Dua Šivi

Tavs iekšējais spēks

Šivi Dua

Tavs iekšējais spēks

Priekšvārds

Es esmu dziedniece, tādēļ ik dienu satiekos ar cilvēkiem, kurus nomāc dažādas problēmas - fiziskas, psihis-kas, emocionālas u.c. Protams, katra no šim problēmām ir unikāla, tomēr tām visām ir viens cēlonis, proti, negatīvu uzskatu kopums.

īstā dziedināšana notiek dvēseles līmenī. Ikvienam savam klientam dziedināšanas seansa laikā es stāstu, ka tikai un vienīgi viņš pats veido notikumus savā dzīvē, kā

arī veicina stresa rašanos savā psihē. Mans skaidrojums ļauj klientam paraudzīties uz dzīvi no cita skatpunkta un apzināti mainīt tās turpmāko virzību. Kad cilvēks aptver savu iekšējo spēku un potenciālu radikāli mainīt dzīvi, stress nekavējoties izzūd.

Ne viens vien klients man ir teicis, ka vārdi, ko esmu sacījusi dziedināšanas seansa laikā, bijuši ļoti vērtīgi un tos vajadzētu pierakstīt. Sākumā biju ļoti izbrīnīta par šādu ideju, jo seansu laikā es tikai spontāni ietērpju vārdos savas domas, kuras, manuprāt, konkrētiem klientiem noteikti jāuzzina. Tomēr pamazām manā prātā nobrieda ideja par grāmatu, kurā būtu atklāta mana sapratne par katram indivīdam piemītošo spēku - par spēku, ar kuru ikviens no mums var izveidot savu dzīvi tādu, kādu patie-

šām vēlas. Atbrīvojoties no visiem negatīvajiem priekšstatiem, ko līdz šim vilkām sev līdzi kā smagu nastu, mēs atbrīvojam ceļu ikvienas savas vēlmes piepildījumam.

Es šo spēku jau esmu sajutusi un apzinājusies, un tas ir radījis manī dziļu iekšēju mieru. Visi šīs grāmatas turpmākajās lappusēs izmantotie piemēri ir ņemti no reālās pasaules, bet daži — tieši no manas personiskās dzīves.

Tiklīdz cilvēks ir sajutis un pilnībā apzinājies savu iek-

šējo mieru, tas izpaužas ikvienā viņa dzīves jomā. Mana grāmata ir domāta visiem, kas vēlas radīt sevī šo iekšējo mieru un harmoniju, lai varētu pozitīvi ietekmēt savu dzīvi un to ar prieku izbaudīt.

Grāmata ir sadalīta piecās daļās. Pirmajā no tām stās-tīts, kāpēc tu pats esi atbildīgs par visu, ko savā mūžā

piedzīvo, kā arī paskaidrots, kāda ir konkrētu domāšanas modeļu

» nozīme, kā šie modeli tiek radīti un kā tos var

izmantot.

Otrajā daļā aplūkoti iekšējie konflikti, kas mazina tavu spēku īstenot savā dzīvē visu, ko vēlies. Te paskaidrots, kā atrisināt šos iekšējos konfliktus un atgūt iekšējo spēku, lai radītu sev skaistuma un gandarījuma pilnu dzīvi.

Trešajā daļā raksturoti negatīvo emociju tipi, kas traucē tev veidot harmoniskas attiecības ar citiem cilvēkiem. Ja iemācīsies izskaust šīs negatīvās emocijas, varēsi pilnveidot savas attiecības, lai tās būtu atbalsts, nevis šķērslis tavai turpmākajai izaugsmei.

Ceturtajā daļā stāstīts par fiziskā ķermeņa un psihes vienotību. Ikviena cilvēka fiziskais ķermenis atspoguļo viņa psihes stresu, tas izpaužas kā sāpes, savainojumi, dažādas slimības. Atgūstot savu iekšējo spēku, tu dabiskā ceļā palīdzēsi ķermenim atgūt veselību.

Šīs grāmatas pēdējā daļā izskaidrots, kā pēc visu šķēršļu likvidēšanas savā iekšienē tu vari izmantot savu iekšējo spēku, lai sasniegtu to, kas dos tev vislielāko gandarījumu.

Ar vārdu "Radītājs" es savā grāmatā apzīmēju nevis kādu konkrētu dievību, bet gan radošo spēku, kas ir radījis visu šo pasauli. Manā izpratnē Radītājs ir enerģijas avots bez formas un apveida. Tas ir visa esošā avots, visaugstākais spēks pāri visam citam. Tādā pašā nozīmē

es lietoju arī vārdu "Dievs".

Dziedināšanas seansos es vienmēr "pieslēdzos" pie kosmiskās enerģijas, kas ir visu zināšanu universālais avots.

Daudzi ir piekļuvuši šim avotam jau pirms manis, un -

esmu pārliecināta — nākotnē saikni ar dievišķo atradīs aizvien vairāk un vairāk cilvēku. Sīs grāmatas lappusēs es vēlos atklāt savu redzējumu par universālo zināšanu vienu būtisku aspektu.

Novēlu, lai mēs visi saņemtu svētību un dzīvotu garī-

guma un skaistuma pilnu dzīvi, apzinoties Radītāju un Viņa neierobežoto mīlestību pret mums!

I DALA  IEPAZĪSTI SAVU SPĒKU!

.

1. nodaļa Iekšējie konflikti

Ja es patiešām esmu spēka pilns,

kur tad atrodas šis spēks

un kāpēc tas man ir apslēptsi

Tavi nemitīgie iekšējie konflikti noslēpj šo spēku no tevis. Var pat teikt, ka tu neapzinoties izmanto savu iek-

šējo spēku, lai radītu konfliktus sevī. Sie konflikti savukārt izraisa stresu tavā ikdienas dzīvē, attiecībās ar citiem cilvēkiem un fiziskajā ķermenī.

Ikviena cilvēka pamatbūtība ir tiekšanās pēc miera un laimes, bet gadu gaitā tu esi pieradis atdot enerģiju visam negatīvajam. Tādēļ iekšējā vēlme pēc miera un laimes nepārtraukti konfliktē ar negatīvajiem uzskatiem, ko esi izveidojis savā dzīvē.

Tiklīdz tu, ar spēku apveltītais cilvēks, sapratīsi, kā

esi sevī radījis iekšējos konfliktus, tu spēsi veidot sev citādu dzīvi - tādu, kas dabiski sniegs tev laimi.

Jau sākot ar pirmajiem skolas gadiem, pēc tam darba gados un līdz pat aiziešanai pensijā stress ir pastāvīgs pava-donis daudzu cilvēku dzīvē. Ja šis apgalvojums attiecas arī uz tevi, tu, visticamāk, nespēj pilnībā izbaudīt dzīves skaistumu. Tev ir jāiemācās kontrolēt stresu, jo tas patērē

neadekvāti lielu daudzumu tavas enerģijas.

Kas rada stresu? Vai tā cēlonis ir sacensība ar citiem skolēniem, kuri saņem augstākas atzīmes? Vai arī to provocē darba kolēģa paaugstināšana amatā, kaut gan tu esi šim amatam daudz piemērotāks? Bet varbūt stresu rada radinieku dzēlīgie izteikumi? So uzskaitījumu varētu turpināt bezgalīgi, taču šķiet, ka visos gadījumos stresu izraisa dažādi ārēji avoti, no tevis neatkarīgi cēloņi. Patiesībā ir gluži otrādi — stress rodas tikai un vienīgi tavā

iekšienē. Jebkas ārpus tevis esošs var izraisīt stresu tavā

psihē tikai tad, ja tavā iekšienē jau pastāv konflikts, kas atbilstoši rezonē.

Kad bērns sāk apmeklēt skolu, viņš nonāk vietā, kur tiek sniegtas zināšanas un prasmes, kas kādudien palīdzēs viņam gūt panākumus dzīvē. Vairākums bērnu ar lielu degsmi uztver šo ieceri un ar prieku sāk mācīties. Tomēr ļoti drīz viņu prieku sabojā pastāvīgs stress, kura cēlonis ir skolotāju, vecāku un citu pieaugušo cilvēku attieksme. Proti, pieaugušie galveno uzmanību pievērš nevis zināšanām, ko skolā ieguvis bērns, bet gan atzīmēm un sekmju lapai.

Cilvēki, kas paļaujas uz Radītāju, galveno uzmanību velta savam darbam un saviem pienākumiem, nevis nemitīgi vērtē kolēģu sasniegumus. Katrs indivīds iet pa savu individuālo dzīves ceļu, tāpēc vienīgās izmaiņas, ko tu spēj radīt, notiek tavā patībā. Atrodot un atrisinot konfliktus sevī, tu dabiski un viegli radīsi iekšējo mieru.

Lai izraisītu jebkādas pārmaiņas sevī, tev pirmām kārtām ir sevi jānovēro un jācenšas izprast. Iesākumā ieteicams ik dienu noteiktu laika sprīdi veltīt savu domu apzinātai novērošanai. Pamazām šī nodarbe kļūs par paradumu, un tu neapzināti darīsi to visu laiku. Kad būsi identificējis savas negatīvās domas, varēsi tās analizēt un iemācīties domāt pozitīvi.

Tu esi garīgās enerģijas "ražotne", un ikviena tava doma ir spēka informācijas pakete. Ļoti svarīgi ir saprast spēka informācijas pakešu nozīmi, jo ar to palīdzību tu veido savu dzīvi.

Nākamajās šīs grāmatas nodaļās tu uzzināsi, kā rodas spēka informācijas paketes un kā tās valda pār tavu dzīvi, kādi domāšanas modeļi izraisa iekšējos konfliktus un kā no tiem atbrīvoties, lai sekmīgi likvidētu stresu savā dzīvē. To zinot, tu dabiski un viegli atgūsi vitalitāti un sasniegsi visu, ko vēlies, turklāt pavisam bez piepūles!

2.nodaļa Domas — speķa informācijas paketes

Vai tad daudzas no manām domam

navv pilnīgi nederīgas?

Ikviena d o m a ir lūgšana un uz katru lūgšanu tiek atbildēts. Tādēļ ļoti u z m a n ī g i vēro savas domas!

Katra tevī dzimstoša doma rada noteiktas vibrācijas tavā iekšienē un apkārtnē, dabiski nonākot pie Radītāja.

Tev nav jāpiepūlas, lai tavas lūgšanas tiktu sadzirdētas un lai tu saņemtu atbildi uz tām. Uz katru lūgšanu tiek atbildēts, tiklīdz tā ir sadzirdēta, un katra lūgšana tiek sadzirdēta, tiklīdz tā ir izteikta- Tomēr tev ir jānodrošina, lai visas tavas domas būtu pozitīvas; pretējā gadījumā

lūgšanas anulēs cita citu.

Ar vārdiem "spēka informācijas paketes" es apzīmēju domas, jo cilvēki piešķir ļoti lielu enerģiju lietam, par kurām domā. Tevī atrodas nemitīgi plūstošas enerģijas avots — tava saikne ar universālo radošo spēku, ko bieži sauc par Radītāju vai Dievu. Viss, par ko tu domā, saņem šo enerģiju ar tavu domu starpniecību. Apzinoties savu iekšējo spēku, tu vari nosūtīt spēka informācijas paketes lietām, cilvēkiem un stutācijām, kas sniedz tev laimi, un tādējādii vairot to enerģiju un pozitīvo ietekmi savā dzīve.

(Un tieši tāpat, apzinoties savu iekšejo spēku, tu vari pārtraukt sūtīt spēka informācijas paketes lietām,cilvēkiem un situācijām, kas tev ir nepatīkamas, un tādējādi mazināt to enerģiju un negatīvo ietekmi savā dzīvē.) Ko tu dari, ja tava dzīvē ir noticis kauc kas nepatīkams?

Dažkārt tu lūdz Radītājam, lai Viņi palīdz tev piedot tiem, kuri darījuši sliktu, bet dažkārt skarbi nosodi pāridarītāju, dusmojies vai pat izjūti vēlmi atriebties. Taču, šādi rīkojoties, tu neapzināti nosūti spēka informācijas paketi gan piedzīvotajam pāridarījumam un cilvēkam, kurš tevi aizskāra, gan dusmu un atriebības emocijām.

Negatīvo domu paketes ātri vien anulēs tās, ko iepriekš nosūtīji lūgšanā par piedošanu. Un pēc tam tu varbūt pat iedomāsies vainot Radītāju par to, ka Viņš nav atbildējis uz tavām lūgšanām...

Ja bez sarūgtinājuma pieņemsi pagātni un visu nepatīkamo, kas tajā noticis, tu spēsi adekvāti iekļaut pagātni tagadnē. Ja atgādināsi sev, ka arī otram cilvēkam ir tiesī-

bas uz savu pasaules uzskatu un dzīvesveidu, tev būs vieglāk ar neitrālu attieksmi akceptēt notikumus, kuros biji iesaistīts kopā ar šo personu. Tikai tad tu varēsi radīt sevī

pozitīvās "piedot un aizmirst" vibrācijas vai vēl labāk —

"akceptēt un piedot" vibrācijas. Izmisīgi centieni aizmirst nepatīkamo atgadījumu tikai liks tev to atcerēties vēl un vēl, turpretī, akceptējot piedzīvoto, tu atbrīvosies no negatīvo domu sloga.

Nauda ir būtiska dzīves nepieciešamība. Daudzi cilvēki, sūtot lūgšanu Dievam, lūdz sev bagātību vai vismaz  tik daudz naudas, lai varētu bez pūlēm apmierināt dienišķās vajadzības. Tomēr vienlaikus viņiem nauda aso-ciējas arī ar lielu negatīvu enerģiju; daži dēvē naudu par "nepieciešamu ļaunumu", citi uzskata, ka tai piemīt

"samaitājoša vara". Tātad dažkārt cilvēki lūdz sev lielāku pārticību, bet dažkārt apliecina Radītājam, ka var iztikt ar mazumiņu, jo nauda ir slikta. Atceries: neiecietīgi un aizspriedumaini spriežot par satiktajiem cilvēkiem un dzīvē pieredzētajām situācijām, tu veido negatīvus uzskatus, kas būtiski ietekmēs tavas dzīves turpmāko virzību.

K o n f l i k t s d o m ā s rada k o n f l i k t u dzīvē, un tas savuk ā r t v e i c i n a stresa rašanos.

Tā kā katra d o m a ir lūgšana, uz kuru tiek atbildēts, konfliktējošas domas, piemēram, "man jāuzticas manai grāmatvedei, jo viņa ir profesionāle" vienlaikus ar "dro-

šāk ir neuzticēties nevienam", var radīt situāciju, kad tu uztici savai grāmatvedei svarīgus pienākumus saistībā ar finansēm un vēlāk atklāj, ka viņa ir tevi piekrāpusi.

Bija pagājuši četri mēneši, kopš mēs, es un mana meita, pārcēlāmies uz Candigaru, kad notika nelaimes gadījums. Autobuss, ar k u r u mana meita brauca uz skolu, saskrējās ar kravas automašīnu, un sadauzīto durvju stikla lauskas uzkrita meitenei uz rokām, izveidojot vairākas asi-

ņojošas brūces. Stāstīdama par negadījumu, meita pavēs-tīja man ari to, ka visi bērni autobusā esot ļoti uztrau-kušies par viņu. Par spīti sāpēm un asiņošanai viņa esot jutusies labi, jo beidzot varējusi sadraudzēties ar citiem bērniem. To stāstot, meita atcerējās citus līdzīgus notikumus, ko viņa bija piedzīvojusi dažādās citās pilsētās, kur dzīvojām agrāk. A r ī toreiz viņa bija ieguvusi draugus ar ciešanu starpniecību. Mana meita pabeidza stāstu šādi:

"Es zināju, ka notiks kaut kas līdzīgs un ka arī šeit man būs draugi!" Protams, es viņai tūlīt pat pastāstīju, ka tieši šis uzskats, cieši iesakņojies viņas apziņā, atkārtoti rada ciešanu situācijas un ka viņa ir pelnījusi atrast draugus bez grūtībām.

Lai mainītu savus domāšanas modeļus, tie vispirms ir jānovēro. Cīnīšanās pret ierastajiem domāšanas mode-

ļiem vai izmisīga to ierobežošana tikai izsauks pretestību tavā iekšienē, kavējot dabisko enerģijas plūsmu. Tātad kas tev ir jādara? Vienkārši novēro stresa situāciju savā

dzīvē un konstatē savas domas par to. Pēc kāda laika tu, visticamāk, jau spēsi identificēt negatīvās domas, kas radījušas konkrēto notikumu tavā dzīvē. Tad padomā, kādu tu vēlētos savu dzīvi šajā konkrētajā jomā un kādas domas varētu to radīt. Notici savam iekšējam spēkam, kas spēj radīt dzīvi no jauna, un nosūti pareizās spēka informācijas paketes Visumam.

3. nodaļa N o s l ē p u m a i n ā zemapziņa

Kāda nozīme ir tam,

kas slēpjas manā zemapziņā?

Visu, ar ko tu saskaries šodienas dzīvē, — prieku, bēdas, pārticību, nabadzību, dažādus notikumus, draugus un radiniekus —, tu pats esi "radījis sev" daudzu gadsimtu laikā (tik ilgi vairākums cilvēku jau dzīvo uz šīs planētas).

Tavi priekšstati veido tavu dzīvi, piesaistot tev konkrēta tipa cilvēkus, liekot tev rīkoties konkrētā veidā un iesaistot tevi konkrētos notikumos. Šie priekšstati ir veidojušies laika gaitā; tās ir mācības, ko esi guvis personiskās pieredzes rezultātā. Mācības, ko tu gūsti pašreizējā dzīvē, vispirms saglabājas kā tavi apzinātie uzskati, bet vēlāk daudzi no tiem pārceļo uz zemapziņu. Tādējādi priekšstati, ko esi izveidojis iepriekšējās dzīvēs, paliek tavā dvēselē kā zemapziņas nospiedumi un rada pašreizējās domas tavā prātā.

Visuma Radītājs ir visuvarena, visuresoša enerģija, kas plūst tev apkārt un tavā iekšienē. Katra tavā apziņā

dzimusī doma ir komanda, ko šī enerģija izpilda tūlīt pēc attiecīgās domas rašanās. Visuma enerģija vienmēr ir gatava izdarīt jebko, kas nepieciešams tavu vēlmju īstenošanai. Tāpēc tev jābūt pilnīgi pārliecinātam par to, ko tu lūdz. Ja tavā prātā cīnās vairāki konfliktējoši uzskati, tie izraisa stresu un konfliktējošas situācijas reālajā dzīvē.

Tiklīdz būsi identificējis un likvidējis savus negatīvos domāšanas modējus, tavā apziņā paliks tikai pozitīvie modeļi un tavas vēlmes nekavējoties piepildīsies.

Reiz es iedomājos, ka man vajag jaunu maku, un jau pēc pāris dienām kāds mīļš cilvēks man to uzdāvināja.

