ir nomācis. Bet, tikko dziļi ienirstat garīgo meklējumu valstībā, viss kļūst skaidrs un jūsos pamostas zināšanas par realitāti. Taču līdz tam brīdim jūs būsiet argumentāciju, strīdu un pārspīlētas pašreklāmas bezjēdzīgā trokšņa ieskauts.

Ikvienam, kurš tiecas sasniegt Mūžību ar bhakti (uzticīga mīlestība uz Dievu) palīdzību, jācenšas iemantot šādas īpašības: viņam jāturas nostāk no ikdienišķās rosīšanās, šīs pasaules cietsirdibas un meliem un jādzīvo patiesībā, taisnīgumā, mīlestībā un mierā. Patiesi — tas ir bhakti Ceļš!

Tiem, kuri vēlas vienotību ar Dievu, tiem, kuri vēl pasaulei labu, — tiem jāatzīst, ka viņi neko nav vērti, un jāatbrīvojas no šādiem jēdzieniem: uzslavām un nopelšanas, cilvēku izteiktiem pozitīviem vai negatīviem vērtējumiem, labklājības un nelabvēlīgiem apstākļiem… Neviens, pat Dievs un Avatārs, nevar izvairīties no kritikas un apvainojumiem. Taču Viņi no tā nebīstas." [31]

"Cilvēkam lūgšanā jālūdz par aizvien jaunām un jaunām kalpošanas iespējām — un jāpriecājas, kad viņš tās gūst. Šāda attieksme sniedz bezgalīgu prieku! Dzīvot dzīvi, kas piepildīta ar šādu prieku, — tā ir īstena svētlaime! … Ja par to atceries vienmēr un atbilstoši rīkojies, dzīve pārtop par nepārtrauktu kalpošanu Dievam. Jēdzieni "es" un "Tu" drīz pagaist, neatstājot pat "ego" nojausmu." [28]

"Daudzi mācekļi un vientuļnieki, daudzi sādhaki un sanjāsī ir zaudējuši visus panākumus, ko guvuši cīņas un upurēšanas gadu gaitā, jo nav pārvarējuši pieķeršanos savam "es"." [28] "Lai cik izsmalcinātas būtu runas, lai cik augsti būtu iegūtie zinātniskie grādi — tas viss ir lieki!" Lai varētu ieviest Mācību… reālajā dzīvē, vajag iznīcināt izjūtu "es zinu", saredzēt Būtību un ieskatīties Tās dziļumos. Vienīgi tad noteikti sasniegsi svētlaimi!..

Tomēr, ja "es" apzināšanās rada augstprātību … kritiens nenovēršams…" [28]

Kalpošana citiem cilvēkiem pēc karma jogas principiem ne vien attīsta cilvēku visos virzienos un uzlabo viņa karmu, bet arī — ja ir pareiza attieksme pret savu kalpošanu, proti, ja uztver sevi kā Dieva palīgu, — tā aizved līdz pakāpeniskai sava "es" saplūšanai ar Dievišķo "Es".

"Mājā katrs ģimenes loceklis dara savu darbu. Vakarā, kad visi darbi pabeigti, neviens nesaka: "Tēvs, es izdarīju to un to, tev man jāsamaksā!" Tā ir viena ģimene, tāpēc jūs nepieprasāt samaksu par darbu, jūs vienkārši darāt šo darbu.

Taču, ja kāds no malas atnāk strādāt uz jūsu māju, jūs vienojaties par samaksu un atbilstoši maksājat. Ja jūs kādam maksājat, tas nozīmē, ka viņš nav jūsu ģimenes loceklis.

Bet, kad kāds kļūst jūsējais, jums nevajag viņam maksāt. Viņš strādā ar interesi, negaidot atalgojumu par savu darbu.

Tas pats attiecināms uz Dievu. Ja jūs zināt, ka Dievs ir jums vistuvākā un dārgākā Būtne un ka jūs un Viņš esat viena ģimene, jūs neprasāt samaksu. Tas, kurš pilnibā atdevies Dievam, ir Mans! Gn viņam nav jāgaida atalgojums.

Turpretī, ja kāds saka: "Es tik daudz laika veltīju sādha- nai!" — un līdz ar to nodibina ar Dievu tirdznieciska rakstura attiecības, vienlaikus runājot: "Es savā sādhanā izdarīju tik un tik, un man par to jāsaņem tāds un tāds atalgojums!", tas jau ir pavisam kas cits.

Bērns, kurš vēl pārāk mazs, nelūdz mātei: es gribu pienu, gribu, lai man pārtin autiņus utt., — māte pati seko bērna vajadzībām bez viņa lūguma. Kad jūs esat pilnībā atdevies Dievam un kļuvis par Viņa bērnu, jums nevajag runāt par to, ko gribat. Viņš iedos jums pat vairāk, nekā jūs būtu lūdzis!

Pateicoties jūsu mīlestībai uz Viņu — lai Viņš jums kļūtu visdārgākais!

Veiciet savu sādhanu — un jūs pietuvosieties Dievam! Tad jums nevajadzēs teikt Viņam, ka vēlaties šo vai to, jo Viņa acīs jūs būsiet kļuvis par Viņa mazo bērnu. Viņš atnāks un iedos jums vairāk, nekā jūs būtu palūdzis!

Jūs esat Dieva instruments — gluži tāpat kā ventilators. Vai tad ventilators pats liek sev darboties? Vai arī tam liek darboties elektrība?" [24]

"Gzticēt sevi Dievam nozīmē veltīt Viņam katru domu un rīcību, negaidot šīs rīcības nestos augļus (sev). Dariet kaut ko, nevēloties šīs rīcības augļus (sev), bet dariet tāpēc, ka tas ir jūsu pienākums. Rīcība tiek veltīta Dievam, un arī rezultātu Viņš ņems.

