Emoto Masaru

Ūdens apslēptā dzīve

Masaru Emoto

Ūdens apslēptā dzīve

Visums, klusums, pasaule, kas iestiepjas mūžībā

Viņi ieradās no tālienes - simtiem tūkstoši ledus gabalu, kas plūda cauri kosmosam. Pēc gara ceļojuma starp planētām un zvaigznēm viņu diženais brauciens tuvojās noslēgumam.

Zeme - smaragdzaļa, spoži mirdzoša

Kad ledus pietuvojas zemei, tas iekļūst atmosfērā un sāk dalīties, pakāpeniski kļūstot mazāks, izplatoties un visbeidzot - nokrītot uz zemes.

Mākoņi, debesu rotājumi, māksla, kas mainās ik mirkli

Kad ledus graudiņi ir nokrituši pietiekami zemu, tie debesīs izveido smalku miglas plīvuru, tādu kā baltu segu virs zemeslodes. Ir radies mākonis.

Lietus, uz augiem krītoši ledus graudiņi, kas liegi dāvā mitrumu

Lietus lāses krīt, veldzējot zemi - mežus, laukus, puķes. Ūdens pazūd zemē, lai vēlāk rastos no jauna kā avota ūdens.

Upe, kūsājoša, vizuļojoša, majestātiski plūstoša

Viss sākas ar duļķainu strautu, tad ūdens pārtop upē, kas plūst cauri pļavām. Tie ir ūdensceļi, kuros mīt dzīvība.

Smilšaina pludmale, zilas debesis, zaigojošs okeāns, kurā spoguļojas saules stari, balti viļņi

Viss sākās pirms vairākiem miljardiem gadu. Okeānā radās dzīvība, kas iznāca no ūdens uz zemes. Sākās jauna diena - bija dzimusi rosīga kultūra.

Rīta migla, ūdens lāses, kas pil no zaļām lapām

Ūdens savā tīrākajā un skaistākajā formā ceļas augšup meža rītausmas vēsajā gaisā, radot miglu.

Blakus akai, patīkams un veldzējošs, bērnu smieklu pavadīts

Bērni ēd arbūzu. Augi saņem mitrumu no zemes, dāvājot saldus augļus. Akas ūdens ir vēss un garšīgs.

Rūpniecība, skursteņi, melni dūmi, izmestas plastmasas pudeles

Kaut kur pa ceļam esam zaudējuši spēju izrādīt pateicību ūdenim. Gruntsūdens ir piesārņots, krāna ūdens vairs negaršo labi, tāpēc ķeramies pie ūdens plastmasas pudelēs.

Jauns gadsimts, jauns karš, cerība un izmisums

Varbūt ūdens piesārņojums nav nekas cits kā cilvēka dvēseles piesārņojums. Mūsdienu sabiedrība ir nonākusi līdz galējai robežai. Kas ar mums notiks tālāk?

Ledus kristāli, vizuļojoši dimanti, jauna cerība, sākums jaunam piedzīvojumam

SATURS

Ievads 11

1.  nodaļa. Pieslēgties laimes heido 21

2.   nodaļa. Ūdens dziedinošā melodija 41

3.   nodaļa. Ūdens cikli, dzīvības cikli 65

4.   nodaļa. Heido brīnums: 79 izskaidrojot neizskaidrojamo

5.   nodaļa. Lūgšana maina mūsu 101 pasauli un mūsu ūdeni

Epilogs 125

IEVADS

Jau sākot ar pirmo ūdens kristālu attēlu kolekciju grāmatā "Ūdens kristālu noslēpumi" (Vibration Kyoikusha, 1999), apjautu, ka grāmatām par ūdeni piemīt neparasts un brīnišķs spēks. Tām ir spārni, kas ļauj aizceļot uz tālām zemēm, kurās neesmu bijis, un šajās zemēs tām ir ārkārtīgi liela ietekme. Tās mudina cilvēkus visu ieraudzīt citādā gaismā. Mani bieži aicina lasīt lekcijas tiem, kurus šīs grāmatas saviļņojušas.

Dažkārt domāju, ka mani vada pats ūdens gars. Rodas sajūta, ka varu saskatīt garu un pat sarunāties ar to, lūkojoties ūdens lāsītēs, kas spoži mirdz gaisā. Lāsītes savienojas, lai veidotu mākoņus, izzūdot tikpat strauji un uzjautrinot mani.

Lai arī šobrīd jūtu, ka mani pavada pats ūdens gars, pirmā apzinātā saskare ar ūdeni nebija visai patīkama. Uzaugu Jokohamā, Japānā, kur mana ģimene dzīvoja kalnainā apvidū netālu 110 okeāna. Vajadzēja tikai noiet lejup pa nogāzi, lai jau atrastos ūdens malā. Bēguma laikā atklājās jūdzēm plata krasta josla, kas bija lieliski piemērota dažādu sugu ēdamo gliemežu meklēšanai. Bet paisuma laikā ainava pilnībā mainījās.

Kādu dienu sešu vai septiņu gadu vecumā jūra mani aprija. Biju devies peldēties kopā ar kaimiņu zēnu, kurš bija divus gadus vecāks par mani.

Mēs iegājām ūdenī tālāk, nekā bija atļauts, un pēkšņi sāku lēkāt augšā un lejā, cenšoties ievilkt elpu. Ko tādu izjutu pirmoreiz. Atrados tikai desmit metru no krasta, bet manas pēdas neskāra okeāna gultni. Kritu panikā, sāku vicināt rokas un spārdīties ar kājām. Jo lielāka panika uzmācās, jo dziļāk grimu un drīz vien sāku rīt ūdeni. Jau domāju, ka gals klāt, bet piebrauca neliela laiva un mani izvilka no ūdens.

Kad mājās izstāstīju mātei par notikušo, viņa deva dažus padomus no savas peldētprasmes un izpratnes par ūdeni. "Tu viegli turēsies virs ūdens, ja vienkārši ļausies tam," viņa teica. Māte apgalvoja - ja ļaušu ūdenim sevi celt un nepretošos, tas mani paņems un nesīs.

Viņas teikto esmu paturējis prātā visus šos gadus. Kopš tā laika cenšos ļauties straumei, vienlaikus pakāpeniski virzoties tur, kur vēlos, lai dzīve mani aiznestu.

Tagad, kad peldos okeānā vai baseinā, man patīk gulēt uz muguras un ļauties ūdens varai. Šādos brīžos visvairāk izjūtu ūdens gara klātbūtni mirdzošu lāsīšu veidā.

Ar diezgan lielu pārliecību varu teikt, ka ideja par ūdens sasaldēšanu un ūdens kristālu fotografēšanu radās tāpēc, ka vēlējos ļauties dzīves plūdumam, laikā nāca ūdens gars, virzot mani pretim tai dzīvei, kuru vadu šobrīd. Gars ir mani vedis un virzījis visus šos gadus, iemācot daudzas lietas, kas man jāzina, un sasniedzot augstāko pakāpi brīdī, kad tika izdota grāmata "Ūdens kristālu noslēpumi".

Neilgi pēc grāmatas iznākšanas lasītāji sāka sūtīt pateicības vēstules. Viņu laipnie vārdi ir radījuši brīnišķu straumi, kurai nu varu ļauties. Lielākā daļa vēstuļu pauda pateicību un arī izbrīnu, saskatot patiesību, ko dabā atklāj ūdens kristāli.

Kāda sieviete rakstīja: "Šī ir pati brīnišķīgākā grāmata, kādu jebkad esmu lasījusi. Milzīgs paldies par to - izskatās, it kā to ieskautu gaisma. Glabāšu to kā dārgumu visu turpmāko dzīvi."

Cits lasītājs atzina: "Ieraudzīt patiesību, kas atklājas tik saskatāmā veidā, ir ļoti pārsteidzoši, apbrīnojami un pārliecinoši. Grāmata ļāva man apjaust, ka seno mācību, lūgšanu un reliģiju radītais nav tikai māņticība un nejaušas idejas, tas sakņojas Visuma patiesībās."

Vēl kāds rakstīja: "Septiņdesmit sešus gadus vecais tēvs man teica: "No visām grāmatām, ko man ieteikuši citi, šī ir vienīgā, par kuru priecājos, ka esmu izlasījis." Pateicos par grāmatu, kas mainījusi manu skatījumu uz dzīvi."

īstenībā, ja paņemtu enerģiju no visām šīm vēstulēm un izveidotu kristālu, tas būtu ļoti skaists.

Tāda ir ūdens kristālu iedarbība. Esmu atklājis, ka tie, kurus saista kristālu skaistums, kļūst savstarpēji saistīti un atbalsojas cits citā. Arī tad, kad viena lapa nokrīt uz ūdens virsmas, tālāk izplatās kluss un maigs, bet noteikts vilnis, atklājot cilvēcei ūdens apslēpto dzīvi.

Visā pasaulē atbilde bija vienāda. Tikos ar cilvēkiem no Vācijas, Šveices, Austrijas, Holandes, Anglijas, Francijas, Itālijas, Amerikas, Kanādas, Kostarikas, Urugvajas, Ekvadoras, Brazīlijas, Austrālijas, Dienvidkorejas, Filipīnām un Taivānas, kur lasīju lekcijas. 2002. gada jūnijā Grieķijas pareizticīgā baznīca uzaicināja mani greznā kruīza seminārā pa Adrijas jūru. Tajā piedalījās reliģiskie līderi un zinātnieki no visas pasaules. Simpoziji notika Grieķijā, Albānijā, Meln- kalnē, Slovēnijā, Horvātijā, Itālijā un citu valstu ostās, kuras apmeklējām. Pasākums ar nosaukumu "Starptautiskais reliģijas, zinātnes un vides simpozijs" notika ceturto reizi. Uzaicinājumu saņēmu vien trīs mēnešus pirms simpozija. Mani ielūdza viena no simpozija rīkotājām, kāda grieķiete, kuras meita bija tai rādījusi kristālu attēlu kolekciju. Emocijas, kas plūda no tiem daudzajiem cilvēkiem, kuri apskatīja ūdens kristālus, radīja kopēju apbrīnas straumi, kas tagad kļuvusi par strauju upi.

Pastāv vēl kāds veids, kurā atsaukties uz grāmatām par ūdens kristāliem. It kā ūdens kristāli būtu atdevuši valgmi tām izkaltušajām dvēselēm, kuras dzīvo mūsdienu sabiedrības skarbajos apstākļos. Tie no jauna piepildījuši indivīdu un sabiedrības dzīvi ar mirdzumu. Vairāk par visu pārējo attēliem ir izdevies sākt ārkārtīgi vērienīgu kustību, kas saista cilvēkus visā pasaulē.

Dzīvot - tas nozīmē plūst. Ja upē ir uzbūvēts aizsprosts, lai apturētu tās plūdumu, upe mirst. Tāpat, ja kaut kas neļauj brīvi plūst asinīm ķermenī, tas nozīmē dzīves galu.

Tas pats attiecas uz pilsētām un valstīm. Nesen man bija iespēja lasīt lekciju plašai auditorijai Berlīnē. Kā zināms, Berlīne ir pilsēta, kuru agrāk sadalīja mūris. Teicu klausītājiem, ka nekādā gadījumā nedrīkst sadalīt pilsētu vai valsti, jo arī tām ir jāplūst brīvi, tieši tāpat kā ūdenim. Berlīnes sadalīšana 1961. gadā radīja lielus sarežģījumus, tika zaudētas mājas un sapņi.

Pēc divdesmit astoņiem gadiem mūris tika nojaukts un, līdzīgi ūdenim, kam ļauts plūst brīvi, miljoniem cilvēku sāka nākt un iet paši pēc savas brīvas gribas. Cilvēki centās līdzināties dabas principam - brīvam ūdens plūdumam. Tas tāpēc, ka cilvēki galvenokārt sastāv no ūdens.

Vidēji cilvēka ķermenī ir septiņdesmit procentu ūdens. Tā tas ir visiem pieaugušiem cilvēkiem, neatkarīgi no rases, un tieši tāpēc cilvēkus nevajadzētu šķirot pēc politiskās pārliecības un ideoloģijas. Cilvēkiem vienmēr ir jāļauj plūst brīvi, tāpat kā ūdenim.

Lekcijas beigās pamanīju zālē pārmaiņas. Šķita, ka mūs visus apņēmusi līdzīga sajūta. Cilvēki cēlās kājās un sāka aplaudēt. Mans vēstījums bija aizskāris viņu dvēseles, radot emociju vilni, kas ietvēra zāli un pārtapa vēl lielākā vilnī, kurš devās pretim citiem.

Vēlmi pēc miera un lūgšanas pēc mīlestības nevar ielikt rāmjos. Ādas krāsas vai valodas barjeras tiek pārvarētas bez grūtībām, kad sirdis sasaucas, radot jaunu, plūstošu vilni.

Mazs piedzīvojums, kuru aizsāka sīciņš ūdens kristāls, ir nokļuvis pie cilvēkiem visā pasaulē, izveidojot augošu kustību. Ūdens kristāli sasaucas ar

skaidrību un svētumu, kas mājo attēlus skatījušo cilvēku dvēseles dzīlēs. Sirdis ir tikušas atvērtas, no tām plūdusi mīlestība, pateicība un cerība uz mieru, ļaujot ienākt jaunam piedzīvojumam.

Ar šo grāmatu un kristālu attēliem centīšos paust lūgšanas spēku.

Ja ūdenim pasaka noteiktus vārdus, piemēram,

"tu esi jauks", "tu esi skaists", "mīlestība un pateicība",

sasaldētā ūdenī rodas skaisti kristāli. Ko tas nozīmē

īstenībā? Domas, kas mājo mūsu sirdī, ietekmē mūsu

) dzīvi un rada nākotni, i

Cilvēka dvēselē mīt brīnumains spēks. Visu laiku dzirdam, ka rīcība izriet no domām, un šo principu uzskatāmi parāda tas, ka ūdens veido kristālus atbilstoši tam, kādai iedarbībai to pakļauj.

Bet spēja ar domām ietekmēt rīcību ir koks ar diviem galiem. Ja cilvēki vēlas redzēt pasaules iznīcību, tad tā arī notiks.

Kopš cilvēki uzzinājuši par ūdens kristāliem, daudz kas ir mainījies. Gigantiskas celtnes - civilizācijas un labklājības simboli - ir sabrukušas mūsu acu priekšā. Sākušies jauni kari. Esam redzējuši, kā skumjas rada dusmas un dusmas rada vēl lielākas skumjas,

veidojot apburto loku, kas ieskauj pasauli. Daži raud, citu skatienā jaušams izmisums, bet daži skaita lūgšanas. Jāizmanto iekšējais spēks, lai pievērstu uzmanību visam labajam mums apkārt un neļautos iznīcības varai.

Atrodamies tajā pasaules vēstures punktā, kad visvairāk nepieciešams atklāt dažas būtiskas, bet aizmirstas patiesības. īstenībā šī var būt mūsu pēdējā iespēja. Jūtu, ka ūdens kristāli cenšas mums iemācīt tieši to.

Pētījumus par kristāliem sāku ar mērķi kaut nedaudz pietuvoties izpratnei par Visumu, bet izpētes lauks izvērtās daudz plašāks.

Esmu redzējis, kā sirsnīgs smaids un patiesas emocijas rada skaistus kristālus. Jautāsiet - vai tad miers pasaulē var rasties vienkārši no ūdens kristāliem? Vēlos spert pirmo soli šajā virzienā, pēc tam vēl vienu un vēl vienu, ejot tikai uz priekšu.

Kamēr turpinu sarunu ar ūdeni, kristāli nepārtrauc sniegt daudzas mācības: par to, cik svarīgi ir dzīvot saskaņā ar dzīves un dabas ritējumu, saglabājot zemes skaistumu nākamajām paaudzēm; cik svarīga ir mīlestība un lūgšana. Grāmatā esmu iekļāvis visus šos vēstījumus. Nekas nespētu darīt mani laimīgāku kā apziņa, ka tā pozitīvi ietekmējusi visus, kuri tajā ieskatījušies.

Visbeidzot vēlos pateikties izdevniecībai Beyond Words Publishing, kas angļu valodā izdevusi grāmatas "Ūdens kristālu noslēpumi" un "Patiesais ūdens spēks", kā arī visiem tiem, kuri man dažādos veidos palīdzējuši, arī manam kolektīvam IHM, kas izturēja daudzas stundas ledusaukstā istabā, fotografējot kristālus.

1. nodaļa

PIESLĒGTIES LAIMES HEIDO [1]

Kas pirmais nāk prātā, domājot par laimi?

Vai iztēlojaties piepildītu mīlestību? Varbūt dēla vai meitas dzimšanu? Labi paveiktu darbu? Vai arī atceraties, kad gulējāt zaļā zālē un lūkojāties zilās debesīs? Katrs atbildēs citādi. Mums katram ir savs priekšstats par laimi. Bet visi vēlamies dzīvot laimes piepildītu dzīvi.

Zinu tikai vienu veidu, kādā to panākt, un tas ir- pieslēgties laimes heido. Grāmatā "Patiesais ūdens spēks" jau rakstīju, ka heido ir smalkā enerģija, kas pastāv visās lietās.

Viss, kas eksistē Visumā, vibrē savā unikālā frekvencē. Tātad, ja pārraidīsiet laimes heido, tad Visums jums atbildēs, sniedzot laimi. Ko darīt, lai pieslēgtos laimes heido?

Daļa problēmas slēpjas tajā, ka nemaz īsti nezinām, kas ir laime. Varbūt kādu bridi jums šķiet, ka esat laimīgs, bet pēc brīža apjaušat, ka tā ir tikai ilūzija. Vai arī noticat, ka jums beidzot ir sasniedzamas absolūti laimīgas attiecības salīdzinājumā ar tām, kas bijušas iepriekš, un pēkšņi šī sapņu pils sadrūp smiltīs un tiek aizskalota.

Ceļojumā uz Vāciju meita, kura tagad dzīvo Nīderlandē, pastāstīja par kādu draugu, kurš dzīvojis Austrumvācijā vēl pirms Berlīnes mūra krišanas. Berlīnes mūra celtniecība vāciešiem bija bēdīgs laiks, bet meitas draugs apgalvojis, ka par spīti pilsētas sadalīšanai dzīve austrumu pusē ritējusi ierasto gaitu. Radās pat tāda kā apmierinātība, zinot, ka nav jāuztraucas par citu cilvēku viedokļiem, jo visi bija vienlīdz nabagi.

Problēmas sākās brīdī, kad sienu nojauca un austrumu puses iedzīvotāji pēkšņi varēja iegūt visu, ko piedāvāja pilsētas rietumu daļa. Jo vairāk jaunu, spožu lietiņu viņi redzēja, jo vairāk viņiem to vajadzēja. Bet pamatā austrumu puses iedzīvotāji bija nabadzīgi, tāpēc iznākumā bija daudz neapmierinātu vajadzību. Daži pat ilgojās pēc dienām, kad mūris atradās savā vietā, cilvēki bija trūcīgi un cenas - zemas.

Šķita, ka valsts tiek sadalīta divās daļās un pēc Um salikta kopā, nedomājot par cilvēkiem. Protams, Berlīnes mūra krišana ir viens no priecīgākajiem mūsdienu vēstures notikumiem, bet jāpiekrīt, ka šim skaistajam pagrieziena punktam bija noteiktas sekas.

Salīdzinot savu laimi ar citu laimi, drīz vien pieslēdzamies nelaimes heido. Meklējot laimi ārpusē, patiesu laimi tā arī nekad neatradīsim.

Atgriešanās pie svētlaimes

Laimes meklējumi galu galā ir sevis meklējumi. Varat doties to meklēt tālās zemēs, bet atradīsiet tikai savā plaukstā.

Pārdomājiet dzīvi, un, iespējams, prātā nāks laiks, kad jutāt nevainīgu svētlaimi. Jūsu dzīvei bija jēga un bijāt tik aizņemts ar dzīvi, ka laiks šķita aizmirsts. Tad pieaugāt un nolikāt to visu aiz slēgtām durvīm. Droši vien esat arī aizmirsuši, kur likāt atslēgu.

Bet laimes sajūta nav aizgājusi uz neatgriešanos. Ar nelielu piepūli varat atvērt durvis un izņemt ārā to, ko jau uz visiem laikiem bijāt norakstījuši pagātnei. Dzīve atkal sāks plūst, kad būsiet patiesi pret sevi un meklēsiet to, kas tiešām vēlaties būt un ko gribat darīt.

Darbā, atpūtā un mīlestībā jums jāatgriežas sākuma punktā, lai atrastu svētlaimi. To darot, drīz vien apjautīsiet, ka dzīve ir mainījusies. Vispirms jūsos ienāks iepriekš nepieredzēta veselība un labsajūta. Tas tāpēc, ka iekšējā svētlaime attīrīs ķermenī plūstošo ūdeni. Ja šādu ūdeni nofotografētu, tajā radušies kristāli noteikti spētu pārsteigt.

Viens no vēža slimnieku ārstēšanas veidiem ir ārstēšana ar dzīves mērķi. Meklējot dzīves mērķi - sakot runas, kāpjot kalnos, smejoties -, tiek stiprināta imunitāte un vēzis bieži vien atkāpjas. Tagad medicīniskajā sabiedrībā ir izplatīts uzskats par to, ka apziņai ir milzīga ietekme uz ķermeni. Vislabākais veselīgas dzīves noslēpums ir ķermeņa piepildīšana ar svētlaimes heido.

Šis svētlaimes stāvoklis arī ļauj attīstīt prasmes. Visi zinām - ja kaut kas sagādā prieku, tad parasti gūstam tajā panākumus. Japānā pazīstams biznesa konsultants Jukio Funai, kurš sniedzis padomus aptuveni trim tūkstošiem uzņēmumu, aizstāv efektīvu metodi, kas ļauj stiprināt uzņēmumu un indivīdu spējas. To sauc par spēju attīstības metodi, un tā pievērš uzmanību uzņēmuma vai indivīda stiprajām pusēm un darbojas, lai tās attīstītu. Vājās puses pat netiek pieminētas. Rezultātā stiprās puses kļūst stiprākas un vājās puses pašas tiek ar sevi galā.

Piemēram, ja vadāt veikalu, tad viegli vērst visu uzmanību uz to, kā izvietot ne īpaši labi pirktus produktus. Taču lielākajai daļai veikalu ir kāds produkts, ko pērk ļoti labi. Apģērbu veikalam tā var būt noteikta piegriezuma kleita. Vēršot uzmanību tieši uz šo kleitu, veikalā palielināsies gan tās, gan arī citu preču pārdošanas apjoms. Lai bizness gūtu panākumus, jāvērš uzmanība uz to, kas ir pieprasīts, kas ir visefektīvākais un tiek paveikts vislabāk.

Šīs idejas iedarbīgumu lieliski apliecina hidropo- nika - dārzeņu audzēšanas metode, kas ļauj iegūt desmitiem tūkstošu tomātu no viena stāda. Kā tas iespējams? Atbilde ir pārsteidzoši vienkārša: radot tomātu audzēšanai labvēlīgu vidi.

Protams, stādi aug zemē, bet hidroponikas lauksaimniecībā saknes aug ūdenī, kas piepildīts ar stādam vajadzīgajām barības vielām. Tā kā stādam nevajag tērēt enerģiju, lai izlauztos cauri zemei, saknes var augt brīvi un viegli atrast visas nepieciešamās barības vielas. Tādējādi tomāts var izmantot savu apslēpto potenciālu. Reiz, dažus gadus pirms hidroponikas radītāja agronoma Šigeo Nozavas nāves, apmeklēju eksperimentālo saimniecību, lai apskatītu viņa izaudzētos tomātu stādus. Maigi sakot, neticēju savām acīm.