Citreiz es padomāju, ka man galīgi apnicis viens no maniem kurpju pāriem, un jau tajā pašā vakarā šie apavi lietus dēļ bija tik ļoti. sabojāti, ka nācās tos izmest. Šie ir paši triviālākie vēlmju īstenošanās piemēri no manas ikdienas dzīves, tomēr tie apliecina visiem cilvēkiem piemītošo potenciālu veidot un ietekmēt dzīvi. Vēlmju fiziskā īstenošanās ir realitāte — tas, ko piedzīvot lemts ikvienam. Atbrīvojies no saviem negatīvajiem priekšstatiem, tu uztversi šādu dzīvesveidu kā pilnīgi dabisku, un tāds tas patiešām ir!

Pagātnes pieredze ir smaga nasta tavai dvēselei. Tu neatceries konkrētus notikumus no savām iepriekšējām dzīvēm, tomēr tie ir būtiski ietekmējuši tavu dvēseli.

Konkrētā notikuma brīdī tu gūsti kādu mācību saskaņā

ar savu intelekta līmeni un attīstības stadiju, bet pēc tam iegūtā mācība uz ilgu laiku paliek tavā zemapziņā, līdz kāds cits notikums to izmaina. Kamēr šī mācība paliek tavā zemapziņā, tā nemitīgi darbojas: tu tiec pasargāts no līdzīga notikuma, ja pieredze bijusi slikta, vai arī gūsti prieku vēlreiz un vēlreiz, ja pieredze bijusi laba. Pieņemsim, ka tevi ir piekrāpis kāds cilvēks, kuram uzticējies.

Tu jūties satriekts un nevis apgūsti mācību, ka turpmāk jābūt vērīgākam un piesardzīgākam, bet gan nospried, ka nevienam nedrīkst uzticēties. Šis spriedums liks tev saistīties ar neuzticamām personām, līdz tu apzināsies patieso vēstījumu: nedrīkst uzticēties neuzticamiem cilvē-

kiem. (Iespējams, ciešanu periodā tu nemaz nesapratīsi, ka tieši tava reakcija uz krāpšanu ir radījusi vēl lielāku postu tavā dzīvē.) Toties, ja kādā brīnišķīgā dienā tevi iepriecinās draugi, tu nodomāsi, ka īsti draugi vienmēr ir labestīgi. Noglabājot savā zemapziņā šādu priekšstatu, tu radi sev svētību — daudzus uzticamus draugus daudzās turpmākajās dzīvēs.

Ikdienas dzīvē tavas domas nosaka galvenokārt tava prāta apzinātā daļa. Prāts ir ļoti noderīgs instruments, ko cilvēkiem piešķīris Radītājs, taču ideālā gadījumā

prāts būtu jāizmanto tikai tad, kad tas patiešām nepieciešams, — piemēram, lai izvēlētos labāko no vairākiem variantiem vai pieņemtu kādu lēmumu. Diemžēl vairā-

kums cilvēku nodod prātam visu varu un tas sāk valdīt pār viņiem. Ja tā noticis ari ar tevi, tu esi zaudējis saikni ar savu augstāko būtību, kurai ir daudz plašākas un cil-denākas ieceres par tavu dzīvi. Tu nevari piekļūt savai zemapziņai, un tā kļūst par neizprotamu noslēpumu.

Zemapziņas priekšstati iegūst lielāku varu nekā apziņā

veidotie, jo pēdējie mainās atbilstoši jauniem notikumiem tavā dzīvē, turpretī pirmie paliek nemainīgi.

Tu bieži neapzinies, kas atrodas tavā zemapziņā, bet tur esošais nemitīgi izpaužas tavā dzīvē.

Atskatoties atpakaļ uz savas dzīves ritējumu, tu noteikti ieraudzīsi nozīmīgus situāciju modeļus. Daži no tiem ir pozitīvi, piemēram, prasme lietderīgi izmantot lielu materiālo bagātību vai spēja veidot sirsnīgas attiecības ar tuviniekiem, bet citi - negatīvi, teiksim, paš-

apziņas trūkuma dēj piedzīvotas nepatīkamas situācijas vai neprasme skaidri formulēt savas domas. Šo situāciju modeļi atspoguļo pozitīvos un negatīvos priekšstatus, kas nogulsnējušies tavā zemapziņā.

Kad sapratīsi, kāda veida negatīvie priekšstati atrodas tavā zemapziņā, varēsi nomainīt tos ar pozitīviem priekš-

statiem. Šim nolūkam vari izmantot, piemēram, pozitīvu apgalvojumu atkārtošanu vai reiki un tetas dziedniecību.

Lai arī kādu priekšstatu nomaiņas metodi tu izvēlētos, galvenais mērķis ir mazināt iekšējo stresu. Tiesa, vispirms tev ir jāapzinās fakts, ka tu esi daudz kas vairāk par to, ko redzi spogulī. Fiziskais ķermenis un apziņa ir tikai instrumenti, kas tev doti dienišķo vajadzību īstenošanai, lai tava augstākā būtība tikmēr netraucēti virzītos uz priekšu pa savu ceļu. Ja kaut pāris minūšu katru dienu veltīsi tam, lai objektīvi - it kā no attāluma — paraudzītos uz savu dzīvi, tu bez grūtībām identificēsi un apzināsies gan savu patieso būtību, gan augstāko mērķi. Viss pārē-

jais ir kā dažādi piederumi karavānā; fiziskais ķermenis ir transportlīdzeklis jeb ārējais apvalks tavai augstākajai būtībai. Saprotot savu augstāko būtību, tu iegūsi iekšēju mieru. Un, kad tavā iekšienē valdīs miers, neviena ārēja ietekme nespēs tevi negatīvi satraukt.

Tu esi enerģija. Itin viss, kas eksistē šajā pasaulē, ir enerģija. Visums sastāv no dažādām enerģijas formām, bet tavas acis ir pieradušas saskatīt tikai dažas no tām. (Dažiem cilvēkiem piemīt unikāla spēja saskatīt, piemēram, tādu enerģijas formu kā cilvēka aura.) Ari katra doma ir spēcīgs enerģijas vilnis — kad tu domā par kaut ko, tu dod tam enerģiju. Tādēļ ir svarīgi atcerēties galveno: tiklīdz tu savā apziņā identificē kādu negatīvu priekšstatu, tev ir jābeidz domāt par notikumiem, kas radīja šo negatīvo priekšstatu, un tā vietā jāsūta enerģija atbilstošajam pozitīvajam priekšstatam.

4. nodaļa Karmas likums

Vai manu tagadnes ciešanu cēlonis

ir slikta rīcība pagātnē?

Parasti tikai tad, kad dzīvē ienāk ciešanas, cilvēki sāk domāt par garīgumu un aktuāls kļūst termins "karma".

Viena no populārākajām nostādnēm ir šāda: ja tava karma ir laba, tu saņem dzīves balvas, turpretī, ja karma ir slikta, tu piedzīvo ciešanas. Taču vairākumam cilvēku ir grūti akceptēt faktu, ka par kādu savu rīcību, kuru viņi nemaz neatceras, tagad ir jāmaksā ar tik lielām ciešanām.

Lai labāk izprastu karmas likumu, ieteicams paskatīties uz pašreizējo dzīvi kā uz vienu īsu posmu ļoti ilgā dvēseles ceļojumā. Ikviena cilvēka karmu veido viņa reakcija uz situācijām, cilvēkiem, apstākļiem utt. Piemēram, tu konstatē, ka kāds sens draugs ir kļuvis augstprātīgs, jo nesen saņēmis milzīgu mantojumu. Šo situāciju tu vari skaidrot kā sava drauga izvēli (citiem vārdiem sakot — kā viņa karmu) vai ari pieņemt lēmumu, ka nauda samaitā cilvē-

kus. Taču, nostabilizējot savā zemapziņā šādu priekšstatu, tu bloķē naudas ieplūšanu savā dzīvē! Un vēl kāds piemērs.

Vīrs, kurš bijis neuzticīgs savai sievai, izjūt spēcīgu vainas apziņu un nospriež, ka nav spējīgs veidot labas attiecības ar dzīvesbiedri. Šī priekšstata dēļ viņam būs nelaimīga laulība arī nākamajā dzīvē. Lūk, kā karma nosaka likteni.

Dažkārt karma tiek uztverta kā Dieva sods - "Ja es rīkošos slikti, Dievs mani sodīs". Tas ir ļoti izplatīts uzskats, kas rada cilvēkos bailes no Dieva. Šādos gadī-

jumos kā vārda "ticīgs" sinonīms tiek izmantots jēdziens

"dievbijīgs". Bet kā tad ir īstenībā?

Dievs ir patiesa mīlestība bez jebkādiem nosacījumiem. Lai ko tu darītu, Viņš vienmēr ir tev līdzās, sniedzot savu mīlestību un atbalstu. Viņa mīlestība pret tevi nekad nebeidzas. Dievs tevi mīl tik ļoti, ka daļu no sevis ir ielicis tevī, piešķirot tev spēju radīt. Tas nozīmē, ka tu kopā ar Viņu radi savu dzīvi, izmantojot domas, vārdus un darbus. Ja uzskatīsi, ka Dievs ir būtne, no kuras jābaidās, tu liegsi sev iespēju saņemt Viņa žēlastību. Dievs savā

mīlestībā vispār netuvosies tev, ja saņems vēstījumu (tavu domu formā), ka baidies no Viņa.

Dievs mīl tevi tieši tāpat, kā vecāki mīl savus bērnus, lai arī kādas palaidnības viņi darītu. Radītājs ir tavs patiesais tēvs un māte. Katrā ģimenē pastāv noteikti pareizās uzvedības noteikumi un noteikta sodu sistēma, kuras nolūks ir iemācīt bērnam vecāku izpratni par vislabāko dzīvesveidu. Vecāku uzdevums ir virzīt bērnu pa pareizo ceļu, lai viņš gūtu vislielāko labumu no savas dzīves. Ari Dieva radītajā Visumā pastāv noteikti likumi, kas valda par tevi, un viens no tiem ir karmas likums. Saskaņā ar šo tikumu tu par savu rīcību saņem balvu vai atmaksu —

atkarībā no attiecīgās rīcības.

Savu karmu tu radi pats, jo tik lielu spēku tev ir devis Radītājs. Ja katru savas dzīves bridi izdzīvosi ar pilnu apzināšanos, nevis iesi pa dzīvi kā mēnessērdzīgais, tu radīsi sev lielisku dzīvi un lielisku pasauli. Ja beigsi uzskatīt sevi par nelaimīgu pasaules un konkrēto situāciju upuri, tava dzīve kļūs par brīnišķīgu notikumu virkni.

Saprast un atzīt, ka tikai un vienīgi tu pats esi izvēlējies savu dzīvi pašreizējos apstākļos, - tas ir pirmais solis ceļā

uz pozitīvām pārmaiņām. Lai varētu kaut ko mainīt, ir jāpieņem divi fakti. Pirmkārt, situācija ir tāda, kāda tā ir.

Otrkārt, tev piemīt spēks to mainīt. Noliedzot situāciju vai izvairoties no tās, tu ļauj tai turpināties.

Piemēram, tev šķiet, ka kāds cilvēks ir tavs ienaidnieks, jo viņš nemitīgi cenšas kaitēt tavām interesēm. Tavuprāt, viņš ir ļaundaris, bet tu — varonis. Taču ļaundari ir sasto-pami tikai kinofilmās, jo Radītājs nav radījis nevienu pašu ļaundari. Viņš ir radījis visus cilvēkus vienlīdzīgus, ar vienādu radošo enerģiju, un Viņš turpina dot visiem vienādu svētību - neierobežotu mīlestību uz mūžiem.

Šādos brīžos atgādini sev, ka vienīgi tu pats ar saviem uzskatiem esi radījis pašreizējo situāciju, kuras sastāvdaļa ir šis otrs cilvēks, tā dēvētais "ļaundaris". Ari viņš izdzīvo savu karmu, un pār viņu valda viņa priekšstatu kopums.

Pozitīvās enerģijas, piemēram, līdzjūtība un piedošana, var novest šo situāciju līdz labvēlīgam atrisinājumam, turpretī negatīvās enerģijas, tādas kā dusmas un atriebības kāre, tikai paildzinās tavas ciešanas. Turklāt dziļi sakņotas dusmas un atriebības vēlme var sagādāt tev cie-

šanas vairākās dzīvēs pēc kārtas. Tas nozīmē, ka tu atkal un atkal iekļūsi sarežģītās situācijās ar to pašu dvēseli, tikai cita cilvēka fiziskajā veidolā. Ironiski, bet bieži vien šādas mīlestības un naida pilnas attiecības saista brāļus, kuriem ir kopējs bizness un kuri tādēļ cīnās par varu. Tā

kā šajās attiecībās pastāv mīlestība, brāļi nespēj pārcirst viņus vienojošo saikni un izturēties neitrāli viens pret otru. Tomēr ego, ko viņi izveidojuši ap savu ievainojamo patību, ļauj izpaust tikai naidu un atriebības vēlmi.

Tikai tevis paša radītā karma piešķir tev sodu vai balvu par padarīto. Dievs tevi mīl tādu, kāds esi.

Ikkatru mirkli tu veido savu likteni ar domām, vārdiem un darbiem. Ta ir tava karma. Tu ne uz sekundi nevari izvairīties no savas karmas, jo visu laiku dzīvo saskaņā ar to. Bet tu vari to novērot, lai apzināti vairotu savas karmas "pozitīvo bilanci". Šobrīd tu dzīvo saskaņā

ar savu pagātnes karmu, bet tava tagadnes karma nemitīgi rada un maina tavu turpmāko likteni. Tavas dzīves norisi nediktē neviens cits kā vien tu pats ar savu karmu.

II DAĻA I Z M A N T O SAVU SPĒKU!

5. nodaļa  Pašreizējās situācijas akcepts

Kādēļ gan vajadzētu akceptēt to,

kas man nepatīkf

Ja saproti, ka pats esi radījis pašreizējo situāciju, piesaistījis sev cilvēkus, kuri pašlaik atrodas tev apkārt (tuvi-niekus, paziņas, draugus, ienaidniekus), un izveidojis sevi tādu, kāds šobrīd esi, tev vajadzētu itin viegli spēt akceptēt gan šo situāciju, gan apkārtējos cilvēkus. Ja tomēr akceptēšana sagādā grūtības (un tā gadās itin bieži), tas nozīmē, ka apzinātā līmenī tu vēlies kaut ko labāku. Sādā

situācijā ir svarīgi saprast divus faktus. Pirmkārt, tu itin viegli vari iegūt "kaut ko labāku" - bet tikai tad, ja vispirms spēj akceptēt to, kas tev jau ir. Otrkārt, iegūt "kaut ko labāku" būs vieglāk, ja izmantosi pašreizējo situāciju.

Tava augstākā būtība acīmredzot uzskata, ka šajā dzīvē

tai jāgūst kāda konkrēta pieredze un jāapgūst kādas konkrētas mācības, tāpēc tā ir radījusi pašreizējo situāciju.

Tikai akceptējot pašreizējo stāvokli, tu gūsi nepieciešamo pieredzi, pasargāsi sevi no ciešanām un saņemsi svarī-

gas zināšanas, kas ļaus tev turpināt attīstību. Turpretī, noliedzot savu pašreizējo stāvokli un cenšoties aizbēgt no esošās situācijas, tu ne tikai vairosi savas ciešanas, bet arī

stipri aizkavēsi savu attīstību.

Tādēļ spēja akceptēt pašreizējo situāciju ir ārkārtīgi svarīga. Tiesa, dažkārt šķiet, ka to izdarīt ir ļoti grūti.

Cilvēki allaž tiecas noliegt to, kas viņiem nepatīk, acīmredzot neapzinoties, ka šāda attieksme vairo nepatīka-mās situācijas enerģiju. Patiesībā, akceptējot nepatīkamas situācijas esamību, tu jau sāc to risināt. Tiklīdz atzīsti kādas problēmas esamību, tava apziņa nekavējoties pār-slēdzas uz risinājuma meklēšanu. Un, tā kā ar savu domu starpniecību tu nemitīgi sadarbojies ar Radītāju, tiklīdz tu lūdz risinājumu, tas tiek piedāvāts. Tikai ielāgo, ka Radītāja piedāvātais risinājums pie tevis var nonākt bezgalīgi daudzos un dažādos veidos, piemēram, ar cita cilvēka, grāmatas vai nejaušas idejas starpniecību. Tev vienkārši ar pilnu atdevi jāizdzīvo katrs savas dzīves mirklis, lai spētu to uztvert.

Liela nozīme ir arī tam, ar kādām domām tu akceptē

pašreizējo situāciju. Ja notiekošo pieņem ar drūmu nomāktības sajūtu, tā ir pasīva akceptēšana. Dzīvošana šādā noskaņā veicina nepatikas rašanos, un drīz vien tu, visticamāk, sāksi nīkuļot. Pasīva akceptēšana zināmā mērā

var mazināt stresu, tomēr tā neatbrīvo no ciešanām. Turpretī aktīva akceptēšana - kad tu koncentrē savu apziņu uz situācijas uzlabošanu un dzīvo šajā situācijā, vienlaikus pūloties to uzlabot, - palīdz attīstīties un ienes prieku dzīvē.

Apskatīsim piemēru par kādu centīgu un spējīgu darbinieku, vidējā ranga vadītāju, nelielā uzņēmumā.

Iepriekšējā gadā viņš daudz strādāja, lai veiktu būtiskas izmaiņas savas nodaļas darbībā, un tādējādi ievērojami veicināja visa uzņēmuma izaugsmi. Šī cilvēka veikumu vārdos atzinīgi novērtēja gan kolēģi, gan priekšnieks, tomēr paaugstinājumu amatā saņēma kāds no viņa viet-niekiem. Centīgā darbinieka reakcija varētu būt kāds no šiem variantiem.

* Liels šoks un izmisums. Sajūta, ka viņu ir nodevuši.

Entuziasma zudums, vienaldzība pret darba pienā-

kumiem, vēlme atriebties par pāridarījumu.

* Tūlītēja aiziešana no darba šajā uzņēmumā.

* Sākumā šoks un izmisums, kam vēlāk seko situācijas akceptēšana ar izpratni un bez kurnēšanas. Atgrie-

šanās normālā darba procesā, turpmāk cenšoties skaidrāk apzināties savas domas, lai atrastu negatī-

vus domāšanas modeļus un atbrīvotos no tiem.

Pirmā reakcija ir saistīta ar vainas uzvelšanu citiem.

Reaģējot šādi, darbinieks vaino uzņēmumu netaisnīgā

attieksmē un grib atriebties par šo netaisnību. Taču citu vainošana ir negatīva enerģija! Ja šis cilvēks sāks apzināti slikti strādāt, viņš jutīsies vainīgs un tādējādi vairos negatīvo enerģiju. Turklāt nekvalitatīvi paveiktu darbu viņš nevarēs izmantot, lai pievērstu direktora uzmanību savam kvalitatīvajam darbam pagātnē, un tādēļ saņems tikai kritiku, nevis uzslavas. Viens negatīvās enerģijas veids izraisa nākamo.

Ja šis darbinieks iesniegs atlūgumu (2. variants) un aizies no pašreizējās darbavietas negatīvi noskaņots, iespējams, viņš ilgu laiku nespēs atrast jaunu, sev piemērotu darbu. Tas izraisīs vēl dziļāku sarūgtinājumu.

Turklāt jebkurā darbavietā, kur šis cilvēks sāks strādāt, viņa paša negatīvo priekšstatu dēļ atkal un atkal veidosies līdzīgas situācijas.