Šādas ricibas — darba procesā nevēloties sev darba augļus — ir brīvas no nevēlamām karmiskām sekām. Tā kā "ego" šādu rīcību dēļ netiek stimulēts un papildināts, tas drīz vien izzudīs." [24]

Kā mēs jau redzējām, Satja Sai neatbalsta nesakārtotas seksuālās attiecības, pārmērīgu aizraušanos ar seksu. Taču laulību, ģimenes dzīvi, tostarp bērnu audzināšanu, Viņš atbalsta un veicina. Arī laulība sekmē atbrīvošanos no primitīvā zemākā "es", jo ģimenes dzīve sagādā labvēlīgus apstākļus "es" transformācijai uz "mēs".

Laulība un karma joga māca rūpēties par otru, par pārējiem. Tā tiek izauklēts gādīgums — Mīlestības atribūts. Tā milestība aptver jo lielāku cilvēku daudzumu. Paša primitīvais "es" izšķist kopīgajā "mēs".

Tālāko progresu šajā virzienā nodrošina meditatīvās tehnikas, kas aizskalo no Augstākā "Es" visus atlikušos uzslā- ņojumus.

Tomēr Satja Sai brīdina neuzticēties dažādiem "guru", kas par tādiem pasludinājuši paši sevi. Viņš saka, ka īstens guru ir vienīgi tas, kurš pats iepazinis Dievu un spēj aizvest pie Viņa. Tādu cilvēku ir ļoti maz. Vai citā gadījumā — kas vēl labāk —, ja guru ir Pats Dievs.

Satja Sai arī pilnīgi noteikti norāda, ka ne tuvu visiem cilvēkiem ieteicams meditatīvs treniņš: cilvēki ir ļoti atšķirīgi un pirmām kārtām ar savu dvēseļu vecumu. Jaunām un nenobriedušām dvēselēm meditācija var izrādīties postoša. Arī ne visi cilvēki ir spējīgi vispār saprast, kas ir meditācija. Piemēram, sapnim līdzīgās mentālās ainas par lidojumiem uz citām planētām ir melīga un kaitīga prakse. [24]

Katra cilvēka patiesā būtiba ir Radītāja Apziņas Okeāns. Cilvēka uzdevums — ar sādhanas (garīgā askētisma ceļš) palīdzību attīstīt sevi līdz šīs patiesības praktiskajai realizācijai (un ne tikai garīgajai uztverei).

Šajā Ceļā cilvēkam vajag pārtapt no džīvas (individuālā dvēsele, kas piesaistīta ķermenim un materiālajiem priekšmetiem) — ar buddhi jogas palīdzību — par Citu (tīra, proti, līdz Radītāja līmenim attīrīta un izsmalcināta apziņa, kas identiska Atmānām, cilvēka Augstākajam "Es").

Dvēselei, kas attīstās virzībā pa šo Ceļu, noteiktā bridī parādās spēja redzēt smalkākajos eonos — pakāpeniski tos apgūstot. Cilvēka apziņa, kas ietikusi augstākajos eonos, iemācās ieraudzīt Dievu — tostarp kā Dzīvo Gaismu-Uguni — un mijiedarboties ar Viņu.

Buddhi jogas adepti noteiktā stadijā spēju sajust apkārtējo pasauli it kā "novieto" uz Dievišķās Apziņas Gaismas. Tādā gadījumā ir viegli "iekrist" Tajā, izšķīst Tajā, pārtapt par To. [29]

Tomēr šāds meditatīvā darba līmenis sasniedzams vien nedaudziem Dieva mācekļiem. Iesācējiem adeptiem Satja Sai iesaka meditatīvo treniņu secību, kas garantēti nevienam nenodarīs ļaunumu [24 u. c.]

Vispirms var aizdedzināt sveci. Labi iegaumējam tās liesmas attēlu. Pēc tam šo attēlu pārnesām anahatā (to var darīt, uzgriežot svecei muguru), aizpildām ar gaismu čakras dobumu, iedomājamies tajā no gaismas sastāvošu uzplaukstošu ziedu. Pēc tam novirzām gaismu uz rokām, galvu, citām ķermeņa daļām. Pēc tam ar šo pašu gaismu piepildām vistuvāko cilvēku ķermeņus, pēc tam visu pārējo cilvēku, dzīvnieku, augu ķermeņus, visa pasaule piepildās ar gaismu, "es" tajā slīkst un izzūd, es un gaisma saplūstam, manis radītais gaismas atainojums ir saplūdis ar Dieva Apziņas Gaismu…

Šīs meditācijas katra elementa apgūšana var aizņemt daudz laika. Toties tas ir taisnākais ceļš, lai iepazītu Dievu un saplūstu ar Viņu.

Ja šajā meditācijā iekļauj Satjas Sai vai jebkura cita Dievišķā Skolotāja Liesmojošo Veidolu, darbs nenoliedzami būs rezultatīvāks.

Bhakti joga, proti, pašrealizācija caur mīlestību uz Dievu, — tā ir augstākā joga, Augstākais, Taisnais Ceļš.

Patiesā (potenciāli) katra cilvēka būtība — Dievs. Dievs patiešām atrodas cilvēka daudzdimensiju organismā, pašā tā dziļumā, vissmalkākajos eonos. Vajag tikai iemācīties pārnest turp apziņas koncentrāciju, pēc tam tur nostiprināties. Tā arī būs pilnīga Pašrealizācija, sevis Dievrealizācija, pilnīga un galīga Atbrīvošanās no ilūziju pasaules gūsta.

Cilvēks panāk Dievrealizāciju caur mīlestību, iemīlēšanos Dievā, tā ļauj ieslīgt Viņa Liesmā, Viņa Mīlestības Apkampienos, saplūst ar Mīļoto vienotībā.

Tas ir vienīgais variants, kas ļauj iemantot augstākos garīgos sasniegumus, citu nav. Tieši to Dievs ir mācījis un māca ļaudīm visā cilvēces pastāvēšanas vēsturē. Tas ir pamatā visām nopietnajām reliģiskajām sistēmām. Taču cilvēki to piemirst, un viņiem tas atkal jāatgādina.