Tas pats attiecas arī uz cilvēkiem. Kad atklājat to, ko darāt vislabāk, un apjaušat, ka visa uzmanība jākoncentrē tieši uz šo jomu, tad esat ceļā, lai atgrieztos pie svētlaimes. Drīz vien sajutīsiet dzīvē pārmaiņas. Ja zināt kādu, varbūt bērnu, kurš ļoti koncentrējies uz kādu sporta veidu vai mācību priekšmetu, tad jums nepieciešams viņu atbalstīt, iedrošinot un slavējot. Tas palīdzēs cilvēkam kļūt vēl mērķtiecīgākam un apņēmīgākam.

Pareizo vārdu nozīmi ļoti labi parāda ūdens kristālu veidošanās. Kad ūdens nonāk vārdu "tev tas ir jādara" iedarbībā, nekad nerodas labi veidoti kristāli. Tas attiecas arī uz vārdiem "tu esi muļķis" un - pats sliktākais - "tas nav labi". Varbūt pienācis laiks izmest šos vārdus no sava krājuma. Un papildināt to ar vārdiem "paldies", "darīsim to", "es tevi mīlu", "skaisti" un "labi darīts". Padariet šos siltos un skaistos vārdus par visbiežāk lietotajiem.

Vārdi, kas veido skaistus kristālus no ķermenī plūstošā ūdens, ir tie, kuri piepilda ar maigu miera sajūtu. Tad spēsiet attīstīt savas prasmes un nodoties katrai dienai ar aizrautību un svētlaimi.

Iepriekšējā grāmatā stāstīju, ka vārītus rīsus ievietojām trīs stikla traukos, vienam no traukiem teicām "muļķis", bet otram - "paldies". Trešo trauku vienkārši ignorējām. Risi, kam pateicāmies, uzrūga un sāka diezgan jauki smaržot. Rīsi, ko nosaucām par muļķiem, samelnēja un sapuva. Samelnējušie rīsi izplatīja ļoti nepatīkamu smaku.

Tomēr ar to vēl stāsts nebeidzas. Aiznesu tos pašus rīsu traukus uz pamatskolu, un skolēni rīsiem visos trijos traukos teica "paldies". Pavisam drīz rīsi visos traukos uzrūga un sāka patīkami smaržot - pat tie, kas bija sabojājušies.

Tas parāda, ka pat mirstošo un trūdošo var atsaukt atpakaļ dzīvē, ja tam veltām uzmanību, sakām laipnus vārdus un domājam pozitīvas domas.

Bijušais Japānas holistiskās medicīnas sabiedrības direktors Šiničiro Terajama ir tam pierādījums. Visu profesionālo dzīvi Terajama bija nepacietīgs uzņēmējs, kurš iedzīvojās nieru vēzī. Tad par viņa paradumu kļuva agra celšanās, lai dotos uz mājas jumta un sveiktu austošo sauli. Ik rītu skatoties uz austošo sauli, viņš apjauta, ka dzīve ir dāvana, un no viņa mutes sāka izskanēt vārds "paldies". Nemēģinot noliegt vēzi, viņš izteica atzinīgus vārdus savām ķermeņa šūnām, kas sāka atveseļoties. Vēzis atkāpās, līdz to pasludināja par izārstētu.

Pateikta vārda spēja sniegt dzīvību ir daudz spēcīgāka, nekā varam iztēloties. Desmitgadīga meitene veica eksperimentu, kas līdzinājās eksperimentam ar rīsiem, tā vietā lietojot saulespuķu sēklas. Uz viena sēklu maisiņa, puķpoda un lejkannas viņa uzrakstīja vārdu "paldies", uz otra - "muļķis", pēc tam viņa katru dienu teica šos vārdus sēklām, apkopjot tās.

Augs, kas nonāca "paldies" iedarbībā, izauga garš, ar kuplām, spēcīgām lapām. Bet augam, kas nonāca vārda "muļķis" ietekmē, bija saliekts kāts un sačokurojušās lapas. Kad apskatījām augus ar mikroskopu, redzējām, ka "paldies" vārdus dzirdējušā auga lapas ir biezas, bet citu augu lapas ir plānas un trauslas.

Tas var labi parādīt apziņas klātbūtni augos, ja ņemam vērā pārsteidzošo atšķirību starp meitenes izaudzētajiem augiem. Par šo eksperimentu uzzināju no vēstules, ko saņēmu no meitenes mātes. Vēstules noslēgumā viņa uzdeva jautājumu: "Kas notiktu, ja to pašu attiecinātu uz bērnu audzināšanu?"

Vārdus var aplūkot kā slēdzi, kas ieslēdz vai izslēdz Visuma vibrācijas. Vārdus var arī uzskatīt par tālvadības pulti, ar kuru iespējams ieslēgt pilnīgi visu.

Cilvēki ir vienīgās dzīvās būtnes, kam dota spēja lietot vārdus, un tas ļauj mums nonākt uz viena viļņa ar visu, kas eksistē Visumā. Un tas notiek uzreiz.

Vienā acumirklī mūsu vārdi un domas var doties uz jebkuru vietu un pie jebkura cilvēka.

Neizskaidrojamas sakritības ir sastopamas pārāk bieži, tāpēc tās nevar ignorēt, ļums sapnī parādījās kāds cilvēks, un pēc tam uzzinājāt, ka šis cilvēks ir miris. 1ās iedomājāties par kādu 110 pagātnes, un tieši tajā brīdī šis cilvēks jums piezvanīja. Tā ir gadījies mums visiem. Šīs parādības cēlonis meklējams domu vibrācijas.

Reiz veicu eksperimentu. Piepildīju trauku ar krāna ūdeni savā Tokijas birojā un noliku uz galda. Tā kā ūdens nāca no pilsētas ūdensapgādes sistēmas, tas saturēja hloru un iegūt kristālus nebija iespējams.

Tad palūdzu, lai man palīdz pieci simti cilvēku 110 visas Japānas. Vienā un tajā pašā laikā, vienā un lajā pašā dienā viņi visi sūtīja pozitīvas domas, lai attīrītu ūdeni uz mana galda, kā arī domās teica tam "paldies".

Kā jau tiku gaidījis, ūdens mainījās un spēja veidot skaistus kristālus. Hlorētais ūdens no krāna bija pārvērties tīrā ūdenī.

Kā tas varēja notiki? Domāju, jūs zināt atbildi. I'iecu simtu cilvēku domas un vārdi sasniedza ūdeni pāri laika un telpas robežām.

Arī mūsu domu vibrācijai šajā pašā brīdī ir noteikta ietekme uz pasauli. To saprotot, sapratīsiet arī to, ka savās rokās turat visas vajadzīgās atslēgas, lai mainītu paša dzīvi.

Nelaime ir vērtīga

Raugoties no heido skatpunkta, varam iemācīties vēl ko jaunu par laimi: dzīvē nav tikai laime vien. Kamēr būs dzīve, tikmēr būs arī bēdas. Visas mūsu lepnās cerības var tikt viegli sagrautas, bet uz to var raudzīties arī šādi - nelaime ir ceļš pretim laimei.

Mēs iedarbojāmies uz ūdeni ar vārdiem "laime" un "nelaime". Kā jau varēja sagaidīt, ūdens, kas nonāca vārda "laime" iedarbībā, izveidoja skaistus, apaļus kristālus, kas līdzinājās vērtīgam gredzenam. Bet kādus kristālus izveidoja ūdens, kas nonāca vārda "nelaime" iedarbībā? Mēs paredzējām, ka veidosies deformēti un salauzti kristāli, bet tie bija visnotaļ skaisti sešstūru kristāli, kas izskatījās pārgriezti divās daļās. Šķita, ka ūdens ir darījis visu iespējamo, lai izveidotu kristālus. Tātad nelaime nav pretstats laimei. Īstenībā nelaime ir process, kas vajadzīgs, lai radītu laimi.

Laime un nelaime ir viena koka divi gali, un dažreiz jūs turaties tam vienā galā un viss notiek pēc jūsu prāta, bet citreiz jums rokā ir otrs gals un nekas nenotiek pēc jūsu prāta.

Tāda ir dzīve. Mēs visi gribam būt laimīgi katru dienu un nekad neizjust skumjas. Cik nedabiski tas gan būtu! Viļņi ceļas un krīt; ja viļņi nekad nekristu, tad tie arī nekad nevarētu celties.

Jebkurai laimei mūsu dzīvē ir arī otra puse. Kad esat iemīlējies, katru dienu piepilda priecīgas gaidas un līksme, bet cita cilvēka pielāgošana savai dzīvei var likt ziedot brīvo laiku, naudu un telpu. Un varat būt gandrīz pārliecināti, ka pēc strīda pieķersiet sevi pie domas, ka labāk būt vienam. Sajūsma par sapņu auto iegādi reti ilgst tikpat ilgi, cik garš ir auto mūžs. Jebkura skramba krāsojumā, jebkura naudas summa, kas atkal jāatvēl remontam, mazinās sākotnējo laimes sajūtu.

Jums nekad nepiederēs tikai viena monētas puse. Ja gribat atrast laimi, tad jāpieņem arī tas, kas nāk tai līdzi. Tāds ir liktenis visiem, kuri dzīvo šajā pasaulē.

Bet vēl aizvien varam raudzīties nākotnē ar cerībām. Īstenībā, vai domājat, ka spētu cerēt, ja viss noritētu tieši tā, kā jūs vēlaties? Jūsu spēju būt laimīgam neatkarīgi no visa un vienmēr pilnībā nosaka tas, kas notiek jūsu sirdī.

Pateicīga sirds ir ceļš uz laimi

Kāpēc cilvēki meklē laimi? Suņi un kaķi meklē ēdienu un komfortu, bet viņi noteikti nepieliek visas tās pūles, ko cilvēki savos nepārtrauktajos laimes meklējumos. Pieņemu, tas ir tāpēc, ka esam vienīgie, kuri spēj pieslēgties laimes heido.

Pirms daudziem gadiem diskutēju ar plaši pazīstamu starptautisko ekonomistu Dr. Ravi Batru, un viņš pateica ko tādu, kas palicis man atmiņā:

"Kāpēc, jūsuprāt, cilvēki nepārtraukti meklē laimi? Tāpēc, ka cilvēkiem ir saikne ar neierobežotu eksistenci. Bet daudzi no mums pieļauj lielu kļūdu. Mēs radām apstākļus laimei, kas sakņojas slavā un naudā, mirklīgās baudās, ierobežotās un vienmēr mainīgās lietās.

Dažu bagātība nav mūsu prātam aptverama, tomēr viņi cenšas iegūt vēl vairāk, veltīgi tiecoties atrast laimi. Tas ir neiespējami, jo viņi meklē neierobežotu laimi ierobežotā naudā un bagātībās.

Mēs nekad neatradīsim patiesu laimi, ja nespēsim savienoties ar neierobežoto eksistenci. Lai to izdarītu, mums jāattīsta sava apziņa."

Viss cilvēka acij saskatāmais nāk no šīs ierobežotās pasaules. Agrāk vai vēlāk materiālās greznības beigsies, un, ja mērīsim laimi to izteiksmē, mūsu sirdis vienmēr jutīs tukšumu.

Protams, nav iespējams nolikt malā visas vēlmes, tas pat nav ieteicams. Īstenībā vēlme nav tas, kas kavē atrast laimi. Ir vajadzīgs atbilstošs vēlmju apjoms, lai liktu cilvēkam tiekties pēc kaut kā labāka, un tieši tas ir ļāvis sabiedrībai pacelties līdz pašreizējam līmenim. Problēma rodas, ja kļūstam savu vēlmju vergi. Mūsdienu sabiedrību virza spēja uzjundīt vēlmi masās.

Nav viegli rast laimi sabiedrībā, kas sakņojas negausīgās vēlmēs. Ko darīt, lai aizbēgtu no šīm nebeidzamajām vēlmēm un atrastu laimi? Atbilde meklējama pateicīgā sirdī.

Mēs dzīvojam laikā, kad mīlestība un pateicība ir patiesi nepieciešamas. Un domāju, ka pareizā proporcija pateicībai un mīlestībai ir 2:1 - precīzā ūdeņraža un skābekļa proporcija H2 0 molekulā!

Esam redzējuši, kā pateicības un mīlestības vārdi rada neaprakstāmi skaistus kristālus. Pateicībai nevajag īpašus nosacījumus. Varam justies pateicīgi par dzīvi un brīvību pārvietoties.

Pieslēdzot dvēseli pateicības un mīlestības heido, sirdī iezagsies sīks laimes pilieniņš, kas izplatīsies pa visu ķermeni. Tas savienos jūs ar laimes vibrāciju, un laime klus par ikdienas daļu. Un tas ir laimes atrašanas noslēpums tieši tagad, lai kur jūs būtu.

Neredzamā heido pasaule

Ūdens kristāli ir tikai viena no Visuma sejām. Ūdens maina izskatu pēc vēlēšanās, kad tas mēģina mums pastāstīt par Visuma rašanos. Tā ir pārejoša pasaule, kas veidojusies skarbā vidē.

Mums ļauts ieskatīties šajā pārejošajā pasaulē, kad fotografējam kristālus. Lai uzņemtu fotogrāfijas, ūdens ir jāsavāc un lāsītes jānovieto piecdesmit Petri traukos. Tad tās jāsasaldē līdz -25 °C un jāļauj atdzist divarpus stundas, jo šajā laikā tās izveido sīkus, apaļus ledus pudurus. Tad aplūkojam ledu -5 °C temperatūrā un divsimt reižu palielinājumā. Kristāli zem mikroskopa parādās tikai divas minūtes. Šajā laikā sīkie ledus kristāli veido sešstūru formas, kas izkūst tikpat ātri kā parādījušās.

Šo dažu īpašo mirkļu laikā atveras durvis uz jaunu dimensiju, sniedzot mirklīgu ieskatu fantāziju pasaulē. Cilvēkus, kuri redzējuši kristālu attēlus, pārsteidz to brīnumainais skaistums. Līdzīgi kaleidoskopam, kurā raudzījāmies bērnībā, pēkšņi tiekam aiznesti citā pasaulē, pat ja tas ilgst tikai īsu mirkli.

Pasaule, kurā ieejam, ir neredzamā vibrāciju pasaule vai heido. Izprast heido palīdz trīs atslēgvārdi. Pirmais ir frekvence. Visums vibrē noteiktā un unikālā frekvencē. Frekvenci var modulēt kā viļņus, to apstiprina kvantu mehānika. Visu matēriju veido frekvence un daļiņas. Tas nozīmē, lai kaut ko apskatītu kā dzīvu organismu vai minerālu, kā kaut ko tādu, kam varam pieskarties un ieraudzīt, to aplūkojam kā vibrāciju, jo viss vibrē unikālā un individuālā frekvencē. Bet tas vēl aizvien nav viss, arī vārdiem, ko izrunājam, vārdiem, ko uzrakstām, gleznām un fotogrāfijām - visam ir sava frekvence.

Varbūt esat dzirdējuši par neredzīgiem cilvēkiem, kuri spēj ieraudzīt krāsas. Turot kaut ko rokās, viņi spēj sajust krāsu. Viņi jūt, vai priekšmets ir siltos vai vēsos toņos, spilgts vai blāvs. Līdzīgi tam, kā sajūtam kāda priekšmeta temperatūru un struktūru, šie cilvēki spēj sajust krāsu caur ādu. Viņi uztver unikālo frekvenci, ko izdala atšķirīgi krāsu toņi.

Tas pats attiecas uz rakstītu vārdu. Cilvēki ar medija spējām var izlasīt vārdu, pieskaroties tam, lai gan acis ir aizvērtas, un daži apgalvo, ka spēj lasīt vēstules, kas atrodas aizlīmētās aploksnēs. Ja zinām par heido, tad šī iespējamība šķiet kas vairāk par viesistabas triku.

Bet kāpēc kristālu veidošanos ietekmē uz papīra rakstīts vārds, kas uz dažām stundām aplikts apkārt mērglāzei ar ūdeni, vai fotogrāfija, kas diennakti atstāta zem mērglāzes? Tas tāpēc, ka ūdens spēj sajust heido tā pirmsākumos un atcerēties to.

Otrs vārds, kas palīdzētu izprast heido, ir rezonanse. Rezonanse ir iespējama, kad ir heido informācijas nosūtītājs un saņēmējs. Teiksim, jūs piezvanāt kādam, ar kuru vēlaties runāt. Ja vien šis cilvēks nepacels klausuli, sarunas nebūs. Ja nav saņēmēja, tad informāciju nav iespējams nosūtīt. Japāņu teiciens aun no kokyu jeb "elpa iekšā un elpa ārā" nozīmē stāvokli, kurā parādās smalka sinhronizācija, kad kaut ko darām kopā. Tas arī meklējams attiecībās starp nosūtītāju un saņēmēju.

Kad vibrācijas harmonē, notiek rezonanse. Šo rezonanses parādību varam novērot dažādās ikdienas izpausmēs. Piemēram, ja pret kādu izjūtat naidu, tad ir liela iespējamība, ka šis cilvēks izjūt ko līdzīgu pret jums. Tāpat, ja kāds jums patīk, tad šis cilvēks to sajutīs, pat ja neizteiksiet sajūtas vārdos. Tas, ko jūtam sirdī, dīvainā veidā atsaucas citos cilvēkos.

Trešais vārds heido izprašanai ir līdzība. Mums pazīstamā makropasaule ir simbols, mikropasaules pagarinājums. Deviņas planētas, kas riņķo Saules sistēmā, ir makroversija elektroniem, kuri cirkulē ap atoma kodolu, un cilvēka ķermenī notiekošais ir miniatūra versija tam, kas norisinās dabas grandiozumā.

Varam arī teikt, ka tā ir daļa no fraktāļu teorijas. Skatoties uz koku, redzat, kā zaru gali sadalās un izplešas līdzīgi kā zemākie koka zari. Citiem vārdiem, koks ir veidots līdzīgā veidā kā tā zari, tāpēc tas rada vienotu siluetu, ko sauc par fraktālo struktūru. Tā parādās dažādās dabas jomās: okeāna krastā, veidā, kā saviļņojas upe vai rodas mākoņi.

Tas pats attiecas uz ūdens kristāliem. Kāpēc tie veido sešstūru formas? Ūdens molekulām savienojoties, sešstūris ir pati stabilākā forma. Protams, šādas sešstūru formas ir pārāk mazas, lai tās ieraudzītu, bet, kad šīs nelielās struktūras savienojas, tās rada lielāku sešstūri. Citiem vārdiem, molekulas ir pārāk mazas, lai tās ieraudzītu, un kristāli, ko redzam mikroskopos, ir veidojušies atbilstoši fraktālajai struktūrai.

Tāpēc, novērojot mikropasauli, varam palielināt izpratni par makropasauli, līdzīgi, vērojot makropa- rādības, varam uzzināt vairāk par mikropasauli.

Šie trīs atslēgvārdi - frekvence, rezonanse un līdzība - sniegs jums labāku izpratni par heido. Vēl viens būtisks heido aspekts ir plūdums. Buda zināja, ka plūdums ir viens no Visuma pamatprincipiem, teikdams, ka viss atrodas nepārtrauktā mainībā un nekas nav pastāvīgs. Tam labs piemērs ir ūdens. Ūdens vienmēr plūst, pilns dzīvības, attīrīdams visu, ko sastop ceļā. Tas atnes barību, kas vajadzīga dzīvības turpināšanai, un aizskalo netīrumus, dāvājot dzīvību visam.

Visa dzīve rit ūdens plūsmā. Pat jūsu dzīve ir nepārtrauktā ūdens plūsmā. Īstenībā pat piedzimšanas un nāves aplis atbilst šim vienotajam principam. Ritējums ir viens no dabas likumiem.

Bet pastāv viena dzīvības forma, kas uzstāj uz šī dabas likuma pārkāpšanu: cilvēks. Vēlme pēc vairāk, lepnums un vienas ideoloģijas nepiekāpība citai - tas viss bloķē plūsmu. Tas ir cēlonis daudzām problēmām, ar ko sastopamies šajos nemierīgajos laikos. Kara radīta mantkārība, traģēdijas radīts naids, piesārņojuma radīta apātija. Tie kropļo vai bloķē dabas patiesos ceļus.

Daudzas problēmas, pie kurām vēl pat neesam ķērušies, pieprasa rūpīgu risinājumu un drošu rīcību. Un kas vajadzīgs, lai atrastu risinājumu? Atbilde ir - ritējums. Mums jāatver slūžas jaunai cilvēces dienai, rodot laimi, izplatot mīlestību, atjaunojot mieru un aizsargājot šo dārgakmeni, ko saucam par zemi. Tas viss sākas ar ritējumu, kas parādīs mums ceļu. Aicinu jūs sākt ceļojumu:

Ieklausīsimies uzmanīgi. Ieklausīsimies ūdens balsī.

Un ienāksim fantāziju pasaulē, ko radījuši ūdens kristāli.

Kādu dienu atgriezīsimies ūdenī un kļūsim daļa no dabiskās plūsmas.

Piepildīti ar izbrīnu, jūsu sirds un jūsu soļi radīs apgaismību.

Šī sajūta parādīs jums visskaistāko ainu, kādu jebkad skatījušas acis.

Nepretojieties plūsmai.

Nebaidieties no virzības uz priekšu.

Jo jūs jau esat ūdens.

2. nodaļa

ŪDENS DZIEDINOŠĀ MELODIJA

Ja jūtaties nomākti, ikdienas vienmuļības pārņemti, jūs aizskāris kāds nelaipns vārds vai nodarījums, iesaku izmēģināt pavisam vienkāršu paņēmienu: lūkojieties uz ūdeni. Aizejiet līdz tuvējā dīķa vai upes malai un ieskatieties sīkajos vilnīšos, kuros spoguļojas saules gaisma. Ja līst lietus, atrodiet peļķi un raugieties, kā lietus lāses rada ūdenī apļus, kas parādās un pazūd. Vai arī, mazgājot traukus izlietnē, nolūkojieties ģeometriskajos rakstos, kad gaisma no loga sajaucas ar lejup plūstošo ūdens straumīti.

Drīz vien atklāsiet, ka ūdens aizved jūs citā pasaulē, kurā sajutīsiet, kā ūdens jūsos top tīrs, un varēsiet kļūt par to, kas patiesībā esat. Jūs tikai kādu brīdi bijāt aizmirsis, ka esat ūdens. Ja ļaujat ūdenim maigi plūst apziņā un ķermenī, tas dziedinās jūs pašā būtībā.

Ūdens plūsma var daudz iemācīt. Īstenībā dzīvot nozīmē plūst. Tas ir gandrīz kā ūdenim jūsu ķermenī būtu vēlme plūst. Līdzīgi ir jāplūst arī dvēselei. Kad dvēselei ļauj plūst, sajūtat, kā slogs tiek noņemts no jūsu pagurušā ķermeņa, jo dvēsele un ķermenis ir vienas monētas divas puses.

Ja jūs aizvaino, tad piedodiet aizvainotajam. Un, ja jūtaties nospiesti tāpēc, ka aizvainojāt citu, tad piedodiet paši sev. Piedošana atver jums ceļu, lai dabiski un brīvi plūstu pretim nākotnei.