Tātad vislabākais ir trešais rīcības variants. Pārāk lielas enerģijas tērēšana tam, kas noticis pagātnē, nekad nepalīdz, it sevišķi, ja notikums bijis nepatīkams. Daudz labāk ir pieņemt situāciju, gūt vērtīgu mācību un koncentrēties uz turpmākās dzīves skaistumu - tāda reakcija padara dzīvi par lielisku ceļojumu.

Lūk, piemērs no reālās dzīves. Kāda mana draudzene, sekmīgi nokārtojusi biznesa vadības maģistra eksāmenu un sākusi strādāt starptautiskā uzņēmumā, bija pārliecināta, ka viss viņas dzīvē turpmāk notiks pēc iepriekš paredzama plāna. Sākumā tā arī bija: viņa apprecējās un kāpa augšup pa karjeras kāpnēm. Bet, kad šī sieviete bija iecelta par korporatīvo attiecību vadītāju, viņas vīrs tika norīkots darbā uz citu pilsētu. Ģimene pārcēlās uz turieni, un manas draudzenes dzīve radikāli izmainījās.

Tā kā visi radinieki bija palikuši iepriekšējā dzīvesvietā, viņai vienai pašai nācās rūpēties par savu mazo dēlēnu, un tas nozīmēja, ka viņa vairs nevar strādāt pilnu darba dienu. Taču jaunajā pilsētā mana draudzene nespēja atrast savām prasmēm piemērotu nepilnas slodzes darbu.

Jaunā sieviete jutās nomākta un notikušajā vainoja uvu viru, kura dēļ viņai esot nācies atteikties no lieliskas karjeras. Beigu beigās viņa pat nolādēja sevi par to, ka vispir reiz apprecējusies. Protams, ģimenes locekļu attiecība* paiidiji* nesaskaņas. Kad draudzene sazinājās ar mani un mēs apspriedām viņas laulības dzīves problēmas, es pastāstīju viņai par akceptēšanas attieksmi. Lēnām mana draudzene sāka apjaust patieso ainu: kaut gan viņa nebija plānojusi šādu pavērsienu savā dzīvē, viņai patiesībā nebija nekāda iemesla žēloties. Sai jaukajai sievietei bija gādīgs vīrs, kurš strādāja labi atalgotā amatā, un jauks dēls, kura audzināšanai jaunajā dzīvesvietā viņa varēja veltīt vairāk laika. Kad mana draudzene akceptēja šo situāciju ka pārejošu stadiju un saprata, ka tā radusies tieši pareizajā laikā un pareizajā vieta, viņa aptvēra, cik skaista patiesībā ir dzīve. Protams, arī attiecības ģimenē

uzlabojās.

Mana draudzene vēl aizvien nav atteikusies no sava sapņa par profesionālo karjeru, taču tagad šis lēmums vairs nesaistās ar negatīvām emocijām.

Sevis a k c e p t ē š a n a

Lai tu spētu akceptēt apkārtējo pasauli, vispirms tev ir jāiemācās akceptēt sevi - pilnībā un bez nosacījumiem.

Diemžēl to prot tikai daži, vairākums cilvēku ir |oti kritiski noskaņoti pret sevi. Viņi salīdzina sevi ar iedomātiem ideāliem un pēc tam konstatē, ka neatbilst pašu izvirzītajiem kritērijiem. Šis sevis noniecināšanas process visu laiku notiek daudzu cilvēku iekšienē, visbiežāk -

neapzināti.

Es pazīstu kādu labi izglītotu kundzi, kura ir gan atbildīga darbiniece lielā uzņēmumā, gan ari čakla mājsaim-niece un rūpīga māmiņa saviem bērniem. Reiz kolēģis uzaicināja šo sievieti pie sevis uz vakariņām, un viņa bija pārsteigta par to, cik perfekti sakopta ir kolēģa māja un cik eleganti ir sarīkotas vakariņas. Sarunā ar namamāti mana paziņa sūdzējās, ka viņai nekad neesot laika pagatavot tik izmeklētus ēdienus un tik skaisti iekārtot māju. SIs domas bija nosēdušās sievietes apziņā vakariņu laikā. Tā

vietā, lai baudītu gaumīgi iekārtotas mājas un izsmalci-nātu vakariņu skaistumu, viņa jutās nomākta, jo nemitīgi vērtēja un nosodīja sevi. Pats interesantākais ir tas, ka arī

namamāte izjuta psiholoģisku diskomfortu, jo visu laiku bija uzskatījusi, ka mana paziņa ir "supersieviete", kas lieliski tiek galā ar visu.

Protams, tu vienmēr vari sevī kaut ko uzlabot. Taču tas ir jādara ar pozitīvu attieksmi — "Es attīstos nevis tāpēc, ka esmu nepilnīgs, bet gan tāpēc, lai taptu vēl labāks".

Ja bez ierunām akceptēsi sevi, tad pārmaiņas, ko vēlies īstenot sevī, norisināsies dabiski un bez piepūles.

Ja Visuma Radītājs mīl tevi tādu, kāds esi, kāpēc arī tu pats nevari akceptēt sevi? Nosodot sevi nesasniegtu rezultātu vai nepiepildītu cerību dēļ, tu ignorē mācību, ko esi ieguvis caur savu pieredzi. Galu galā tas, ko tu saņēmi kā

rezultātu, ir tas pats, kam tu apzināti vai zemapziņā nosū-

tīji savas spēka informācijas paketes. Tātad tev ir jāpievērš vairāk uzmanības savām spēka informācijas paketēm un jāsāk sūtīt tās pareizajā virzienā. Vainas sajūta par kādu notikumu pagātnē tikai atsvešinās tevi no tavas būtības.

Tu taču darīji to, ko uzskatīji par pareizu attiecīgajā brīdī.

Atceries: nosodot sevi un nožēlojot notikušo, tu nosūti papildu spēka informācijas paketes šim negatīvajam notikumam. Tikai tad, ja akceptēsi notikušo kā vērtīgu mācību, tu spēsi gūt pozitīvāku pieredzi nākotnē.

U z t v e r e s  f i l t r i

Tas, ko tu dzirdi, redzi un jūti apkārtējā pasaulē, jau atrodas tevi — apziņas vai zemapziņas līmeni. Ņemot vēri šo faktu, tu vari labāk saprast, kādi ir tavā apziņā ietvertie negatīvie priekšstati.

Pirms divpadsmit gadiem, kad pirmoreiz pēc meitas piedzimšanas aizgāju uz tirdzniecības centru, biju pārsteigta par to, cik daudzos veikaliņos tiek tirgotas bērnu drēbes un rotaļlietas. Pirms tam biju apmeklējusi šo vietu neskaitāmas reizes, bet vēl nekad nebiju pamanījusi bērnu preču tirgotavas. Jādomā, tās nebija pēkšņi parādījušās "no zila gaisa"; vienkārši agrāk es nebiju pievērsusi uzmanību bērnu precēm.

Zemapziņas priekšstati kontrolē dzīvi — gan iepriek-

šējā, gan šajā, gan nākamajā esamībā. Es pazīstu kādu vīrieti, kurš ir stingri pārliecināts, ka laulība viņam laimi nenesis. Šis vīrietis nemitīgi norāda uz visām nelaimī-

gajām savu paziņu laulībām, toties daudzās laimīgās laulības, ieskaitot savu vecāku savienību, viņš vienkārši ignorē. Acīmredzot priekšstatu par nelaimīgu laulību viņam radījusi ļoti sāpīga pieredze kādā no iepriekšējām dzīvēm. Šis ir tikai viens no piemēriem, kas apstiprina tēzi: ikviens cilvēks redz, dzird un jūt pasauli atbilstoši saviem uztveres filtriem.

Domājot, ka citi tevi mīlēs tikai tad, kad būsi izskau-dis visus savus trūkumus, tu patiesībā izsauc uz sevi apkārtējo kritiku, nevis vairo mīlestību. Ja tev trūkst pārliecības par sevi, tavs "enerģētiskais ķermenis" šo trū-

kumu pauž Visumam, un rezultātā tu nespēj iegūt citu cilvēku mīlestību. Lai šo situāciju atrisinātu, izstājies no iedomātajām "perfektuma sacīkstēm". Tajās nemaz nav finiša līnijas! Tu esi perfekts — tieši tāds, kāds šobrīd esi.

Ja tev piemīt tieksme kritizēt citus ("X nu gan ir ļoti zemisks, bet Y— neiejūtības kalngals!"), iegaumē, ka šāda rīcība patiesībā atspoguļo tavus slēptos kompleksus. Tu neesi pilnībā akceptējis sevi, tāpēc nespēj bez iebildēm akceptēt citus. Bet ko gan tu iegūsti, neakceptējot lietas vai cilvēkus tādus, kādi tie ir?

Viss esošais ir tieši tāds, kāds tas pašlaik ir. Tas nepārstās eksistēt tikai tāpēc vien, ka tu to neakceptē.

Un tas nemainīsies tikai tāpēc vien, ka tev tas nepatīk.

6. nodaļa Padošanās Radītājam

Bet vai tad padošanās nenozīmē kapitulāciju

un cīņas izbeigšanu?

Varbūt kādā vārdnīcā tā ir rakstīts, tomēr padomā

nedaudz plašāk! Vai tad tu nebeidz cīnīties tikai tad, kad saproti, ka, par spīti visām pūlēm, vairs nevari rīkoties saskaņā ar saviem nodomiem un vēlmēm? Vai tad tu nepadodies tikai tad, kad aptver, ka eksistē kāds vai kaut kas stiprāks par tevi? Vai tad padošanās nelikvidē stresu, ar ko dzīvoji līdz tam? Tad kāpēc gan nepadoties Dievam?

Un - ejot vienu soli tālāk - kāpēc gaidīt, līdz sajutīsies pavisam bezpalīdzīgs, pirms padoties Radītājam?

"Padoties Radītājam" nozīmē saprast, ka universālais radošais spēks ir radījis visu esošo un uztur tā esamību un darbību vislabākajā iespējamā veidā. Tiesa, Viņš dara tavā labā tikai to, ko tu ļauj Viņam darīt. Kad tu veic kādu uzdevumu, tu to izdari paša radīto ierobežojumu ietvaros. Toties, kad tu ļauj rīkoties Radītājam, Viņš visu izpilda vislabākajā iespējamā veidā.

Kāds mans draugs par padošanos Radītājam izteicās šādi: "Tā taču ir mana dzīve, un es gribu to dzīvot pēc savas sapratnes. Ja atstāšu savu dzīvi Dieva ziņā, varbūt nesasniegšu rezultātus, pēc kuriem tiecos. Galu galā man taču ir jāpiepūlas, lai kaut ko panāktu. Es neko nesa-

ņemšu, ja aktīvi nedarbošos." Taču padošanās Radītā-

jam nebūt nav tas pats, kas bezdarbība un bezatbildība.

Tava līdzdarbība savas dzīves veidošanā ir neizbēgama.

Atstājot situāciju Radītāja ziņā, tu ļauj savā ap-kārtnē risināties dievišķai darbībai.

Padodoties Radītājam, tu ļauj, lai caur tevi brīvi plūst dievišķā enerģija, kas īstenos konkrēto darbību. Tātad, kamēr tu nepiepūlies un ļaujies Dieva vadībai, tu saņem papildu spēku no dievišķās enerģijas plūsmas. Turpretī, ja uzskati, ka dzīvē viss jāpaveic paša spēkiem, tu ne tikai smagi nopūlies, lai sasniegtu savus mērķus, bet arī jūties kā iztukšots, kad tos beidzot sasniedz.

Kāda sieviete, lielas aviosabiedrības darbiniece, jutās ļoti nogurusi un pārstrādājusies. Katru ritu viņa pagata-voja brokastis ģimenei, tad pārbaudīja, vai meitas somā

ir viss skolai nepieciešamais, un jau pusastoņos devās uz darbu. Astoņos vakarā, atgriezusies mājās pēc intensīvas darbadienas, viņa gatavoja vakariņas ģimenei un laicīgi gāja gulēt, lai nākamajā rītā atkal mestos rutīnā. Ilgu laiku viņu ļoti nomāca doma, ka neviens viņai nepalīdz.

Taču, tiklīdz šī sieviete iemācījās paļauties uz Radītāju, viņas dzīve radikāli mainījās - viņa priecājās par katru dzīves mirkli un jutās enerģijas pilna pat darbadienas nogalē. Vienīgais, ko šī sieviete bija mainījusi sevī, —

viņa uzticēja Dievam paveikt visus uzdevumus un pilnīgi nodeva sevi un savu dzīvi Viņa ziņā.

Lai ko tu vēlētos savā dzīvē sasniegt vai iegūt — vienalga, vai tie ir ilgtermiņa mērķi vai ikdienā nepieciešamas lietas, — tev tas vienkārši ir jāgrib ar vislielāko skaidrību un noteiktību. Radītājs allaž ir tev blakus un dara visu, lai tavas vēlmes piepildītos. Visums paklausa tavām komandām. Katra tava doma un vārds ir pavēle, ko tiecas izpildīt Visuma kosmiskās enerģijas. Vienalga, vai iecerētā

darbība notiek ar tavu vai kāda cita cilvēka starpniecību, tā noteikti ir vislabākā iespējamā rīcība, lai īstenotu tavu vēlmi. Nešaubies, pilnīgi uzticies Visvarenajam un pilnīgi padodies Viņam!

Turklāt būtu lieliski, ja tu pilnībā koncentrētos uz paš-

reizējo bridi. Ja par visiem 100 % "ieguldīsi" savu apziņu pašreizējā brīdī, tu saņemsi visu, kas tev vajadzīgs. Jo viss tev nepieciešamais jau eksistē Visumā un atnāk pie tevis, kad tev rodas vajadzība. Dievišķie padomi un ieteikumi tiek piedāvāti tieši tad, kad tev to trūkst. Zināšanas, kas tev nepieciešamas, vienmēr atnāk pareizajā laikā.

Mīlestība, bagātība, pārticība — viss, ko vien tu vēlies, brīvi ieplūst tavā dzīvē, ja vien tu ļauj tam notikt. Skaidras, pozitīvas domas, ko tu sūti Radītājam, dod Viņam iespēju nosūtīt uz tavu dzīvi visu, ko tu lūdz. Turklāt patiesa pateicības izjūta vēl vairāk pastiprina pozitīvo enerģiju, ko esi radījis savā dzīvē.

Apskatīsim piemēru par kādu cilvēku, kuram ļoti vajadzīga nauda. Viņš dodas uz baznīcu un katru dienu piecas minūtes lūdz Dievam bagātību. Taču kopš brīža, kad šis vīrs iziet no baznīcas, līdz brīdim, kad nākamajā

dienā atkal ieiet baznīcā, vienīgās viņa domas ir šādas:

"Ak Dievs! Es esmu tik nabadzīgs! Man nav itin nekā!"

Kādu tad ziņu Dievs saņem no šī cilvēka 23 stundas un 55 minūtes diennaktī? Ir vairāk nekā skaidrs, ka nabadzība turpinās eksistēt viņa dzīvē, un, iespējams, vīrietis pat sāks domāt, ka Dievs neieklausās nevienā Viņam sūtītā lūgšanā. Pretrunīgi un juceklīgi vēstījumi, kas tiek nosūtīti Radītājam, rada neskaidrību virkni reālajā dzīvē.

Līdzīgā veidā, piemēram, doma "Es esmu apstākļu upuris" rada atbilstošas situācijas.

Cilvēkiem piemīt tieksme meklēt laimi it visur. Iespē-

jams, arī tu smagi nopūlies, veidojot attiecības ar citiem cilvēkiem, lai gūtu laimi attiecībās. Vai smagi strādā, pel-not naudu, lai rastu laimi materiālās vērtībās. Vai laiku pa laikam atkāpies no ierastās dzīves rutīnas, iedomājoties, ka viens atvaļinājuma mēnesis dos laimes izjūtu. To visu tu dari, tiecoties pēc laimes. Bet Radītājs jau ir ielicis laimes atslēgu tavās rokās! Tiklīdz sapratīsi savu patieso būtību, tu aptversi, ka laime ir visdabiskākais esamības stāvoklis. Tad laime caurstrāvos visas attiecības un situā-

cijas, kurās būsi iesaistīts. Tad tev nebūs smagi jāpūlas, lai iegūtu laimi no attiecībām, darba vai atvaļinājuma. Lai ko tu darītu, lai kur tu atrastos, laime vienkārši kļūs par tavas esamības dabisko stāvokli.

Es pazīstu daudzus cilvēkus, kas ļoti uztraucas par saviem bērniem, kad viņi ir tālu prom vai piedzīvo kādas grūtība». Šos vecākus pārņem bezpalīdzības sajūta, jo viņi nekādi nespēj palīdzēt savām atvasēm. Kādēļ tā notiek?

Acīmredzot šie cilvēki uzskata: "Mēs esam radījuši bērnus, tāpēc esam visuvareni attiecībā pret viņiem.w Patiesībā vetāku ģenerētas bezpalīdzības, nožēlas, raižu un līdzjūtība* vibrācijas nonāk līdz bērniem, taču tās ne tikai mazina bērnu enerģiju, bet ari atņem viņiem spēku.

Turpretī ara mīlestība spēcina bērnus un paplašina vinu iespējas. Tātad, ja vēlies palīdzēt saviem bērniem, vienkārši ļaujies Visvarenā vadībai. Tavi bērni ir Radītāja bērni tikpat lielā mērā kā tu pats. Radītājs vienmēr ir līdzās taviem bērniem, un Viņš darīs visu, kas nepiecie-

šams, lai vislabākajā veidā izvestu bērnus no grūtībām.

Ar šādām spēka informācijas paketēm tu atļauj Radītā-

jam parūpēties par taviem bērniem. Tad bērni dabiskā

kārtā saņems visu nepieciešamo, lai optimāli novērstu grūtības.

Pilnīga padošanās visuspēcīgajam, visuresošajam un visu caurstrāvojošajam radošajam spēkam ir veids, kā

tev īstenot savu iekšējo spēku. Padošanās Radītājam nav kapitulācija! Tu tikai atsakies no pretošanās visaugstā-

kajam spēkam, kas darbojas saskaņā ar tavām vēlmēm.

Padošanās ir īstais ceļš uz sava iekšējā spēka palielināšanu.

7. nodaļa Pakļaušanās kontrolei

Vienīgais veids, kā neļaut citiem valdīt pār mani,

ir pašam sākt valdīt pār viņiem!

Vai tu bieži sauc sevi p a r apstākļu un a p k ā r t ē j o cilvēku upuri? Vai bieži d o m ā , ka situācija valda p ā r tevi? Ja tā ir, acīmredzot tu baidies no iespējamas pakļaušanas un tāpēc centies valdīt p ā r citiem. Tu d o m ā : "Ja es tā nedarīšu, citi valdīs pār m a n i . " Taču, izmisīgi baidoties no kontroles, tu nosūti citiem atbilstošas vibrācijas un rezultātā piesaisti tieši to, no kā visvairāk baidies.