Viena no cilvēces nelaimēm — ļaudis ieklausās nevis Dievā, bet gan daudzos viltus skolotājos, viltus guru, daudzo sektu līderos. Vieni piedāvā cilvēkiem kā pielūgsmes objektu sevi — ne Dievu. Citi, kaut arī stāsta par Dievu, tomēr izkropļo Viņa mācību un apgriež to otrādi.

Par piemēru var minēt kādu plaši pazīstamu, spēcīgi izreklamētu "jogas" sektu, kur adeptiem — tādiem, kādi viņi bija, — iedvesa, ka katrs no viņiem ir Dievs, katrs ir Visuma Dieva Daļa, tāpatīga Viņam. Viņi "paplašināja apziņas", nemitīgi arī tika praktizēts jautājums, kuru viņi uzdeva sev: "Kas es esmu?", un atbildei bija jābūt: "Augstākais Es!", "Dievs!"

Ne šīs sektas līderi, ne adepti nezināja ne Dievu, ne pat virzienu, kurā Viņu meklēt. Viņi neatzina nedz nožēlošanu, nedz apziņas attīrīšanas nepieciešamību un mīlestību uz Dievu: jo Dievs taču esmu es!

Bet, ja es esmu Dievs, tātad arī visas manas vēlmes un darbi ir nevainojami, Dievišķi! Tie visi ir kopīgās Dievišķās gribas izpausmes!

Šī daudzmiljonīgā sekta savairoja lielu daudzumu primi- tīviķu, kuri dzīvoja, pakļaujoties primitīvām, neapvaldāmām kaislībām, kas tagad bija padarītas par "likumīgām", "Dievišķām".

Reiz, atbildot uz jautājumu, Satja Sai "taktiski" nosauca šīs sektas darbību par "neapmierinošu", bet par viņu guru sacīja, ka tas pats sasniedzis garīgo progresu tikai krietnu laiku pēc tam, kad izbeidzis šo savu darbību. [24]

"Apziņas paplašināšanas", "kristalizācijas" tehnikas ir ļoti bīstami paņēmieni — ja pie tām tiek pielaisti cilvēki ar neiz- smalcinātu apziņu vai neattīstītu intelektu un izvirtušu ētiku (ar vardarbības, egoisma iezīmēm), viņi vārda tiešākajā nozīmē pārtop par dēmoniem. Viņi pārvēršas dēmonos paši, nolemjot sevi ilgām mokām, viņi arī atnes uz Zemi dēmonu eona gribu, izlaižot to caur saviem ķermeņiem.

Tāpēc Satja Sai neatlaidīgi iesaka nepaļauties uz šādiem "guru" un kļūt par Dieva mācekli. Lai Dievs kļūst par jūsu guru! Nevienam nav tiesību nostāties starp cilvēku un Dievu! Paļaujieties uz Dievu — un Viņš jums palīdzēs!

Mīlestība uz Dievu — tas ir Taisnais Ceļš![2]

NO SARUNĀM AR SATJU SAI BABU

Es bezgalīgi mīlu Satju Sai! Caur viņu es iemācījos meditācijās sajust sevi kā Viņa daļu. Bet, kad Viņš runā ar mani, mana Visuma Tēva bezgalīgās Mīlestības un Gādības izjūta nepamet mani!

—  Baba[3], kā cilvēks var iemācīties domāt tā, kā domā Tu?

—  Nedrīkst vienkārši izmest visu no galvas un tukšumu aizpildit ar Mani, ar Manu Apziņu… tad rastos biorobots, marionete. Nē, nepieciešams izlolot pašam savu intelektu, savu spēju tā domāt. Gn tikai pēc tam šī spēja domāt tieši ar apziņas[4] palīdzību savienojas ar Manu Dievišķo Gudrību!

Tā arī noris dvēseles attīstība. Vispirms cilvēks mācās būt mīlestība un izaugt kā milestiba. Pēc tam viņš mācās dāvāt savu mīlestību Man. Tā — pakāpeniski — apgūstama Sa- plūsme ar Mani.

Ja cilvēkā vēl nav milestības… tad viņam vienkārši nav, kas palīdzētu saplūst ar Mani!

Bet pēcāk mīlestībai pievienojas spēka aspekts.

Gn, kad tu dāvā un ziedo kalpošanai Man visu dvēseles spēku[5], tu sāc mācīties Saplūsmi ar Manu Visvarenību. Tas ir ļoti pakāpenisks process…

Tieši tāpat pakāpeniski var iemācīties no Manis arī Dievišķo domāšanu.

Jo esība Manī nozīmē būt pārtapušam par Mani. Tavu domu virzībai un būtībai tam jāatbilst. Es piedāvāju apgūt plašāko domāšanu — domas plūst viegli, brīvi, plūdeni, no Dziļumiem, atklājoties fiziskajā esībā. Gn tad var ar apziņu aptvert ne vien mežus, laukus, upes, ezerus ar to iemītniekiem, bet arī valstis, kontinentus, nācijas un cilvēku kopienas, vienlaikus jūtot gan visus kopā, gan katru atsevišķi.

Jā, no Manis ir jāmācās — gan mīlēt, gan domāt un rīkoties! Ir nepieciešams zemāko "es" vārda tiešā nozīmē nomainīt ar Augstāko "Es" — ar tavu Patieso, Dievišķo "Es", kas ir tāpatīgs ar Visuma Dieva "Es"!

Bet tās īstenībā nav Ceļa beigas. Katrs, kurš kļuvis kā Viens Vesels ar Mani, turpina attīstīties jau Manī, augot un pilnveidojot Savu kalpošanu — kalpošanu apziņu evolūcijai Visumā.