Visums glabā ko skaistu katram dzīves mirklim. Atverieties visam labajam, kas plūst jums pretim, tad varēsiet pasniegties un sveikt brīnišķo nākotni, kas jūs sagaida. Ja netiekat pāri salauztai sirdij, lai kā ari censtos, tad pēdējais, ko varat darīt, ir doties atpakaļ un mainīt pagātni. Bet vienmēr paliek iespēja, ka dzīves plūdums aiznesīs jūs uz daudz skaistāku vietu, nekā bijāt cerējuši. Ik sekunde dzīvē ir jaunas krustceles ar jaunām iespējām. Ja spējat to apjaust, tad varat atbrīvoties no visām važām un ieraudzīt, cik jūsu problēmas īstenībā ir nenozīmīgas un ka jums vairs nav vajadzīga saikne ar pagātni.

Ūdens māca dzīvot, piedot un ticēt. Ja uzmanīgi ieklausīsieties jaunajās iespējās, ko sniedz dzīve, tad sadzirdēsiet, kā skan tīrs ūdens, kas šajā bridi plūst jūsu ķermenī. Tā skan dzīve - dziedinošā melodijā.

Ūdens ir dzīves ritma daļa

Mūsos plūstošais ūdens ir daļa no dabā plūstošā ūdens un viscaur Visumā ritošās dzīves.

Eiropā un citur pasaulē jau sen uzskatīts, ka mēness valda pār ūdeni. Plūdmaiņas okeānos tieši ietekmē ineness kustība. Iespējams, paisumi un bēgumi ir pašas redzamākās reakcijas uz mēnesi, bet visur, kur sa- stopama dzīvība, pastāv noteikta saikne ar mēness kustību. Gliemis sajūt gravitācijas rāvienu no mēness tin atver gliemežnīcu paisuma laikā. Jūras eža vairošanās cikls norit precīzā saskaņā ar mēness fāzēm. K.iijas gandrīz vienmēr dodas krastā dēt olas pilnmēness vakarā, un ne jau tā iemesla dēļ, ka šajā vakarā ir vairāk gaismas.

Grūti noticēt, ka cilvēka ķermenis, kas sastāv no septiņdesmit procentiem ūdens, būtu izņēmums. Jebkura vecmāte jums pateiks, ka vairāk bērniņu piedzimst tieši pilnmēness laikā. Sievietes reproduktīvais cikls norit saskaņā ar mēness fāzēm. Daudzi cilvēki ar palielinātu jutīgumu apgalvo, ka pilnmēness naktīs jūt lielāku enerģiju. Pilnmēness enerģiju saista ar neprātu un stāstiem par vilkačiem. Pat vārds "ārprātīgais" [2] ir atvasināts no vārda "mēness".

Ir pilnīgi saprotams, kāpēc lielākā daļa seno kultūru laika skaitīšanā paļāvās uz mēness kalendāru. Šis kalendārs, kas ir tieši saistīts ar dzīves ciklu, būtiski noteica arī sēšanas un ražas novākšanas darbus. Kad dzīvojam saskaņā ar mēness kustību, daudz vieglāk varam pieskaņoties mūsos plūstošajam ūdenim. Tas nav nekas cits, kā dzīvot dabas spēlēto bungu ritmā. Tā ir gudrība, ko modernais cilvēks ir zaudējis.

Līdzīgs un nedaudz atšķirīgs no mēness kalendāra ir maiju lietotais trīspadsmit mēnešu kalendārs. Esmu uzzinājis par doktoru Hosē Arguelli un viņa sievu Loidīni, kuri noteikuši sev mērķi pavairot šo kalendāru un izplatīt visā pasaulē. Viņi tic, ja šo kalendāru lietotu it visur, tad cilvēki sāktu dzīvot saskaņā ar dabas ritmu un daudzas problēmas, ar kurām saskaras mūsdienu sabiedrība, tiktu atrisinātas.

Saskaņā ar maiju kalendāru jauns gads sākas 26. jūnijā. Izdalot 365 gada dienas ar 28, kas ir katra mēneša dienu skaits, iegūstam trīspadsmit mēnešus. Un vienu papildu dienu. Maiju kalendārā šo papildu dienu sauc par dienu ārpus laika. Tajā atlika malā visus darbus, skaitīja lūgšanas un ar smiekliem un dejām svinēja pārticību.

Tā kā pāreja uz mēness kalendāru var nešķist praktiska vai piemērota visiem, saskaņā ar mēness un dzives ritmu varam nonākt arī citādos veidos. Cilvēka ķermenis ir neliels atsevišķs Visums. Kad esam sa- skaņā ar šo diženo Visumu mūsos, varam pilnībā izdzīvot enerģiju, kas plūst no kosmosa. Kad atgriežamies pie dzīves vienoti ar Visumu, no jauna atklājam 10 vienkāršību un spontānumu, kam bijām paredzēti un kas bija paredzēts mums.

To cilvēku skaits, kuri meklē iekšēju dziedināšanu, ir bezgala liels, un, iespējams, esat viens no viņiem. Varbūt tas ir tāpēc, ka mūsu radītā vide ir attīstījusies pārāk ātri un tagad atrodam sevi pašradītā sāpju un noguruma pasaulē. Kā izglābties? Ieklausīties melodijā, kas plūst no apkārtējās pasaules. Kad sajutīsiet šo ūdenī plūstošo ritmu, kas veido jūsu bū- libu, kļūsiet vienoti ar ūdens kristāliem. Tieši šādu dzīvi šobrīd meklē lielākā daļa no mums. Tā ir tā dziedinošā pieredze, kura gaida mūs dziļi sirdī. Visi meklē dziedināšanu.

Mūzikas dziedinošais spēks

Alans Rubiks ir amerikāņu pianists, kurš veidojis savu muzikālo karjeru, apzinoties mūzikai piemītošo dziedinošo spēku. Alans nav tikai pianists, viņš arī raksta mūziku reklāmām un filmām, un viņam pieder sava ierakstu studija. Viņa klaviermūzikas dzidrums ir nepārspējams: daudzi atzīst, ka AJana mūzikas iespaidā rodas sajūta, ka ķermenis kļūst caurspīdīgs.

Reiz, kad Alans vēl bija mazs zēns, notika atgadījums, kas pārliecināja viņu par mūzikas dziedinošo spēku, un kopš tā laika viņš pievērsās tikai dziedinošās mūzikas rakstīšanai. Trīs gadu vecumā Alans sāka spēlēt ērģeles kā brīnumbērns, no deviņu gadu vecuma viņš pievērsās klavierēm, komponēšanai un koncertēšanai. Bet desmit gadu vecumā Alana dzīvē notika straujš pavērsiens. Fizkultūras stundā zēns savainoja labās rokas elkoņa kaula nervu, tāpēc viņam bija sāpīgi un gandrīz neiespējami kustināt pirkstus.

Vairākus mēnešus Alans nespēja spēlēt klavieres. Pirkstu muskuļi kļuva aizvien vājāki. Šķita, ka ceļu uz spožo nākotni aizšķērsojusi nepārkāpjama barjera, un apjausma, ka viņš uz visiem laikiem varētu zaudēt karsti mīlēto mūziku, radīja pamatīgu depresiju. Viņš centās izdomāt citus nākotnes plānus, bet atkal un atkal attapās, sēžam pie klavierēm.

Kādu dienu galīgi nomākts viņš uzlika rokas uz klaviatūras un ļāva visam, kas sakrājies sirdī, plūst laukā. Šajā brīdī Alans sajuta, ka pirkstos ieplūst kaut kas līdzīgs laimes sajūtai. Viņš juta, kā dzīvības enerģija plūst caur rokām, viņš juta rezonansi starp klavieru skaņām un savu pirkstu kustībām.

Gandrīz uzreiz Alana rokas sāka atveseļoties, un pavisam drīz viņš jau varēja spēlēt tikpat labi kā iepriekš - vai pat labāk.

Pirmo reizi Alanu satiku 1995. gadā, kad mūs Iepazīstināja kāds zinātnieks, kurš bija izgudrojis magnētiskās rezonanses analizatoru (MRA), heido mērinstrumentu, kas spēja izmērīt vibrācijas minūtē. Sadarbībā ar šo zinātnieku lūdzām Alanu sacerēt mūziku, kas paustu heido dziedinošo spēku. Vēlējāmies Iegūt dziedinošu mūziku, kas spētu uzlabot cilvēka imunitāti.

Kad mūzika bija sacerēta un ierakstīta, atskaņojām to ūdenim, un, kā jau bijām gaidījuši, ūdens i adīja skaistus un smalkus kristālus, kas atbilda dziedinošajām pazīmēm. Kad kristālu attēlus parādījām Alanam, viņš izbrīnīts secināja, ka visi ūdens radītie kristāli līdzinās tiem tēliem, par kuriem viņš domājis, komponējot mūziku.

Alans ir viens no daudziem māksliniekiem, kas pilnībā apzinās mūzikas dziedinošo spēju. Turklāt mēs zinām, ka dziedināt spēj arī klasiskā mūzika, slaveni džeza skaņdarbi un dažādu pasaules tautu mūzika.

Mēs atskaņojām ūdenim dažādu komponistu klasiskās mūzikas skaņdarbus un tad fotografējām radītos kristālus. Pēc tam ar MRA mērījām attēlu heido. Rezultāti atklāja heido, ko emocionāli un fiziski ietekmē mūzika. Dažus no šiem rezultātiem aprakstīju grāmatā "Patiesais ūdens spēks". Lūk, divi papildu atklājumi:

Vāgnera "Valkīru lidojums"

Emocionālais heido: sevis žēlošana Fiziskais heido: izkliedētu sāpju remdēšana

Debisī prelūdija "Fauna diendusa" Emocionālais heido: vides stress Fiziskais heido: sāpju remdēšana un muguras problēmu novēršana

Tas nozīmē, ka laba mūzika mūs ved pa dziedināšanas ceļu. Šķiet, tas īpaši attiecināms uz klasisko mūziku, kas izturējusi laika pārbaudi. Iedarbojoties uz ūdeni ar šo mūziku, pētījumos atklāju, ka ūdeni piepilda enerģija un veidojas skaisti kristāli.

Mūzika arī atspoguļo laiku un vidi, kurā tā sacerēta. Atskatoties uz dažādiem vēstures periodiem, atklāsiet, ka atšķirīgus periodus raksturo noteikta mūzika. Tas tāpēc, ka sabiedrības izjustās spriedzes un pieprasītās dziedināšanas līmenis un veids laika gaitā mainās. Tad rodas mūzika, kas harmonē ar sabiedrībā dominējošo frekvenci.

Apskatīsim džezu, kas pagājušā gadsimta četrdesmitajos gados radās Ņujorkā. Toru Jazava, populārus japāņu grupas "Alise" dalībnieks, reiz dalījās ar mani īsā džeza vēsturē.

Džeza aizsākumi saistāmi ar afroamerikāņu dziedātām un spēlētām blūza melodijām. Apvienojot šo mūziku ar Ņūorleānas pūtēju orķestriem, radās spilgts un brīvdomīgs žanrs ar nosaukumu - Ņūorleānas džezs. Sī perioda džezs lielākoties bija trīs akordu melodijas, tieši tāpēc tas izklausās vienkāršs un svētlaimīgs.

Laika gaitā par džeza centru kļuva Ņujorka, un pēc Otrā pasaules kara radās jauns džeza veids - modernais džezs. To veido sarežģīti akordi. Tika apvieno- las skaņas, kas parasti rada dārdoņu, un pārējās skaņas tika izkārtotas cita virs citas, veidojot neatkārtojami smeldzīgu, avangardisku moderno džezu.

Tajā laikā Ņujorkā, kā arī ASV kopumā bija jaušams satraukums un raizes, jo cits pēc cita parādījās Padomju Savienība un citi draudīgi ienaidnieki, radot atmosfēru, kas izraisīja Korejas un Vjetnamas karu. Ņujorkieši, dzīvodami pilsētā, kurā saplūda visdažādākie cilvēki, tolaik pieredzēja iepriekš neizjustu stresu. Varbūt vienkāršāka mūzika (trīs akordu) bija vajadzīga vienkāršāku cilvēcisko attiecību dziedināšanai, kamēr sarežģītāka mūzika bija nepieciešama daudz sarežģītāku cilvēcisko attiecību dziedināšanai. Citiem vārdiem, mūzika nav tikai mākslas un izklaides veids, pāri visam tā ir dziedināšanas forma.

Dziedināšana ar heido

Kā jau minēju grāmatā "Patiesais ūdens spēks", es dedzīgi interesējos par heido medicīnu. Tā koncentrējas uz slimības cēloni, pretēji medicīnas praksei, kura nosaka lietot zāles vai veikt operāciju, lai tiktu galā ar slimības simptomiem. Heido medicīna aplūko pašas slimības unikālo vibrāciju. Ar pārliecību varu teikt, ka pienāks diena, kad heido medicīna būs vispāratzīta. Mūsdienās lielākā daļa cilvēku dodas uz aptieku, lai rastu risinājumus savām slimībām, bet, iespējams, kādu dienu receptes vietā jums slimības ārstēšanai izrakstīs mūziku. Šī diena var būt tuvāk, nekā domājat.

Visi slimību simptomi vibrē unikālā frekvencē. Zinot frekvenci, daļēji var savienot precīzu pretējo viļņu garumu ar simptomu viļņu garumu, tādējādi slimības frekvence tiek izkliedēta un izpausmes - atvieglotas. Tas jau daļēji tiek īstenots Parkinsona slimības un citu neiroloģisku slimību ārstēšanā.

Heido medicīna ne tikai strādā ar noteiktām ķermeņa daļām, kurās lokalizēti simptomi, bet arī palīdz mazināt patieso slimības cēloni, kas bieži vien ir negatīvas emocijas. Piemēram, ja cilvēkam ir problēmas .11 aknām, gandrīz vienmēr atklāsies, ka viņam ir sa- H'/ģijumi ar dusmu savaldīšanu. Dusmu radītais viļņu garums ir vienāds ar viļņu garumu, ko rada tās šūnu molekulas, kuras veido aknas, tāpēc dusmu un aknu viļņu garums sakrīt. Līdzīgi skumjas sakrīt ar ■īsinīm, tāpēc bēdīgus cilvēkus bieži piemeklē leikēmija un asinsizplūdumu izraisītas triekas. Pastāvīgs aizkaitinājums bojā nervu sistēmu, bieži radot sāpes, jutīgumu un muskuļu stīvumu kaklā un plecos.

Būtiski, ka heido medicīna uzskata cilvēka ķermeni par neatkarīgu Visumu. Mūsu ķermeni veido sešdesmit triljoni šūnu, un katra no tām veic noteiktu uzdevumu, vienlaikus dzīvojot saskaņā ar citām šūnām un brīnišķā veidā padarot mūs par to, kas esam. Ķermeņa orgāniem, nerviem un šūnām ir sava unikālā frekvence. Ķermenis ir kā dižens orķestris, kas cenšas rast harmonisku skanējumu. Kad kaut kas ķermenī saiet grīstē, kāda no skaņām sāk skanēt nepareizi. Pat tad, ja no ierindas iziet viena skaņa, visa skaņdarba skanējums ir apdraudēts.

Zobārsts Kazumasa Muratsu ir sasniedzis būtiskus rezultātus pacientu ārstēšanā, uzskatot, ka zobi nav nekas cits kā ķermeņa orgāni. Piemēram, kāda no viņa pacientēm ilgus gadus nespēja cieši sažņaugt rokas dūrēs, taču, kad Muratsu izņēma metāla plombas no apakšžokļa zoba un pieregulēja sakodienu, viņa atkal pārvaldīja savas rokas. Viņa arī atklāja, ka pazudušas hroniskās sāpes muguras lejasdaļā un labajā kājā.

Tas liecina, ka zobi ietekmē visu ķermeni un komplikācijas ar zobiem var iespaidot pārējo ķermeni pilnīgi neprognozējamos veidos. Būtībā doktors Muratsu apgalvo, ka zobi ir viens no galvenajiem vadības centriem ķermenī.

Taču modernā medicīna apskata cilvēka ķermeni kā mašīnu, ko veido dažādas neatkarīgas daļas, un ārstē tikai konkrēto defektu attiecīgajā orgānā, kas izgājis no ierindas. Ja viens simptoms tiek izārstēts, bet pēc tam pasliktinās kādas citas ķermeņa daļas stāvoklis, tad patiesa ārstēšana nemaz nav notikusi. Heido medicīnas pamatā ir darbs ar visu ķermeni kopumā, tieši tāpēc atbilstošāks šķiet vārds dziedināšana, nevis ārstēšana.

Citas heido medicīnas formas

Heido medicīnai ir milzīgs potenciāls, tomēr nevēlos, lai domājat, ka šī metode ir kaut kas jauns. Šos principus ļoti labi pārzināja senās kultūras, kas tos ieviesa savā ikdienas dzīvē. Īstenībā ir ļoti daudz gadījumu, kuros seno laiku gudrība tiek pārbaudīta no jauna, atklājot tās piemērotību arī mūsdienās.

Ziedu esenču izmantošana ir viena no senajām dziedināšanas metodēm, kas likusi pamatus heido medicīnai. Ziedu enerģija un vibrācija tiek nodota ūdenim, un, dzerot šādu ūdeni, pacients tiek dziedināts gan fiziski, gan garīgi. Varētu teikt, ka šajā procesā tīdenī izšķīst patiesās ziedu sastāvdaļas, bet īstenībā tiek pārnesta tikai vibrācija. Tāpēc ziedu esences ķīmiskā analīze noteiks tikai ūdeni.

Ziedu esences zinātni izveidoja britu bakteriologs doktors Edvards Bahs. Viņa izstrādātās esences, ko pazīst kā Baha ziedu dziednieciskos līdzekļus, tagad ir sastopamas visā pasaulē. Īstenībā ziedu esenču terapija ir attīstījusies, iekļaujot iezīmes no dažādām valstīm. Japānā iecienītu ziedu esences veidu sauc par Findhornas ziedu esenci. Ziemeļskotijā, netālu no Loknesa ezera, atrodas Findhornas kopiena, uz kuru brauc cilvēki no visas pasaules, lai tur mitinātos un piedalītos pasākumos un semināros par dzīvi saskaņā ar dabu un patiesā dzīves ceļa atrašanu.

Findhornā ziedu esences terapiju ieviesa Meriona Leia. Viņas smaids ir tik mirdzošs kā zieds. Izjautāju Merionu pirms vairākiem gadiem, kad viņa bija atbraukusi uz Japānu. Viņa pastāstīja:

"Cilvēka ķermenis kalpo par instrumentu garīgo uzdevumu veikšanai. Lai uzdevumu izpildītu, jāatbrīvo izkropļotās sajūtas un emocijas - bailes un bēdas, skumjas, aizdomas, nepacietība, vājums un apātija, kas veido bloku starp garu un ķermeni.

Šādas emocijas izraisa daudzas izpausmes. Modernā medicīna lielākoties nav spējīga tikt galā ar slimību cēloņiem, bet tieši šajā jomā ziedu esence ir pierādījusi savu efektivitāti."

Atbilstoši indiešu vēdiskajai filosofijai, cilvēka ķermenī ir septiņas vietas, ko sauc par čakru punktiem, tie ir vārti, pa kuriem neredzamā enerģija iekļūst ķermenī. Uzskata, ka, atkarībā no ziedu īpašībām, to esence izmanto čakras, lai dziedinātu noteiktas slimības un ķermeņa daļas. Irbulenes, kas plaši izplatītas Findhornas apkaimē, izdala prieka un kaisles vibrāciju, tāpēc to efektīvi var izmantot, lai cīnītos ar enerģijas trūkumu, depresiju un pavājinātu imunitāti, Skotu prīmula ir miera simbols, kas nomierina un dāvā harmoniju baiļu vai panikas brīžos. Ķiršu ziedu var pārvērst esencē, kam piemīt spēja likt atgriezties uz iekšējā ceļa. To var efektīvi izmantot, lai pārvarētu negatīvus domāšanas modeļus un nomā- i ošu mazvērtību, iedēstot sirdī mīlestību un līdzjūtību.

Lai izgatavotu savu ziedu esenci, jādodas ārā Lidā saulainā un skanīgā rītā un jālasa ziedi. Uzmanīgi nogrieziet katru ziedu pie kātiņa, cenšoties ne- pieskarties ziedam ar roku. Tad ievietojiet ziedus traukā, kas pildīts ar svaigu un tīru ūdeni, un nolie- i iet to saulē. Pēc četrām stundām ziedu esence būs nodota ūdenim. Varat pievienot mazliet brendija, lai ūdens saglabātos ilgāk. Glabājiet ūdeni stikla pudelēs nn, kad lietojat to, atšķaidiet vēl ar ūdeni. Kad nepie- c iešams, uzpiliniet dažas lāsītes uz mēles. Jūsu ķermenis un dvēsele jutīs rezultātu bez modernajai medicīnai raksturīgajām blaknēm.

Nolēmu aplūkot, kas notiktu, ja atšķaidītu šādu esenci un radītu kristālus. Visi kristāli bija ļoti skaisti, lieši tādi paši kā ziedi.

Vibrāciju nav iespējams saskatīt ar neapbruņotu aci, tāpēc pozitīvo heido dziedniecības iedarbību ir grūti pārbaudīt ar modernām analīzēm un medicīniskajām apskatēm. Tomēr nedrīkst pārāk ātri apgalvot, ka uzlabojumi nav iespējami, ja jau tos nevar pierādīt zinātniski. Īstenībā arī daudzi tautas līdzekļi izmanto vibrācijas principu. Homeopātijai, medicīnas nozarei, kas sakņojas vibrācijā, piemīt spēja dziedināt ķermeni ar vibrējošu ūdeni.

Homeopātija ir tāda medicīna, kurā "līdzīgs dziedē līdzīgu". Lai ārstētu slimību, inde, kas izraisa simptomus, tiek atšķaidīta ar ūdeni 10 x 10 un citreiz pat 10 x 600 vai vēl vairāk. Tad gandrīz līdz netveramam līmenim atšķaidītā inde tiek dota pacientam.

Piemēram, bieži vien laka, nonākot saskarē ar ādu, izraisa izsitumus, bet homeopātisku līdzekli, kas gatavots ar laku, var izmantot izsitumu un ādas savainojumu ārstēšanai. Svaigi sagriezti sīpoli liek acīm asarot un degunam tecēt, bet homeopātisks līdzeklis, kas izgatavots no sīpoliem, labi ārstē saaukstēšanos, siena drudzi un dažas alerģijas, kas izpaužas kā asarojošas acis un tekošs deguns. Tas tiek dēvēts par "līdzīgo likumu".

Homeopātijas aizsākumi meklējami, kad vācu ārsts Sāmuels Hānemans pamanīja, ka malārijas ārstēšanā izmantotā hinīnkoka mizas esence rada malārijai līdzīgus simptomus, kad šo esenci iedzer. Hānemans izstrādāja homeopātijas teoriju un darīja to zināmu deviņpadsmitā gadsimta sākumā. Pēc tam homeopātija pakāpeniski izplatījās Eiropā un ASV.

tas bija pilnīgi jauns medicīnas veids, kas tika plaši Izmantots, pateicoties ievērības cienīgajiem labumiem.