Citi var i e t e k m ē t tevi tikai tad, ja tu to pieļauj. T ā t a d bailes no iespējamās k o n t r o l e s n o r ā d a uz pašpārliecības t r ū k u m u . Savu pašpārliecību tu vari vairot, bez i e r u n ā m akceptējot un m ī l o t sevi. Vēl kāds lielisks veids, kā iznīdēt sevī bailes no iespējamās kontroles, ir pilnīga pakļaušanās Radītājam. Turklāt, tiklīdz tev vairs n e b ū s bail, ka citi varētu tevi k o n t r o l ē t , tu pārstāsi k o n t r o l ē t citus. A k c e ptējot citus tādus, kādi viņi ir, tu a t ļ a u j  v i ņ i e m dzīvot savu dzīvi tā, kā viņi to vēlas. Un tad arī citi cienīs un akceptēs tevi.

P a k ļ a u š a n ā s  k o n t r o l e i

Tavas dzīves ceļojums būs daudz interesantāks, ja pratīsi nodibināt cieņas pilnas attiecības ar citiem cilvēkiem.

Ikvienam cilvēkam ir nepieciešama mīlestība un atbalsts, un ikviens var dāvāt savu prieku, mīlestību un atbalstu citiem.

T i k a i u n vienīgi t u p a t s valdi p ā r savu dzīvi.

Tev nav jācenšas mainīt citus, jo neviens cits, izņemot tevi pašu, nevar sagādāt tev raizes. Ja tavā dzīvē rodas kādas grūtības, meklē to avotu sevī. Citiem vārdiem sakot: kaut ko mainīt savā dzīvē tu varēsi tikai tad, ja būsi gatavs pirmām kārtām mainīt sevi. Tiklīdz mainīsi savu attieksmi un domāšanas veidu, Visums saņems tavus pozitīvos vēstījumus un sāks tos īstenot, radot tev labvē-

līgas situācijas.

8. nodaļa  Materiālā labklājība

Ir tik grūti uzturēt līdzsvaru

starp materiālismu un garīgumu, vai ne?

Nē, patiesībā tā nav, jo šīs divas sfēras nav saistītas.

Materiālā sfēra bieži vien tiek vērtēta kā zemāka salīdzinājumā ar garīgo pasauli: materiālās lietas attālinot cilvēkus no Dieva, turpretī garīgās — tuvinot Viņam. Šāds priekšstats ir veidojies vairāku gadsimtu gaitā un dziļi iesakņojies sabiedrības apziņā, taču no tā izriet aplami secinājumi. Piemēram, ja tu tiecies pēc garīguma, tava uzskatu sistēma ir vērsta pret materiālismu. Bet, ja tavas domas ir koncentrētas uz materiālo sfēru, acīmredzot tu

"nepiederi pie garīga tipa cilvēkiem". Arī šajā gadījumā

problēmu rada izkropļoti uzskati, nevis pats materiālisms vai garīgums.

Tu vienlaikus vari piesaistīt gan materiālo labklā-

jību, gan garīgumu, ja vien to vēlies.

Garīgums ir pievēršanās savai iekšējai pasaulei. Tava dzīve sākas tavā iekšienē; visu tev apkārt esošo piesaista tas, kas jau atrodas tevī. Tuvojoties savai patiesajai būtībai, tu dabiski tuvojies Radītājam. Savukārt, labāk saprotot savu patieso būtību, tu saņem daudz vairāk universālās radošās enerģijas.

Garīgums ved tevi tuvāk tavai patiesajai būtībai, un šajā procesā tu aizvien skaidrāk apzinies savus uzskatus un nosūtītās spēka informācijas paketes. Ejot pa garī-

guma ceļu, tu nemitīgi saņem padomus no ārpuses, bet, lai saprastu Visuma Radītāju, tev pirmām kārtām ir jāsaprot sevi.

Ja uzskati, ka garīgums un materiālisms izslēdz viens otru, tu vari gūt prieku tikai no vienas sfēras — no tās, uz kuru esi dabiski tendēts. Taču īstenībā neviens nevar liegt tev dzīvot abās šajās sfērās vienlaikus, neviens, izņemot tevi pašu. Ja domāsi, ka materiālisms neļauj tev tuvoties patiesajai būtībai, tā arī notiks. Turpretī, ja pieņemsi pareizu izpratni par materiālo labklājību un sava garīgā

potenciāla īstenošanu, tu piesaistīsi gan vienu, gan otru.

Tiekšanās pēc fiziskās pasaules labumiem nav grēks.

Tie, kuri pēc bagātības iegūšanas zaudē līdzjūtību vai cilvēcību, iet savu dzīves ceļu un izdara savas izvēles. Katrs pats izvēlas savu individuālo ceļu.

Nevis bagātība, bet gan spēka informācijas paketes veido tavu dzīvi.

Tikai un vienīgi tu pats izvēlies, vai būsi devīgs vai egoistisks, rīkojoties ar savu bagātību. Abi izvēles varianti allaž ir pieejami neatkarīgi no tā, cik daudz naudas un mantas tev pieder. Nenoliedzami, bagātiem cilvēkiem ir daudz vairāk iespēju un izvēļu, kas dod viņiem zināmu varu fiziskajā pasaulē. Diemžēl šādos gadījumos iekšēja gandarījuma jēdziens bieži vien kļūst neskaidrs, un tā

vietu ieņem mantkārība. Tas nozīmē, ka, pieaugot labklājības līmenim, tev aizvien vairāk ir jādomā par savu karmu, jo lielāka labklājība vairo pieejamās iespējas, un ir tik viegli padoties mantkārības kārdinājumam. Priekš-

stats, ka jāvairās no bagātības, jo bagātība vienmēr izraisa alkatību, rodas no ticības trūkuma sev.

Kāda ir atšķirība starp mantkārību un tiekšanos pēc pelnītiem labumiem? Mantkārība ieceļ vēlmes objektu visaugstākajā prioritātes pakāpē un liek tev veikt jebkuru rīcību, lai to iegūtu. Turpretī tad, ja zini, ka esi pelnījis iegūt kādu labumu, tu skaidri apzinies, ka tas jau ir ceļā

pie tevis un tev atliek vien to sagaidīt. Pirmā minētā pieeja rada milzīgu iekšēju apjukumu, turpretī otrā dabiski atnes tev visu, ko vēlies, jo esi saglabājis iekšējo mieru.

Pilnīga sevis akceptēšana un pašpārliecība ļauj tev saprast, ka esi pelnījis visu, ko vien vēlies, un ka tu gribi būt bagāts ne jau tāpēc, ka tev būtu kaut kas jāpierāda citiem. Reizēm cilvēki grib iegūt lielāku pārticību tāpēc, ka bez tās jātas mazvērtīgi. Šādā gadījumā vēlme kļūt bagātam rodas no negatīvām emocijām — no skaudības un mazvērtības kompleksa. Vienas negatīvas emocijas piesaista citas un ātri vien izraisa mantkārības uzplūdus.

Turpretī, ja tu dzīvo, pilnībā akceptējot sevi un savu dzīvi, ir maz ticams, ka tava vēlme kļūt bagātam kļūs nelīdzsvarota.

Ja esi godīgs cilvēks un redzi, kā citi ar negodīgiem līdzekļiem iegūst lielu bagātību, tavā zemapziņā nogulsnējas priekšstats, ka lielu naudu var iegūt tikai negodīgā

ceļā. Ja uzzini, ka kāds tavs tuvinieks, draugs vai paziņa savas kļūdas dēļ ir zaudējis pēkšņi iegūtu bagātību, tu, iespējams, pateicies liktenim, ka tas nav devis tev pārmē-

rīgu bagātību, jo tā mēdz izzust tikpat ātri, kā atnākt. Vai šie būtu pareizie secinājumi?

Ikviens cilvēks rada pats savu dzīvi. Tas nozīmē, ka tu vari pārņemt negatīvus uzskatus no citu cilvēku negatīvās pieredzes un atbilstoši tiem veidot ari savu dzīvi, bet tu vari ari vienkārši noraudzīties apkārt notiekošajā, vienlaikus būdams pārliecināts par sevi, un vērot, kā tavas spēka informācijas paketes rada tādu dzīvi, kādu esi pelnījis.

Tu vienmēr saņem to, ko esi pelnījis, — atbilstoši savām domām un uzskatiem.

Jā, es zinu, ir tādi cilvēki, kas, ieguvuši lielu bagātību, kļūst augstprātīgi. Taču tas nenozīmē, ka tāpat notiks arī

ar tevi. Ja būsi pārliecināts par sevi un apzināsies savu spēju radīt sev visu, ko vien vēlies, tu nepadosies savtī-

gumam. Cilvēki kļūst savtīgi tikai tad, kad nav droši par sevi. Viņi ir nobažījušies par savu nākotni, tāpēc grib paturēt savu bagātību, lai tās pietiktu visam mūžam.

Nosūtot šādas spēka informācijas paketes iespējamam trūkumam nākotnē, viņi rada savā dzīvē tieši to, no kā

visvairāk baidās, — nabadzību.

Dažiem cilvēkiem nauda ir tik svarīga, ka viņi atceras Radītāju un skaita Viņam lūgšanas tikai tādēļ, lai saglabātu un vairotu savu bagātību. Visa viņu eksistence ir koncentrēta materiālajā sfērā. Iekšējas neapmierinā-

tības dēļ šos cilvēkus pārņem mantkārība, skaudība un nedrošība, viņi ļoti attālinās no savas iekšējās būtības un Radītāja. Tomēr to dara ne jau viņu bagātība; šāda dzīve ir viņu pašu izvēle. Arī sasniedzot materiālu pārticību, ir iespējams saglabāt saikni ar savu patieso būtību.

Visvieglāk ir novērot un koriģēt rīcību. Lai novē-

rotu un koriģētu izteiktos vārdus, nepieciešama zināma prakse. Bet vislielākās pūles, neapšaubāmi, prasa domu vērošana un koriģēšana — vismaz sākumā, līdz šī nodarbe kļūst par pozitīvu paradumu.

9. nodaļa Atbrīvošanās no dusmām

Es zinu, ka dusmoties nav labi,

bet vienkārši nevaru savaldīties.

Tu noteikti zini, ka dusmošanās nedod nekādu labumu, tomēr jūties pārāk bezspēcīgs, lai kontrolētu šīs emocijas.

Turklāt, jo vairāk tu centies savaldīt dusmas, jo vairāk tās pārņem tevi savā varā. Lai cik stingri tu mierīgos apstāk-

ļos sev teiktu, ka nevajag dusmoties, — tiklīdz rodas kaut vissīkākais iemesls, dusmas uzbrūk tev kā plēsīgs zvērs, kas izlaists no būra. Tikai tad, kad tas atgriežas savā būrī, tu aptver nodarīto postu.

Kas pamodina dusmas tevī? Iespējams, tevi sadusmo trūkumi un nepilnības, ko tu saskati citos. Visticamāk, tu pievērs uzmanību šīm nepilnībām tāpēc, ka nespēj akceptēt lietas un cilvēkus tādus, kādi tie ir. Tu nespēj akceptēt citus galvenokārt tāpēc, ka saredzi nepilnības sevī

un neakceptē sevi. Tava iekšējā neapmierinātība aizvien pastiprinās, līdz beidzot izpaužas kā dusmas pret kādu.

Citiem vārdiem sakot, tavs iekšējais konflikts atspoguļojas apkārtējos cilvēkos un situācijās.

Varbūt tevi sadusmo nepatīkama situācija mājās vai darbā? Pieņemsim, ka tavai darba grupai uzticētā uzdevuma izpildes termiņš ir neadekvāts, un tu to apzinies.

Taču, kad kāds kolēģis nespēj iekļauties šajā termiņā, tu tomēr izgāz pār viņu savu neapmierinātību. Ja tu uzskatītu, ka spēj izpildīt darbu noteiktajā termiņā, tu nosū-

tītu atbilstošās vibrācijas darbiniekiem, kuri iesaistīti tā

veikšanā, un viss tiktu padarīts laikus. Tu izjustu iekšēju mieru un neiesaistītos konfliktos.

Ja tu pats nespēj veikt uzticēto uzdevumu ļoti īsā termiņā, tu dusmojies uz sevi. Taču šādas dusmas ir tikpat neadekvātas kā pārmērīgi īsais termiņš, jo cilvēks var izdarīt tikai to, kas ir fiziski iespējams. Enerģijas izšķie-

šana dusmās nekādi nepalīdzēs. Ja tu jau no paša sākuma zināji, ka darbs nav izpildāms noteiktajā termiņā, tad tev nemaz nebija iespēju to izdarīt. Mierīga attieksme pret darbu nodrošinās vismaz labu kvalitāti.

Uzticot kādam cilvēkam paveikt konkrētu uzdevumu, tu skaidri zini, kādu rezultātu vēlies sagaidīt. Kas notiek, ja rezultāts krasi atšķiras no iecerētā? Tu nespēj to akceptēt. Ta vietā, lai mierīgi novērtētu situāciju un šāda rezultāta cēloņus, tu padodies dusmām. Bet varbūt darba veicējs nemaz nezināja, kādu rezultātu vēlies sagaidīt?

Varbūt darba veicējam nebija nepieciešamās kvalifikā-

cijas? Ja sapratīsi rezultāta cēloni, nākotnē spēsi rīkoties gudrāk. Ja akceptēsi situāciju tādu, kāda tā ir, varēsi savaldīt dusmas un mierīgi apsvērt, kas darāms, lai situāciju uzlabotu. Dusmojoties tu raidi negatīvas vibrācijas ne tikai šim uzdevumam un darbiniekam, bet arī sev. Šāda rīcība nevajadzīgi tērē tavu enerģiju, un tu nespēj atrast vislabāko risinājumu situācijas uzlabošanai.

Jebkurās attiecībās — arī darbavietā - svarīgs priekš-

nosacījums ir uzticība. Tāpēc nekad neuztici svarīgus uzdevumus cilvēkam, par kura spējām neesi pārliecināts!

Deleģējot kādam darbu un vienlaikus apšaubot viņa spē-

jas, tu provocē nevēlamu rezultātu — vai nu šis cilvēks vispār neizpildīs uzticēto uzdevumu, vai arī paveiks to sliktā kvalitātē. Tavā iekšienē pastāvošais konflikts tad izpaudīsies kā dusmas pret šo cilvēku. Daudz labāk būtu uzticēties darbiniekam, kam deleģēta konkrētā uzdevuma izpilde, nevis just negatīvas emocijas pret viņu un ļaut, lai tās iedarbojas pret tevi pašu.

Ko darīt, ja kāds ir izvirzījis tev neadekvātas prasības un tu apzinies, ka nespēsi tās izpildīt? Meklē spēku paš-

pārliecībā un savā iekšējā mierā! Tas palīdzēs tev koncentrēties uz šobrīd notiekošo un neļaus padoties ārēju fak-toru ietekmei. Tu pieņemsi pareizos lēmumus, izvairoties no aklas pakļaušanās citu cilvēku prasībām. Darot kaut ko tikai tāpēc, lai piepildītu svešas vēlmes, tu tikai vairosi neapmierinātību un dusmas sevī.

Ja tevi sanikno kāda cilvēka teiktie vārdi, acīmredzot tu tos uztver kā aizvainojumu vai kā pietiekamu iemeslu, lai sāktu dusmoties. Taču dusmojoties tu kaitē vienīgi pats sev! Tā ir tava izvēle: ļaut vai neļaut citu cilvēku izteikumiem "ienākt" tavā dzīvē. Ja tomēr kāda cilvēka vārdi tevi aizvaino, ieskaties sevī un noskaidro, kāpēc tā

noticis. Ja sevi labi pazīsti, mīli un pilnībā akceptē, nekas no ārpasaules nevar iedragāt tavu mieru. Ikviena cilvēka izteikumi atspoguļo viņa viedokli — vienkārši ņem to vērā, turpinot attiecības ar šo cilvēku.

Galvenais ir iznīdēt dusmu cēloņus, nevis censties kontrolēt pašas dusmas. Kad dusmas jau radušās, tu vairs nevari tās apvaldīt, jo niknums ir izraisījis jucekli tavā

prātā, neatstājot vietu saprātīgiem apsvērumiem. Dusmas ne rikai kaitē tev, provocējot tevi rīkoties nepieklājīgi, bet arī liek tev nosodīt sevi par šādu izturēšanos.

Dusmas, tāpat kā jebkuras citas negatīvās emocijas, rodas iekšēja konflikta dēļ. Ja šis konflikts netiek likvidēts, dusmas kļūst par paradumu, kas pilnībā

pārņem kontroli pār tevi.

Stress izraisa dusmas, savukārt dusmas vairo stresu.

Šis apburtais loks veicina toksīnu uzkrāšanos cilvēka ķermeni. Tātad dusmas darbojas kā inde un dusmu likvidē-

šana ir pielīdzināma organisma atindēšanai.

Kad tu akceptē konkrētu pašreiz eksistējošu problēmu, tavs prāts koncentrējas uz risinājuma meklēšanu. Apzinoties, ka tev ir jāuzveic savas dusmas, tu vari sākt novērot šīs emocijas ikreiz, kad tās sajūti. Ja skaidri apzinies situā-

ciju, kad kļuvi dusmīgs, pievērs uzmanību tam, ko saki un dari, pat ja nevari pilnībā kontrolēt situāciju. Tādējādi tu kaut nedaudz mazināsi dusmu ietekmi un zināmā

mērā atgūsi skaidras spriešanas spēju. Šādi rīkojoties, dusmas var noturēt zināmās robežās un ātrāk atbrīvoties no tām.

Pēc tam veic pašanalīzi, lai noskaidrotu, tieši kas tobrīd izsauca tavas dusmas: otrs cilvēks, viņa izteikumi, situā-

cija? Padomā, ko notikušais vēsta par tevi pašu, par tavām vēlmēm un mērķiem, par tavu mīlestību pret sevi!

Ja novērosi savas dusmas ikreiz, kad tās rodas, un nopietni izanalizēsi to cēloni, cenšoties to likvidēt, tu ievērojami samazināsi dusmu lēkmju biežumu savā

dzīvē un ar laiku atbrīvosies no tām pilnībā. Turpretī, ja nosodīsi sevi par nekorekto uzvedību dusmu bridi, tu tikai palielināsi negatīvo emociju virpuli. Galvenais, kas tev jādara, — jākoncentrējas uz dusmu cēloņa likvidēšanu sevi, tādējādi iznīcinot pašas dusmas.

Tomēr reizēm dusmas var būt noderīgas. Piemēram, saskaroties ar klaju netaisnību, tu nevis akceptē nepatīkamo situāciju, bet sadusmojies. Ja šajā brīdī tu spēj apzināties un kontrolēt savas dusmas, tās patiesībā dod tev enerģiju, ko vari lietderīgi izmantot. Tātad tev ir nevis jādod papildu spēks dusmām, bet gan jāizmanto dusmu spēks, lai mainītu pašreizējo situāciju. Tiesa, pēc šīs darbības veikšanas tev noteikti jāatbrīvojas no dusmām.

Zināšanas par sevi palīdzēs tev atbrīvoties no visa, kas tevī

ir nevēlams. Ja novērosi savas domas, sāksi dzīvot, skaidri apzinoties sevi.

Izvērtējot prātā radušās domas, nekad nenosodi sevi. Atbrīvojies no negatīvajiem domāšanas modeļiem un aizstāj tos ar atbilstošiem pozitīviem modeļiem.

III DALA  DOD SPĒKU ATTIECĪBĀM!