Tie no Mums, Kuri ierodas uz Zemes iemiesojoties, atšķiras Cits no Cita. Tomēr nav tā, ka Dažs būtu "galvenāks" vai, gluži otrādi, mazāk svarīgs… Atšķirības ir šādas — Vieni līdzinās asniem, kas teju izlīduši virspusē no neizmērojamā Pamata — no Radītāja Okeāna —, Citi turpretī līdzīgi spēcīgiem, vareniem kokiem, kas aug kopš senseniem laikiem.

Gn tomēr, lai cik arī varens būtu Katrs no Manis nākošais, Viņš ir vienīgi niecīga Dižā Veseluma Sākotnējā Okeāna Daļiņa!

… Avatāriem allaž ir, ko pateikt ļaudīm: jo Viņi ir Dievišķās Enerģijas tiešās Plūsmas, kas plūst no Radītāja.

… Es tev izstāstīšu, kā dzīvo Tie, kuri kļuvuši kā Viens Vesels ar Tēvu. Viņi dzīvo, palīdzot cilvēkiem izzināt Augstāko Būtību. Viņi dzīvo, atklājot Tēvu. Gn Katrs — mācās palīdzēt…

Es arī mācos…

Sirdī Sai Baba bija Svētais tikai nedaudziem ļaudīm, kuru ķermeņi atradās Viņam blakus.

Satja Sai Baba kļuva tuvs miljoniem cilvēku uz Zemes. Daudzi no tiem nekad nav redzējuši Manu ķermeni, taču Es tik un tā pārtapu par viņu dzīves realitāti.

Kad Es biju zēns Nārajana, Es runāju vienīgi ar tiem, ko redzēja Mana ķermeņa acis. Bet pašlaik Es reāli palidzu lielam daudzumam Manu uzticamo sekotāju, kuri dzīvo bērnu, pieaugušo un vecu cilvēku ķermeņos. Satjas Sai mīlestība uz viņiem un viņu atbildes mīlestība uz Satju Sai — vienā mirkli! — savieno Mani ar katru, līdzīgi elektriskajai strāvai: cilvēks piespiež podziņu, iededzinot mīlestības lampiņu, — un Mana strāva plūst pie viņiem!

Es to daru jebkurā Zemes nostūrī, Man vairs nepastāv attālumi. Es ierodos pie viņiem, un viņi dzird Manu balsi, redz Mani. Es mirklī reaģēju, kad viņiem nepieciešama steidzama Mana palīdzība, — un nosūtu turp daļu no Mana Spēka. Gn tur notiek brīnumi. Tā ir cilvēka un Dieva savstarpējo attiecību realitāte!

Es to visu mācījos. To nedara Satjas Sai ķermenis, to dara tā Manis Daļa, Kas pastāv kā Apziņa, Kura piedalās un strādā Radīšanas Darbā, un Viņa ir milzīga!

Es arī dziedinu Manu uzticīgo sekotāju ķermeņus, vadot ārstu rokas operācijas laikā. Es rakstu grāmatas kopā ar tiem, kuri to dara Man. Es vienkārši dziedu bhadžanas1 kopā ar tiem, kuri pagaidām neko vairāk neprot.

… Es viegli izpaužu Sevi dažādos apziņas blivuma līmeņos.

Lūk, skaties: Es — parasta cilvēka augumā… Baba rāda Sevi, Viņš lēnām pastaigājas pa celiņu rudenīgajā parkā, kur notiek saruna. Viņš iet kā daršanā: oranžs tērps, biezi, melni mati, tos, šķiet, var aizskart ar roku.

Vai arī Es varu ieiet tavā ķermenī… un Satja Sai ar mana ķermeņa acīm vēro no kokiem lēni lejup planējošās lapas; pēc tam Viņš pakustina manas rokas…

Tad Viņš parāda Savu Seju, kas mums jau pierasta kontaktējoties, — tās apmēri ir kā puse no parka milzīgo koku augstuma… Viņa Seja sastāv no Gaismas-Mīlestības, Gaismas- Maiguma, bet Rokas spējīgas saņemt Plaukstā jebkuru planētas dvēseli un uzzināt par viņu visu…

— Bet, lūk, Es — Visums!… un Satja Sai parādās kā Milzīgs Mahādubls, kas strāvo no Sākotnējās Apziņas Okeāna.

Mana brāhmaniskā Daļa ir tik milzīga, ka es varu būt visur, kur vien tas nepieciešams.

Ir ļoti svarīgi iemācīties dzīvot kā apziņai, kas brīva no ķermeņa: mīlēt, dzirdēt, uztvert, runāt, rīkoties!

Būt un rīkoties, izrietot no Dieva-Tēva Okeāna, — šeit, materiālajā pasaulē, — iespējams, vienīgi pateicoties Visvarenajai Mīlestībai uz Viņa bērniem. Tas tad arī ir veidols, kādā Dievs ierodas šajā pasaulē!

Turklāt, lai atmodinātu cilvēku sirdis, nepieciešama arī… Dievišķā pacietība!

—  Lūdzu, pastāsti par Dievišķo pacietību. Kā to iemantot?

—  Pacietība ir atspaids mieram, pamats īstai prasmei radoši strādāt. Jo lielāka pacietība piemīt cilvēkam, jo vairāk viņš var sasniegt visās dzīves jomās un, protams, — izprotot Mani.

Pacietība nedrīkst būt pasīva: kāda jēga vienkārši "paciesties", neko nedarot? Nē, īstā pacietība ir aktīvs stāvoklis.

Vajag pacietīgi, soli pa solim labot sevī visus dvēseles trūkumus, pārveidojot sevi atbilstoši Dieva ētikai. Šādā darba procesā veidojas Dievišķā pacietība.

Pacietība arī nepieciešama, lai saprastu citus cilvēkus. Vajag iemācīties saprast citus cilvēkus! Bez šādas sapratnes palīdzēt cilvēkiem nav iespējams!

Es saprotu katru, kurš vēršas pie Manis. Gn Mana sapratne rada uzticību Man. Savukārt uzticība ir ticības pamats. īstenā ticība izpaužas kā pilna uzticība Man.