Līdz deviņpadsmitā gadsimta vidum pastāvēja vairāk nekā četri simti homeopātijas klīniku, deviņpadsmitā gadsimta trīsdesmitajos gados homeopātiju s.ika praktizēt pat Anglijas karaliskās ģimenes ārsti. Ap 1900. gadu Amerikā homeopātija bija kļuvusi tik populāra, ka tajā specializējās viens no pieciem ār- stiem. Bet tad sāka veidoties medicīniskās asociācijas ar mērķi atbrīvoties no homeopātijas prakses. Šādas organizācijas roku rokā ar farmācijas firmām radīja milzīgu, grūti pārvaramu spiedienu, un homeopātiju atri vien aizmirsa.

Tas ir tikai vēl viens piemērs tam, kā vislabvēlīgākajām lietām bieži vien tiek radītas vislielākās grūtības. Lai gan homeopātija vēlreiz tika atlikta malā, tomēr tā atkal sāk atgūt agrāko reputāciju. Tagad homeopātiju māca trīsdesmit vai pat vairāk medicīnas skolās Anglijā, un tajā specializējas ari valstij piederošas slimnīcas. Francijā homeopātiskos līdzekļus var nopirkt tuvējā aptiekā, aptuveni desmit procenti vācu ārstu ir homeopāti. Pēdējos gados Japānā ir izveidota homeopātijas medicīniskā asociācija, un aizvien vairāk cilvēku apzinās tās sniegtos labumus.

Dziedināšana nak negaidītos veidos

Pirms divsimt gadiem homeopātiju pazina kā iedarbīgu medicīnas veidu, un daudzi cilvēki gadu gaitā var apliecināt tās efektivitāti. Tomēr modernā medicīna to gandrīz neatzīst. Kāds plaši pazīstams zinātniskais žurnāls publicēja rakstu pēc raksta, slavinot homeopātijas sniegtos labumus, bet rakstus bieži vien pavadīja izsmējīgs redaktora komentārs, tāpēc daudzi tiem nepievērsa uzmanību.

Zinātniskajā sabiedrībā teiktu: "Mēs zinām, ka to lieto daudzi, bet homeopātijas sniegtie ieguvumi nav zinātniski pierādīti." Vai homeopātija jau nebūtu sen aizmirsta, ja nespētu sniegt labumu?

Būšu pirmais, kurš atzīs - sakot, ka ūdenim piemīt spēja lasīt un atcerēties informāciju, mēs pavēršam zinātnisko saprātu kājām gaisā. Bet šādas nezinātniskas parādības ir daudz izplatītākas nekā šķiet.

Doktors Teruo Higa, Okinavas Riukiu universitātes profesors, ir centies izplatīt paša izstrādātas organiskās baktērijas, tā sauktā efektīvā mikroorganisma (EM), lietošanu. EM ir šķidrums, kas veidojas no baktērijām. Pierādīts, ka tas ir ideāli drošs - pat labvēlīgs - cilvēkiem un videi. Lietojot EM augsnē, var iegūt bagātīgu ražu bez ķimikālijām vai sintētiskā mēslojuma. Kad to lieto, lai attīrītu piesārņotu ūdeni, ūdens kļūst dzerams. To pat var izmantot, lai apstrā- dātu dioksīnu, kas rodas atkritumu dedzināšanas procesā.

Veicot pētījumus ar EM, doktors Higa piedzīvoja ko neparastu. Viņš ielēja EM šķidrumu keramikas traukā, pēc tam izlēja to un iztīrīja trauku, bet EM īpašības saglabājās. Viņš izmazgāja tvertni atkārtoti, bet joprojām nespēja atbrīvoties no EM īpašībām. Viņš mēģināja sterilizēt trauku augstā temperatūrā, bet pat tas nelikvidēja F.M īpašības.

Tad doktoram Higam radās doma. Viņš pārlika EM jaunā keramikas traukā. Baktērija izdzīvoja, pat iekausēta keramikā 700 °C temperatūrā, kurā citas dzīvības formas noteikti būtu gājušas bojā. Tas ir pretēji zinātniskajam veselajam saprātam, bet EM iedarbība ir pierādīta un tagad to dažādos veidos izmanto mājās (piemēram, ūdens attīrīšanā un celtniecības materiālos), apkārtējā vidē un lauksaimniecībā.

Varam teikt, ka tas ir vēl viens heido zinātnes apliecinājums. Visām vielām ir savs heido, un ūdens pārraida šo informāciju. Ūdens molekulas pārnēsā ziņojumus, līdzīgi kā datora diska magnēts. Heido var būt labvēlīgs vai arī kaitējošs. Tomēr pat tad, ja vibrācija sniedz labumu dzīvei, bet ūdens - starpnieks - būs netīrs, heido netiks pārraidīts pareizi.

Doktors Higa apgalvo, ka dabā pastāv gan atdzimšanas, gan iznīcības straume. Piemēram, ja gabals augļa tiek atstāts kādu laiku novārtā, tas drīz vien sapūs un izdalīs nepatīkamu smaku. Tā ir plūsma iznīcības virzienā. Bet fermentācija ir plūsma atdzimšanas virzienā. Fermentācija ir process, kura laikā rodas skābais krējums, jogurts, pupiņu zupa, sojas mērce, siers, alkoholiski dzērieni un daudzi citi pārtikas produkti. Gan fermentācijā, gan pūšanā ir iesaistīti mikroorganismi, bet tas nav viens un tas pats.

EM apvieno tos mikroorganismus, kas sniedz atdzimšanu. Pievienojot F,M augsnei, tas pastiprina pastāvošo mikroorganismu spēku, un rezultātā bez ķimikālijām vai sintētiskā mēslojuma tiek iegūti augstas kvalitātes dārzeņi. EM ir pilnībā drošs cilvēkiem un nenoplicina augsni.

Salīdzinājumam apskatīsim ķimikālijas un sintētisko mēslojumu. Ķimikālijas likvidē kaitīgos insektus, un sintētiskais mēslojums nodrošina labāku ražu. Bet tie ari iznīcina labos insektus, kā arī visus tos mikroorganismus, kuri parasti bagātinātu augsni. Ķimikālijas sniedz tūlītēju gandarījumu, bet ilgtermiņa, paliekošais rezultāts ir augsnes iznīcināšana. Īstenībā lielākā daļa no pašlaik izmantotās lauksaimniecības zemes atbilstoši vairākumam definīciju ir

bez dzīvības. Tikai musu rokās ir spēks un atbildība atjaunot dabas ciklu.

Daudzas modernās sabiedrības izpausmes ir postošas. Tiecoties pēc īslaicīgām baudām un ērtībām, i ikliskie dabas likumi tiek ignorēti un aizstāti ar vienreiz lietojamu lietu izdevīgumu.

Un mēs sākam saklausīt spīdzinātās planētas vaidus. Esam nonākuši punktā, kad mums jāapzinās - ja gribam turpināt saukt šo planētu par savām mājām, tad mums jāmainās - nevis planētai, bet pašiem.

Jāpārstāj būt par iznīcības sūtņiem un jākļūst par atdzimšanas vēstnešiem. Devīzei "No destruktīva cilvēka par spēkus atjaunojošu cilvēku" jātiek pievienotai to saukļu sarakstam, kas nosaka mūsu pašreizējo dzīvi.

Viena no skaistākajām vietām Japānā ir mazu salu grupa netālu no Hirosimas. 1998. gadā salās dzīvojošie cilvēki sanāca kopā un nolēma, ka kaut kas jādara ar piesārņoto ūdeni, kas apskalo salas. Brīvprātīgie izgatavoja un izplatīja EM katrā mājā, kā arī pastāstīja, ka tie jāievieto notekcaurulēs. Rezultāti bija tūlītēji un nepārprotami. Krastā pazuda dūņas, un sāka atgriezties zivju bari. Tagad tur mīt astoņkāji un ļoti daudz ēdamo gliemežu, un kaut ko tādu spēj atcerēties tikai paši vecākie salu iemītnieki. Šo apgabalu pazīst, pateicoties jūraszāļu kultūrām. Kad EM pievienoja ūdenim, ko lietoja, lai ieskalotu novāktās jūraszāles iekšzemē, grāvjos un ūdensceļos ātri vien pazuda nogulsnes un uzlabojās jūraszāļu kvalitāte.

Blakus ciematā Akitsušo izdzirdēja par panākumiem, un arī tur ciema iedzīvotājiem par brīvu izplatīja EM, un atkal iedarbība bija tūlītēja. Ūdensceļi kļuva tīri, vardes atgriezās un ēdamie gliemeži sāka parādīties iepriekš pamestajā līcī.

Ūdeņos netālu no Akitsušo tiek audzētas vienas no labākajām austerēm Japānā. Kad pilsētas iedzīvotāji ielika netīrumu pikas ar EM austeru pamatnēs, okeāna ūdens kvalitāte uzlabojās, sniedzot labāku un bagātīgāku ražu nekā iepriekš. Drīz vien EM sāka izmantot visā piekrastē, un visbeidzot 2002. gadā tika izveidota Seto iekšzemes jūras vides saglabāšanas padome.

Piekrastes cilvēki ir spēruši pirmo nozīmīgo soli, lai atjaunotu aprites sabiedrību, kas spēj atdzīvināt kādreizējās tradīcijas. Dziedināšana nav tikai mūsu fiziskās veselības atgūšana. Mums jādomā par zemes, upju, okeānu un planētas izdziedināšanu kopumā.

Ko īsti nozīmē planētas dziedināšana? Atbilde ir - atgriešanās pie dzīvības cikla - resursu, ūdens un dzīves aprites. Tā ir mūsu kā iedzīvotāju atbildība par šo trauslo un kristālam līdzīgo planētu.

3. nodala

ŪDENS CIKLI, DZĪVĪBAS CIKLI

Saskaņā ar teoriju, kuru pirmais piedāvāja Luiss Franks no Ohaio universitātes un apstiprināja NASA un Havaju universitāte, ūdens ir ieradies uz šīs zemes no kosmosa. Katru minūti uz zemes nokrīt aptuveni ducis komētu, dažas no tām sver pat simt tonnu. Šīs komētas lielākoties ir veidotas no ledus. Kad ledus sasniedz atmosfēru, tas izveido mākoņus un galu galā nokrīt uz zemes lietus veidā, lai piepildītu okeānu. Tā kā galvenokārt eksistējam kā ūdens, tad savā ziņā visi esam nākuši no kosmosa.

Varbūt kādā skaidrā naktī esat izgājuši ārpus mājas, lai apgultos uz muguras un raudzītos zvaigznēs. Vai kādreiz nepārņēma nostalģijai līdzīgas sajūtas, varbūt atmiņas par sen pagājušo? Raugoties debesīs, dvēsele tiek aiznesta miljoniem un miljardiem gadu tālā pagātnē. Vai jums reizēm nerodas sajūta, ka neizskaidrojamā veidā peldat kosmosā līdzīgi planētai?

Tas šķiet ļoti saprātīgi, ka mūs visus tik bezgalīgi valdzina debesis.

Kopš krievu kosmonauts Jurijs Gagarins pirmais pārspēja Zemes pievilkšanās spēku 1961. gadā un Nīls Ārmstrongs pacēla cilvēci par milzīgu soli uz priekšu, iespēja, ka mēs kādu dienu varētu doties lidojumā kosmosā, kļūst aizvien reālāka.

Pašlaik zinātnieki ir pievērsuši skatienus Marsam. NASA jau strādā pie konkrētiem plāniem, lai sūtītu kosmosa kuģi ar pilotu kosmonautu uz Marsu, bruģējot ceļu arī mums, lai mēs kļūtu par tālas planētas apdzīvotājiem.

Bet ceļošana uz Marsu ir pārbaudījumu pilna, un arī šeit risinājumu var atrast ūdenī. Viens no riskiem, ko rada lidošana kosmosā, ir muskuļu un kaulu novājināšanās saistībā ar gravitācijas trūkumu, nemaz nerunājot par garīgo stresu, jo izolācijā pavadāms garš laika posms. Vēl viena problēma ir kosmiskā radiācija. Kosmoss ir pārpilns ar radiāciju no attālām vietām Visumā, kā arī Saules uzliesmojumiem, kas var būt īpaši kaitīgi. Lai lidošana kosmosā būtu droša, rūpīgi jānovēro Saule un jāatrod veids, kā izvairīties no spēcīgās radiācijas. Tādējādi kosmosa kuģim ir vajadzīgas biezas un stipras sienas.

Viens no variantiem, pie kā strādā NASA, ir izveidot kosmosa kuģī telpu ar sienām, ko veido ūdens.

Ūdeni varētu izmantot dzeršanai un ēdiena gatavošanai, kā arī aizsardzībai. Saules uzliesmojumā ūdens stabs kalpotu par vairogu ceļotājiem un aizsargātu tos, kamēr briesmas ir pāri.

Tā kā kosmosa kuģa masa ir jāsamazina līdz minimumam, var pārvadāt tikai ierobežotu ūdens daudzumu. Vidēji dienā cilvēks iztērē aptuveni 180 litru ūdens, kosmosa kuģī šis apjoms ir samazināts līdz trim litriem. Bet pat tik neliels daudzums garā ceļojumā ātri vien sasummējas. Tieši tāpēc ūdens attīrīšana kļūst ļoti nozīmīga. Tagad tiek izstrādātas sistēmas, lai efektīvi attīrītu dzeršanai un higiēnai vajadzīgo ūdeni un pat lai atdalītu sviedrus un urīnu.

Kad 2001. gada maijā NASA zonde Odyssey piezemējās uz Marsa, atklājās, ka tieši zem planētas virsmas ledus formā atrodas lieli ūdens daudzumi, tas nozīmē, ka tālā pagātnē uz šīs planētas virsmas ir pastāvējis ūdens. Ja šo sasaldēto ūdeni var izmantot, tas rada iespēju padarīt planētu tikpat zaļu kā mūsējā, lai cilvēki kādu dienu varētu to apdzīvot. Tagad notiek darbs, lai padarītu to iespējamu.

1996. gadā NASA veica eksperimentu Devonas salā Kanādā, simulējot dzīvību uz Marsa. Eksperimentā pētīja bioloģiskos scenārijus, dzīves apstākļus un telekomunikācijas. Temperatūra Devonā ir zema, un sala, līdzīgi kā Marss, ir neapdzīvota. Zinātnieki pētīja kosmosa kolonizācijas iespējamību, bet eksperimentam ir arī citas šķautnes. Mūsu planēta strauji nolietojas, un neviens nevar sniegt skaidru risinājumu globālajai sasilšanai, pārapdzīvotībai, badam, piesārņojumam un ūdens trūkumam. Tas liek domāt par to, cik ilgi mūsu planēta vēl būs draudzīga un apdzīvojama. Vai kādu dienu nesastapsimies ar atskārtu, ka vienīgais veids, kādā turpināt savas sugas izdzīvošanu, ir pārvākŠanās uz kādu attālu planētu, piemēram, Marsu? Tā ir liela problēma. Izpratne par ūdens pārsteidzošo ceļojumu uz mūsu planētu un cauri tai var tuvināt meklētajām atbildēm.

Ūdens piedzīvojumi uz planētas Zeme

Iztēlojieties, ka tikko esat atgriezies no ceļojuma kosmosā. Nokāpiet no kosmosa kuģa uz zaļās planētas un atklājiet, ka atrodaties zaļa meža biezoknī. Gaismas stari spiežas cauri kokiem, kas plešas virs jums. Pērnās lapas padara zemi mīkstāku, un krituša koka stumbru klāj tumši zaļas sūnas. Visapkārt zemi klāj papardes. Gaisu šķeļ dzīvības skaņas - spārnu vēdas, putnu dziesmas, vēja šalkas starp kokiem un lapu sanoņa. Ievelkot dziļi plaušās atspirdzinošo gaisu un ļaujot neskartās dabas smaržām piepildīt ķermeni, jūs patiesi apjaušat, ka šī ir jūsu planēta, kas jums piešķirta kopš dzimšanas. Un tieši tāpēc jums tā jāmīl, un tieši tāpēc jūs to arī mīlat.

Tagad redzat, kā ūdens pil starp klintīm, veidojot dīķi. Jūs saliekat plaukstas kopā un padzeraties. Sajūtat zemes enerģiju piepildām dvēseli un zināt, ka to sniedz notikumi, ko ūdens piedzīvojis savā apslēptajā dzīvē.

No kurienes nācis šis ūdens, kas radies zemes klēpī? Uz mirkli padomājiet par zemi tā, kā to izjutis ūdens. Ierodoties no kosmosa kā ledus klucis, ūdens nokrita no debesīm uz kalniem un mežiem, lai sniegtu mitrumu kokiem. Šī pirmā rasas lāsīte uz lapas - tas ir ūdens savos pirmsākumos. No šejienes tas sāka nepieredzētu piedzīvojumu pilnu ceļojumu pa mūsu planētu. Kas notiek tālāk, pēc tam, kad ūdens nokrīt lietus veidā?

Krietna lietus ūdens porcija - trešā daļa no visa nokritušā ūdens - iesūcas zemē, kur to uzņem augi, lai tas atkal izgarotu atmosfērā. Mūžzaļajos mežos pirmajos mirkļos pēc lietusgāzes no hektāra (aptuveni divarpus akriem) iztvaikos gandrīz desmit tonnu ūdens.

Tad ūdens pacelsies gaisā kā migla, kas lēni plūst cauri kokiem vai arī vēl augstāk, un izveidos mākoņus. Ūdens miglas formā dažkārt izvēlēsies citu ceļu.

Kad temperatūra noslīd zem nulles, migla nokrīt uz lapām un ziediem un uz augiem un zemes izveido plānu, baltu ledus kārtiņu.

Ir grūti atrast kaut ko skaistāku par rasas lāsi uz ziedlapiņām un lapām. Ziedi ir iemīlējušies šajā skaidrajā, kristālam līdzīgajā rasas lāsē. Viena rasas lāse uzkrīt uz plaukstošas koka lapas un krīt lejup cauri lapotnei, lai piezemētos uz vardes muguras. Tā meža rītā ūdens atklāj sevi milzum daudz veidos, lai sniegtu mīlestību vardei un jaunajam asnam - un saņemtu pretmīlestību. Tieši tāpat kā māte instinktīvi mīl jaundzimušo, ūdeni tā pirmsākumos mīl visa daba.

Kāds ir ūdens nākamais ceļa mērķis pēc tam, kad tas kļuvis par lietu vai rasas lāsi uz zemes? Daļa ūdens iesūksies augu saknēs un tad atkal iztvaikos atmosfērā, bet daudz vairāk lēni iesūksies zemē un sāks kādu no sava ceļojuma neiedomājami garajiem posmiem. Galvenokārt tas tecēs pa neskaitāmiem, slepeniem pazemes tuneļiem.

Zeme ir pārpilna ar vietām, kur ieplūst gaisam, piemēram, sīkām ejām, ko izveido radījumi, kurus neredzam: sliekas, simtkāji, zirnekļi, vaboles, blaktis, blusas, milzums mikroorganismu, kā arī kurmji, truši un citi dzīvnieki. Visas šīs radības noder, lai mīkstinātu augsni, radot tajā tukšumus visos virzienos. Tukšumi starp iežiem un smiltīm, izkusušā ledus, puvušo sakņu, atūdeņotās augsnes un sabirzušo akmeņu atstātie tukšumi - tie visi noder par takām ūdenim, kad tas dodas savā neatkārtojamajā ceļojumā.

Ūdens vijas caur smilšu, mālu un pamatiežu slāņiem. Ūdens ceļojums lejup ir nenogurstošs un pamatīgs. Atkarībā no zemes cietības nav nekas neparasts, ka ūdens gada laikā mēro tikai trīsdesmit centimetrus.

Dziļi zemē, kad ūdens beidzot sasniedz cieto mālu vai pamatiežus, lāses savienojas un izveido straumes, dažkārt kļūstot par upēm vai ezeriem, arī tiem, kas redzami virs zemes un nosaukti mums pazīstamos vārdos.

Kopš tā laika, kad agri savos pirmsākumos ūdens devās ceļojumā cauri zemei, tas ir guvis pieredzi, zināšanas un izveidojis savu individualitāti atkarībā no dzīves ceļa, tieši tāpat kā cilvēka personība veidojas viņa dzīves laikā. Piemēram, ūdenim, kas iepazinis akmeņogles, ir zināšanas par kalciju un magniju, un šādu ūdeni dēvējam par cietu ūdeni. Ūdeni, kas sastapies ar granītu, minerāli praktiski nav mainījuši, un to pazīstam kā mīkstu ūdeni.

Beigu beigās ūdens iemācās visu iespējamo no zemes un ir gatavs nākamajam dzīves posmam. Ārā no tumsas tas virzās augšup, pretim gaismai virs zemes, un tad pēc daudziem piedzīvojumiem un pieredzētā ūdens beidzot nonāk virszemē.

No zemes plaisām izplūst ūdens, auksts un tīrs. Sīciņa avota ūdens savienojas ar ūdeni, kas tikko ieradies no debesīm, un ūdeni, kas izsūcies cauri zemei, lai radītu nelielu strautu, kas mēro ceļu tālāk, līdz beidzot izveidojas upe.

Upe iegūst aizvien lielāku spēku un izlaužas cauri zemes un augsnes slāņiem, kamēr straume kļūst aizvien platāka un dziļāka kā augošs bērns spožām acīm. Upe kļūst tik stipra, ka spēj jau izdobt klinti vai pat izveidot kanjonu. Bet cietās klintis un zemi nedobj tikai ūdens, lielāko daļu darba paveic grants un smiltis, ko nes līdzi straume. Šīs mazās, ūdens nestās daļiņas iespiežas apkārtējā zemē un paņem līdzi vēl lielākus klints gabalus un akmeņus, rodot pietiekami daudz spēka, lai visbeidzot izdobtu pat lielākos akmeņus.

Upe sāk iegūt raksturīgās iezīmes, kas piešķir tai atpazīstamību. Kamēr vienas upes ūdeņus tumšus padara līdzi nestā zeme, tikmēr cita plūst skaidra un tīra, bet vēl cita rēkdama šaujas lejup, triecoties pretim klintīm un akmeņiem.

ūdens kristāla divu minūšu ilgā dzīve atklājas fotogrāfijās

dzivības drāma tiek izspēlēta tikai divās minūtēs, pa šo laiku kristāls izveidojas un izzūd.

Uz sasalušās ūdens lāsītes veidojas neliels, balts graudiņš. Īsu bridi kristāla dārgakmens atklājas mikroskopam un tad izkūst.

Vārdi atstarojas ūdeni

Mēs parādījām ūdenim vārdus stikla mērglāzē.

Izveidojās gandrīz ideālas formas kristāls, kas līdzinājās smalki slīpētam dimantam. Iespējams, tas vēsta mums, ka līdzsvars ir būtisks laimes priekšnosacījums.

Nelaime

Šis neskaidrais un vājais kristāls nav līdzsvarots, un šķiet, ka tas izveidojies tikai daļēji. Nelaime nav laimes pretmets - tā ir piedzīvotais ceļā uz laimi.

Tieši tāds, kāds esi "Turies" radīja diezgan blīvu un savilktu kristālu. Bet "tieši tāds, kāds esi" izveidojās P ar unikālu formu, kas šķietam, izstiepjas, it kā šie vārdi ļautu indivīdam augt.

Tu esi skaists

Centies būt skaists "Tu esi skaists" pārtop skaistā, dabīgā kristālā. "Centies būt skaists" ir mazliet deformēts. Tas parāda, ka uzslava sniedz labākus rezultātus nekā spiediens.