10. nodaļa Attiecības ar citiem cilvēkiem

Kāpēc attiecības ar citiem cilvēkiem

atņem man tik daudz spēka?

Tu nemitīgi esi iesaistīts attiecībās ar citiem cilvēkiem: mājās, skolā, darbā, uz ielas. Reizēm attiecības sniedz laimes sajūtu, bet reizēm — izraisa stresu. Dažkārt attiecības vairo tavu enerģiju, bet dažkārt — to atņem.

Attiecības, kas vieno ģimenes locekļus jeb mājiniekus, ir ļoti svarīgas, jo dienas nogalē ikvienam cilvēkam būtu vēlams atpūsties mājas komfortā un mīlošas ģimenes siltumā. Skolā bērni ne tikai iegūst teorētiskās zināšanas, bet arī iemācās komunikācijas prasmes, jo ik dienu sadar-bojas ar klasesbiedriem un skolotājiem. Ja šī sadarbība ir veiksmīga, bērni skolā gūst patīkamu attiecību pieredzi.

(Diezgan bieži skolas gados nodibināta draudzība ilgst visu mūžu.)

Arī darba kolektīvā attiecības ir ļoti svarīgas. Tas, kādas attiecības tev izveidojušās ar priekšnieku, citiem darbiniekiem, padotajiem un klientiem, lielā mērā nosaka tavas profesionālās izaugsmes iespējas. Piemēram, komunicējot ar priekšnieku, daudzi darbinieki mēdz runāt pieglai-mīgā tonī, tādējādi cerot uz labvēlīgāku attieksmi vai lielāku atbalstu, tomēr šāda rīcība negarantē panākumus. Pamatkritērijs profesionālajai izaugsmei ir indivīda veiktspēja un prasmes; tiesa, dažkārt nepietiek arī ar šiem rādītājiem. Parasti ātrāk pa karjeras kāpnēm kāpj tie darbinieki, kas prot nodibināt labas attiecības gan ar priekš-

nieku, gan ar padotajiem. Savukārt attiecības ar kolēģiem būtiski ietekmē psiholoģisko klimatu darbavietā — vai tas ir harmonisks vai stresa pilns.

Labestības pilnas attiecības padara dzīvi patīkamāku, tās pastāv tāpēc, lai tu sajustu visskaistāko enerģijas formu — mīlestību. Mīlestība patiešām ir dzīves pamats un būtība. Taču attiecības dāvā ne tikai mīlestību un laimi, jo jebkuru attiecību neizbēgama sastāvdaļa ir arī

cerības un prasības. Kad divi cilvēki satuvinās, viņiem rodas konkrētas prasības vienam pret otru un pamazām viņi sāk uztvert un vērtēt partneri saskaņā ar savām prasībām. Tas nozīmē, ka otrs cilvēks vairs netiek akceptēts pilnībā tāds, kāds viņš ir.

Pārāk daudz cerību un prasību divu cilvēku attiecī-

bās iznīcina spontānumu un izsauc negatīvas emocijas.

Lai cilvēciskās attiecības būtu ideālas, proti, balstītos uz patiesu savstarpēju mīlestību, pirmais priekšnoteikums ir partnera pilnīga akceptēšana bez nosacījumiem.

Tu vari nepiekrist otra cilvēka viedoklim vai uzvedībai, tu vari izteikt savus padomus un ieteikumus, bet vienmēr atceries, ka ikvienam cilvēkam ir tiesības dzīvot saskaņā

ar saviem uzskatiem un dzīvesveidu, tāpat kā tev. Tas nozīmē, ka ari tev nav jājūtas vainīgam, ja neizpildi otra cilvēka cerības un prasības. Jebkurās attiecībās iesaistī-

tiem qilvēkiem ir jābūt galvenokārt patiesiem pret sevi atbilstoši savai būtībai.

Cilvēciskās attiecības piešķir jēgu dzīvei, tās dod iemeslu turpināt dzīvot. Tādēļ jebkurām attiecībām, kas ir psiholoģiski nomācošas, nav vietas tavā dzīvē. Bet ko darīt, ja draudzība ar kādu ir izjukusi, tomēr nav iespē-

jams atteikties no turpmākas sadarbības ar šo cilvēku? Ja noteiktu iemeslu dēļ tev ir jāakceptē šādas attiecības savā

dzīvē, vienīgais, ko vari darīt, — ienest tajās mīlestību.

Patiesa neierobežota mīlestība ir spēcīga pozitīva enerģija, kas pamazām izkliedē visas negatīvās ener-

ģijas, tādas kā vainas izjūta, citu cilvēku apsūdzēšana un atriebības vēlme.

Apsūdzēšana var provocēt vainas izjūtu vai vēlmi atriebties; turklāt šī vēlme, ko pauž viens cilvēks, var izraisīt tādu pašu reakciju arī viņa partnerī. Tā uzkrājas un vairojas negatīvās enerģijas, kuru vienīgais mērķis ir iedragāt un izpostīt cilvēciskās attiecības. Pat ja tavas attiecības pagātnē ir sabojājis kāds nepatīkams notikums, nepieļauj, ka tas ietekmē tavu attieksmi pret otru cilvēku nākotnē. Tiklīdz tu ielaidīsi attiecībās patiesu, neierobežotu mīlestību un pārstāsi domāt par nepatīkamu emociju iemesliem pagātnē, tu spēsi nodibināt abpusējas mīlestības un cieņas pilnu saikni ar partneri.

Jebkurās attiecībās iesaistītiem cilvēkiem ir jānovērtē

fakts, ka kādu posmu no savas ilgās esamības ceļojuma viņi pavada kopā. Cenšoties kopā pavadīto laiku padarīt pēc iespējas patīkamāku, viņi brīnišķīgā veidā bagātina savu dzīvi.

Ikvienas attiecībās, pat ja līdz šim viss bijis lieliskā

kārtībā, var rasties kāda problēma, piemēram, tev pēkšņi var nepatikt partnera izteikums vai rīcība. Tādā gadī-

jumā tu, iespējams, nodomāsi, ka partneris ir uzskatījis tevi par pašsaprotamu - par cilvēku, ar kura vēlmēm un interesēm var nerēķināties. Taču citi uzskata tevi par pašsaprotamu vienīgi tad, ja tu pats to pieļauj, ja domā, ka esi pelnījis šādu attieksmi! Piemēram, jaunās māmiņas bieži vien uzskata, ka viņām pastāvīgi jābūt "kaujas gatavībā", lai bērns vienmēr nekavējoties saņemtu nepiecie-

šamo palīdzību. Ja kāda iemesla dēļ tiek aizkavēta bērna ēdienreize, māte jūtas vainīga, jo viņa taču ir atbildīga par visu bērna vajadzību izpildīšanu. Jau kopš agras mazotnes bērns saņem šādas vibrācijas no mātes, kaut gan māte pati to nemaz neapzinās. Vēlāk, kad bērns jau ir lielāks un sāk niķoties, māte jūtas sarūgtināta, jo bērns uztver viņu kā pašsaprotamu. Un kāds gan tur brīnums? Tātad tev ir jāieskatās sevī, lai atrastu kļūdainās vibrācijas, ko nosūti citiem un kas ļauj citiem uzskatīt tevi par pašsaprotamu.

Līdzīga situācija veidojas, ja kāds tevi ir ļoti aizvainojis. Vispirms pārliecinies, vai cieni un akceptē sevi.

Varbūt apgalvojums, ka tu sevi necieni, tev šķiet absurds, tomēr padomā par to! Ja tavā dzīvē ir bijuši atgadījumi, kad juties dziļi aizvainots, tavā dvēselē jau pastāv uzskats, ka esi pelnījis pazemojumu. To var izraisīt arī sena, slēpta vainas izjūta vai pašpārliecības trūkums. Ieskaties sevī un novēro savas domas, lai konstatētu, kādēļ jūti aizvainojumu. Pēc tam likvidē šo cēloni, sūtot enerģiju attiecīgajam pozitīvajam uzskatam.

Ja apkārtējie tevi nesaprot, pajautā sev, vai pats sevi pilnībā saproti. Visticamāk, tu jūties bezpalīdzīgs, kad citi tevi nesaprot, bet atslēga sevis spēcināšanai atrodas tavā iekšienē. Tavā apziņā acīmredzot valda zināms juceklis, kas jāsakārto. Jo ātrāk identificēsi šo iekšējo neskaidrību, jo drīzāk to novērsīsi un pārstāsi sūtīt spēka informācijas paketes nepareizajos virzienos. Iespējams, tevi nomāc neskaidrība par savām vēlmēm vai dzīves prioritātēm. Iespējams, tu nezini, kā rīkoties, lai neaizvai-notu kādu tuvu draugu. Katrā ziņā tavā iekšienē ir kaut kas tāds, par ko tev jātiek skaidrībā. Kamēr neidentificēsi un neatrisināsi šo neskaidrību, tu neizbēgami atkal un atkal saskarsies ar līdzīgām situācijām.

Kad tu esi pārliecināts par sevi, tevi nesatrauc nekas ārpusē notiekošs. Ja kaut kas tomēr izraisa negatīvu satraukumu, tev ir jāieskatās sevī un jānoskaidro, kādēļ tā

notika. Patiesas zināšanas par sevi ļaus tev dzīvot iekšējā

mierā un harmonijā, lai kādi būtu citu cilvēku viedokļi.

Tas ļaus tev sniegt neierobežotu mīlestību visiem apkār-tējiem, lai ko viņi sacītu vai darītu. Turpretī, ja koncentrēsies uz negatīvajām vibrācijām, kas tiek tev sūtītas, tu tikai vairosi šo vibrāciju enerģiju un palielināsi ciešanas savā dzīvē. Labākais veids, kā iznīdēt negatīvās enerģijas, ir sūtīt neierobežotu mīlestību šo vibrāciju avotam.

Skaidri apzinies, ko tu dod citiem cilvēkiem, jo tas viss atgriezīsies pie tevis daudzkārtīgā apmērā.

11. nodaļa Neierobežota mīlestība

Mīlēt visus bez ierobežojumiem —

kā gan tas ir iespējams?

Šāds jautājums, iespējams, ienāk tev prātā, kad dzirdi teoriju par neierobežotu mīlestību pret ikvienu cilvēku.

Godīgi sakot, arī es pati vēl pirms pāris gadiem uzdevu sev šo jautājumu.

Tu patiešām esi neierobežotas mīlestības būtne. Tomēr, ilgus gadus cīnoties ar savu patieso būtību, esi aizmirsis savu īsteno dabu. Tavas domas vienmēr ir izkliedētas vairākos virzienos: tās ir pievērstas cilvēkiem, situācijām, dažādiem vērtējumiem, cerībām un prasībām. Tev nekad nav laika vai vēlmes pilnībā izprast savu patieso būtību, tādēļ tavas spēka informācijas paketes tiek izšķērdētas veltīgi - tās rada konfliktus tavā dzīvē, jo ir nosūtītas negatīvām enerģijām, tādām kā skaudība, citu vainošana u.tml., kaut patiesībā tu alksti pēc mīlestības, iekšēja miera un laimes. Ko darīt, lai mainītu situāciju? Jo drīzāk tu nolemsi piekļūt tuvāk savai īstenajai dabai, jo drīzāk sāksi iznīdēt visas negatīvās domas, ko esi pieradis ģenerēt.

Pozitīvie priekšstati, ko nostiprināsi savā apziņā, ģenerēs tikai pozitīvas domas. Tas, protams, prasīs zināmu laiku, bet vēl vairāk - apņēmību un neatlaidību.

Ir tikai viena ārkārtīgi spēcīga enerģija, kas spēj radīt laimi tevī un tavā apkārtnē, — neierobežota mīlestība jeb tava būtība.

Reizēm cilvēki nepelnīti kritizē Radītāju, paziņojot, ka Viņš ir atbildīgs par visām ciešanām. Taču tad, ja šie cilvēki būtu ieguvuši pilnīgas zināšanas par savu dzīvi, viņi mācētu sūtīt savu neierobežoto mīlestību Radītājam un gandarīti sajustu, kā šī mīlestība atgriežas pie viņiem daudzkārt spēcīgāka.

Vai arī tev piemīt slieksme vainot sevi par dažādām šķietamām nepilnībām? Ja tā ir, acīmredzot tu nespēj sevi mīlēt un pilnībā akceptēt. Taču, ja tu gribi patiesi mīlēt un godāt Radītāju, tev pirmām kārtām ir jāmīl un jāakceptē sevi, jo tieši tā rīkojas Viņš. Kad tu būsi pārpilns ar mīlestību pret Radītāju un sevi, nevajadzēs daudz pūļu, lai iekļautu šajā mīlestības lokā arī visus apkārtējos. Saprotot, ka ikviens cilvēks pēc būtības ir tāds pats kā tu un ka Visvarenais radīja ikvienu ar Viņam piemītošo enerģiju, tu sāksi uzskatīt ikvienu cilvēku par Radītāja daļu. Visi cilvēki ir Radītāja atspulgi, tāpēc zināmā mērā - vienādi.

Kad to apzināsies, tu spēsi viegli un dabiski mīlēt itin visus cilvēkus. Šī mīlestība dzims tavā iekšienē, to radīs tava pilnīguma apziņa.

Saskaņā ar šo teoriju zināšanas par sevi un mīlestība pret sevi ir priekšnoteikums, lai sajustu neierobežotu mīlestību pret visiem pārējiem. Tomēr eksistē

vēl kāds rīcības variants. Tiklīdz tu sāksi mīlēt sevi bez ierobežojumiem, viss negatīvais, kas atrodas tevi, pakāpe-niski izzudīs, un drīz vien neierobežota mīlestība kļūs par tavu dzīvesveidu. Kuru veidu no šiem abiem izvēlēties -

tas paliek tavā ziņā.

Mīlestība tavā dzīvē ir tas pats, kas asinis cilvēka ķermenī.

Tapat kā ķermeņa fiziskais spēks ir proporcionāls tajā

esošajam asiņu daudzumam, dzīves spars tevī ir tieši proporcionāls tam, cik daudz neierobežotas mīlestības tu izjūd. Vai tu to apzinies vai ne, tevī mīt ārkārtīgi liela mīlestība. Mīlestība un laimes izjūta — tāds ir tava dabiskā

esamības stāvokļa raksturojums. Tādēļ mīlot tu sevī sajūti nebeidzamu enerģiju, turpretī negatīvās emocijas, tādas kā naids un dusmas, mazina enerģijas plūsmu un izraisa stresu.

Mīlestību nevar dot vai ņemt. Mīlestību var izjust.

Kad tu jūti sevī mīlestību, tās vibrācijas izstrāvo no tevis un ietekmē visus apkārtējos. Turklāt tu nekad nejūti mīlestības trūkumu, jo tā atgriežas pie tevis daudzkārt lielākā apmērā. Mīlestība ir ārkārtīgi spēcīga pozitīvā

enerģija; domājot par saviem mīļajiem ar neierobežotu mīlestību, tu likvidē negatīvās enerģijas, kas strāvo šajos cilvēkos un viņu apkārtnē. Tātad, jo vairāk spēka informācijas pakešu tu nosūti mīlestības enerģijai, jo labāk tas ir tev pašam un taviem mīļajiem.

Ja dzīvosi, pilnībā akceptējot sevi un padodoties Radī-

tājam, tu aizsāksi procesu, kura laikā viss negatīvais, kas mīt tevī, tiks likvidēts un tu iegūsi spēku. Kad apzināsies neierobežoto mīlestību, kas piepilda tevi, tu iegūsi vēl lielāku spēku. Dāvā šo neierobežoto mīlestību ne tikai sev un citiem cilvēkiem, bet ari katrai darbībai, kurā

iesaisties!

Vai esi pamanījis, ka jaunās māmiņas tikpat kā nemaz neslimo, kamēr viņu bērni ir zīdaiņa vecumā? Tas notiek tāpēc, ka ikviena māte saprot: šajā laikā bērns ir pilnībā

atkarīgs no viņas visās dzīves sfērās. Ja viņa saslims kaut uz vienu dienu, zīdainim klāsies ļoti grūd, un to viņa negrib pieļaut. Tātad māte pavisam skaidri "zina", ka viņai obligāti jābūt veselai. Šis ir labs piemērs, kas norāda uz diviem svarīgiem aspektiem. Pirmkārt, "zināt" kaut ko iekšēji ir pavisam citādi nekā izpaust šo pašu domu vārdos. Kad mēs kaut ko "zinām", mēs to atzīstam kā

faktu. Mēs nesūtām Visumam divējādas spēka informācijas paketes, jo ne par ko nešaubāmies. Turpretī, ja tu saki sev, piemēram: "Rīt man kāja vairs nesāpēs," - nākamajā

dienā tu pārbaudi, vai tā patiešām ir noticis. Acīmredzot tu neesi bijis pilnīgi pārliecināts par rezultātu. Tu centies iedvest sevī pozitīvu domu, tomēr pārbaudīji metodes iedarbību. Daudz labāk būtu, ja tu skaidri "zinātu", ka sāpes patiešām pāries, un nešaubītos. Neierobežota mīlestība dod ārkārtīgi lielu papildu enerģiju. Piemēram, māmiņa nenogurst, augu diennakti rūpējoties par savu jaundzimušo bērniņu, jo viņas neizsīkstošās enerģijas avots ir neierobežota mīlestība. Ja ienesīsi šādu mīlestību ikvienā savā darbībā un ikvienā savas dzīves brīdī, nekas nespēs atņemt tev enerģiju. Tas nemaz nav grūti - tev tikai jāiemācās izdzīvot ikvienu mirkli ar pilnu apziņu.

Aplūkosim piemēru par mājsaimnieci, kurai nepatīk katru dienu gatavot maltītes savai ģimenei, jo viņa to uzskata par vienmuļu nodarbi. Gatavojot ēdienu, šī

sieviete domā par citām interesantām nodarbēm, ko viņa varētu veikt šajā laikā. Tomēr šādas domas nekādā ziņā

nepalīdz, jo šobrīd viņai ir jāgatavo ēdiens. Ja mājsaim-niece veltītu savu uzmanību un mīlestību konkrētajā brīdī

veicamajiem virtuves darbiem, viņa ne tikai pagatavotu garšīgāku maltīti, bet arī tās gatavošanai patērētais laiks dotu viņai patīkamu gandarījumu, nevis sarūgtinājumu.

Ja tev jāpaveic kāds darbs, kas tev nepatīk, labāk būtu no tā atteikties, nevis strādāt ar nepatiku. Negatīva attieksme iedragās tavu iekšējo mieru, un tādējādi cietīs arī darba rezultāts. Ja nepatīkamais darbs tev tomēr jāpaveic, dari to ar akceptēšanu un mīlestību. Šāda attieksme dabiski uzlabos darba kvalitāti un radīs pozitīvas vibrācijas tavā iekšienē.

12. nodaļa  P e r f e k t u m s - m i r ā ž a

Vai tad ikvienam nav jātiecas pēc perfektuma

itin visās lietās?

Iespējams, tu, tāpat kā vairums cilvēku, tiecies būt perfekts itin visās dzīves jomās. Tā ir lieliska attieksme...

tomēr ne tādā gadījumā, ja tu akceptē sevi tikai tad, kad esi perfekts.