Gzticība Man rodas un aug tad, kad cilvēks vēršas pie Manis, turklāt ne tikai izmisuma un bezizejas brīžos, bet nemitīgi: skumjās un priekos, darbā un atpūtā, kad slims un kad vesels. Pastāvīgā saskarsmē un dvēseles mijiedarbībā ar Mani dzimst savstarpēja sapratne un uzticība, veidojas istenā ticība, kas balstās personiskajā pieredzē un zināšanās.

Katrs lielākā vai mazākā mērā var piepildīt ar Mani savu dzīvi. Tas taču ir tik vienkārši: vajag tikai atvērt savu sirdi un ieaicināt tajā Mani! Vēl ir jāiemācās uzdot Man jautājumus. Arī Dievam ir Dievišķā etiķete: Es neierodos, ja neesmu aicināts, un neatbildu uz neuzdotiem jautājumiem. Es, ievērojot brīvās gribas Likumu, neiejaucos cilvēku dzīvēs bez vajadzības.

… Mīlestība ir daudzšķautņaina! Tu vari izzināt tās dažādos aspektus: mīlestību draudzību, mīlestību gādību, mīlestību maigumu, mīlestību cieņu un mīlestību bijāšanu… Un tagad — savieno to visu kopā!

Un lai draudzība pastāv bez atkarības, gādība — bez pieķeršanās, maigums — bez vēlmes iegūt…

Mīlēt — tas nozīmē tikai un vienīgi dāvāt, atdot, mirdzēt Mīlestības Gaismā, būt Mīlestībai visā tās pilnībā, tīribā un skaidrumā!

Arī — seko Man, katrai Manai kustibai, katram "domas čukstam"! Es virzu tevi un jūs visus! Tostarp — arī caur visādu neliešu darbiem…

Iedziļinies: kāds ir jūsu mērķis? Atbilde vienkārša un acīmredzama: pilnīgi visam, bez atlikuma, kļūt par Mani!

Kļūt par Mani, būt par Mani — kas gan var būt pārāks par to? Manā Esamībā ir viss iespējamais, par ko vien cilvēks var sapņot!

Izskaidrojiet to ļaudim! Atklājiet viņiem šo Mērķi visā tā mirdzošajā diženumā! Lai katrs saprot — Dievs nav saimnieks uzurpators, bet Viņā iemit katra visaugstākā Brīvība, kuru cilvēku vairākums pagaidām vēl nav spējīgs pat iedomāt!

Vispirms cilvēkam, kurš veltijis savu dzivi Man, jāiepazīst, kā tas ir — būt par Mani.

Pēc tam viņam jāpieņem bezierunu lēmums upurēt visu savu līdzšinējo dzīvi — tālab, lai nonāktu līdz Dzīvei Manī visā pilnībā. Šādam patiesi mērķtiecīgam meklētājam Es palīdzu.

Pakāpeniski viņam jāatbrīvojas no iepriekšējā dzīvesveida un jāpārveido sava dzīve — pretī tai, kuru viņam paveru Es.

Kad viņam vairs dzīvē nav palicis nekas no zemākā "es" dzinuļiem, bet pastāv vienīgi Es, — tad viņš patiesi pārtop par Manu Daļu.

Dievs nevar dāvāt Sevi tādam, kurš netiecas pēc Viņa no visas sirds!

Katrā no tiem, kas tiecas Mani izzināt, ir jāiedegas dižai tiecībai uz Mani — uz Manas Mīlestības Okeānu! Es nepavisam negribu no cilvēkiem vien kūtru Dieva pieminēšanu!…

Katram, kas tiecas gūt pilnīgu Dievizziņu, kā galveno Mērķi ir jāizvirza — Mani! Meditācija sniedz patiesos augļus tad, kad mīlestība uzliesmo tā, ka starp tevi un Mani vairs nepastāv šķēršļu! Gn tad — vairs nepastāvēs tava savrupība!

Patiesā Dievizziņa sākas, kad tavas sirds liesma kļūst par Dievišķās Gguns daļiņu. Tikai tad, kad tu kļūsti par Mīlestības Gguni, spēsi izzināt savu galveno Būtību, Kura tad arī ir Dievs kā Radītāja aspekts!

—  Kā iespējams sekmīgāk iekvēlināt cilvēkos šādu mīlestību?

—  Gguns iedegas no uguns…

Mana kvēlošā Mīlestība, pieskaroties to sirdīm, kas iemiesojušies, iekvēlina dvēseles!

Vajag aizvest ļaudis līdz tam slieksnim, kur katrs pieskaras Man! Gn lai katrs paliek šeit ar Mani — aci pret aci.

Gn, ja dvēsele, kas Man pieskārusies, turpina gaismot arī citiem — tā ir patiesā sirds kvēle!

Tam, kurš devies sludināt Mani un Manu vārdu, tas jādara pat absolūti tukšā tuksnesī: lai kaut viens izdzird balsi — tas, kurš tur neviļus iemaldīsies.

Turpretī jūs visi, tostarp arī tu, atrodaties mazliet citā situācijā, un tu to zini.

Es tevi mīlu, Mans dēls!

Tava balss — tas nav tuksnesī kliedzošā sauciens, un jau daudzi to sadzird!

Tu patiesi esi Sējējs, kurš devies sēt! Es pateicos tev un dodu svētību jauniem varoņdarbiem, ko paveiksi Manis dēļ!

Mans Mājoklis — vien nedaudziem! Tiem, kuri ne sevis, bet gan Manis dēļ noliek savas dzīves! Lūk — galvenais kritērijs!

Es — allaž starp jums! Manu Mīlestību katrs var sajust visur!

Es dāvāju mūžīgo Brīvību tiem, kuri, tāpat kā jūs, paļaujas uz Mani! Es aicinu visus Manā Mājoklī — taču šī Ceļa veikšanai nepieciešamais laiks katram savs. Dažam tas nozīmē simtu vai pat tūkstoti iemiesošanos. Citam šis noteiktais laiksprīdis var tikt saīsināts līdz gadam vai mazāk. Lielā mērā tas atkarīgs no tā, kā katrs un uz ko paļāvies iepriekšējā atrašanās reizē uz Zemes.