Ienīst

Patikt

Vārds "patikt" it kā iegūst priekpilnas sirds formu, un vārds "ienīst" rada attēlu ar tukšumu vidū, kas izskatās kā cīniņš pēc elpas.

Spēks

Bezpalīdzība

"Spēks" radīja unikālu, bet juceklīgu attēlu; ne visas problēmas var atrisināt ar spēku. "Bezpalīdzība" izveidoja tukšu kristālu, kam atņemts spēks.

Nevainība

Darbojoties nevainīgi, iespējams, saņemam vislielāko spēku, lai iecerēto paveiktu. Kristāls kļuva pārāk liels, lai iederētos rāmī, tāpēc samazinājām palielinājumu, lai uzņemtu attēlu.

Tu, idiot!

Paldies un tu, idiot!

Paldies

Apvienojot divus vārdus no iepriekšējās grāmatas, ieguvām plānu, līdz pusei izveidojušos kristālu. Tas parāda, ka "paldies" ir spēcīgāks par "Tu, idiot!".

Paldies (malaiziešu valodā)

Paldies (filipīniešu valodā) Paldies (portugāļu valodā)

Iepriekšējā grāmatā aplūkojām kristālus, ko veidojis vārds "paldies" vairākās valodās. Mal aiziešu kristāls bija īpaši unikāls. "Paldies" dažādās valodās piemīt dažādas nianses, radot ļoti atšķirīgus kristālus.

Karš

Miers

Kristāls, kas radās no vārda "karš", tika fotografēts divus mēnešus pirms 2001. gada 11. septembra. Kristāls izskatās, it kā tajā gandrīz būtu ietriekusies reaktīvā lidmašīna. Vārds "miers" radīja kristālu, kas atgādināja cilvēkus, kuri sanāk kopā pilnīgā saskaņā.

Ņujorka, 2001. gada 11. septembris 2001. gada 11. septembra notikumi šokēja pasauli. Ūdens izveidoja kristālu, kas līdzinās briesmīgam nakts murgam.

Līdzāspastāvēšana

Konkurence

Vārds "līdzāspastāvēšana" izveidoja kristālu, kas sastāv no diviem kristāliem, un vārds "konkurence" radīja pārsteidzoši skaistu kristālu. Tas var norādīt, ka veselīga konkurence ir pozitīva.

Dvēseles miers

"Dvēseles miers" radīja plašu kristālu. Iespējams, tieši tas cilvēkiem šajos nemierīgajos laikos ir vajadzīgs vairāk par visu. Tas ir attēls, kuru gribētos ielikt kabatā un nesāt visur sev līdzi.

Laimes un bagātības dievs

Nabadzības dievs Japānas sintoisma reliģijā ietilpst simtiem dievību; šīs ir tikai divas no tām. Augšējais kristāls ir pilnīgs un apaļš, bet apakšējais - smails. Izskaidroju šo vēstījumu šādi - dzīvojot skarbi un asi, līdzīgi kā smailie kristāla gali apakšējā attēlā, laime un bagātība var neatnākt.

Laulāto mīlestība Šis kristāls var parādīt attiecību dinamiku situācijā, kad viens partneris ir gādīgs un otrs - prasīgs. Protams, vislabāk, ja abi partneri pārmaiņus rūpējas viens par otru.

Preces un kapitāls

Tie ir daži no mūsdienu sabiedrības virzītājspēkiem. Paši par sevi tie nav slikti, bet, kad līdzsvars ir zaudēts, rodas haoss.

Kaņepes

Ceturtajā nodaļā ir minēts, ka kaņepēm piemīt liels potenciāls, un, pateicoties to labajai vibrācijai, kaņepes var izmantot dažādām vajadzībām, piemēram, pārtikai un apģērbam

Dziedinošās melodijas, kas aizkustina sirdi

Šai mūzikai piemīt spēja dziedināt, par ko liecina brīnišķi kristālu veidošanās.

Alans Rubiks "Atslēgas uz manu sirdi" (1-6) Alans pētīja mūzikas dziedinošos spēkus, un visi kristāli, uz kuriem iedarbojās viņa mūzika, ir skaisti. Tas apliecina Rubika mūzikas dziedinošo ietekmi.

Mendelszona "Kāzu maršs" Šis kristāls izveidojās no liksmā kāzu marša. Kristāls atgā dina ziedu pilnā plaukumā un līdzinās skaistai līgavai.

Albinoni "Adadžo'

Vāgnera "Valkīru lidojums

Sarasates "Čigānu melodijas" Abi komponisti pārstāv deviņpadsmitā gadsimta otro pusi Lai gan motīvi ir atšķirīgi, abi kristāli staro spožā, dziedi nošā spēkā.

Šūberta Ave Maria

Pirmais kristāls ir sērīgas melodijas atspoguļojums, bet otrs, kas dzirdējis Ave Maria, ir līdzsvarots kristāls, kas izskatās pārpilns mīlestības.

"Ēdelveiss" no "Mūzikas skaņām" Eclehveiss vācu valodā nozīmē "cēli baltais", un tāds šķiet arī kristāls. Varam iztēloties spoguli, kas ievietots spoži baltā kristālā.

Amazing Grace Šī slavenā spēcīgā gospcļu himna no Amerikas radīja pārsteidzošu kristālu, kas pārpilns diženuma un godbijības.

Hyojo Etenraku, sena japāņu galma mūzika Šie divi tradicionālās japāņu instrumentālās mūzikas skaņdarbi, ko atskaņojām ūdenim, radīja skaistus un sakārtotus kristālus, parādot, ka koto (augšējais attēls) un galma mūzikas (apakšējais attēls) toņi daļēji sakrīt.

Ķeltu tautasdziesma Atskaņojām ūdenim ķeltiskās īru dziedātājas Enjas dziesmu Iegūtais kristāls bija skaidrs, šķīsts un balts kā viņas balss.

Rokudan, tradicionāla japāņu melodija, ko spēlē uz stīgu instrumenta - koto

Dzērve un bruņrupucis", tradicionālā japāņu konta dziesma

"Zaļā priede", tradicionālā japāņu nagauta dziesma

Tie ir japāņu tradicionālās vokālās mūzikas piemēri. Bija interesanti novērot, kā kristāls iegūst bruņrupuča apveidu atbilstoši dziesmas nosaukumam (augšējā attēlā). "Zaļā priede" ir dziesma par skaistu prostitūtu.

I līgšanas spēks spēj mainīt pasauli

šie piemēri liecina, ka pēc lūgšanām ūdens dāvā pasaulei krasi .itšķirīgus kristālus no tiem, kādi bija pirms lūgšanām.

Ūdens, par kuru lūdzās piecsimt cilvēku Vienlaikus piecsimt cilvēku no visas Japānas vienojās mīlestības lūgšanā ūdenim. Tas bija parasts krāna ūdens, kas parasti neveido kristālus, jo ir hlorēts, bet ūdens radīja skaistus kristālus. Mīlestības sajūtām ir acumirklīga iedarbība, neatkarīgi no ūdens atrašanās vietas.

Sanskrita lūgšana Šis kristāls radās no lūgšanas Šivam. Zīmējums, tikpat līdz svarots un sakārtots kā mandala, ir patiesi dievišķs.

Lucernas ezera ūdens pirms lūgšanas

Lucernas ezera ūdens pēc lūgšanas Mēs noskaitījām šveiciešu luterāņu lūgšanu Lucernas eze ram. Pēc lūgšanas iegūtais kristāls ievērojami atšķiras.

Cīrihes ezera ūdens pirms lūgšanas

Cirihes ezera ūdens pēc lūgšanas Cīrihes ezerā Šveicē pirms lūgšanas veidotais kristāls bija deformēts, bet pēc lūgšanas tika iegūts brīnišķīgs kristāls.

Bahamu ūdens pirms lūgšanas

Bahamu ūdens pēc lūgšanas Mēs sadevāmies rokās apkārt traukam ar ūdeni uz galda un teicām lūgšanu vārdus, iegūstot pilnīgi atšķirīgu kristālu.

Uči ezera ūdens pirms lūgšanas

Uči ezera ūdens lūgšanas Uči ezera ūdens pēc

laikā lūgšanas

Sapulcējām cilvēkus, kuri dzīvoja netālu no Uči ezera Okla- homā, un lūdzām viņiem noskaitīt lūgšanu ūdenim. Viegli atšķirt, kā lūgšana mainīja kristālu.

\vota ūdens un aizdambējuma ūdens

Avota ūdens kalna pakajē

vāmies lejup pa Kumano upi, lai iegūtu ūdens paraugus. Janas Honsju salas vistālākajā vietā uz dienvidiem Kii pussala ii Kumano kalni iestiepjas okeānā. No šīs zemes, kur, kā vēsta cndas, dzīvojuši dabas dievi, mēs ieguvām ūdeni un no tā idojām kristālus.

Rasas lāse uz bambusa lapas kalnu takā

Ūdens, kas ieplūst upē

Ceļojumu sākām 1800 metru augstumā un paņēmām ūdens lāsīti no bambusa lapas. Šādas pilītes parasti rodas no zemes un veido strautus, kas aizved līdz upēm.

Aizdambējuma ūdens

Strauts saplūst ar upi Vienu kilometru lejup pa

upi no aizsprosta No aizdambējuma ūdens iegūtajiem kristāliem trūkst spēka. Tomēr kilometra attālumā no aizsprosta atkal izveidojas skaisti kristāli. Visbeidzot straume saplūst ar galveno upi.

Ilīstoša upe un nobloķēts ūdens

i.ikes jūras malā, kur Honmjo upe ieplūst Isahaja līcī, ne inot vērā vietējo iedzīvotāju protestus, tika īstenots zemes ušanas projekts. Mēs ieguvām ūdeni no iztekas atgūtajā te i torijā.

Upes iztekā

Upes augštecē

Upes iztekā ūdens veido gandrīz caurspīdīgu kristālu, un ūdens no upes augšteces atklāj satriecošu kristālu.

Cauri pilsētai plūstošs ūdens

Ūdens, īsi pirms tas sasniedz līci

Dīķis plānotajā zemes atgūšanas daļā Virzoties uz priekšu, ūdens kļūst aizvien piesārņotāks, līdz brīdim, kad kristālu veidošanās kļūst sarežģīta vai pat neiespējama. Zemes atgūšanas vietā, kur tecējuma virziens ticis mainīts, duļķainais ūdens izveido kristālu, kas izskatās traģiski. Ūdens mirst, ja tam neļauj plūst.

Upes trīs sejas

udži upe plūst cauri līdzenumam Fudži kalna pakājē. Iegurni kristālus no upes augšteces, vidusteces un lejteces.

Vidustece Lejtece

Avota ūdens upes augštecē veido kristālu, kas līdzinās skaistai pērlei. Vidustecē, kur ūdens plūst cauri lauku apvidum veidojas deformēts kristāls. Upes lejtecē ūdens kļūst tīrāks,

Ūdens, kas iegūts vairākās Japānas vietās

Pastāv |oti liela atšķirība kristālos, kas iegūti 110 pilsētas ūden avota ūdens, ūdenskritumiem, upēm un ezeriem.

Dorjuonotaki ūdenskritums, Jamanaši prefektūra

Tovadas ezers, Tohoku Dorjuonotaki ūdenskritums atrodas netālu no Fudži upes. Tas deva pareizi veidotu kristālu. Tovadas ezera ūdens Japānas ziemeļdaļā ir daļēji piesārņots, bet kristāls ir salīdzinoši līdzsvarots.

Hotarunosato avota ūdens, Niigatas prefektūra

Sumidas upe, Tokija Kā jau gaidījām, kristāls no Hotarunosato, kas tulkojumā nozīmē "jāņtārpiņu nams", radīja sīkus, nelieliem gaismas avotiem līdzīgus kristālus. Sumidas upe, kas ir viena no galvenajām Tokijas upēm, tagad ir tīrāka nekā pirms daudziem gadiem, bet joprojām nepietiekami tīra, lai veidotu kristālus.

Ūdens kristāliem parādijam dabas attēlus

Fotografējām kristālus, kas veidojušies no ūdens, kam parādi ziedu un dabasskatu attēli.

Ķiršu ziedu attēls

Lotosa zieda attēls

ūdenim parādīja lapsas fotogrāfiju ar zaļojošu mežu fonā. izveidotais kristāls bija spožs un izteiksmīgs, varbūt arī mazliet skumīgs.

Fotogrāfijā redzams koka siluets krēslā pretim mēness sirpim. Unikālā kristāla forma šķietami atgādina koka kontūras.

Skaistās rudens lapas attēlā radīja kristālu, kas līdzinās lapām pirms nokrišanas no koka.

Šī Jakušimas salas vecā koka fotogrāfija radīja lielu, unikālu kristālu, ko piepilda dzīvība.

kristāli no ūdens, kam parādīti dažādu reliģiju nosaukumi

darbojāmies uz ūdeni ar pasaules piecu lielāko reliģiju ■saukumiem. Un kas no tā iznāca?

Budisms

Budisms bija vienīgā reliģija, kas veidoja kristālu ar tukšu vidu. Varbūt tas liecina par ceļu uz nākamo dzīvi, jo budisms tic reinkarnācijai. Tas ir skaists un līdzsvarots kristāls.

Kristietība

Kristālu galiņi atgādina Ziemassvētku eglītes. Smalkās detaļas un forma atgādina viduslaiku baznīcu izgreznojumus.

Jūdaisms

Jūdaisma baušļi ir stingri, bet šis kristāls noteikti ir brīnišķīgs un neierobežots. Unikāli ir arī kristāla slāņi, kas daļēji pārklājas.

Islams

Ari no šī ūdens izveidojās skaists kristāls, iespējams, to radīja šīs reliģijas aptverošā mācība.

Hinduisms

Šis kristāla sešstūris ir gandrīz perfekti ģeometrisks, it kā jūs raudzītos kaleidoskopā.

Spēja dziedināt ir spēja dzīvot

Pārbaudījām efektīvo mikroorganismu (EM), patentētu miki organismu, ko Japānā lieto dažādos produktos, jo tam, tāpat ziedu ekstraktiem un ēteriskajām eļļām, piemīt spēja attīrīt vi.

Ūdens, kam pievienots EM EM ir radīts 110 videi un veselībai labvēlīga mikroorganisma. Izšķīdinot ūdenī tikai nelielu tā daudzumu, var iegūt kristālu, ko piepilda dzīvīgums.

Findhornas ziedu ekstrakts

Irbulene

Skotu prīmula

Ķiršu zieds

Šīs kristālu fotogrāfijas iegūtas no ūdens ar ziedu vibrāciju. Tie visi līdzinās skaistiem, plaukstošiem ziediem. Domājams, ka precīzi iezīmētajiem kristāliem piemīt arī dziedinoša iedarbība.

Vairoglape

Baldriāna zieds

Ēdelveiss

Visi šie kristāli ir valdzinoši skaisti. Tikai palūkojoties uz šiem attēliem, varat sajust, kā jūsu ķermenis un prāts tiek dziedināts.

Ēteriskās eļļas vibrācija ūdeni

Kumelītes

Aromterapijas eļļu vibrāciju pārnesa ūdenī, izmantojot ierīci, kas pārraida heido. Tika iegūts kristāls, gandrīz identisks pašam ziedam.

Fenhelis

Uz kristālu iedarbojāmies ar fenheļa ziedu ekstraktu. Kris tāls ir skaists zieda atspoguļojums, tas līdzinās ūdenī pel došiem ziediem.

Mīlestība un pateicība trīs valodās

ristāli, kas veidojās, iedarbojoties uz ūdeni ar vārdiem "mīlēs nba" un "pateicība", šķietami pauž visu skaisto pasaulē. Sali l/inājām rezultātus japāņu, vācu, angļu un valodā.

Mīlestība un pateicība (japāņu valodā) Viss sākas un beidzas ar mīlestību un pateicību. Vai nebūtu skaisti ik dienu nodzīvot ar šī kristāla skaistumu sirdī?

Mīlestība un pateicība (vācu valodā)

Abi kristāli izskatās gandrīz identiski. Varbūt tas parāda, ka mīlestības un pateicības vibrācija nemainās valodas ietekmē. Tie ir vārdi, ko saprot ikviens pasaulē.

Mīlestība un pateicība (angļu valodā)

Lietus ūdens no Tokorozavas pirms trim gadiem

Tokijas nomalē Tokorozavu pazīst kā atkritumu izgāztuvi kas piesārņota ar dioksīnu.

Lietus ūdens no Tokorozavas pašlaik Kā redzams nesen uzņemtajos attēlos, pateicoties vietējo iedzīvotāju pūliņiem attīrīt un uzlabot šo vietu, lietus ūdens ir mainījies.

Ceļojuma laikā ūdens ir aculiecinieks daudziem un dažādiem notikumiem. Tas var vērot, kā laši migrē pa straumi uz augšu. Brieži, lāči, vāveres un citas radības pulcējas tā krastos, lai remdētu slāpes. Un vētras nogāzti koki var pat mainīt tā plūdumu.

Visbeidzot upe sasniedz lēzenākus krastus, tagad tā maigi plūst garām kā milzīga čūska, kas pašapzinīgi rāpo šķērsām līdzenumam. Mūžīgi neapmierināta ar pašreizējo virzienu, upe nepārtraukti mainās, kādā brīdī paplašinoties un ļaujot nogulsnēm krāties smilšu sēkļos, bet vēlāk sašaurinoties, lai izlauztu ceļu garām akmeņiem.

Ja laikmetu ritējumu varētu saskatīt dažās sekundēs, mēs redzētu, kā laika gaitā upes vijas un līkumo. Lielākā daļa upju plāno savu virzienu tik lēni, ka cilvēka mērījumiem tas nepakļaujas, bet dažas mainās samērā ātri. Piemēram, ir zināms, ka Misisipi pārvietojas par vairāk nekā divdesmit metriem gadā.

Pēc tam, kad upe ir novirzījusies, tās nestās smiltis un zeme bieži vien uzkrājas un veido dabīgus krastus. Tad nāk pali un izskalo krastus, aiznesot nogulsnes līdzenumā. Šie palu līdzenumi kļūst par auglīgu zemi, kurā dzimst civilizācijas.

"Pateicībā visiem lasītājiem"

Ēģiptes impērija radās gar Nīlas auglīgajām palienēm. Tāpēc, lai gan plūdus uzskata par dabas

katastrofām, tic nodrošina zemi ar barības vielām, kas vajadzīgas civilizācijām, lai veidotos un augtu.

Kad ūdens sastopas ar cilvēkiem, tam ir tik daudz ko redzēt. Vecs virs, kurš šķērso tiltu, jauna meitene uz velosipēda, pārītis, kurš sēž un vēro upes plūsmu. Ļoti lēni un ļoti maigi upe noraugās, kā piekrastes parkā rotaļājas bērni un tēvs ar dēlu spēlē bumbu.

Upe, tagad jau savos norieta gados, aizvien lēn- prātīgāk virzās pretim jūrai. Tad pienāk brīdis, kad tā beidzot sasniedz jūru, un ūdens tecējums ir galā.

Tad visas upes nestās nogulsnes nonāk upes grīvā. Tā rodas delta. Gangai, Misisipi un Amazonei - visām ir milzīgas, zaru slotai līdzīgas deltas vietās, kur tās ieplūst okeānā. Tas, kas sākās kā neliels smilšu sēklis, galu galā izauga par lielu zemes platību, radot jaunu un ietilpīgu krasta līniju. Šīs auglīgās deltas veido dažus no ievērojamākajiem lauksaimniecības reģioniem pasaulē - pēdējo dāvanu, ko ūdens sniedz cilvēcei, pirms tas mūža nogalē atdodas okeānam.

Bet īstenībā tās nemaz nav ūdens dzīves beigas, jo okeānā čum un mudž dzīvas radības, un kopā ar tām ūdens tagad tikai piedzīvo savu sākumu. Mūžīgās atdzimšanas procesā ūdens ir mums līdzās, lai dalītos gudrībā un pieredzē. Ciklā, ko mēs sauktu par mūžību, ūdens mēro ceļu no zemes virsmas līdz kalnu virsotnēm un okeāna dzīlēm, nesot dzīvību sevī un savienojot visu nevainojamā līdzsvarā.

Veicot ceļojumu pa dzīvi, ūdens kļūst par aculiecinieku visam dzīvajam uz zemes, pats pārtopot dzīvības straumē.

Ūdens kristālu attēlu kolekcijai šajā grāmatā fotografējām ūdeni, kas sakrāts dažādos posmos ūdens cikla laikā, sākot no iztekas līdz pat upju lejtecēm. Mēs arī iedarbojāmies uz ūdeni ar dažādiem dabas un augu attēliem, lai redzētu, kā ūdens atklājas kristālos. Kristālos atspoguļojas pati dzīve.

Ļausim ūdenim plūst

Liela daļa cilvēces vēstures ir norisinājusies upju krastos. Visi diženie civilizācijas šūpuļi veidojušies pie upēm - Nīlas, Tigras un Eifratas, Indas, Dzeltenās upes. Lai kur devās pirmatklājēji, viņi vienmēr pa ceļam meklēja ūdeni.

Upes ir vērojušas cilvēces darbības, jau sākot ar zirgu vilktām karietēm līdz automašīnām. Mūsdienās cilvēki turpina pastaigāties upju krastos, sarunāties ar draugiem, lūkoties tekošā ūdenī un dalīties sapņos un cerībās.

Bet tagad, bruņojušies ar tehnoloģijām un zināšanām, mēs darbojamies, lai mainītu ūdens tecējumu, uzskatot, ka gūsim lielāku labumu cilvēcei. Un mums tas ir izdevies. Vai drīzāk - tā varētu domāt.

1971. gadā tika pabeigta 3,6 kilometrus platā un 110 metru augstā Asuānas aizsprosta izbūve uz Nīlas. Lai to uzceltu, vajadzēja pārvietot milzīgo un seno Abū Simbelas templi un 100 000 apgabala iedzīvotāju. Darbu pabeigšana tika sveikta ar ovācijām. Cilvēce beidzot bija uzvarējusi Nīlu, pieliekot punktu garajai plūdu vēsturei, kā ari ražojot tik daudz elektrības, kas pietika ceturtajai daļai Ēģiptes iedzīvotāju.

Bet pakāpeniski kļuva skaidrs, ko īstenībā upe bija apgādājusi. Pēc aizsprosta uzcelšanas Nīla vairs nespēja pabarot kādreiz tik auglīgo lauksaimniecības zemi deltā. Tika izveidotas apūdeņošanas sistēmas un sāka izmantot ķīmisko mēslojumu. Apūdeņošana paaugstināja sāls blīvumu un pasliktināja aramkārtas kvalitāti. Deltā veidojās peļķes un dīķi, kas kļuva par barotni kaitīgiem insektiem un radīja lielu kaitējumu tuvējiem iedzīvotājiem. Deltas līdzenums pat sāka grimt. Drīz vien zinātnieki pamanīja, ka zivju populācija aizsprosta ūdenī inficējās ar dzīvsudrabu, jo ūdens no kalnu ielejām ieplūda aizsprostā. Augi, ko apraka aizsprosts, kļuva par ideālu barotni baktērijām; kad šī baktērija absorbēja dzīvsudrabu, tā pārvērtās īpaši toksiskā baktērijā, kas saturēja metildzīv- sudrabu. Tās koncentrācija ekosistēmā neatlaidīgi auga, kamēr satraucošā daudzumā iekļuva zivīs.