Vai vari definēt terminu "perfektums"? Pieņemot, ka to vari, vai esi pārliecināts, ka tā ir "perfekta" definīcija un nekad vairs nemainīsies?

Parasti notiek tā: tiklīdz tu izkop sevī kādu īpašību, kas, tavuprāt, padara tevi perfektu, tu atrodi sevī arī kādu trūkumu. Tad kāpēc tu nemitīgi tiecies pēc perfektuma un sodi sevi, pilnīgi un neierobežoti neakceptējot savu patību, ja sasniegt perfektuma virsotni nemaz nav iespē-

jams? Fakts ir tāds, ka ikreiz pēc šīs virsotnes sasniegšanas (ja tas tomēr izdodas) perfektuma definīcija "paceļas" vēl par vienu atzīmi augstāk.

Tu nepārtraukti salīdzini sevi ar citiem cilvēkiem.

Un visas tās īpašības, kas tev patīk citos, kopā ar tām īpašībām, kas tev patīk sevī, zināmā mērā definē perfek-tumu. Pēc tam tu cendes pilnveidot sevī šīs īpašības līdz pašiedomātai perfektuma robežai.

Tomēr atceries, ka katrs cilvēks atrodas atšķirīgā stadijā

savā individuālajā esamības ceļojumā. Cilvēka personību veido viss, ko viņš jau ir iemācījies un ko mācās pašlaik.

Tas nozīmē, ka vienā laika momentā nevar pastāvēt divi cilvēki ar pilnīgi identiskām personībām. Ikviens cilvēks uz šīs planētas šobrīd atrodas ar mērķi iegūt kādu konkrētu atziņu. Arī tava pieredze balstās uz mācībām, kas tev jāapgūst, lai tu augtu un attīstītos. Tāpēc respektē sevi tādu, kāds tu esi.

Tu patiešām esi perfekts tāds, kāds šobrīd esi.

Ja spēsi mīlēt un akceptēt sevi pilnībā, tev būs viegli pāriet uz nākamo evolūcijas stadiju, kur tu varēsi būt tāds, par kādu vēlies kļūt pašreiz.

Radītājs vienmēr uzskata, ka tu esi perfekts tāds, kāds šobrīd esi. Tāpēc Viņš ar nemainīgu mīlestību un kon-sekvenci izpilda visus tavus rīkojumus, ko sūti Viņam ar savām domām, vārdiem un darbībām. Radītajam nemaz neeksistē perfektuma jēdziens, jo Viņam vienmēr viss jau ir perfekts.

13. nodaļa Prasības un atbrīvošanās

Vai nav dabiski, ka tiem, ar kuriem es kontaktējos,

ir savas cerības un prasības attiecībā uz mani?

Nepamatotas cerības, gaidas un prasības attiecībā pret partneri parasti ir viens no galvenajiem nesaskaņu iemesliem attiecībās. Partnera cerības un prasības nemanāmi iezogas tavā apziņā un veicina laimes vai nelaimes izjūtas rašanos. Tiesa, partnera prasību ietekme lielākoties ir atkarīga no tevis paša - cik lielu varu tu tām dod.

Ja ceri kaut ko sagaidīt no partnera, šīs gaidas ir saistītas ar šaubām. Šaubas provocē neveiksmīgu rezultātu, savukārt neveiksmīgs rezultāts dara tevi nelaimīgu. Turpretī, ja tu patiešām gribi kaut ko un zini, ka esi to pelnījis, tas noteikti atnāks pie tevis. Tu nešaubies par labvēlīgu rezultātu un tādu arī saņem.

Cilvēki, kas kaut ko gaida no citiem, patiesībā nav pārliecināti par sevi. Piemēram, vīramāte, kas ļoti cer sagaidīt cieņpilnu attieksmi no vedeklas, nemaz nav pārliecināta, ka ir pelnījusi šādu cieņu; pretējā gadījumā

viņa to saņemtu dabiski. Ja vecāki cer, ka viņu dēls būs labākais skolnieks klasē, patiesībā viņi nav par to pārliecināti. Sieva, kura nemitīgi gaida dārgas dāvanas no vira, patiesībā nav droša par sevi — viņa nav pārliecināta, ka ir pelnījusi vīra mīlestību. Tā vietā, lai sūtītu spēka informācijas paketes savu vēlmju objektam, šie cilvēki tērē

savu enerģiju, lemjot par vēlmes piepildīšanās iespējām un šaubodes, vai tas notiks. Šādas prasības rada daudz lielāku kaitējumu nekā labumu.

Nespēja akceptēt esošo situāciju rada pārmērīgas cerības un prasības.

Bieži vien vecāki, kuri jaunībā nav sasnieguši savus mērķus, izmisīgi alkst redzēt, kā viņu bērni sasniedz tos savā dzīvē. Šie vecāki nespēj akceptēt domu, ka dzīve, kādu viņi šobrīd dzīvo (lai kāda tā būtu), ir viņu pašu veidota. Tāpat viņi nespēj saprast, ka bērns veic savu esamības ceļojumu pa savu īpašo ceļu, tāpēc viņš varētu gūt lieliskus panākumus kādā citā jomā, nevis tajā, ko vecāki viņam izraudzījušies. Ja ceļš, ko vecāki izvēlējušies bērnam, neatbilst tam, pēc kā tiecas bērna dvēsele, problēmas parādīsies gan bērna, gan vecāku dzīvē.

Tu atrodies šajā pasaulē, lai ietu savu ceļu, vienlaikus veidojot attiecības ar citiem. Tu izpildi kādu mērķi ar tevi saistīto cilvēku dzīvē. Tomēr nereti tavu rīcību nosaka tas, ko, tavuprāt, citi gaida no tevis. Reizēm apkārtējie paši pauž tev savas cerības un prasības, reizēm tu — pamatoti vai nepamatoti — pieņem, ka šādas prasības pastāv. Taču laimes izjūta rodas tikai tad, kad tu dari to, ko patiešām gribi un ko tev patīk darīt citu labā. Pretējā gadījumā tu vairo aizvainojuma enerģiju sevī. Ja tev tomēr obligāti jāveic nepatīkams darbs, centies atrast tam pārliecinošu iemeslu. Ja šis iemesls būs pietiekami svarīgs, tev būs vieglāk rast sevi sapratni un neierobežotu mīlestību. Tad tu spēsi veikt nepatīkamo darbu labprātīgi, nevis ar nolūku piepildīt citu vēlmes.

Iespējams, arī tu nemitīgi izvirzi sev dažādas prasī-

bas, jo tiecies īstenot iedomāto perfektuma koncepciju.

Pieņemsim, ka tu vēlies sasniegt noteiktus mērķus gan personiskajā dzīvē, gan profesionālajā jomā. Ja rīkojies ar pilnīgu pārliecību par sevi un ticību šiem mērķiem, tu tos sasniedz. Taču, ja reālie rezultāti atšķiras no iecerētajiem, tev ir grūti tos akceptēt un tu sāc vērtēt sevi. Daudz labāk būtu akceptēt rezultātus, ko pats esi radījis, mācīties no pieredzes un izmantot šīs atziņas turpmākajā dzīvē. Tā

tu likvidētu stresu, ko radījušas tavas cerības un prasības.

Galvenā un visspēcīgākā pozitīvās enerģijas forma —

neierobežota mīlestība pret sevi un sevis akceptēšana —

iznīcina jebkādu vajadzību pēc prasībām.

Pārmērīgas cerības un prasības nomāc, toties mīlestība — atbrīvo.

14. nodaļa  Citu vainošana un savas vainas apziņa

Es vainoju citus cilvēkus tikai tad,

ja viņi mani aizvaino vai sāpina.

Ja tu vaino citus, kad jūties nelaimīgs kāda cilvēka rīcības dēļ, tu atkal esi aizmirsis, ka visu savā dzīvē radi pats. Tu izvirzi prasības citiem, un, kad viņi nerīkojas atbilstoši šim prasībām, tu jūties nelaimīgs, turklāt vaino viņus par to, ka jūties nelaimīgs.

Indijā pēdējos gados vērojama spēcīga Rietumu kultū-

ras ietekme, tomēr indiešu tradīcijas vēl joprojām ir dziļi iesakņojušās sabiedrībā. Indijā meitenes uzaug ar apziņu, ka kādudien viņām būs jāpieņem un jāgodā cita ģimene kā savējā. Tāpēc viņas visiem spēkiem cenšas darīt laimīgu ikvienu jaunās ģimenes locekli, tomēr rezultātā pašas jūtas nelaimīgas. Šādas situācijas patiesais cēlonis ir nevis kāds trūkums indiešu kultūrā, bet gan daži izkropļoti uzskati. Meitenes redz un dzird, kā viņu mātes un citas radinieces žēlojas par ciešanām, kas tām bija jāpiedzīvo vīra ģimenes dēļ. Tādējādi meiteņu apziņā nostabilizējas priekšstats, ka tā ir norma. Pretojoties šai normai, viņas, nonākušas jaunajā ģimenē, cenšas pierādīt, ka ir ideālas vedeklas. Bet šajā situācijā iztrūkst sevis akceptēšanas un mīlestības pret sevi! Neviens nevar darīt laimīgus citus, jo pats nejūtas laimīgs.

Cilvēks upurējas tikai tad, ja pietiekami nemīl pats sevi. Protams, šāds upuris nevairo pozitīvo enerģiju, tas nerada ne mieru, ne harmoniju. Ja Indijas tradīcijās augusi meitene vīra ģimenē piedzīvo situāciju, kas nepa-visam neatbilst viņas cerībām un prasībām, viņai ir divas iespējas: aiziet no jaunās ģimenes vai pilnībā akceptēt to.

Aizejot no ģimenes, meitene, visticamāk, nesis sev līdzi uzskatus, kas radīja šo psiholoģiski traumatisko situā-

ciju. Turpretī, uzņemoties pilnu atbildību par savu dzīvi un pilnībā akceptējot to, viņa sāks uzlabot savas dzīves kvalitāti.

Lūk, kāds piemērs. Četri brāļi, kas bija uzauguši vienā

mājā, sāka strādāt sava tēva uzņēmumā — katrs no viņiem vadīja kādu uzņēmuma nodaļu. Taču viens brālis guva lielāku peļņu nekā pārējie un kļuva par vienu no bagātā-

kajiem cilvēkiem pilsētā. Viņš ne tikai baudīja savu panā-

kumu augļus, bet arī palīdzēja brāļiem. Diemžēl problēmu radīja vainas apziņa, kas bija iesakņojusies bagātā brāļa psihē, proti, viņš jutās vainīgs, jo baudīja tādu pārticību, kādas nebija brāļiem. Bagātais brālis neapzināti sūtīja šis vibrācijas brāļiem, radot nepatikšanas sev. Brāļi sāka uzskatīt viņu par pašsaprotamu izpalīgu — nekad neiz-teica pateicību par atbalstu, tikai pieprasīja aizvien vairāk palīdzības. Bagātais brālis jutās ļoti nelaimīgs. Palīdzēt brāļiem - tas taču nav nepareizi! Bet, ja bagātais brālis būtu atbrīvojies no vainas sajūtas, viņš spētu pilnveidot savu dzīvi, vienlaikus jūtot arī gandarījumu par atbalstu, ko sniedz brāļiem. Kaut piedzimuši vienādos apstākļos un vienādi audzināti, jebkuri divi brāļi vai māsas tomēr ir divas individuālas dvēseles. Viņi ir kopā vienā savas esamības ceļojuma posmā, tomēr katram jāizdzīvo sava karma. Vainas apziņa no bagātā brāļa puses un vainošana no pārējo brāļu puses bija veltīga enerģijas izšķiešana.

Uzskatot, ka pašreizējā situācija un cilvēki, ar kuriem esi saistīts, sagādā tev problēmas, tu novērsies no savas būtības. Šāds uzskats var izraisīt tev ciešanas uz visu mūžu. Neviens nevar tevi ietekmēt, ja tu pats to nepie-

ļauj. Savā pagātnes pieredzē tu esi ieguvis konkrētas mācī-

bas un izveidojis konkrētus priekšstatus, lai izvairītos no konkrēta veida ciešanām, taču jauniegūtie priekšstati var izraisīt jaunas ciešanas tavā dzīvē. Kāds uzņēmējs, kurš visu mūžu bija smagi strādājis, vecumdienās bija spiests noskatīties, kā viņa dēls vieglprātīgi izšķērdē visu ģimenes bagātību. Sirmgalvi tas ļoti sāpināja, un viņš bieži sev teica: "Labāk būtu, ja man vispār nebūtu dēla." Nākamajā dzīvē šis vīrs atkal kļuva par uzņēmēju, taču viņam nebija dēla. Tātad lūgšana bija piepildījusies. To nezinot, jaunais uzņēmējs bieži vainoja Dievu par to, ka viņam nav mantinieka, kurš sekmīgi vadītu uzņēmumu viņa vecumdienās.

Tu vaino citus savas nezināšanas dēļ.

Taču citu vainošana nekad nepalīdz. Tā ir vienīgi negatīva enerģija, kas virmo tavā iekšienē, mazina tavu saprā-

tīgās spriešanas spēju un izsauc atriebības vēlmi. Reizēm negatīvās enerģijas liek tev veikt darbības, kam tava sirds-apziņa nepiekrīt, radot konfliktus tevī. Savukārt iekšējie konflikti veicina vainas izjūtas rašanos. Šādā veidā, atļau-dams negatīvām emocijām vairoties, tu visu laiku kusties kā svārsts no vienas emocijas uz nākamo.

Katrā savas dzīves mirklī ikviens cilvēks dara tikai to, ko uzskata par pareizu. Taču, ja kāda iemesla dēļ tava

"pareizā rīcība" neatbilst citu cilvēku pareizas rīcības kritērijam, tu vaino viņus. Turklāt, ja vēlāk tavi "pareizās rīcības" kritēriji mainās, tu jūties vainīgs, jo esi izdarījis kaut ko "aplamu". Vai tas nav bezjēdzīgi? Viss, kas ir izdarīts, jau ir reāli noticis. Vainojot citus un vairojot savu vainas izjūtu, tu tikai radīsi negatīvu enerģiju sevī un savā

dzīvē. Labākais, ko vari darīt šādā situācijā, ir akceptēt visu notikušo kā daļu no karmas pieredzes uzkrāšanas procesa. Ja sāksi vērot savu karmu kopš šī konkrētā brīža, tu ātri vien iznīdēsi visu negatīvo savā dzīvē.

15. nodaļa  Atriebība un laimes izjūta

Ja kāds mani ir aizvainojis,

viņam par to būs jāsamaksā!

Sī doma ļoti dabiski ienāk tev prātā, kad kāds tevi aizvaino vai piekrāpj. Tu gribi, lai šis cilvēks piedzīvo tādas pašas ciešanas, kādas tev nācās piedzīvot viņa dēļ.

Patiesībā tu nekad nepiedzīvo ciešanas kāda cita dēļ.

Tu ciet tikai un vienīgi savas karmas dēļ. Tava karma ir tava reakcija uz apkārtējiem cilvēkiem un situācijām.

Karma — zemapziņas uzskatu formā — visu laiku ir kopā

ar tevi tavā esamības ceļojumā, bet zemapziņā noglabātie priekšstati izpaužas kā domas. Tātad, iemācoties novērot un apzināties savas visdziļākās domas, tu vari identificēt domāšanas modeļus, kurus radījuši zemapziņā eso-

šie negatīvie uzskati. Tieši šie uzskati provocē negatīvās situācijas tavā dzīvē. Apkārtējie cilvēki darbojas tikai kā

starpnieki, kas "piegādā" tev likstas un ciešanas. Tu saņem to, ko esi piesaistījis ar savām domām.

Piemēram, ja kāds ir tevi piekrāpis, tev vispirms vajadzētu identificēt ar uzticēšanos saistītos uzskatus savā

apziņā. Iespējams, apzināti tu mēģināji kādam uzticē-

ties, ķet zemapziņā tomēr nebiji pārliecināts par savas rīcības pareizību. Varbūt tu patiesībā domāji, ka nevienam nevar uzticēties? Ieskaties sevī, lai noskaidrotu, vii pilnībā respektē sevi un uzskati, ka esi pelnījis cieņu, ko apzināti meklē. Daudzi cilvēki nemīl sevi, taču šāda attieksme izraisa pašcieņas trūkumu un dabiski piesaista pazemojumus no ārpasaules.

Katra situācija, kas liek tev justies nelaimīgam vai rada diskomfortu, ir iespēja ieskatīties sevī un atbrīvoties no kāda negatīva uzskata. Ja kāds ir tevi nodevis, pajautā

sev, vai cieni šo cilvēku. Saskaņā ar vienu no Visuma likumiem tas, ko tu sūti ārpasaulei, atgriežas pie tevis daudzkārt lielākā apmērā. Tātad, ja tu neizjūti cieņu pret kādu cilvēku, tu nevari gaidīt, lai viņš cienītu tevi.

Spēcīga vēlme atriebties kādam par nodarītu pārestību ne tikai atgādina par piedzīvoto aizvainojumu, bet arī

vairo negatīvo emociju spēku. Vēlreiz atmiņā uzjundītā

pārestība, kā arī dusmas un naids nošķir tevi no tavas patiesās būtības — no mīlestības, iekšējā miera un laimes izjūtas. Labāk būtu piedot cilvēkam, kurš nodarījis tev pāri.

Tomēr piedot nekādā ziņā nenozīmē sūtīt signālu, ka tev drīkst darīt pāri atkal. Šādu signālu pāridarītājs toreiz bija saņēmis no tevis, lai varētu tevi negatīvi ietekmēt.

Vispirms noskaidro, kāds cēlonis radīja šo signālu, un tad atbrīvojies no tā. Tiklīdz atkal būsi pārliecināts par sevi, neviens nekādā veidā nespēs tevi negatīvi ietekmēt.

Ja kāds ir nodarījis tev kaitējumu, tas noticis tikai tāpēc, ka tu devi viņam spēku to izdarīt. Dažkārt cilvēki saka:

"Es taču dāvāju viņam tik daudz mīlestības, sirds siltuma un cieņas, bet, re, kā viņš mani piekrāpa!" Ja tu patiesi, pilnīgi un neierobežoti mīli un akceptē sevi, tev nemaz nevajag censties mīlēt un cienīt kādu citu. Tad mīlestība pret sevi un sevis akceptēšana ir tavs dabiskais esamības veids. Tad tev vairs nav jārēķina, cik daudz esi izdarījis kāda cita labā, jo tu dari labu bez jebkādas piepūles. Savus labos vai sliktos darbus cilvēki atceras tikai tad, ja tie prasījuši zināmu piepūli no viņiem, ja konkrētā darbība nav bijusi viņiem dabiska. Darīt kādam labu tikai pienākuma dēļ vai cerībā saņemt kaut ko pretī — tas nozīmē pūlēties, ignorējot neierobežotas mīlestības spēku.

Ja tu dzīvo, pilnībā mīlot un akceptējot sevi, tavā

apziņā nav vietas negatīvām emocijām, tādām kā naids vai dusmas. Mīlestība piesaista visu pozitīvo un dod tev iespēju būt laimīgam. Turpretī vēlme atriebties galvenokārt kaitē tev pašam, pirms nodara kaitējumu tam, kuram gribi atriebties. Tad kāpēc izvēlēties atriebību, nevis laimi?