Lai šeit un tagad katrs sajūt apziņu evolūcijas plūsmas dinamiku: līdzīgi dažas ūdens daļiņas purvā sasmok, un tajā pašā laikā dažās straujtecēs citas daļiņas, apdzenot cita citu, traucas uz priekšu!

—  Tu sacīji mums, ka drīzumā pametīsi savu ķermeni, aiziesi no laicīgā līmeņa. Bet Tavi sekotāji, kuru ir miljons, — kā turpmāk veidosies Tavas attiecības ar viņiem?

—  Es palikšu ar katru, kurš Man uzticējies. Es turpināšu viņus vest tālāk, ievedīšu Manā Mājokli — Sākotnējā Visuma Apziņas okeānā. Es runāšu ar viņiem arī caur jums. Daudzas reizes esmu pārbaudījis jūsu visu siržu skaidrību un mīlestības spēku, cik drošas ir jūsu rokas. Gn tagad Es zinu: jūsu rokas — ir Manas Rokas, jūsu sirdis — ir Mana Sirds! Es dodu jums svētību turpināt Manu darbu uz Zemes!

Piepildiet dvēseles ar Manu Gaismu, lai tās atdzimtu dzīvei Mīlestībā!

Es izstaroju Brāhmanisko Gaismu caur jūsu Atmaniskajiem Mahādubliem, Viņi ir kā Gaismvadi!

Absolūta slāņi ir jūsu "apģērbs", un jūs dzīvojat zem tiem!

Vienmēr apziniet savus Atmaniskos Ķermeņus' — Pilnā Augumā! Ar tiem ir jāiemācās dzīvot, un palēnām fiziskais ķermenis pielīdzinās dievībai, notiek dvēseles vadošā centra pārnešanās uz Paramātmanu — uz Dieva "Es"!

Iespējama pilnīga atbrīvošanās no ķermeņa, kad caur nāvi to nošķirs no apziņas. Taču iespējama arī cita brīve no ķermeņa — tikpat pilnīga! — un bez ķermeņa nāves; tieši tālab vajadzīga ķermeņa pārstrāde ar Radītāja Apziņu…

1 Atmani Paramātmanā.

Ļaudis, Kuri iemācījušies būt par Okeānu, — Viņi dzīvo, savienojušies ar Manu Nebeidzamību!…

Lai veiktu pilnīgu pašizjūtas pārnesumu Radītājā, nepieciešama ētiskā tīrība un pilnīga uzticība, turklāt nepieciešams ari ķermeņa enerģijas pilnveidot līdz Viņa līmenim. Piedevām — jāprot dzīvot "totālā reciprokalitātē" (savstarpējā saistībā, atbilstībā), jo Radītājs nepārprotami ir savstarpēji atbilstošs individuālajam "es".

Tātad, lai visi tavi sapņi un nodomi kļūst Mani!

Lai visi tavi centieni kļūst Mani!

Lai visi tavi lēmumi kļūst Mani!

Lai visa tava mīlestība kļūst Mana Mīlestība!

Lai visi tavi darbi kļūst Mani!

Lai visas tavas vēlmes top Manas vēlmes!

Lai visa tava dzīve top Mana!

… Gn nedomājiet, kā dabūt naudu, "kuras nav"!

Jēzum uz Zemes nepiederēja nekas, un ne vienmēr Viņš zināja, ko ar Saviem mācekļiem ēdis un kur gulēs. Tomēr tas netraucēja Viņam darīt Savu galveno darbu…

Gn Krišna pēc kaujas nevarēja palielīties ar laicīgiem labumiem: viņi devās prom, un viņiem nekas nepiederēja, izņemot atmiņu gadu tūkstošos… Gn, pieņemot ķermeņa nāvi, Viņš bija tikpat bagāts kā Jēzus, pieņemot nāvi uz krusta: Viņi bija bagātāki par visiem, jo ne vien atdeva Man Sevi, bet ar Savas Dzīves darbiem izmainīja Zemes vēstures gājumu — un līdz pat šim laikam dvēseles pa Viņu Gultni plūst Manī!

Tagad —jūsu kārta!…

IETEICAMA LITERATŪRA

1.  Антонов В. В. Бог говорит. Учебник религии. Полюс, СПб, 1999.

2.  Антонов В. В. (ред.) Духовное сердце: Путь к Творцу (стихи-медитации и Откровения). New Atlanteans, Bancroft, 2007.

3.  Антонове. В. Сексология: развитие и регуляция половой системы. New Atlanteans, Bancroft, 2008.

4.  Антонов В. В. Как познаётся Бог. Автобиография учёного, изучавшего Бога. New Atlanteans, Bancroft, 2008.

5.  Антонов В. В. (ред.) Как познаётся Бог. Книга 2. Автобиографии учеников Бога. New Atlanteans, Bancroft, 2008.

6.  Антонов В. В. (ред.) Духовная работа с детьми. New Atlanteans, Bancroft, 2008.

7.  Антонов В. В. (ред.) Классика духовной философии и современность. New Atlanteans, Bancroft, 2008.

8.  Антонове. В. Экопсихология. New Atlanteans, Bancroft, 2008.

9.  Антонов В. В. Лесные лекции о высшей йоге. New Atlanteans, Bancroft, 2008.

10.  Антонов В. В. Бхагавад-Гита с комментариями. New Atlanteans, Bancroft, 2008.

11.  Антонов В. В. Дао-Дэ-Цзин. New Atlanteans, Bancroft, 2008.

12.  Антонов В. В. Эволюция Сознания. New Atlanteans, Bancroft, 2008.

13.  Антонов В. В. Блаженны чистые сердцем! New Atlanteans, Bancroft, 2008.