Gadskārtējie Nīlas pali, iespējams, apgrūtināja piekrastes iedzīvotāju ikdienu, bet tie bija neatņemama dzīves cikla sastāvdaļa daudzām citām radībām. Aizsprosts sadragāja plašo ekosistēmu, kuru daba bija veidojusi simtiem tūkstošu gadu.

Līdzīgas sekas ir vērojamas arī citviet pasaulē, kur tikušas aizsprostotas upes. Kanādā augsts dzīvsudraba līmenis ir atrasts Džeimsa līča un Pīsriveras krastos mītošo krī indiāņu matu paraugos, jo ezers, kurā viņi zvejoja zivis, tika aizsprostots, lai izveidotu rezervuāru elektrības ražošanai. Tādu pašu parādību var novērot arī citās Kanādas vietās.

Šie piemēri rāda, kas var notikt, ja nolemjam aiz- dambēt vai mainīt ūdens tecējumu.

Ir pienācis laiks apstāties un padomāt. Vienmēr paturiet prātā ūdens skaidro, dabīgo ceļojumu un ieraudzīsiet, kā mēs, cilvēki, iederamies šajā smalki veidotajā dzīvības ciklā. Mēs esam daļa no straumes, un mums tā jārespektē. Esam pieredzējuši, ka ūdens izrāda mīlestību un sniedz dāvanas ziediem, kokiem, putniem, kukaiņiem un visām mazajām dabas radībām, ko sastop savā ceļā. Tāpat ūdeni mīl arī it viss, kas atrodas dabā.

Ir laiks atgriezties pie šī cikla. Kad iemācīsieties mīlēt dabu līdz pašiem sirds dziļumiem, tad daba iemīlēs ari jūs.

Zeme zina, kā atbildēt mūsu dedzīgākajām lūgšanām. Kad lūdzat, zeme atbild. Tad mīlestība ieplūst visā dzīvajā un ūdenī.

4. nodaļa

HEIDO BRĪNUMS: IZSKAIDROJOT NEIZSKAIDROJAMO

"Senos laikos kāda tāla kalna virsotnē dzīvoja veca šamaniete…" Tā sākās pasaka, ko man pastāstīja kāds padzīvojis aborigēns ar baltām, nīkulīgām ūsām un seju, ko aizgājušais laiks bija padarījis tumšu. Viņam ir ap deviņdesmit, bet neviens, pat viņš vai viņa ģimene, nezina vīra īsto vecumu. Desmitiem gadu laikā uzkrātā gudrība un zināšanas ir tik dziļas kā grumbas viņa sejā.

Ar Kriku, aborigēnu vecajo, iepazinos 2002. gada augustā, kad biju devies savā pirmajā lekciju ceļojumā uz Austrāliju. Mēs tikāmies restorānā, kur viņam parādīju savu ūdens kristālu attēlu kolekciju. Viņš aplūkoja tos lēni un rūpīgi un tad sāka stāstīt senu pasaku, kas tiek nodota no paaudzes paaudzē:

"Šī ļaunā šamaniete dzīvoja Ridža kalna virsotnē, ziemeļu apvidū, ko tagad pazīst kā

Jaundienvidvelsu. No kalna plūda upe, un šamaniete dzivoja netālu no upes augšteces.

Kādu dienu viņa palūkojās upes ielejā un noraudzījās uz visiem laimīgajiem cilvēkiem, kuri mita upes krastos. Redzot viņus tik laimīgus, šamanietes sirds pildījās ar aizvainojumu, un viņa nodeva savas domas ūdenim. Viņa piepildīja upi ar dusmām un alkām, lai laime atnāktu tikai pie viņas.

Turklāt viņa aizsprostoja upi, tāpēc cilvēkus aizsniedza tikai neliela ūdens strūkliņa. Upes gultne, pa kuru agrāk brīvi plūda tīrs ūdens, tagad pildījās ar netīrumiem. Drīz vien upes krastos mītošie cilvēki saslima un apgabalā kupli sazēla zādzības, ķildas un kautiņi, ko izraisīja šamanietes sūtītās ļaunās domas ūdenim.

Pagāja daudzi sāpju un raižu gadi. Tad kādu dienu jauns šamanis no ielejas devās pastaigā ar suni. Tas dzinās pakaļ ķenguram, un šamanis ilgi gaidīja, kamēr suns atgriezās. Kad suns beidzot atskrēja atpakaļ, no viņa pilēja tīrs ūdens, nevis duļķainais upes ūdens.

Vēloties uzzināt, no kurienes plūst tīrais ūdens, jaunais šamanis sekoja sunim

kalnos līdz pat ļaunās šamanietes mājas slieksnim. Turpat netālu jaunais šamanis ieraudzīja vietu, kurā tīrais upes ūdens bija nosprostots.

Šamanis iebūra ļauno šamanieti ūdenī, un upe viņu aizskaloja vienā mirklī. Viņš vēroja, kā šamanietes asie nagi mēģina ieķerties upes krastos, veidojot tajos nelīdzenas plaisas, jo šamaniete ļoti nevēlējās tikt ieskalota jūrā.

Pēdējā brīdī viņai izdevās pieķerties pie lielas klintsradzes. Jaunais šamanis viņu uzrunāja: "Izglābšu tev dzīvību, ja tu mainīsies. Paliec, kur esi tagad, un apsoli darīt cilvēkiem labu."

Ļaunā šamaniete apsolīja un pārtapa lielā kokā, kas auga uz klintsradzes. Beidzot upes krastu iemītnieki varēja atgriezties pie laimīgas un mierīgas dzīves. Vecā šamaniete nu bija koks, kas brīdināja cilvēkus neiet pārāk tuvu bīstamajai klintsradzei."

Klausoties Ērika stāstā, mani pārsteidza vārdi "nodeva ūdenim". Tad apjautu, ka vēstījums ir pilnīgā saskaņā ar heido principu. Nekad nebūtu iedomājies,

ka šo frāzi varētu saklausīt stāstā, kas jau tūkstošiem gadu tiek nodots no paaudzes paaudzei. Bet man vajadzēja apjaust - jo ilgāk kāds dzīvojis, jo drīzāk viņš ticēs šādu lietu iespējamībai.

Bija diezgan negaidīti dzirdēt šādu stāstu par ūdeni tik tālā zemeslodes nostūrī. Līdzīgi citu tautu un kultūru mītiem un nostāstiem, arī Austrālijas aborigēnu vēstītie ir pārpilni universālu patiesību par to, kā īstenībā vajadzētu dzīvot.

No vecajā stāstītās teikas varam mācīties, ka ūdenim vienmēr jāplūst. Kad plūsma apstājas, upe mirst. Mēs arī uzzinājām, ka greizsirdība un alkatība spēj iznīcināt labo - īsteni piemērots vēstījums laikos, kuros dzīvojam.

Vēl viena mācība ir ūdens spēja nolasīt emocijas un izplatīt to heido apkārtējā pasaulē. Citiem vārdiem, vēstījumi, ko ūdens nes pasaulei, jebkuros apstākļos ir atkarīgi no mums.

Mūsu senčiem fantāzija, zinātne un teoloģija bija viens un tas pats. Un pasaules patiesības nākamajām paaudzēm nodeva ar stāstiem. Tie sakņojās izpratnē par neredzamajiem likumiem, kas valda pār redzamo pasauli.

Šamaņi bija zinoši mediķi, kuri skaitīja lūgšanas un dziedināja sirdzējus. Tāda ir arī ūdens kristālu loma. Īstenībā ceļojumu ūdens kristālu pasaulē sāku ar vēlmi dziedināt.

Ar neparasto un skaisto heido pasauli pirmo reizi saskāros pirms vairāk nekā piecpadsmit gadiem. Tikko biju nodibinājis savu uzņēmumu IHM (sākotnēji - Starptautiskā veselības medicīna, tagad Starptautiskā heido biedrība) un no ASV importēju zemas frekvences medicīniskās iekārtas, ko izmantoja sāpju mazināšanai. Amerikā kontaktējos ar bioķīmiķi doktoru Lī H. Lorencenu. Uzzināju, ka doktora Loren- cena sieva ir diezgan nopietni slima. Viņš bija darījis visu, ko vien spēja iedomāties, lai viņa atveseļotos, bet šķita, ka nekas nelīdz. Beidzot viņš nolēma likt lietā ūdeni.

Viņš izveidoja zinātnieku komandu, kas specializējās elektronikā un fizikā, lai izstrādātu vislabāko iespējamo ūdeni. Viņi sāka pētījumus ar teoriju, ka ūdenim piemīt spēja pārnest informāciju. Doktors Lorencens arī teica, ka viņi ir atraduši šādu ūdeni. Kādu dienu man pašam bija iespēja ieraudzīt, ko ūdens var paveikt.

Zem spoži zilajām Kalifornijas debesīm spēlēju golfu ar doktoru Lorencenu un vēl diviem pētniekiem, kuri strādāja kopā ar viņu, kad pēkšņi sāka sāpēt mana kreisā potīte, jo sevi atgādināja veca regbija trauma. Pārējie pamanīja, ka sāku klibot, un bija nobažījušies.

Kad beidzot atgriezāmies klubā, kāds no vīriešiem iedeva man nelielu plastmasas trauku ar ūdeni. Viņš pamācīja, lai sāpošajai vietai uzleju ūdeni. Man šķita, ka ūdens nevarētu noņemt sāpes, bet vienlaikus ari apzinājos, ka diez vai tas varētu kaitēt, tāpēc uzlēju to pietūkušajai potītei.

Liels bija mans pārsteigums, kad, sperot turpmākos soļus, kāja vairs nesāpēja, tā nesāpēja ari tad, kad to izstiepu. Protams, neparastais ūdens mani ieinteresēja.

Tolaik Japānā bija ļoti liela interese par dažādiem ūdeņiem, ko uzskatīja par labvēlīgiem veselībai, tāpēc parakstīju līgumu, lai ieviestu šo tehnoloģiju Japānā, un uzaicināju doktoru Lorencenu un divus pētniekus uz semināriem trīs lielākajās valsts pilsētās.

Varbūt tāpēc, ka pasākums bija bez maksas, visās trijās vietās zāles bija cilvēku pilnas. Bet drīz vien sapratu, ka izskaidrojums par ūdens dziedinošajām spējām lielākajai daļai cilvēku šķiet pārāk grūti uztverams. Pat es tik tikko sapratu, ko zinātnieki cenšas pateikt. Daži piecēlās kājās un devās prom, nesagaidījuši beigas, citi snauduļoja krēslos. Tā bija diezgan liela izgāšanās.

Vēlāk pārdomāju, kur bijām kļūdījušies. Apjautu, ka ūdens ir būtisks cilvēku dzīvē tik daudzos veidos, tomēr īstenībā ne visu par to saprotam. Tajā laikā, kad vēl joprojām prātoju, kā rīkoties tālāk, dzirdēju domu, kas man šķita nozīmīga: "Zinātne sākumā formulē hipotēzi un pēc tam izmanto instrumentus un tehnoloģijas, lai to pierādītu."

Tad es sapratu. Var izmantot visdažādākos instrumentus un tehnoloģijas, lai analizētu ķīmiskās vielas un citus materiālus, tad kāpēc nav instrumentu ūdens analizēšanai? Netērēju laiku, piezvanīju doktoram Lorencenam un lūdzu atrast ierīci, ko varētu izmantot, lai analizētu ūdeni. Tā sastapos ar MRA, ierīci, kas analizē un pārraida heido.

Kopš 1987. gadā aizvedu šo ierīci uz Japānu, man ir bijis prieks strādāt ar vairāk nekā 15 000 cilvēku, kuri vērsušies pie manis ar dažādām veselības problēmām. Esmu sarakstījis vairāk nekā desmit grāmatu par heido un bijis liecinieks daudziem brīnumainiem gadījumiem.

Gadu gaitā daudzi mēģinājuši atdarināt šo heido mašīnu un izstrādāt līdzīgas ierīces, lai analizētu heido, radot sava veida heido vilni Japānā. Milzums ļaužu sāka interesēties par neredzamo heido pasauli. Šī kustība spēja ienest mūs jaunā laikmetā un atvērt durvis uz nākamo evolūcijas pakāpi.

Izpratne par heido sniedz labāku priekšstatu par to, kā pasaule ir iekārtota, un arī dod cerību nākotnei. Dažkārt pat domāju, ka zināšanas par heido iespējām ir kā burvju lampa, kas neiespējamo spēj padarīt iespējamu.

Citreiz atkal šķiet, jo vairāk uzzinu par heido, jo vairāk atklājas kas jauns, ko vajadzētu uzzināt par apkārtējo dzīvi.

Kristālu fotografēšana ir subjektīva zinātne

Lai gūtu iespējami lielāka cilvēku skaita izpratni un atbalstu, esmu veidojis savus pētījumus pēc iespējas zinātniskākus. Bet nedrīkst aizmirst, ka ne visu var izskaidrot zinātniski vai pētnieciski. Ūdens kristālu attēli simbolizē majestātisku fantāziju pasauli, bet tā ir fantāziju pasaule, kas var daudz ko iemācīt, jo dažkārt fantāzija ir labākā pieeja, kas ļauj iegūt skaidru priekšstatu par realitāti.

Kad ūdens ir sasalis, viens un tas pats kristāls nekad neparādās divreiz, tieši tāpat kā nav divu absolūti vienādu sniegpārsliņu. Kad lekcijās demonstrēju kristālu attēlus, man bieži jautā: "Ja neviens kristāls nelīdzinās citam, tad kā gan jūs izvēlaties konkrēto kristāla attēlu?"

Tas ir labs jautājums. Protams, ir neiespējami parādīt visus uzņemto kristālu attēlu simtus, bet neredzu iemeslu, kāpēc par to būtu nopietni jāuztraucas. Tas būtu tāpat, kā, skatoties dzīvnieku enciklopēdiju, apšaubīt, vai tiešām attēlā redzamais suns atspoguļo visus dažādos attiecīgās sugas suņus. Kad izvēlos fotogrāfiju no kolekcijas, pamatojos uz kristāla attēlu, kas visprecīzāk ataino noteiktajā apstākļu kopumā uzņemtos kristālus.

Grāmatā "Patiesais ūdens spēks" īsi aprakstīju, kā tiek uzņemti ūdens kristālu attēli. Vēlos šim paskaidrojumam pievienot vēl dažas detaļas. Ja gribam pārbaudīt vārdu, attēlu vai mūzikas iedarbību uz ūdeni, ņemam destilētu ūdeni un noteiktu laika posmu iedarbojamies uz to ar to ietekmi, kuru vēlamies pārbaudīt. Ja pārbaudām ūdeni no noteikta avota, piemēram, ezera, tad nepakļaujam to ārējai ietekmei, piemēram, vārdiem vai mūzikai. Vienkārši izmantojam attiecīgo ūdeni.

Lai fotografētu ūdens kristālus, ar šļirces palīdzību ievietojam 0,5 tūkstošdaļas litra ūdens aptuveni piecdesmit Petri traukos. Tad sasaldējam Petri traukus līdz -25 °C temperatūrai un uzņemam attēlus caur mikroskopu. Protams, nekad neiegūstām piecdesmit vienādus kristālus piecdesmit Petri traukos.

Iegūtos attēlus izdalām astoņās kategorijās: skaisti, diezgan skaisti, sešstūru, radiāli, režģveida, nenoteiktie, sabrukušie un tādi, kuros kristāli nav izveidojušies.

Šī klasifikācija palīdz gūt vispārēju priekšstatu par izveidoto kristālu veidu. Piemēram, ņemsim kristālus, kas iegūti no Honmjo upes ūdens un apskatāmi attēlu pielikumā. Kad ņēmām ūdeni no upes, pirms tā ietek Isahajas līcī Ariakes jūrā, atklājām, ka kristāli bija salauzti un nespēja veidot pilnīgu sešstūru formu. Lūk, rezultāti:

Skaisti: 0 Diezgan skaisti: 0 Sešstūru: 0 Radiāli: 2 Režģveida: 6 Nenoteiktas formas: 29 Sabrukuši: 2 Kristāli neizveidojās: 11

Tas parāda, ka vienpadsmit Petri traukos kristāli neizveidojās vispār, bet izveidojušies kristāli bija salauzti. Nebija neviena kristāla, ko varētu uzskatīt par skaistu. Tad izvēlējāmies kristālu, kas vislabāk atspoguļoja paraugu klāstu - šajā gadījumā nenoteiktas formas kristālu.

Tagad palūkosimies uz kristāliem, kuri radušies no ūdens, kas iegūts netālu no Honmjo upes iztekas. Lūk, rezultāti:

Skaisti: 2 Diezgan skaisti: 4 Sešstūru: 0 Radiāli: 4 Režģveida: 8 Nenoteiktas formas: 29 Sabrukuši: 3 Kristāli neizveidojās: 0

Šajā gadījumā izvēlējāmies skaistu kristālu, kas pārstāvēja kopu. Protams, piecdesmit paraugu klāstā bija tikai divi skaisti kristāli. Tomēr, kad šādi kristāli izveidojas, tad parasti ir arī daudz kristālu, kurus var klasificēt kā diezgan skaistus, sešstūru, radiālus un režģveida. Tas nozīmē, ka pastāv daudz struktūru, kas attīstās vai kam piemīt potenciāls veidot skaistus kristālus.

Ņemot vērā, ka kristāli viegli veidojas no šī konkrētā ūdens parauga, varam pamatoti izvēlēties skaistu kristālu, kas pārstāv attiecīgo kopu. Atzīstu, ka atlases process nenorit saskaņā ar precīzu zinātnisku metodi, bet, vienkārši sakot, mēs izvēlamies kristālu, kurš vislabāk atspoguļo visu kopu, nevis vienu no visizplatītākās kategorijas.

Noteikta nozīme ir ari konkrētajam cilvēkam, kurš izvēlas kristālus. Atlasot kristālu attēlus kolekcijai, vislabāk, ja visus attēlus izvēlas viena persona, jo tad tiek saglabāta konsekvence, tieši tāpēc visus attēlus šajā grāmatā izvēlējos pats.

Īstenībā uzņemtos kristālu attēlus ietekmē virkne faktoru, piemēram, vide, izvēlētais laiks, pat fotogrāfa personība un domas. Tas ir līdzīgi kvantu mehānikas nenoteiktības principam. Vācu fiziķis Verners Heizenbergs pirmais iepazīstināja ar nenoteiktības principu, un uzskata, ka tas pilnīgojis kvantu mehāniku. Teorija apgalvo, ka ikreiz, kad lūkojaties uz elektroniem, tie kustas atšķirīgi. Citiem vārdiem, pats novērošanas process rada atšķirīgu elektronu kustību, tādējādi padarot novērošanu neiespējamu.

Tas tāpēc, ka cilvēku novērojumiem ir vajadzīga gaisma, un, elektronus pakļaujot gaismas elektroniem, tie tiek iztraucēti un to virzienu nav iespējams noteikt. Tas nozīmē, ka ļoti maz zinām par apkārtējā pasaulē notiekošo. Kad zinātnisko sabiedrību iepazīstināja ar šo teoriju pirmo reizi, tā radīja šokam līdzīgu efektu.

Tas pats princips attiecas uz Cideni. Tas pilnībā maina formu atkarībā no tā, kāda persona veic novērojumus. Ūdens reakcija atšķiras atkarībā no tā, vai novērotāja sirdi pilda pateicība vai dusmas, un šī atšķirība atspoguļojas izveidotajos kristālos.

Kristālu novērošanu vēl vairāk sarežģī tas, ka forma mainās ik brīdi kristāla divu minūšu garās dzīves laikā. Atkarībā no tā, kad tiek nospiests fotoaparāta slēdzis, kristāli izskatīsies pavisam atšķirīgi. Nenoteiktība patiešām ir klātesoša it visā mūsu pasaulē.

Saule aust no rīta un riet vakarā. Uz to varam paļauties. Bet, ja apskatām garo Visuma vēsturi, tad šī parādība ir turpinājusies tikai īsu laiku un noteikti nebūs mūžīga. Pēc kādiem pieciem miljardiem gadu Saule pakāpeniski izpletīsies un visbeidzot iznīcinās Zemi. Un arī tā ir tikai daļa no procesa, ko izdzīvo Saule, kas tagad dāvā gaismu mūsu pasaulei. Kas gan ir pieci miljardi Zemes laika, ja tos salīdzina ar mūžīgo laiku Visumā?

Metodes, ko izmanto ūdens kristālu fotografēšanai, ne visiem varētu šķist zinātniskas, un tajās pastāv nenoteiktība. īstenībā heido pasaulē ir ļoti daudz nezināmā, ko nespēj izskaidrot statistisko analīžu melnbaltie standarti.

Bet, domājot par to, viss, ko jebkurš zinātnieks var darīt, ir pacelt tikai nelielu plīvura stūrīti, kas atklāj šīs pasaules patiesības, un tad mēģināt izteikt to vārdos, lai izskaidrotu plašākai sabiedrībai.

Viss izstaro heido

Vēl viens jautājums, ko man bieži uzdod: "Kā, iedarbojoties uz ūdeni ar attēliem vai vārdiem, iespējams iegūt tik dažādus kristālus?" Pat man jāatzīst, ka uz to ir grūti atbildēt.

Doma par iedarbošanos uz ūdeni ar vārdiem un attēliem man ienāca prātā vēl pirms domas par ūdens kristālu attēlu uzņemšanu. Tobrīd eksperimentēju ar heido ierīci, ko tiku minējis iepriekš. Kad cilvēki ar veselības problēmām ieradās manā birojā uz konsultācijām, pārbaudīju un analizēju viņu heido, kā arī ieteicu ūdeni kā ārstēšanas veidu. Ja viņi bija pārāk slimi, lai atstātu guļvietu, tad izdrukāju cilvēka vārdu un pārbaudīju tā heido. Vai arī testēju viņa fotogrāfijas heido. Slimnieku izārstēšanās pārliecināja mani, ka pat attēliem piemīt savs heido. (Lai uzzinātu vairāk par šiem gadījumiem, lūdzu, skatiet grāmatu "Patiesais ūdens spēks".)

Heido varētu uzskatīt par kaut ko līdzīgu vēlmei. Ir cilvēki, bet to nav daudz, kas spēj uztvert fotogrāfiju izdalīto heido, tāpēc viņi pēc avīžu attēliem var pateikt, vai pazudusī persona ir mirusi vai dzīva. Pat tos, kuri nekad nav atzinuši, ka tic šādām īpašajām spējām, kādreiz var pārņemt ļauna priekšnojauta, kas pēc tam izrādās patiesa. Kāds mans paziņa atcerējās, ka lasījis par alpīnistu, kurš sasniedzis Everesta virsotni. Ielūkojoties alpīnista attēlā, viņš sajutis, ka alpīnists ir miris. Pavisam drīz viņš ziņās dzirdējis, ka alpīnists pazudis un uzskatāms par mirušu. Grūti noliegt, ka dziļi cilvēka zemapziņā atrodams apslēpts spēks, iespējams, intuīcija, kas ļauj sajust notikušo pāri laika un attāluma barjerām.

To pašu var attiecināt uz vārdiem.

Japānā ir sens uzskats, ka katra indivīda vārdam piemīt savs gars, kas ļauj nodot vēstījumus un pārraidīt informāciju.