16. nodaļa Vērtēšana un nosodīšana

Vai tad nav jāpamana un jānorāda,

ja kāds rīkojas nepareizi?

Tu jau zini, ka neierobežota cilvēku (ieskaitot sevi pašu) un situāciju akceptēšana ir priekšnosacījums tam, lai tu dzīvotu iekšējā mierā un realizētu savu spēku.

Nemitīga sevis un citu vērtēšana ir milzīgs šķērslis ceļā

uz neierobežotu akceptēšanu.

Vērtējumus veido tavi priekšstati par pareizo un nepa-reizo. Taču šajā pasaulē nav iespējams viennozīmīgi definēt, kas ir pareizs un kas - nepareizs! To, kas tev šķiet pareizs, citi var uzskatīt par nepareizu. To, kas tev šķiet pareizs šobrīd, tu pats varbūt uzskatīsi par nepareizu vēlāk, kad būsi guvis lielāku pieredzi. Ikviens cilvēks konkrētā situācijā dara to, ko viņš uzskata par pareizu.

Neviens neveic kādu darbību, uzskatot to par nepareizu.

Viedokļi var atšķirties, bet tas nemazina tavas un citu cilvēku tiesības rīkoties pēc savas izvēles. Ja tev nepatīk citu rīcība vai šī rīcība tevi negatīvi ietekmē, tu vari vienkārši pārtraukt attiecības ar viņiem vai arī, ņemot vērā notikušo, sagatavoties turpmākajām tikšanās reizēm.

Tas, ko tu uzskati par patiesību, tev šķiet esam patiesība. Taču citi šo pašu situāciju uztver atbilstoši savai pasaules izpratnei, un tā ir viņu patiesība. Turklāt neviena no abām šīm patiesībām nav nepareiza. Kad Indijas iedzī-

votāji domā, ka šobrīd ir diena, ASV iedzīvotāji domā, ka ir nakts. Tikai tad, ja cilvēki ir ieguvuši pilnīgas zināšanas par Zemi un Saules sistēmu, viņi saprot, ka šāda situācija ir iespējama. Līdzīgā veidā — caur pieredzi un zināšanām —

tu iemācies izprast citu cilvēku skatījumu. Pasaulē nepa-stāv absolūti pareizais un absolūti nepareizais. Ikviens cilvēks rīkojas tā, kā viņam šķiet pareizi, tādēļ nav nekādas vajadzības izteikt savu vērtējumu par citu cilvēku rīcību.

Tieši nepietiekama sevis akceptēšana liek tev kritiski vērtēt sevi. Aptverot, ka kādā situācijā esi rīkojies nepareizi, tu izjūti vainas apziņu un nepatiku pret sevi. Ja ļausi šīm negatīvajām enerģijām vairoties, tās atņems tev iekšējo mieru un laimes izjūtu. Tā vietā, lai izteiktu vēr-tējumus par sevi un savām rīcībām, tev vajadzētu mācīties no pieredzes un censties uzlabot situāciju.

Tieksme vērtēt citus rodas no nespējas pilnībā akceptēt sevi. Daudzi cilvēki tiecas salīdzināt sevi ar citiem, un, ja iedomājas, ka ir sliktāki, cieš no mazvērtības kompleksa.

Tomēr viņi turpina salīdzināt sevi ar citiem, lai noskaidrotu, vai tomēr nav labāki. Un tad, lai apslēptu savu mazvērtības kompleksu, nostiprina sevī pārākuma kompleksu.

Jebkurš komplekss - vienalga, mazvērtības vai pārā-

kuma — tikai sarežģī dzīvi. Ja tu vienkārši priecāsies, ka esi tāds, kāds dabiski esi, un neierobežoti mīlēsi sevi, tu nejutīsi nepieciešamību vērtēt un nosodīt citus. Radītājs nekad nenosoda tevi. Tad kāpēc tas būtu jādara tev?

17. nodaļa  Skaudība un pārpilnība

Kad redzu, ka citam ir kas tāds, ko esmu pelnījis vairāk

(vai vismaz tikpat lielā mērā), bet man tā nav,

vai tad nav dabiski, ka es izjūtu skaudību?

Izjūtot skaudību pret kādu, tu aizmirsti, ka ikviens cilvēks veic savu individuālo esamības ceļojumu un pats ir radījis savu dzīvi. Ikviens cilvēks uz šīs zemes izdzīvo savu karmu.

Salīdzinot sevi ar citiem, tu apskati tikai vienu savas dzīves vai personības skaldni (retos gadījumos — vairā-

kas). Turpretī, ja cilvēku uztver kā veselumu, salīdzinā-

šana nemaz nav iespējama. Katrs indivīds atrodas citādā

esamības ceļojuma stadijā. Ar saviem uzskatiem, domām, vārdiem un rīcību viņš ir panācis, ka atrodas konkrētajā

situācijā, un par to nav atbildīgs neviens cits kā vien viņš pats.

Tas, kas tev šķiet esam patiesība, visticamāk, ir tikai daļa no pilnās patiesības. Ja tavā iekšienē ir negatīvas emocijas (piemēram, skaudība), kas attiecas uz kāda cita dzīves patiesības nelielu daļu, tu kaitē galvenokārt pats sev. Izjūtot skaudību, tu ne tikai sagrauj savu iekšējo mieru, bet arī koncentrējies uz to, kā tev nav. Tādējādi tu sūri enerģiju trūkumam, nevis pārpilnībai savā dzīvē. Tu izšķied savu spēku, nosūtot spēka informācijas paketes tajā virzienā, kas radīs tev ciešanas.

Vēlamos rezultātus dod nevis sevis salīdzināšana ar citiem, bet gan pārliecība par sevi un skaidrs priekš-

stats par to, ko gribi.

Kā piemēru aplūkosim četrus nodaļu vadītājus A, B, C un D, kuri strādā vienā uzņēmumā. Viņi nemitīgi sacenšas cits ar citu, lai atstātu labu iespaidu uz ģenerāl-direktoru un paātrinātu savas karjeras izaugsmi. Kādudien B piedāvā ideju, ko ģenerāldirektors novērtē ļoti atzinīgi. Visiem nodaļu vadītājiem tiek dots rīkojums to īstenot, taču A, C un D jūt skaudību pret B, tāpēc nolemj nepieļaut šīs idejas realizāciju. Viņi sūta savas spēka informācijas paketes neveiksmei, vienlaikus tomēr izliekoties, ka piedalās idejas īstenošanas pasākumos. Protams, ideja netiek realizēta, bet kurš šajā situācijā ir ieguvējs?

Kolēģi bija nolēmuši B ideju neveiksmei, lai viņš nesaņemtu atzinību no ģenerāldirektora. Bet vai tad neveiksmi cieta tikai B? Vai tad A, C un D neizšķieda savu laiku un enerģiju, darot to, ko nemaz negribēja darīt? Tātad viņu rīcība neko nedeva arī viņiem pašiem; neveiksmi piedzīvoja visu četru nodaļu vadītāji. Saskaņā

ar Visuma likumiem ikviens cilvēks pats veido savu dzīvi.

Un tas nozīmē, ka A, C un D nevarētu apturēt B karjeras izaugsmi, ja B pats nebūtu viņiem to ļāvis.

Mēģinājumi kaitēt citiem neļauj tev pilnībā mīlēt un akceptēt sevi, bet sevis akceptēšana ir pašpārliecības pamats. Tikai palielinot pašpārliecību, tu vari viegli īstenot savus mērķus.

Skaudību bieži izraisa bailes, ka citi varētu būt labāki, gudrāki, veiksmīgāki u.tml. Cilvēki mēdz salīdzināt savus sasniegumus ar radinieku, draugu un kaimiņu sasniegu-miem, taču ne vienmēr šis salīdzinājums nāk par labu.

Tāpēc atceries: ūkai un vienīgi tu pats nosaki, kādas emocijas (pozitīvas vai negatīvas) jūti pret apkārtējiem cilvēkiem, un katra tava izvēle tieši ietekmē tavu dzīvi.

Objektīvi paraugoties uz savu dzīvi, tu noteikti atradīsi tajā pārpilnību, ko dāvājis Radītājs. Sī pārpilnība var izpausties kā materiāla labklājība, sirsnīgas attiecības, mīlestība, draugu atbalsts, mājokļa komforts, ģimenes siltums, veselība vai kas cits. Visums spēj dāvāt tev jebkuru pārpilnības veidu, un tu vari iegūt visu, ja vien nosūti spēka informācijas paketes pareizajā virzienā. Apskaužot citus, tu tikai koncentrējies uz to, kā tev nav un tādējādi dāvā enerģiju trūkumam savā dzīvē. Tātad, ja kādā dzīves brīdī tev liekas, ka ir "pavisam dabiski" izjust skaudību pret citiem, tūlīt pat atgādini sev, ka skaudība nevar radīt pārpilnību, pēc kuras tu tiecies.

18. nodaļa N e d r o š ī b a

Neskaidrība dzīvē rada nedrošību tevī.

Vai tu gribētu zināt savu nākotni? Iespējams, jā. Tomēr nākotne ir neskaidra, un šis fakts izraisa nedrošību vispirms tavā prātā un pēc tam arī tavā iekšienē. Kad esi nedrošs, tu juties nelaimīgs, un šīs negatīvās emocijas izplūst no tevis uz apkārtējiem cilvēkiem.

Bagāti cilvēki bieži vien izjūt nedrošību par savu materiālo situāciju nākotnē. Slimnieki baidās, ka viņu veselība varētu kļūt vēl sliktāka. Skolēni un studenti nejūtas droši par savām sekmēm un pārcelšanu nākamajā klasē vai kursā. Darbinieki nav pārliecināti par paaugstināšanu amatā un karjeras izaugsmi. Uzņēmēji raizējas par sava biznesa attīstību. Gados vecāki ļaudis baidās par savu labklājību vecumdienās. Šie piemēri rāda, ka nedrošība var ieviesties ikviena cilvēka domāšanas sistēmā jebkurā

dzīves posmā, bet - un tas ir ļoti svarīgi! - tas notiek tikai tad, ja indivīds pats to pieļauj.

Viens no galvenajiem nedrošības cēloņiem ir nepietiekama uzticēšanās Radītājam un pašpārliecības trūkums.

Ticība sev ir ārkārtīgi svarīgs priekšnosacījums, lai tu spētu radīt sev tādu dzīvi, kādu vēlies. Tev tikai ir skaidri jāapzinās, ko tu gribi; tad uzticēšanās un padošanās Radī-

tājam viegli sniegs tev visu, pēc kā tiecies. Tavs uzdevums ir laikus identificēt un koriģēt tās spēka informācijas paketes, kas kaitē tavai pašpārliecībai un paļāvībai Radī-

tajam.

Ja cilvēks ir pārliecināts par sevi, viņš sūta spēka informācijas paketes saviem mērķiem un spējai tos īstenot.

Piemēram, bagātiem cilvēkiem ir jāsaprot savs bagātības radīšanas spēks, lai turpinātu to vairot, nevis jābaidās, ka kāds varētu viņiem atņemt sarūpēto mantu. Gados vecākiem cilvēkiem ir pilnībā jāuzticas Radītājam — Viņš nodrošinās sirmgalvjiem tādu dzīvi, kādu viņi vēlas. Stu-dentiem ir jātic sev un jākoncentrējas uz saviem mēr-

ķiem, tad viņi tos sasniegs neatkarīgi no ārējiem apstāk-

ļiem. Līdzīgā veidā - ar pilnīgu pašpārliecību un ticību sev un Radītājam — darbinieki un uzņēmēji var virzīties uz priekšu pa savu izaugsmes ceļu, lai kāds būtu kolēģu un konkurentu attīstības modelis.

Vecāki, it sevišķi Indijā, parasti uzskata, ka dēls būs tas, kurš apgādās viņus sirmā vecumā. Vairumā gadījumu arī dēlam veidojas uzskats, ka vecāki no viņa sagaida šādas rūpes. Tomēr problēmas rodas pēc tam, kad dēls appre-cas un šajā situācijā iesaistās viņa sieva. Dēlam ir sācies jauns dzīves posms, un viņš no tā gaida daudz prieka.

Tas pats, protams, attiecas arī uz viņa sievu. Jaunlaulātie iepazīst viens otru un cenšas pilnībā akceptēt jauno dzī-

ves modeli. Viņi ir dzimuši un uzauguši atšķirīgās vidēs, tāpēc iepazīšanas process nav viegls. Turklāt vīramāte vēro katru jaunās vedeklas rīcību un reakciju, vērtējot to pēc savu prasību kritērijiem. Vedekla izjūt nedrošību, jo nezina, ko tieši vīramāte no viņas gaida. Tātad — pat tad, ja nesaskaņas ģimenē parādās tikai vēlākā periodā, to sēkla ir iesēta jau laulības sākumā.

Vairākums cilvēku izjūt nedrošību, kad mēģina pār-

ņemt dzīves vadības grožus savās rokās. Šādas rīcības iemesls ir nepietiekama uzticēšanās Radītājam. Ja pilnībā

uzticēsi savu dzīvi Radītāja vadībai, tu saņemsi tikai to, kas tev ir vislabākais. Ja pilnībā ticēsi sev un Radītājam, tevī nemaz nebūs vietas nedrošībai. Turpretī, ja nespēsi uzticēties ne sev, ne Radītājam, neuzticēšanās vibrācijas nosūtīsi ari citiem cilvēkiem.

Nedrošība neļauj tev iegūt to, kā dēļ jūties nedroši.

Nedrošība rada tikai ciešanas. Lai atbrīvotos no nedro-

šības, tev ir radikāli jāmaina sava attieksme. Kad sapratīsi šādu nepieciešamību un to, ka tavas spēka informācijas paketes tiek sūtītas nepareizajā virzienā, tu varēsi tās koriģēt un dzīvot daudz laimīgāku dzīvi, bez jebkādām nedrošības izpausmēm.

IV DALA  DOD SPĒKU SAVAM ĶERMENIM!

19. nodaļa Fiziskais ķermenis

Vai es esmu kas vairāk par fizisko ķermeni,

ko varu saredzēt?

Tāpat kā viss Visumā esošais, ari tu esi enerģijas forma.

Tava "pilnā personība" ir daudz lielāka par fizisko ķermeni — par to, kas redzams cilvēka acīm. Arī katra doma, kas rodas tavā apziņā, ir enerģijas forma ar konkrētu vibrāciju, un tā ietekmē konkrētu tava fiziskā ķermeņa orgānu. Tātad tava fiziskā veselība lielā mērā atspoguļo tavus uzskatus un domas. No šī apgalvojuma izriet divi būtiski secinājumi: 1) cēloņi, kas izraisa problēmas fiziskajā ķermenī, atrodas tavā iekšienē; 2) tu vari izdziedināt savu fizisko ķermeni, pilnveidojot savus uzskatus un domas.

Katrs orgāns cilvēka fiziskajā ķermenī ir paredzēts konkrētu funkciju veikšanai. Tavas domas par šīm funkcijām vai dzīves aspektiem ietekmē attiecīgā orgāna darbību. Piemēram, rīkle ir sazināšanās centrs, tādēļ cilvēki, kas nemāk skaidri izteikt savas domas, bieži vien sūdzas par sāpēm kaklā un aizsmakumu. Visticamāk, kādreiz dzīvē šiem cilvēkiem ir gadījies nonākt situācijā, kad viņu paustais viedoklis tika uztverts noliedzoši vai negatīvi.

Rezultātā notikušais ir atstājis īpaši dziļu ietekmi viņu zemapziņā, radot priekšstatu, ka teikt citiem patiesību nav droši. Turpmākajā dzīvē šis priekšstats nelabvēlīgi ietekmē rīkles zonas veselību.

Gan vairogdziedzeris, gan virsnieru dziedzeris kontrolē

citu hormonu dziedzeru funkcijas, savukārt šie hormonu dziedzeri nodrošina adekvātu fiziskā ķermeņa funkcionēšanu. Cilvēki, kuriem kontrolēšana ir svarīgs faktors dzīvē, kuri baidās pakļauties citu kontrolei un tāpēc paši cenšas kontrolēt citus, bieži vien sirgst ar vairogdziedzera vai virsnieru dziedzera slimībām.

Tie, kuri uzskata, ka viņu pleciem uzkrauti pārāk daudzi pienākumi, mēdz slimot ar spondilītu. Galvenā

problēma šādos gadījumos ir nevis paši pienākumi vai to daudzums, bet gan indivīda attieksme pret tiem. Ja cilvēks apzinās savus pienākumus un padodas Radītāja vadībai, pienākumu pildīšana viņam nesagādā nekādas grūtības. Tad viņa rīcībā dabiski nonāk visi nepieciešamie resursi konkrēto pienākumu izpildei.

Ikviens cilvēks šajā Visumā ir veidots no mīlestības, tāpēc mīlestība ir esamības būtiska vajadzība. Tomēr dažādie negatīvie priekšstati, kas nogulsnējušies zemapziņā nepatīkamu notikumu rezultātā, neļauj pilnībā

izjust mīlestības svētlaimi. Sis trūkums izraisa ar sirdsdar-bību saistītus veselības traucējumus vai pat sirdstrieku.

Tuvojoties vecumam, daži cilvēki ar rūgtumu aptver, ka laiks ir ātri aizslīdējis un viņi nav pilnībā izdzīvojuši savu dzīvi. Acīmredzot dažādu iemeslu dēļ šie cilvēki ir lieguši sev neierobežoto mīlestību, kas ir viņu esamības būtība. Fiziskas sāpes bieži vien rodas mīlestības trūkuma dēļ, t.i„ Člziļa vēlme izjust patiesu mīlestību izraisa sāpes fiziskajā ķermenī.

Lūk, piemērs no reālās dzīves. Kāds vīrietis, zemākā

līmeņa grāmatvedis lielā korporācijā, sameloja savai topošajai sievai, ka viņš ir viens no šīs korporācijas direk-toriem. Šo nepatieso informāciju apstiprināja ari vīrieša radinieki. Kad sieva pēc laulībām uzzināja patiesību, viņa bija ļoti aizvainota un sadusmota. Arī jaunais vīrs jutās vainīgs; viņš gribēja virzīties uz priekšu pa karjeras ceļu, tomēr nevienā darba intervijā neguva pietiekamus rezultātus. Nesaskaņas ģimenē kļuva aizvien biežākas. Drīz vien vīrietis nomira smadzeņu audzēja dēļ. Radinieki bija šokēti un jautāja cits citam: "Kā gan tas varēja tik pēkšņi notikt?" Bet fakts ir tāds, ka tas nenotika pēkšņi un negaidīti. Jauno vīrieti nogalināja vainas izjūta, proti, viņš jutās vainīgs, jo nespēja ne sasniegt izvirzītos mērķus profesionālā jomā, ne arī piepildīt sievas cerības.

Kāda mana draudzene, kuru es pieminēju jau iepriekš, bija neapmierināta ar dzīvē izveidojušos situāciju. Viņa bija spiesta pārtraukt profesionālo karjeru un pievērsties mājturībai un bērna audzināšanai. Kamēr sieviete centās sakārtot savas domas un akceptēt dzīvi tādu, kāda tā paš-

laik ir, viņas tēvs atklāja, ka esot ļoti vīlies meitas izvēlē.