14.  Антонов В. В. Что есть Истина? New Atlanteans, Bancroft, 2008.

15.  Антонов В. В. Духовное сердце — Религия Единства. New Atlanteans, Bancroft, 2008.

16.  Зубкова А. Б. Сказка о царевне Несмеяне и Иване. New Atlanteans, Bancroft, 2007.

17.  Зубкова А. Б. Добрыня — Былины. New Atlanteans, Bancroft, 2008.

18.  Зубкова А. Б. Диалоги с Пифагором. New Atlanteans, Bancroft, 2008.

19.  Зубкова А. Б. Божественные Притчи. New Atlanteans, Bancroft, 2008.

20.   Зубкова А. Б. (сост.) Книга Родившихся в Свете. Откровения Божественных Атлантов. New Atlanteans, Bancroft, 2008.

21.   Тёплый А. В. (сост.) Книга Воина Духа. New Atlanteans, Bancroft, 2008.

22.   Maheshwarand Sai Baba and the Nara Narayana Gufa Ashram. Society for Vedic Culture, Saint Petersburg, 1993 (in Russian).

23.   Hislop J. Conversations with Bhagavan Sri Sathya Sai Baba. Society for Vedic Culture, Saint Petersburg, 1994 (in Russian). Hislop J. My Baba and I. Sri Sathya Sai Books and Publications Trust, Prasanthi Nilayam, 1985.

24.   Sandweiss S. Sathya Sai. — The Holy Man and- - the Psychiatrist. Society for Vedic Culture, Saint Petersburg, 1991 (in Russian).

25.   Sathya Sai Baba. Selected Discourses and Articles by Sathya Sai Baba from the Journal Sanathana Sarathi, Saint Petersburg, 1995 (in Russian).

26.   Sathya Sai Baba. Sayings. Center 'Sathya', Saint Petersburg, 1991 (in Russian).

27.   Sathya Sai Baba. Prema Vahini. The Stream of Divine Love. Society for Vedic Culture, Saint Petersburg, 1993 (in Russian).

28.   Sathya Sai Baba. Sandeha Nivarini. Clearance of Spiritual Doubts. Society for Vedic Culture, Saint Petersburg, 1993 (in Russian).

29.   Sathya Sai Baba. Prasnottara Vahini. Answers to Spiritual Questions. Society for Vedic Culture, Saint Petersburg, 1993 (in Russian).

30.   Sathya Sai Baba. Jnana Vahini. The Stream of Eternal Wisdom. Society for Vedic Culture, Saint Petersburg, 1997 (in Russian).

31.   Sathya Sai Baba. Yoga of Action. Significance of Selfless Service. Center of Sathya Sai, Saint Petersburg, 1997 (in Russian).

32.   Sudha Aditya. Nectarine Showers of Sathya Sai. Saint Petersburg, 1996 (in Russian).

CITI INFORMĀCIJAS IEGUVES AVOTI PAR SATJU SAI BABU

Videofilmas

1.   Погружение в гармонию природы. Путь в рай. (Слайд-шоу). 90 минут (на CD или DVD),

2.   Духовное сердце. 70 минут.

3.   Саттва (Гармония, Чистота). 60 минут.

4.   Саттва туманов. 75 минут.

5.   Саттва весны. 90 минут.

6.   Искусство быть счастливыми. 42 минуты (HD-video).

7.   Практическая экопсихология. 60 минут (HD-video).

8.   Ключи к тайнам бытия. Обретение Бессмертия. 38 минут (HD-video).

9.   Бхакти-йога. 47 минут (HD-video).

10.  Крийя-йога. 40 минут (HD-video).

11.  Йога Кришны. 80 минут (HD-video).

12.  Йога буддизма. 135 минут, в 2-х частях (HD-video).

13.  Даосская йога. 90 минут, в 2-х частях (HD-video).

14.  Психическая саморегуляция. 112 минут, в 2-х частях (HD-video).

15.  Йога Сатья Саи. 100 минут (HD-video).

16.  Йога суфиев. 128 минут, в 2-х частях (HD-video).

17.  Йога древних русичей. 105 минут, в 2-х частях (HD-video).

18.  Йога Атлантов. 82 минуты (HD-video).

19.  Йога Пифагора. 75 минуты (HD-video).

20.  Лайя-йога. 48 минуты (HD-video).

21.   Кундалини-йога. 45 минуты (HD-video).

22.  Йога дона Хуана Матуса и других индейских духовных Вождей. 147 минут, в 2-х частях (HD-video).

23.   Йога Иисуса Христа. 128 минут, в 2-х частях (HD-video).

24.   Агни-йога. 76 минуты (HD-video).

25.   Адвайта-йога. 47 минуты (HD-video).

26.   Аштанга-йога. 60 минут (HD-video).

Filmas un gramatas angļu, krievu un citas valodas var pasūtīt šādās tīmekļa vietnēs:

http://stores . lulu. com/spiritualheart

http://www.amazon.eom/Vladimir-Antonov/e/B002BM5BF4

http://astore.amazon.com/spiritual-art-20

Filmas arī var lejupielādēt bez maksas no www.spiritual-art.info .

Audiogramatas (krievu valoda)

1.  Добрыня — Былины: 2 CD: 80 и 60 мин.

2.   Сказка о царевне Несмеяне и Иване: CD: 45 мин.

3.   Божественные Притчи: CD: 180 мин.

4.   Дао-Дэ-Цзин: CD: 120 мин.

5.   Бхагавад-Гита: CD: 205 мин.

6.   Евангелие от Филиппа: CD: 110 мин.

7.   Стихи-медитации. 2 CD: 67 и 79 мин.