Iedarbojoties uz ūdeni ar vārdiem "paldies" un "Tu, idiot!", redzam, ka ūdens precīzi atspoguļo tiem piemītošās īpašības. Pasakot vārdus ūdenim, runātāja intonācija un balss modulācijas būtiski maina to nozīmi. Vārdiem "Tu, idiot!" var piemist pavisam atšķirīgas nozīmes, atkarībā no tā, vai tos saka ar dziļu naidu vai pa jokam. Bet uz papīra rakstītus vārdus, protams, neietekmē to izteikšanas veids, un vārda skaidrā enerģija spēj atklāties kristāla izskatā.

Neatkarīgi no tā, cik bieži vai dziļi mēs to apskatām, būtiskais - vai gandrīz neticamais - saglabājas, ūdens vēstījumi spēj šķērsot laika un telpas robežas.

Tas, ka attēls satur informāciju, liecina par šeit iesaistīto zemapziņu. Kad raugāties uz kādas skaistas ainavas vai veca drauga foto, kas atsauc atmiņā pagājušos laikus, fotogrāfija šķiet pievilcīga jūsu zemapziņai. Līdzīgi pases foto kalpo par identifikatoru noteiktai personai, jo zinām, ka attēls atspoguļo reālo cilvēku.

Pirms kāda laika Jēlas universitātes psiholoģijas profesors veica eksperimentu. Viņš izvēlējās vairākus vārdus senebreju valodā un tad radīja tikpat daudz izdomātu vārdu. Pēc tam viņš sajauca visus vārdus kopā, parādīja cilvēkiem, kuri nezināja senebreju valodu, un palūdza uzminēt vārdu nozīmi. Protams, cilvēki nezināja, ka puse vārdu ir neīsti. Rezultātā daudz vairāk pareizu minējumu bija senebreju vārdiem, nevis izdomātajiem.

Šis eksperiments atbalsta zinātnieka doktora Rū- perta Šeldreika teorijas, kurš uzskata, ka vārdi, ko cilvēki lietojuši gadsimtiem ilgi, veido morfiskos laukus, kas ļauj uztvert šo vārdu nozīmi. Tāpēc cilvēks, kurš nekad nav redzējis vārdu, var negaidīti precīzi uzminēt tā nozīmi. Morfisko lauku nevar ieraudzīt, tā nav arī izmērāma enerģija. To vislabāk var aprakstīt kā citu pasauli, kas paliek apslēpta acīm.

Veidojoties morfiskajam laukam, palielinās iespējamība, ka notikums, kas atgadījies divreiz, notiks atkal. To pašu procesu var novērot vēstures gaitā. Vārdus, kas jau tikuši izteikti kaut kur pasaulē, ir vieglāk iemācīties.

Lai paskaidrotu šo domu, palūkosimies uz piemēru. Pirms kāda laika, apmeklējot Vāciju, dzirdēju pārsteidzošu stāstu. Ārsts bija savācis un saglabājis dažādu pacientu asins paraugus. Ārsts apgalvoja, ka spēj noteikt pacienta slimības, vien palūkojoties uz viņa asins paraugu.

Paraugi tika apzīmogoti un noglabāti, lai nepieļautu to saindēšanu vai pārveidošanu. Pēc diviem gadiem, kad ārsts atkal pārbaudīja pacientus un iepriekšējos paraugus, viņš pamanīja, ka asins sastāvs ir mainījies un tas nav noticis nejauši. Divus gadus vecās asinis bija ieguvušas to pašu sastāvu, kāds bija nesen pārbaudītajām asinīm. Citiem vārdiem, ja pacients pirms diviem gadiem bija slimojis un tagad izveseļojies, tad divus gadus vecās asinis bija mainījušās, lai pielāgotos veselajam cilvēkam, un otrādi.

Pēc tam ārsts veica vēl divus tūkstošus eksperimentu un publiskoja rezultātus.

Tikos ar vēl kādu astoņdesmitgadīgu ārstu, kurš veica līdzīgu eksperimentu Vācijā. Viņš izmantoja svārstu, lai noteiktu diagnozi, paņemot asins pilienu no pacienta pirksta un iemērcot tajā papīra gabaliņu. Viņš teica, ka visu ārstēšanas laiku varējis izmantot vienu un to pašu asins paraugu, jo tas turpināja mainīties atbilstoši pacienta pašreizējam stāvoklim. Citiem vārdiem, divus gadus vecu asins paraugu var izmantot, lai diagnosticētu pašreizējo pacienta stāvokli.

Kā to izskaidrot zinātniski? Nezinu.

Kā iespējams iztulkot heido principus? Apskatīsim trīs terminus, kurus aplūkojām pirmajā šīs grāmatas nodaļā, kad runājām par heido.

Pirmkārt, heido ir vibrācija. Visas cilvēciskās būtnes atrodas nepārtrauktā vibrācijā, un indivīda stāvokli var izprast, pārbaudot asins paraugu, kas ņemts no šī cilvēka.

Otrkārt, heido ir rezonanse. Asinis, kas ņemtas pirms diviem gadiem, vēl aizvien rezonē ar cilvēka pašreizējo heido, mainoties, lai pielāgotos tam asiņu stāvoklim, kas rit vēnās šobrīd.

Un, treškārt, heido ir līdzība. Visiem heido pastāv miniatūrā un makro versija, un šīs versijas rezonē cita ar citu. Mans izskaidrojums Vācijā veiktajiem eksperimentiem - asins paraugs ir cilvēka ķermeņa miniatūra versija, kas mainās saskaņā ar ķermeni, no kurienes nācis.

Pirms septiņdesmit gadiem zinātnieks Herolds Sakstons Bērs izklāstīja heido zinātnes pamatus. Bērs bija atzīts anatomijas profesors Jēlas universitātē. Centienos izprast dzīves noslēpumus, viņš ieviesa terminu L-fteld (Dz-lauks) jeb lifefield (dzīvības lauks). Tā kā visas mūsu ķermeņa šūnas sešu mēnešu laikā atjaunojas, kāpēc mēs atkal un atkal paliekam par to pašu cilvēku?

Viņš uzskatīja, ka līdzīgi veidnei, ko izmanto, lai izgatavotu želeju, to sekmē kāds neredzams spēks, kuru viņš nodēvēja par dzīvības lauku. Viņš ticēja - tā kā dzīvības lauks pēc būtības ir elektriskais lauks, tad to var izmērīt. Bars pat izstrādāja savu mērierīci, izmantojot sprieguma rādītāju un elektrodu. Viņš atklāja, ka veiktie mērījumi atšķiras pēc tā, kā cilvēks jūtas. Viņš ieguva augstāku spriegumu no cilvēkiem, kuri jutās pilnīgi laimīgi, un zemākus sprieguma rādījumus no tiem, kuri bija nomākti.

Šķiet, šī ierīce bija priekštecis MRA instrumentam, ko lietoju, lai analizētu heido. Ievadot ierīcē dažādus kodu numurus, iespējams noteikt to ķermeņa daļu, kas atbilst kodam. Kad kāda ķermeņa daļa izjūt sāpes, tajā neizbēgami ir iesaistīts arī emocionālais heido. Izmantojot kodus, šādu emocionālo heido var arī izmērīt un klasificēt.

Savā grāmatā "Projekts - nemirstība: elektriskie dzīves modeļi" doktors Bērs rakstīja, ka kādu dienu varēs ļoti precīzi noteikt cilvēku emocijas ar milivoltu palīdzību.

Tie, kas daudz strādājuši ar vibrāciju, ir pamanījuši vismaz vienu: viss ietekmē dvēseli un dvēsele ietekmē visu. Dvēsele ir radījusi visu - jūsu ķermeni, apkārtējos notikumus un pat pasauli, kurā dzīvojat. Tas ir kas tāds, ko esmu novērojis vēl un vēl. Jūsos mīt tik liels spēks.

Iespējams, dzīvojam nevadāma un neparedzama haosa pasaulē. Patiešām nezinām, kas notiks nākamajā mirklī.

Bet arī šis haoss ir mūsu pašu radīts. Haoss plūst visam pāri milzums enerģiju miriādēs. Galu galā pirms debesīm un zemes, pirms Visuma, kas virzījās pretim kārtībai, bija tikai viens: haoss.

Tāpēc, ja jūtaties pazuduši, vīlušies, šaubu mākti vai vāji, atgriezieties pie sevis, pie tā, kas esat patiesībā, šeit un tagad.

Kad nokļūsiet tur, tad atklāsiet, ka, līdzīgi lotosa ziedam pašā plaukumā, varat justies skaisti un spēcīgi pat dubļainā dīķī.

5. nodaļa

LŪGŠANA MAINA MŪSU PASAULI UN MŪSU ŪDENI

Bērnībā vairākkārt redzēju kādu nejauku sapni. Zeme šūpojās zem manām kājām, un no vulkāna šļā- cās sarkana, karsta lava. Okeāns pārtapa milzīgā vilnī, kas brāzās pāri visam, gāžot ēkas kā klucīšus, bet cilvēki, zemes vaidu pavadīti, panikā bēga.

Vienubrīd šķita, ka bez šī sapņa nepaiet neviena nakts. Sapnis mani vairs neuztrauca. Īstenībā tas pazuda, kad izdevu pirmo grāmatu par ūdens kristāliem. Tomēr domāju, ka gadu gaitā šo sapni esmu redzējis tūkstošiem reižu. Dažreiz tas mani nobiedēja tik ļoti, ka pamodies lēcu ārā no gultas, jau gatavs bēgšanai. Man joprojām nav skaidra ne sapņa nozīme, ne arī tas, kāpēc sapnis atkārtojās. Zinu, ka tas bija tikai sapnis, bet šī elles ainiņa vēl aizvien neiziet no prāta, it kā tā būtu bijusi īsta.

Gadsimtu mija bija laiks, ko īpaši piepildīja nenoteiktība un nestabilitāte. Viens 110 iznākumiem bija lielāka interese par garīgajiem jautājumiem. Jā, mēs pārdzīvojām 1999. gada jūliju, mēnesi, kad Nostradams bija pareģojis pasaules galu, un pienāca 2000. gads, kurā nebūt ne visi datori vērsās pret mums. Lai gan daudzi var atsaukt atmiņā sajūtu, ka teju notiks kaut kas bīstams, tikpat daudz bija to, kuri ticēja, ka atrodamies tādā cilvēces vēstures posmā, kad varētu kulminēt visu iepriekšējo laikmetu zināšanas un gudrība, lai radītu zelta laikmetu. Un tie, kuriem šādu izjūtu nebija, vismaz cerēja, ka šāda nākotne pienāks. Bet optimisms nebija ilgs.

Atnāca 2001. gada 11. septembris, un nekas vairs nebija kā agrāk. Kara liesmas dega Tuvajos Austrumos, Afganistānā, Irākā un Izraēlā. Jaunā gadsimta pirmās lappuses bija asinīm aptraipītas. Tad nāca postošais Indijas okeāna cunami 2004. gada decembrī un viesuļvētra "Katrīna" 2005. gadā. Un es atcerējos savus bērnības murgus.

Vienmēr bijuši ļaudis, kuri ticējuši, ka cilvēces beigas, pasaules iznīcība un globālā katastrofa ir nenovēršamas. Nedomāju, ka mūs gaida šāda drūma nākotne, un vienmēr esmu centies iestāties pret šādiem negatīviem pareģojumiem. Iemesls manam optimismam ir ticība, ka vārdi, kas dziļi iespiedušies mūsu sirdīs, varētu ietekmēt to virzienu, kurā dodas pasaule.

Bet jāpiekrīt, ka dažkārt šķiet - pasaule iet tieši pretim cilvēces iznīcībai. Neatkarīgi no tā, cik pozitīvi cenšamies būt, ir grūti ignorēt to, ka mums jāstājas pretī pašu radīto problēmu lavīnai.

Ar paredzamo pusotrkārtīgo pasaules iedzīvotāju skaita palielinājumu turpmāko piecdesmit gadu laikā un četrkārtīgo - nākamo simt gadu laikā, ar straujo industrializāciju, ar straujo vides noplicināšanu - mūsu izdzīvošana ir neskaidra.

Daži avoti apgalvo, ka temperatūras paaugstinājums par 4 līdz 6 °C simt gadu laikā pacels okeāna līmeni par 80 līdz 150 centimetriem un applūdinās daudzas zemes, ko pašlaik apdzīvojam.

Turklāt nav garantijas tam, ka pārmaiņas būs pakāpeniskas. Jau tagad dienvidu jūru lielās salas ieslīd okeānā. Okeānu līmeņa celšanās savienojumā ar cu- nami, kas līdzinās tikko pieredzētajam, dažviet pasaulē varētu noslaucīt no zemes virsmas daudzas diženas pilsētas un pat civilizācijas. Bažas rada ari nestabilie laika apstākļi. Neredzētās lietusgāzes un sausums samazina pasaules pārtikas krājumus.

Dažkārt domāju, vai bērnībā redzētais sapnis nebija kas vairāk par vienkāršu bērna sapni. Ko mēs varētu darīt, lai kaut mazliet mainītu izvēlēto kursu? Viens risinājums ir mainīt savu dzīvesveidu, sabiedriskās struktūras un sistēmas.

Bažas par vidi

Trešajā nodaļā apskatīju destruktīvās sekas, kādas rodas, bloķējot ūdens plūsmu. Līdzīgus rezultātus varam novērot, arī iejaucoties trauslajā dzīves ciklā, kas veido ekosistēmas.

Viens no pirmajiem brīdinājuma signāliem bija Reičelas Kārsones grāmata "Klusais pavasaris". Viņa atklāja, ka pesticīdi, piemēram, DDT, piesārņo ūdeni un tuvina izzušanas robežai visas putnu un zivju sugas. "Klusais pavasaris" vēsta, ka Šeldonā, Ilinoisā, izsmidzināja insekticīdu dieldrīnu, lai apgabalā likvidētu japāņu vaboles un pārtrauktu to virzīšanos uz ziemeļiem. Ķimikālijas iesūcās zemē, nogalinot vai aizdzenot visas vaboles un citus insektus. Pēc insektu apēšanas vai peldēšanās piesārņotajā ūdenī gāja bojā sarkankrūtīši, fazāni un mājas strazdi, tiem sekoja vāveres, truši un pēc tam 90 procenti fermās mītošo kaķu. Pat aitas nespēja izbēgt no ķimikāliju nāvējošās iedarbības.

Kārsone arī atklāja ķimikāliju ietekmi uz lašiem un forelēm upēs, kā arī pieaugumu saslimstībai ar vēzi. Bet tas viss turpmākajos gados neapturēja valdību un vietējās pašvaldības no aizvien spēcīgāku insekticīdu izsmidzināšanas.

Kā jau bija gaidāms, agroķlmijas nozare protestēja pret viņas darbu. Viņi uzjautrinājās par grāmatu un dēvēja Kārsoni par histērisku sievieti. Kad Kār- sone uzstājās plašsaziņas līdzekļos, lai sevi aizstāvētu, viņas loģika un pašcieņa atstāja vēl dziļāku iespaidu uz tiem, kuri viņā ieklausījās. Galu galā valdībai nācās atzīt, ka viņai bijusi taisnība. Kārsones labās spriešanas spējas un drosme apsteidza laiku un arī tagad var ļoti daudz ko iemācīt. Viņas grāmatai vajadzētu būt iekļautai mūsdienu obligātās literatūras sarakstā.

Kārsone izteica agrīnu brīdinājumu par potenciālajiem piesārņojuma riskiem un arī informēja par ķēdes reakciju, kas rodas, iejaucoties dzīvības ciklā. Jau pieredzējām, ka vaboļu vai nezāļu likvidēšana ar ķimikālijām var izraisīt plašu citu dzīvības formu, tai skaitā augsnē mītošo mikroorganismu, izzušanu. Kad augsne ir mirusi, pastāvīgi jāizmanto ķimikālijas, lai turpinātu nodarboties ar lauksaimniecību.

Kolīdz dabiskais dzīves cikls ir sagandēts, to atkal atjaunot ir gandrīz neiespējami. Pagājuši jau četrdesmit gadi, kopš Reičela Kārsone pirmo reizi brīdināja par pesticīdu iedarbību. Vai situācija ir uzlabojusies?

Vismaz attīstītajās valstīs DDT, dildrīna un citu Kār- sones minēto ķimikāliju lietošana ir aizliegta un lielākoties pārtraukta. Diemžēl šīs ķimikālijas vēl aizvien tiek pārdotas citām valstīm, kurās tās ir atļautas.

Dzenoties pakaļ peļņai un ērtībām, esam piemirsuši par dzīvības ciklu, kas veidojies miljardu gadu laikā. Daudzas mūsu darbības draud šo ciklu pārtraukt un radīt jaunu, pārpilnu atkritumiem un iznīcības.

Aizvien pieaugošais materiālisms

Vai jums nekad nerodas sajūta, ka sabiedrība kopumā un katrs no mums virzāmies uz priekšu ātrākā tempā nekā pirms desmit vai divdesmit gadiem? Maz ticams, ka pulksteņa rādītāji pēkšņi sākuši kustēties straujāk, bet mūsu izpratne par laiku jau nu noteikti.

Iztēlojieties, ka pasaule ir milzīgs rotaļu vilciņš. Sauksim to par materiālās kultūras vilciņu. Kultūrai attīstoties un mums iegūstot aizvien vairāk un vairāk, vilciņš kļūst lielāks un lielāks. Tāda ir dzīve mūsu materiālajā stāvoklī. Ik gadu pārdošanas apjomiem ir jāpieaug, ieņēmumiem - jāpalielinās un ekonomikai - jāizplešas. Esam iemācīti domāt, ka palikšana uz vietas vai tempa palēnināšana radīs recesiju, depresiju un neveiksmes. Sasniegtais liek noteikt augstākus mērķus un prasības, lai strādātu vēl smagāk un ātrāk. Vienmēr būdami lojāli, esam cītīgi pūlējušies, lai palielinātu vilciņa izmērus.

Kad esam vilciņa malā, jāveic aizvien garāka distance, lai izdarītu vienu apgriezienu. Neliels vilciņš var apgriezties vienā sekundē, bet divreiz vai tūkstošreiz lielākam nepieciešams daudz ilgāks laiks, lai izdarītu apgriezienu. Neliels vilciņš var griezties dažus centimetrus sekundē, bet lielāks - vairākus metrus.

Pulksteņu rādītāju ātrums nemainās, bet paātrinās norises temps, un, iespējams, kādu dienu šis vilciņš griezīsies tik strauji, ka mēs vairs nespēsim tikt ar to galā. Kā palēnināt vilciņu?

Zinu tikai vienu veidu, un tas ir - atlikt malā mūsu straujo, materiālistisko dzīvesveidu. Citiem vārdiem, mūsu ieilgusī pagaidu uzturēšanās uz šīs planētas liks mums iesaiņot līdzi mazāk mantu. Tik vienkārši.

Jūs varbūt uzskatāt, ka īsākā laikā sasniegsiet vairāk, ja izdzīsiet sevi līdz maksimumam, bet lielākajai daļai cilvēku tas nozīmē strādāt aizvien smagāk un smagāk darbā, kas tiem patīk aizvien mazāk un mazāk.

Sabiedrībai izplešoties un infrastruktūrām kļūstot vēl sarežģītākām, indivīda loma tiek aizvien vairāk samazināta līdz sīkai skrūvītei lielā mašīnā. Cilvēki jūtas bezspēcīgi kaut ko mainīt, tāpēc samierinās un dara, ko tiem liek, un neko vairāk. Bet lielākais solis uz priekšu bieži vien nozīmē kļūt mazākam, nevis lielākam, iet lēnāk, nevis ātrāk.

Organizācijā darbinieki spēj paplašināt savas prasmes tikai tās kastītes ietvaros, kurā funkcionē. Daudzos lielos uzņēmumos ar sadalītām struktūrvienībām lielākoties cilvēku funkciju apjoms ir ierobežots līdz dažiem tiešajiem uzdevumiem. Veicot tikai mazu lomu lielā kastē, katras lomas nozīmība un vērtība ir minimāla, tāpat kā darbinieka perspektīvas un vajadzība attīstīt savas prasmes. Bet, samazinoties kastes izmēram, aug tajā funkcionējošo cilvēku loma, un, to apzinoties, viņi centīsies attīstīt savas prasmes un spējas. Viņi iepazītu savus kolēģus, uzlabotos komunikācija un pieaugtu motivācija. Parādītos idejas, ko iepriekš nomāca lielās organizācijas sarežģītība, un inovācijas radītu apvērsumu organizācijā. Jaunie uzņēmuma darbinieki saskatītu cerību, un viņus motivētu neierobežotais izaugsmes potenciāls tajā. Ideja, ka mazāk ir labāk, attiecas ne tikai uz uzņēmumiem. Tos pašus rezultātus var novērot valdībās un visās sabiedrības organizācijās.

Ledus ir sakustējies

Aizvien vairāk cilvēku sāk saprast, ka vairāk un ātrāk ne vienmēr nozīmē labāk. Kļūst skaidrāks, ka, nerimtīgi apkraujot cits citu ar nesaprātīgu mantkārību un prasībām, nonāksim pie iznīcības, nevis gūsim panākumus. Bieži gadās vērot, kā finanšu iestādes, celtniecības uzņēmumi un vairumtirgotāji cīnās par izdzīvošanu. Varam pat teikt, ka Pasaules tirdzniecības centra izpostīšana bija simbols plašākām pārmaiņām, kas norit sabiedrībā. Protams, teroristu uzbrukums bija šaušalīgs noziegums, bet viens 110 iemesliem, kāpēc teroristi uzbruka Ņujorkas dvīņu torņiem, bija tas, ka tie simbolizē globālo ekonomiku un vienu no milzīgākajiem ēku kompleksiem, kas jebkad uzbūvēti. Ticu, ka to sagrūšanai bija sava loma, lai virzītu cilvēkus pretim Ernsta Fridriha Šūmahera teorijai. Viņš jaunajā ekonomikas teorijā, kuras centrā ir cilvēks, sludina: "iMazs - nozīmē skaists!"

Tagad daudzi cilvēki sanāk kopā, lai veidotu kopienas, kas nelīdzinās vispārpieņemtajai izpratnei par kaimiņattiecībām un ciematiem. Eiropā, ASV, Austrālijā cita pēc citas rodas kopienas, kuru mērķis ir dzīvot saskaņā ar vidi. Tām ir dažādi veidi, bet visas vieno pamatmērķis - nošķirties no patērētāju dzīves stila un kļūt pašpietiekamām. Viens no šīs tendences virzieniem ir arī slow-food kustība un pieaugošais protests pret globalizācijas virzītu standartizāciju.

Pēdējos gados izskanējuši viedokļi par jaunām reģionālām valūtām un centieniem ieviest sistēmas, kas pievēršas preču un līdzvērtīga darba apmaiņai, nevis pašreiz notiekošajām nemitīgajām spekulācijām. Tas ir vēl viens veids, kādā atgriežamies pie sabiedrības pamatiem.

Dabīga, atjaunojama alternatīva naftai

Gan senajiem, gan jaunajiem priekšstatiem par sabiedrību kopīgas ir rūpes par vidi. Ilgu laiku nafta ir bijis lielu raižu un konfliktu avots visā pasaulē. Nafta darbina lielāko daļu pasaules ekonomiku, tā izraisa arī vairākumu pasaulē notiekošo karu. Un tas jāņem vērā. Enerģija ir visu kultūru pamats. Mūsu komfortablo dzīvesveidu nodrošina spēja iegūt pietiekamu enerģijas daudzumu. Visu nakti varam turēt neizslēgtas neona gaismas. Vienmēr tuvumā būs veikals, lai remdētu mūsu izsalkumu un mirklīgās iegribas.