Viņš esot cerējis, ka meita turpinās profesionālo karjeru.

Tēva izteikums ļoti sāpināja manu draudzeni un traumēja viņas ego. Nākamajā dienā, verot ciet virtuves atvilktni, sieviete stipri savainoja labās rokas rādītājpirkstu. Ja viņa būtu saglabājusi sevī iekšēju mieru un skaidrību par prioritātēm, tēva vilšanās nebūtu viņu aizskārusi un viņa nebūtu piesaistījusi traumu savam rādītājpirkstam, kas simbolizē cilvēka ego.

Kājas un rokas simbolizē kustību cilvēka dzīvē. Pirms pāris gadiem, kad mans vīrs gaidīja norīkojumu darbam citā pilsētā, viņš vairākas reizes savainoja potītes. Līdzši-nējā amatā viņš bija guvis lielus panākumus un gribēja īstenot vēl dažus uzlabojumus savā nodaļā pirms pārcel-

šanās. Taču mans dzīvesbiedrs vēlējās rīkoties straujāk, nekā tas bija iespējams fiziski, tāpēc guva ievainojumus kājās.

Neviens fizisks ievainojums nerodas bez konkrēta

"uzaicinājuma".

Ģenētika un uzturs, neapšaubāmi, ievērojami ietekmē

ikviena cilvēka fizisko ķermeni. Tomēr uzskats, ka bērns noteikti saslims ar diabētu, ja viņa vecākiem ir šī slimība, veicina diabēta attīstību tikpat lielā mērā kā gēni. Vairā-

kumam cilvēku ir raksturīga tendence atbalstīt tos pašus uzskatus, kurus atbalstīja viņu vecāki. Un, iespējams, daži no šiem uzskatiem bija cēlonis, kāpēc konkrētajiem vecākiem pašiem radās diabēts. Tādējādi sekošana vecāku negatīvajiem uzskatu modeļiem veicina arī bērna saslim-

šanu. Ja šis bērns domās pozitīvi, viņš baudīs iekšēju mieru, spēs koncentrēties uz veselību un dabiski piesaistīs savam ķermenim vispiemērotāko uzturu.

Gremošanas sistēmas darbība ir saistīta ar indivīda spēju veidot attiecības. Piemēram, ja tev ir grūti veidot saskanīgu kopdzīvi ar kādu cilvēku, tavā gremošanas sistēmā paaugstinās skābes saturs. Tam, ko tu ēd, ir liela nozīme, jo uzturs nosaka fiziskās veselības stāvokli, savukārt tavas domas ir ļoti svarīgas, lai mazinātu vai intensificētu kādus konkrētus simptomus fiziskajā ķermeni.

Mugura ir balsta sistēma, tā nodrošina ķermeņa verti-kālu stāvokli. Tas nozīmē, ka muguras veselību ietekmē

visi ar atbalstu saistītie priekšstati. Esmu ievērojusi, ka daudzi cilvēki izjūt nedrošību finansiālās situācijas dēļ; citiem vārdiem sakot, viņi raizējas par savu materiālo atbalstu. Iespējams, tāpēc mūsdienās tik daudz cilvēku sūdzas par sāpēm muguras lejasdaļā.

Visi minētie piemēri pārliecinoši pierāda, ka cerī-

bas, prasības, nedrošība, vainas izjūta, citu vainošana u.c. negatīvās enerģijas ir fizisko ciešanu cēloņi. Sl tēma ir tik svarīga, lai par to uzrakstītu atsevišķu grāmatu; bet šajās lappusēs es vēlos akcentēt pašu svarīgāko: tava fiziskā veselība ir tava izvēle. Pareizā stratēģija paliek tā

pati - rūpīgi vēro spēka informācijas paketes, ko nosūti Visumā!

V DALA  DOD SPĒKU SAVIEM CENTIENIEM!

20. nodaļa Visaugstākais mērķis

Kāds tad ir mans visaugstākais mērķis?

Visaugstākais mērķis ir tas, kas dod tev vislielāko gandarījumu. Tavai augstākajai būtībai bija mērķis, ko tā

gribēja sasniegt, nosūtot tevi uz šo pasauli pie taviem vecākiem un ievietojot tevi vidē, kurā uzaugi. Tavā rīcībā

ir viss, kas nepieciešams, lai īstenotu šo mērķi, jo tu esi visspēcīgs. Tava augstākā būtība kopā ar Radītāju rada visu, kas tev ir vispiemērotākais, lai tu nonāktu tur, kur Radītājs paredzējis. Ja dzīvosi, pilnībā padodoties Visvarenā vadībai, tu ieraudzīsi izdevības, kas tiek tev sagādātas. Turpretī, ja apzināti izvēlēsies citu mērķi, tu atteiksies uzklausīt savu iekšējo balsi un galu galā, tiecoties pēc šī cita mērķa, piedzīvosi lielu stresu.

Kad cilvēki nolemj izmantot savu spēku, lai labotu stresa pilnās situācijas ārējā pasaulē, viņi bieži vien atgrie-

žas pie vecajiem negatīvās domāšanas modeļiem un atkal koncentrējas uz visu negatīvo, kas tika radīts negatīvās domāšanas rezultātā. Tomēr šāda situācija nav jāuzskata par neveiksmi. Ja arī tu esi to piedzīvojis, vienkārši pār-skati savus tradicionālos priekšstatus, tādus kā, piemēram,

"pārmaiņām vajadzīgs zināms laiks", jo patiesībā tu esi pelnījis tūlītējas pozitīvas pārmaiņas. Novēro savu domā-

šanas modeli un ieskaties dzīves notikumu virzībā, lai konstatētu, vai esi pietiekami pašpārliecināts. Tikai tad, ja pilnībā ticēsi sev, gūsi panākumus it visā, ko darīsi.

Koncentrēšanās uz negatīvo, no kā tu gribi atbrīvoties, tikai dod negatīvajam papildu enerģiju un vairo tā

ietekmi. Tādēļ tev ir jākoncentrējas uz to, ko gribi redzēt savā dzīvē un savā apkārtnē.

Kad sāksi atbrīvoties no tā, kas tavā dzīvē ir nevēlams, vienlaikus padomā arī par to, kas dod tev vislielāko gandarījumu. Vai tavā dzīvē ir tik daudz stresa tāpēc, ka nevari darīt to, kas sniedz tev vislielāko prieku? Kas liedz tev darīt to, ko vēlies? Un kas sniedz tev vislielāko prieku?

Katram indivīdam tas būs kaut kas atšķirīgs. Vienam tā

būs bagātības iegūšana, otram — mīlestības un atbalsta sniegšana ģimenei, citam — aktīva iesaistīšanās labdarībā.

Cilvēku dvēselēm dažādos attīstības posmos ir jāiegūst dažādas atziņas. Tātad, ja salīdzināsi sevi ar citiem, novir-zīsies no ceļa, pa kuru grib doties tava dvēsele. Turpretī

centieni īstenot savu visaugstāko mērķi nekad neradīs tev stresu, jo tad tu visu laiku apzināti darīsi to, kas atbilst tavas augstākās būtības nolūkam.

Visums sniedz atbildes uz visiem taviem jautājumiem.

Tas nozīmē, ka, tiklīdz būsi apzinājies vēlmi noskaidrot savu visaugstāko mērķi, tu noteikti saņemsi atbildi. To sniegs iekšējā balss, ko tik ilgi esi ignorējis, skatoties uz savu dzīvi ar citu cilvēku acīm. Ikviens cilvēks uz šīs zemes veic pats savu individuālu esamības ceļojumu. Ja sekosi savai iekšējai balsij, tā galu galā aizvedīs tevi līdz iekšējam mieram un harmonijai.

21. nodala

D a ž i brīdinājuma vārdi

Ja esi izlasījis šo grāmatu un to sapratis, tu noteikti sajutīsi motivāciju rīkoties, lai īstenotu pozitīvas pārmaiņas savā dzīvē. Tev ir visas iespējas to izdarīt! Varbūt jaunā informācija, ko saņēmi no šīm lappusēm, pēc pāris dienām pagaisis kaut kur tavā apziņā. Varbūt tu atgriezī-

sies pie vecajiem domāšanas modeļiem — vienkārši tāpēc, ka tik ilgus gadus esi dzīvojis ar tiem. Ja tu vēl arvien nemitīgi redzi, dzirdi un jūti sev apkārt visu to, kas rada stresu, dzīves realitāte varbūt atkal gūs virsroku pār tevi un tu nespēsi saņemties, lai to mainītu.

Tāpēc ir svarīgi paturēt prātā, ka šo tik nomācošo un smago dzīves realitāti esi radījis tu pats. Tā kā šī realitāte izraisa stresu, tu nolēmi kaut ko mainīt savā dzīvē. Bet, ja turpināsi dot enerģiju līdz šim piekoptajam dzīves modelim, tu turpināsi nepareizi izmantot savas spēka informācijas paketes. Vispirms atzīsti, ka tu pats esi radī-

jis pašreizējo dzīvi. Pēc tam ar labāku sapratni par sevi un savu dzīvi virzies uz priekšu — maini savu domāšanas modeli, pozitīvi ietekmējot turpmāko dzīvi. Dod ener-

ģiju jaunajiem priekšstatiem savā apziņā un tādai dzīvei, kādu tu gribētu dzīvot. Nedomā par to, kas līdz šim tevi nomāca un apgrūtināja. Ir svarīgi ricēt sev un idejai, ka esi pelnījis labāku dzīvi — tādu, par kādu sapņoji.

Tiklīdz atzīsi sev piemītošo iekšējo spēku, dzīves pārveidošana nesagādās nekādas grūtības. Galvenais —

sākumā rūpīgi vēro un koriģē savus domāšanas modeļus.

Neapspied negatīvās domas, vienkārši vēro, kā tās atnāk, un centies saprast to cēloni. Atceries, ka visu tavu cie-

šanu iemesls atrodas tevī pašā. Šī atziņa dos tev ārkārtīgi lielu spēku, jo tā pauž vissvarīgāko domu, proti, tev ir jāattīsta un jāpilnveido sevi, lai atbrīvotos no likstām un nelaimēm.

Ko tu dari, nonācis nepatīkamā situācijā? Aizbēdz un centies izvairīties no problēmas? Tā būtu nepareiza rīcība, jo aizbēgot tu aiznestu sev līdzi negatīvo potenciālu un jau tuvākajā nākotnē atkal saskartos ar tādu pašu problēmu. Ja nepatīkamā situācija ieilgst un aizbēgt no tās nav iespējams, tu varbūt sūdzies un kurni, vairojot negatīvo enerģiju spēku. Vislabākais risinājums šādā situācijā, nenoliedzami, būtu savas attieksmes mainīšana, turklāt tas nemaz nav grūti. Ego ir tikai maldīgs aizsargapvalks, ko tu esi izveidojis ap sevi, atrodoties tālu no savas īstās būtības. Šis ego neļauj nokļūt pie tavas būtības nekam tādam, ko nepieņem tava apziņa. Tu acīmredzot nevē-

lies atzīt, ka pats esi atbildīgs par visām nelaimēm savā

dzīvē un ka tavā iekšienē varētu būt kas tāds, kas noteikti jāmaina.

Doma, ka jāieskatās sevī, lai mainītu savus priekšstatus, nav pretrunā ar sevis akceptēšanu un neierobežotu mīlestību pret sevi. Sevis akceptēšana un neierobežota mīlestība pret sevi netraucē tev novērot savas domas, lai identificētu negatīvos priekšstatus. Priekšstati, kas noglabāti tavas zemapziņas līmenī, atrodas ārpus apziņas ietekmes sfēras. Tos veido tavas pagātnes pieredzes, un šobrīd tu ļoti daudz ko no šim pieredzēm vairs neatceries. Acīmredzot kādā attīstības posmā tev šķita pareizi izveidot šādus priekšstatus. Ja tagad šie priekšstati rada tev nepatīkamu vidi un situācijas, tos vajag identificēt, atzīt un koriģēt.

Esmu satikusi tādus cilvēkus, kuri uzskata, ka viņi ir vislabākie (neapšaubāmi, ļoti pozitīvs priekšstats), jo gadu gaitā centušies saprātīgi un efektīvi kontrolēt ikvienu situāciju. Tieši šādiem cilvēkiem ir grūti saprast, ka viņi kaut kādā veidā varētu būt atbildīgi par savām ciešanām. Viņi uzskata, ka citi rīkojas nepareizi un liek viņiem ciest. Lai kā es censtos izskaidrot šiem cilvēkiem iekšējā spēka būtību, viņi to uztver noraidoši. Acīmredzot viņu dvēseles vēl nav gatavas nomest savu "lieko nastu"

un nav iemācījušās atziņas, kas ir būtiskas viņu attīstībai.

Tev jāpiedzīvo ciešanas, lai augtu un attīstītos tikai tik ilgi, kamēr tu pats uzskati, ka ciešanas ir nepieciešamas.

Reizēm ciešanu iemesls ir tāds, ka ciešanas konkrē-

tajam cilvēkam kaut kādā ziņā ir noderīgas. Piemēram, kāda sieviete nepārtraukti slimo tikai tāpēc, ka sava vīra uzmanības apliecinājumus — pēc kuriem tik ļoti ilgojas -

saņem tikai tad, kad ir sasirgusi. Viņas dvēsele neļauj viņai pilnībā adabt. Šai sievietei dzīvē nav nekā cita, pēc kā ilgoties.

Lai mainītu savu dzīvi un atbrīvotos no visa, kas tajā

nevēlams, tev tas ir ļoti jāgrib. Sāc ar vienu savas dzīves jomu, kas sagādā tev nepatīkamas emocijas. Tiklīdz ieviesīsi pozitīvas pārmaiņas šajā jomā, iegūsi pašpārliecību, kas ļaus tev sekmīgi īstenot arī lielākus mērķus. Velti vairāk laika sev: izmanto vienatnes brīžus, lai ļautu būt sev pašam un novērotu savas domas. Vienmēr atceries, ka tu esi visvarenā Radītāja radīta būtne un ka visa kosmiskā

enerģija virzās saskaņā ar tavām komandām. Akceptē sevi tādu, kāds šobrīd esi, un mīli sevi neierobežoti. Tāds ir tavas esamības dabiskais stāvoklis.

M a n s dzīves ceļš kā dziedniecei

Mans dzīves ceļš kā dziedniecei sākās, kad es apguvu reiki dziedniecības metodes, lai palīdzētu atveseļoties savai meitai. Tolaik viņa slimoja ar astmu. Vispirms es izmantoju reiki, lai attīrītu sevi, — tas ir ļoti būtiski, ja cilvēks vēlas kļūt par iedarbīgu reiki kanālu. Tā kā jutos lieliski, pamazām sāku izmantot reiki principus dažā-

dās ikdienas dzīves jomās. Sasniegtie rezultāti mudināja mani turpināt, un es apguvu visus reiki līmeņus, ieskaitot meistara līmeni. Es no visas sirds pateicos savai skolotājai Parindai Makvanai par vērtīgajiem padomiem un sniegto atbalstu.

Kad biju sajutusi dziļu iekšēju mieru sevī, vēlējos palīdzēt citiem cilvēkiem, lai arī viņi varētu izbaudīt šo brīnišķīgo sajūtu. Kāds draugs iepazīstināja mani ar Dr.

Sangītu Sahi, un viņa kļuva par manu skolotāju, draugu un padomdevēju turpmākajās dzīves gaitās. Turklāt šīs skolotājas pavadībā es apguvu teta dziedniecību, kas būtiski sekmēja manu personisko izaugsmi.

Sajā grāmatā ietvertas zināšanas, kuras - kā es uzskatu -

esmu ieguvusi savās iepriekšējās dzīvēs un nesen atklā-

jusi sevī no jauna. Viss, ko mūsu dvēsele piedzīvo un iemācās, vienmēr ir ar mums. Mēs domājam, ka pēc katras piedzimšanas sākam visu no jauna, bet patiesībā

mums vajadzētu veltīt vairāk laika tam, lai iemācītos un atcerētos to, ko jau zinām. Tad mēs varētu drošāk doties uz priekšu un gūt jaunu pieredzi, kas nepieciešama mūsu turpmākajai attīstībai.

Tātad mans esamības ceļojums kā dziedniecei sākās ar to, ka es izdziedināju sevi, atradu iekšējo mieru sevī un palīdzēju atveseļoties savai meitai. Jau vairākus gadus es palīdzu cilvēkiem, izmantojot teta dziedniecības metodes, ko esmu papildinājusi ar savā pieredzē gūtajām atziņām.

Savā darbībā es vados pēc Radītāja padomiem un norā-

dēm, lai nonāktu līdz klienta karmai, kas radījusi viņam ciešanas. Tad Radītājs izdziedina klienta esamības ceļojuma konkrēto epizodi, un klients sajūt tūlītēju atvieglo-jumu un pārmaiņas savā attieksmē pret problēmu.

Ikviens no mums ir tieši saistīts ar Radītāju, bet dzīves gaitā pieredzētie dažādie notikumi rada negatīvu ener-

ģiju nastu, kas nomāc dvēseli, uzkrājas mūsu šūnās un attālina mūs no Radītāja. Pamazām mēs attālināmies arī

no savas augstākās būtības un sākam dzīvot stresa pilnu dzīvi. Mana misija ir dabiskā ceļā palīdzēt cilvēkiem atgūt zaudēto saikni ar sevi un Visuma Radītāju. Tiesa, pilnīga izdziedināšana nav iespējama bez klienta paša vēlmes un apņēmības. Tie, kuri meklē izdziedināšanu un ļoti vēlas to iegūt, tik tiešām tiek izdziedināti.

Kad redzu, kā cilvēki mana darba rezultātā atgūst lab-sajūtu un dzīvesprieku, es izjūtu milzīgu gandarījumu.

Lai spēks ir ar mums visiem!

Content

Dua Šivi Tavs iekšējais spēks

Priekšvārds

I DALA  IEPAZĪSTI SAVU SPĒKU!

1. nodaļa Iekšējie konflikti

2.nodaļa Domas — speķa informācijas paketes

3. nodaļa N o s l ē p u m a i n ā zemapziņa

4. nodaļa Karmas likums

II DAĻA I Z M A N T O SAVU SPĒKU!

5. nodaļa  Pašreizējās situācijas akcepts

6. nodaļa Padošanās Radītājam

7. nodaļa Pakļaušanās kontrolei

8. nodaļa  Materiālā labklājība

9. nodaļa Atbrīvošanās no dusmām

III DALA  DOD SPĒKU ATTIECĪBĀM!

10. nodaļa Attiecības ar citiem cilvēkiem

11. nodaļa Neierobežota mīlestība

12. nodaļa  P e r f e k t u m s - m i r ā ž a

13. nodaļa Prasības un atbrīvošanās

14. nodaļa  Citu vainošana un savas vainas apziņa

15. nodaļa  Atriebība un laimes izjūta

16. nodaļa Vērtēšana un nosodīšana

17. nodaļa  Skaudība un pārpilnība

18. nodaļa N e d r o š ī b a

IV DALA  DOD SPĒKU SAVAM ĶERMENIM!

19. nodaļa Fiziskais ķermenis

V DALA  DOD SPĒKU SAVIEM CENTIENIEM!

20. nodaļa Visaugstākais mērķis

21. nodala