Timekļa vietnes

www.sathya-sai-baba.org

www. swami-center. org

www. spiritual-art. info

www.philosophy-of-religion.org.ua

www.new-ecopsychology.org

www.pythagoras . name

www. teachings-of-jesus-christ. org www.purebuddhism.org

www. beautyislam. org

www. atlantis-and-atlanteans. org

www. native-american-spirituality. info

www.path-to-tao . info

www. aquarian-age. org. ua

www. encyclopedia-of-religion. org

SATURS

TOC \o "1-3" \h \z Satjas Sai Babas atnākšana 9

Kāds viņš ir — Satja Sai Baba? 11

Viņa mācība 14

No sarunām ar Satju Sai Babu 34

Ieteicamā literatūra 47

Citi informācijas ieguves avoti par Satju  Sai Babu

apgāds

JUMAVA

Mihaels Laitmans

Kabalas atklāšana

Laimes atrašanas ceļvedis Zemes iedzīvotājiem

Es nolēmu uzrakstīt grāmatu "Kabalas atklāšana", lai attēlotu šo zinātni kā dzīves gudrības avotu, kas tūkstošiem gadu garumā pierādījusi savu vērtību. Būtībā tieši patlaban kabala kā garīgs un praktisks dzīves ce|vedis ir aktuāla kā vēl nekad.

Grāmata jums pastāstīs, kas patiesībā ir šī senā zinātne: kur ir tās pirmsākums, kā tā attīstījusies un kā mūsdienās kalpo mums visiem par avotu un ceļvedi, palīdzot pārliecināti dzīvot un gūt panākumus mūsdienu mainīgajā pasaulē.

Līdztekus šī grāmata var kļūt par jūsu personīgo ceļojumu, kurā izdarīsiet daudzus atklājumus. Es centos vēstīt par kabalas zinātni vienkārši un saprotami, tāpēc ka vēlējos, lai jums būtu patīkami lasīt šo grāmatu. Ja "Kabalas atklāšana" jūsu ikdienas dzīvē ienesīs vairāk drošības un komforta un turklāt ļaus uz īsu brīdi ieskatīties mūžībā — es būšu pilnībā atalgots.

Mihaels Laitmans

a p g a d s

JUMAVA

PIEDĀVĀ

Karloss Kastaneda

Dona Huana mācības

Jaki indiāņu zināšanu ceļš

Man ir tikai ceļi, pa kuriem es eju, jebkurš ceļš, kuram ir sirds vai kuram var būt sirds. Tad es pa to eju, un vienīgais vērā ņemamais izaicinājums ir — noiet pa to līdz pašam galam. (Jn es eju pa to, eju un, elpu aizturējis, skatos — kamēr vien vēl esmu dzīvs.

Dons Huans

Šī ir pirmā no 10 Kastaņedas grāmatām, kurā dienasgrāmatas formā tiek izklāstīta Jaki cilts indiāņa Dona Huana Matusa filozofija, pasaules uztvere un maģijas paņēmieni.

Grāmatu sērijas stāstījums sākas ar to, ka, ceļojot pa Meksiku, autors veica antropoloģiskos pētījumus un ieinteresējās par kaktusu pejoti, kura augļus indiāņi izmanto kā narkotisku vielu. Šo vielu — meskalinu, kas ir pašu stiprāko narkotiku sarakstā, indiāņi sauc par meskalito, un viņiem tā ir viens no maģiskās pieredzes gūšanas līdzekļiem.

Kens Vilbers

Visaptverošā teorija

Integrāla koncepcija biznesam, politikai, zinātnei un garīgumam

Vai iespējams radīt teoriju, kas izskaidrotu ne tikai dabas parādības, bet ari cilvēkā un sabiedrībā notiekošos procesus? Šādu mēģinājumu veicis amerikānis Kens Vilbers ar savu grāmatu "Visaptverošā teorija". Pats autors to raksturo kā "integrāla koncepcija biznesam, politikai, zinātnei un garīgumam."

Akadēmiķis Andris Buiķis grāmatu raksturo šādi: "Mēģinājums būvēt visaptverošu teoriju ne tikai eksaktajām zinātnēm, bet ari gara pasaulei. Grāmata lasīšanai, studēšanai, pārdomām un atkal lasīšanai. Kā muzikāls darbs ērģelēm, ko uzkomponējis Kens Vilbers kopā ar desmitiem citu domātāju."

Visaptverošā teorija sevī ietver psiholoģijas, antropoloģijas, politoloģijas un pat fizikas elementus. Kens Vilbers piedāvā neparastu un noderigu metodi, kas palīdz izprast pašam sevi, atrast savu vietu sabiedribā un globālajā Kosmiskajā kārtībā un, pats galvenais — izdzīvot modernajā globālajā pasaulē, kas kļūst aizvien neparedzamāka un nedrošāka.

Maikls Talbots

Hologrāfiskais Visums

Ir pierādījumi, kas vedina uz domām, ka mūsu pasaule un it viss, kas tajā atrodas, sākot no sniegpārsliņām līdz kļavām un krītošajām zvaigznēm vai ari elektronu vērpes kustibai, ir tik vien kā spocigi attēli — kāda cita līmeņa realitātes projekcijas — tik tālu aiz mūsējās, ka burtiski atrodas ārpus telpas un laika.

Maikls Talbols

Ši iedvesmojošā un sirdsapziņu bagātinošā grāmata atraisa katrā cilvēkā sevis atcerēšanos, sevis izpratni, kas ir tik nepieciešama šaja ag- resivaja un primitīvajā laikmetā.

Iespējams, ka ši ir viena no retajām pasaules grāmatām, kas veiksmīgi integrējusi zinātniskās realitātes paradigmu un garīgās dzīves tīmekli.

Di: Pēteris Kļava

' tēvs (sanskritā).

Content

Antonovs Vladimirs Satja Sai Baba - mūsdienu Kristus?

SATJAS SAI BABAS ATNĀKŠANA

KĀDS VIŅŠ IR — SATJA SAI BABA?

VIŅA maciba

NO SARUNĀM AR SATJU SAI BABU

IETEICAMA LITERATŪRA

CITI INFORMĀCIJAS IEGUVES AVOTI PAR SATJU SAI BABU

apgāds JUMAVA