Bet kas notiks ar mums, kad pēdējais naftas piliens būs izlietots? Gaismas izdzisīs, un mūsu iekārtas būs nederīgas. Bet tam nebūs nozīmes, jo uz saviem galdiem nevarēsim nogādāt pārtiku. Pamats, uz kura balstāmies, ir patiešām trausls.

Ja tas neierobežo mūs pašlaik, mums gribas domāt, ka tā ir kāda cita cilvēka problēma. Bet tagad, pārpilnības laikos, ir īstais brīdis, kad ielikt pamatus nākotnes paaudžu izdzīvošanai. Mums jāmeklē aizstājējs naftai un naftas produktiem, uz kuriem tik ļoti paļaujamies.

Viena iespējamā alternatīva, kas piesaistījusi manu uzmanību, ir kaņepes. Daba mūs nodrošina daudzos brīnišķos veidos, tāpēc risinājums problēmām vispirms meklējams dabā. Kaņepju plantācijas var sniegt daudz no tā, kas cilvēcei vajadzīgs, lai izdzīvotu uz šīs planētas.

No kaņepēm var ražot šķiedras, papīru, audumus un pat plastmasu. No akra kaņepju var izgatavot četrreiz vairāk papīra nekā no akra koku. Audumi, ko izgatavo no kaņepēm, ir daudz labvēlīgāki ādai nekā ar ķīmiju piesūcinātā kokvilna, nemaz nerunājot par to, ka kaņepes dod trīs četras reizes bagātīgāku ražu nekā kokvilna.

No kaņepju stublājiem un sēklām var iegūt dīzeļdegvielu, metanolu un etanolu bez sēra blakusproduktiem, kas izraisa skābos lietus un gaisa piesārņojumu. Ford Motors pat izstrādājis auto ar kaņepju plastmasas korpusu, turklāt auto darbojas ar kaņepju degvielu.

Kaņepes var ari kļūt par ideālu cilvēka pārtikas avotu. Kaņepju pogaļās ir līdzīgs olbaltumvielu dau dzums kā sojas pupiņās, un to ir viegli sagremot. Tās satur arī neaizstājamās aminoskābes un taukskābes.

Kaņepju sēklas var izmantot veselīgas eļļas izgatavošanai. Tās nosaukums ķīniešu valodā ir Huo Ma Ren, un to plaši lieto kā augu valsts medikamentu. To plaši izmanto arī ārstnieciskām vajadzībām. Kaņepju derivātus iekļauj antibiotikās, antidepresantos, sāpju un galvassāpju remdēšanas zālēs. Tiem ir ļoti labi rezultāti vēža, AIDS, reimatisma un ādas izsitumu ārstēšanā. Mitrinošo īpašību dēļ kaņepes var izmantot ari šampūnu un kosmētikas ražošanā.

Kaņepju pievilcību vairo to straujā augšana. Simt desmit dienās augs spēj sasniegt divu trīs metru augstumu, tāpēc sezonā var novākt vairākas ražas. Japānā mēdz teikt, ka nindzjām vajadzētu izmantot kaņepes, lai uzlabotu lēkāšanas prasmi. Kad augs tikko sāk augt, tam ir ļoti viegli pārlēkt pāri, bet, jo garāks tas stiepjas, jo vairāk pūliņu un prasmes vajag pār- lēkšanai.

Augšanas laikā kaņepes pārvērš oglekļa dioksīdu skābekli ātrāk nekā jebkurš cits augs. Kaņepes uzņem oglekļa dioksīdu trīs četras reizes efektīvāk nekā koku lapas.

No heido skatpunkta kaņepes ir labas videi, jo tām piemīt pozitīvs heido. Īstenībā straujo augšanu veicina kaņepju augstais vibrācijas ātrums. Tā ir dabas dota dāvana, kas varētu nākt mums palīgā tieši tad, kad mums tā vajadzīga.

Kaņepes ir ieaustas Amerikas vēstures audeklā. Uzskata, ka Kolumbs nebūtu spējis veikt ceļojumu pāri okeānam bez kaņepēm, no kurām darināja virves un buras. Pat Neatkarības deklarācija ir rakstīta uz kaņepju papīra. Un jūs varat atrast kaņepes augam Džordža Vašingtona fermā.

Diemžēl saistībā ar marihuānu vai hašišu, kas ir aizliegti daudzās pasaules valstīs, par kaņepēm ir daudz maldīgu pieņēmumu, lai gan pēdējos gados atkal radusies interese par kaņepju lietošanas iespējām. 2001. gada jūlijā no Vašingtonas apgabala izbrauca kaņepju auto, kas darbojās ar biodegvielu no kaņepju sēklām. Auto sāka ceļu pāri Amerikai, lai popularizētu kaņepju sniegtos labumus. Pūliņi pievērst uzmanību šim pārsteidzošajam jaunajam degvielas avotam noritēja labi līdz brīdim, kad visu uzmanību piesaistīja 11. septembra notikumi.

Arī Japānā 2002. gadā valsti šķērsoja kaņepju auto. Jasunao Nakajama kaņepju izmantošanas popularizēšanu uzskata par sava mūža aicinājumu. Viņš apgalvo, ka kaņepes ir būtiskas cilvēces izdzīvošanā.

Pusaudža gados Nakajama gandrīz noslīka un piedzīvoja klīnisko nāvi. Tajā brīdī jauno cilvēku ieskāva gaisma no citas pasaules, kurā arī dzīvoja cilvēki. Viņš redzēja augu ar skaistām lapām un juta no tā nākam brīnišķu dziedināšanas sajūtu. Pieredzētais uzvedināja viņu uz dziļām domām par dzīves mērķi.

Pagāja vairāk gadi līdz brīdim, kad Nakajama sastapa augu, ko bija ieraudzījis klīniskās nāves laikā. Viņš nešaubījās, ka šis augs viņam varētu palīdzēt izprast dzīves un Visuma noslēpumus. Protams, auga nosaukums bija kaņepe, un kopš tā laika Nakajamas mūža darbs bija kaņepju pētīšana.

Kaņepju auto japāņu versijā no nelielas pilsētiņas Japānas ziemeļdaļā devās uz Heitates sintoistu svētnīcu Kumamoto prefektūrā. Degvielas vietā dīzeļ- dzinējā izmantoja kaņepju eļļu. Šī biodīzeļdegviela neizdala sēra dioksīdu un veido tikai trešo daļu toksiskā smoga, ko izdala naftas degviela.

Ceļojuma laikā Nakajama apmeklēja daudzas ar kaņepēm saistītas vietas, tai skaitā kaņepju ceļu Japānā, kurš kalpo par tiltu uz seno sabiedrību, kas spēja nodrošināt pati sevi. Savulaik pa Japānu stiepās daudzi tirdzniecības ceļi. Līdzās sāls, cukura, zīda un citu preču ceļiem bija arī kaņepju ceļi. Braucot pa kaņepju ceļu, var redzēt pēdas no laikiem, kad senā Japāna bija bagāta sabiedrība, kas pielūdza sauli un spēja nodrošināt pati sevi.

Sintoisms un kaņepes

Garajā ceļojumā cauri Japānai kaņepju auto apstājās daudzās sintoistu svētnīcās, kurās kaņepēm ir piešķirta īpaša nozīmība. Brauciena mērķis - Heitates svētnīca - tiek uzskatīta par vecāko svētnīcu Japānā; pat tās nosaukums ir aizgūts no sena japāņu vārda, kādā dēvē kaņepes.

Jau kopš seniem laikiem kaņepēm bija būtiska loma sintoisma ticībā un rituālos. Tām piedēvēja daudzas spējas, to skaitā spēju attīrīt un izdzīt ļaunos garus. Pieņemu, ka straujais kaņepju augšanas temps, kas liecina par augstu vibrāciju, bija viens no iemesliem, kāpēc senie cilvēki tik ļoti tās godāja. Tas ļāva izskaust ļaunumu, netīrību un citas zemo vibrāciju formas.

Viens no kaņepju daudzajiem lietojumiem tempļos ir pītas virves apkārt svētītajiem kokiem un zvana virve, lai atmodinātu dievus pie ieejas svētnīcā. Vienā no svētākajām sintoistu svētnīcām, Ise templī, senās kaņepes tiek glabātas kopā ar svēto spoguli, kalpojot par simbolu japāņu galvenās dievietes Amaterasu ķermenim. Svētnīcas kaņepes uzskata par svētīto Amaterasu talismanu, un katru gadu norisinās ceremonijas saskaņā ar svēto kaņepju kalendāru.

Seno sintoismu Japānā var raksturot kā vibrāciju reliģiju. Tai nav dibinātāju, mācību, svēto rakstu, ceremoniju vai rituālu, kuru mērķis ir augšāmcelšanās vai atdzimšana. Sintoisms galvenokārt vērsts uz vibrāciju paātrināšanu, lai izskaustu negatīvos spēkus, tādējādi dodot vietu svētumam. Stāsta, ka senie tempļi celti neskartas dabas apvidos, jo tie izstaroja augstu enerģijas līmeni.

Sintoismam nav viena dibinātāja vai dieva. Kalni, upes, okeāni, dzīvnieki, koki un puķes - tie visi ir dievi, un līdzās cilvēkiem - vienota, nedalīta Visuma elementi. Sintoisma dvēsele ir harmonija. Nekas dabā nav zemāks un nekas - augstāks. Visam ir piešķirta loma un atbildība, un viena Visuma daļa no sirds kalpo visām pārējām daļām, esot tā pati.

Varbūt šādus uzskatus ir radījusi bagātīgā un skaistā Japānas daba. Četru atšķirīgo gadalaiku skaistums - krāsas, skaņas un smaržas - ir padarījis japāņus jutīgus pret apkārtējo dabu, ļaujot tajā ieraudzīt daudzus dievus un radīt kultūru, kas sekmē vibrāciju bagātību un svētumu.

Kad lūgšana pieskaras udeniin

Sintoisma lūgšanu, sauktu par norito, mērķis ir radīt vibrāciju, kas savienos mūs ar svēto. Jau iepriekš rakstīju, ka noteikta veida balss heido var ietekmēt lūgšanu dziedināšanā. Esmu pieredzējis daudzas lūgšanas ūdenim kopā ar vietējiem iedzīvotājiem, tādās vietās kā Bivas ezers (lielākais Japānā), Lucernā, Šveicē, Cīrihes ezera krastos, Bahamu salās un citviet pasaulē. Un vienmēr bija pārsteidzoša atšķirība starp kristāliem, kas iegūti no ūdens pirms lūgšanas un pēc tās, jo kristāli pēc lūgšanas vienmēr bija brīnišķi un krāšņi.

Vārdi, ko pauž lūgšanas piepildīta sirds, kļūst par heido, un tas izveido jaunu pasauli, kura tiek radīta uz mūžiem. Jūsu pasaule mainās, kad viss tiek radīts pilnīgi citā veidā. Sintoisma lūgšana nav lūgšana "Vienam vienīgajam", tā ir lūgšana svēto būtņu mi- riādēm. Ko nozīmē svēto būtņu miriādes? Heido skatījums ļauj radīt ideju.

Aplūkosim to, ka pastāv cilvēka ausij uztveramas un neuztveramas skaņas. Augstākā skaņa, ko cilvēka auss var saklausīt, ir 20 kiloherci, bet ir vēl augstākas frekvences skaņas, un tās saucam par ultraskaņām. To pašu var attiecināt uz gaismu. Cilvēka acs saskata elektromagnētiskā spektra daļu, kuras viļņu garums ir 380-780 nanometru, un nevar ieraudzīt neko, kas atrodas ārpus šī diapazona. Bet elektromagnētisko viļņu garums pārsniedz ari 780 nanometru.

Šis princips attiecas uz visām maņām - vai, iespējams, mums vajadzētu teikt, ka tas, ko sajūtam ar mūsu maņām, ir tikai neliela daļa no pasaules. Aklie sikspārņi, lai izvairītos no ietriekšanās alu sienās, izmanto ultraskaņu, kuru cilvēka auss nevar saklausīt. Suns spēj atšķirt smaržas, kuras cilvēks nevar uztvert. Daudziem dzīvniekiem piemīt gandrīz pārdabiskas spējas.

Ņemot vērā šos faktus, nebūs pārspīlēti teikt, ka pastāv apziņas un dzīvības formas, kas nepakļaujas mūsu ierobežotajai uztveres spējai. Varbūt nebūtu pārāk dīvaini ticēt augstāku frekvenču apziņas pastāvēšanai bez fiziskā ķermeņa kā mūsējais. Ja tādas būtnes pastāv, tad pieņemu, ka tās varētu eksistēt mūsu pasaulei paralēlā telpā.

Dubultojot vibrāciju, iespējams radīt par vienu oktāvu augstāku skaņu kopumu. Ar katru dubultošanas reizi, oktāva skan augstāk un augstāk, līdz sasniedzam skaņu kopumu, ko cilvēka auss nevar saklausīt.

Līdzīgi arī klintis, zāle, dzīvnieki un cilvēki vibrē katrs savā frekvencē un oktāvās, uz kurām esam noskaņojušies, tāpēc nevajadzētu būt pārāk grūti noticēt līdzvērtīgas frekvences pastāvēšanai oktāvās, kas atrodas ārpus mūsu jutīguma līmeņa. Iespējams, saskaņā ar šo teoriju varam izveidot aprakstu dieviem, kas radījuši pasauli. Varbūt varam rast saikni starp mums un augstāko būtību. Protams, es runāju par lūgšanu.

Mūsu kopīgā apziņa

Neviens, ko pcrsonigi pazīstu, nav redzējis dievību sejā, lai gan apzinos, ka noteikti ir cilvēki, kas to ir piedzīvojuši. Vienīgais, ko varam darīt, ir apkopot pierādījumus un ņemt tos vērā. Apskatot tos pēc heido principiem, ticu, ka šajā sfērā ir iespējams vērā ņemams progress.

Papētot jebkuru kultūru - senu vai mūsdienu atklāsiet, ka ikviens tādā vai citādā veidā ir sastapies ar priekšstatu par dievībām. Gēnu inženieri, ārsti un citi zinātnieki, kas sasnieguši vēl nebijušus augstumus savā nozarē, sajūsminās par dabas diženumu un kārtību, tādējādi gūstot pārliecību par kādas neredzamas rokas darbu pasaules radīšanā. Mani pa šo izpratnes ceļu aizveda ūdens kristāli. Ūdens pavisam reālā veidā parādīja, kā lūgšana var mainīt pasauli.

Neviena reliģija nav spējusi nodrošināt sev ekskluzīvas tiesības uz lūgšanas spēku. Neatkarīgi no tā, kas esam, mums visiem ir iespēja izmantot šo pārstei- ' dzošo un brīnišķīgo spēku. To apjaušot, jūs piepildīs

vēlme palīdzēt to īstenot arī citiem. Aizvien vairāk cilvēku atsaucas šai izpratnei, un tas varētu dāvāt cilvēcei daudz skaistāku nākotni.

Prezentācijās esmu stāstījis, ka Einšteina relativitātes teoriju izskaidroju ar formulu E=mc2 : c ir apziņa; m - masa (cilvēku skaits); palielinoties cilvēku skaitam ar atmodinātu apziņu un vēlmi darīt pasauli labāku, attiecīgi palielinās arī Ј jeb enerģija.

Grāmatas sākumā pieminēju profesoru Hideo Migu, kurš izstrādāja unikālu mikroorganismu EM. Viņš paskaidroja, ka mikroorganismu pasaulē kaitīgi ir 10 procenti. Un pastāv arī tikai 10 procenti labvēlīgo mikroorganismu. Pārējos 80 procentus viņš apzīmēja kā mikroorganismus, kuri vēl būtu jānovēro. Zinātnieki tos vēro, kamēr uzvaru gūst labie vai sliktie mikroorganismi, un tad tos pievieno attiecīgajai grupai.

Atklāju, ka šis process ir savstarpēji saistīts ar norisēm cilvēku sabiedrībā. Mūsu sabiedrībā aptuveni 10 procentiem cilvēku piemīt spēja un vēlme padarīt pasauli labāku. Bet daudzi no viņiem vēl nav apzinājušies savu sūtību. Esmu pilnīgi pārliecināts - jo vairāk šo cilvēku modīsies un sāks izmantot savu apziņu lūgšanā un rīcībā, jo lielāks iedzīvotāju skaits - aptuveni 80 procentu - arī pievienosies iepriekš minētajiem.

Ūdens mūsos

Esam iegājuši divdesmit pirmajā gadsimtā, un asinis turpina plūst. īpaši sāpīgi ir noraudzīties Pales- tīnas un Izraēlas konfliktā. Cik vēl daudz dzīvju nāksies upurēt etniskajos konfliktos un svētajā karā? Ja šis šaušalīgais konflikts nebeigsies, tad grūti iztēloties mierīgu nākotni mums visiem. Bet šķiet, ka naids un riebums gadsimtu gaitā ir lēni iesakņojies abu pušu DNS.

Reiz, domājot par to, pēkšņi apjautu ciešo saikni starp DNS un ūdeni. DNS veido divas ķēdes spirālē, ko satur kopā ūdeņraža saite. Mūsu senču apziņa ar asinīm tiek nodota no vienas paaudzes citai - tas ir ūdens, kas rit mūsu ķermeņos. Ūdens, kas rit ebreju un palestīniešu ķermeņos, lielākoties nāk no Jordānas upes, bet tā plūst uz dienvidiem no Ziemeļpalestīnas un savieno Galilejas jūru ar Nāves jūru, veidojot Palestīnas austrumu robežu. Savā ceļā tā nodrošina apkārtējos reģionus ar ūdeni.

Lūgšanas spēks šķērso tālas telpas un laika robežas. Ar ūdens kristālu attēliem esmu centies palīdzēt cilvēkiem visā pasaulē izprast lūgšanas spēku un brīnumu, un visur esmu mudinājis cilvēkus lūgt par mieru pasaulē. Nolēmu, ka lūgšu cilvēkiem kādā noteiktā dienā apvienot spēkus un sūtīt mīlestības un miera heido Galilejas jūrai, kurai cauri tek Jordānas upe. Cilvēki, kuri dzertu šo ūdeni, saņemtu heido un viņus piepildītu skaista enerģija. Vai spējat iztēloties miera iespējas?

Pirms datuma noteikšanas atklāju ko pārsteidzošu. Vēl viens Galilejas jūras nosaukums ir Kin- nerets, un kinneret ebreju valodā nozīmē "arfa" - Galilejas jūras forma. Un ari nejauši gadījies, ka Biva ezers nosaukts pēc vārda biwa, tradicionāla japāņu arfai līdzīga mūzikas instrumenta. Vai šī līdzība būtu kas vairāk par parastu sakritību?

Nolēmu noteikt īpašās lūgšanas dienu - 2003. gada 25. jūliju. Otrajā nodaļā jau minēju, ka šī diena ir ļoti nozīmīga maiju lietotajā trīspadsmit mēnešu kalendārā. To sauc par "dienu ārpus laika", vienu papildu dienu maiju kalendārā.

Pat šajā modernajā laikā, iespējams, dziļi mūsos mīt šīs dienas gars. Esmu iecerējis šo dienu padarīt par starptautisku lūgšanu dienu, lai paustu mīlestību un pateicību ūdenim.

Gadu pirms noteiktā datuma heido sūtīšanai uz Galilejas jūru izveidoju Mīlestības un pateicības projektu ūdenim. Projekta mērķis bija apvienot cilvēkus no visas pasaules un popularizēt 2003. gada 25. jūliju.

Mani pirmie pūliņi koncentrējās uz to cilvēku loka palielināšanu, kuri vēlētos piedalīties lūgšanā. Aicināju visus paziņas rīkoties šādi: katru mēnesi 25. datumā 7.25 110 rīta vai 7.25 vakarā nostāties pretim traukam ar ūdeni un paust tam mīlestību un pateicību. To varēja darīt visur, piemēram, virtuvē vai guļamistabā. Glāze ūdens būtu tieši laikā. Uzmanīgi sakiet ūdenim "es tevi mīlu" un "paldies". To darot, iztēlojieties, kā mīlestības un pateicības spēks cauri jums ieplūst visas pasaules ūdenī.

Viss ūdens, pat ieliets glāzē, ir saistīts ar pārējo ūdeni pārējā pasaulē. Jūsu raidītais mīlestības un pateicības heido kļūs par mirdzošām zeltainas un sudrabainas gaismas straumēm plūstošā ūdenī un sasniegs visu pasauli, pārklājot to ar gaismu. Rezultāts būs apliecinājums mūsu planētas izdziedēšanai un harmonizācijai.

Ūdens nes sevi jūsu domas un lūgšanas. Un tā kā ari jūs esat ūdens, tad, lai kur jūs būtu, jūsu lūgšanas tiks aiznestas pasaulē.

Tāpēc lūgsim. Lūgsim par bezjēdzīgu karu un zemē apslēptu mīnu upuriem, par bāreņiem, par sirgstošajiem un gultai piekaltajiem. Ir tik daudz, ko varat darīt turpmāk, un daudz, ko varat darīt no šī brīža.

Atceros šausmīgo sapni, ko redzēju bērnībā. Tas nebrīdināja par manu likteni, pieredzot cilvēces norietu un iznīcību. Tas parādīja, ko man vajadzētu darīt ar savu dzīvi. Bet tā nebija mācība tikai man vienam. Tā bija mācība arī jums un ikvienam, kurš lasa šo grāmatu: piepildīsim dvēseli ar mīlestību un pateicību. Lūgsim par pasauli. Dalīsimies mīlestības vēstī. Un darīsim to tik ilgi, cik vien dzīvosim.

EPILOGS

Esam pietuvojušies mūsu kopīgā ūdens ceļojuma beigām. Ko jaunu atklājāt tā laikā? Odens dzīvo savu apslēpto dzīvi. Tas parāda mums, kā atrast laimi. Tas atklāj patieso nozīmi mīlestībai pret dabu. Tas parāda mums ceļu, pa kuru cilvēcei jādodas, lai atrastu meklētās atbildes.

Ūdens ir dzīvība

Biofizikas profesors Džeimss Loveloks izvirzīja Gaia teoriju, jēdzienu, ka visa pasaule ir viena dzīvības forma, aktīva pašregulējošā sistēma. Lai padarītu dzīvību iespējamu, vide uz zemes tiek saglabāta noteiktā līmenī. Skābekļa apjoms atmosfērā vienmēr ir aptuveni 20 procentu, lai kur mēs dotos. Augi ražo skābekli ar fotosintēzes palīdzību, un dzīvnieki izelpo oglekļa dioksīdu. Atmosfēra darbojas, lai uzturētu temperatūru noteiktajās robežās. Tāpēc, lai gan gadalaiki mainās, mums izdodas saglabāt diezgan nemainīgu ķermeņa temperatūru. Apgalvo, ka kopš dzīvības rašanās uz Zemes ir pagājuši trīsarpus miljoni gadu, un, lai gan saule pakāpeniski uzkarst, Zemes temperatūra tiek uzturēta diapazonā, kas padara dzīvību iespējamu. Pasaule darbojas ideālā līdzsvarā.

Tik tiešām, šī planēta līdzinās vienai dzīvības formai. Un kas piešķir dzīvību šai dzīvajai planētai? Protams, ūdens. Ūdens ļauj augiem augt, ražot skābekli un saglabāt dzīvību. Bet mēs visi apzināmies, ka šis dzīvības līdzsvars tagad kļūst vēl riskantāks. Mēs pat rotaļājamies ar atmosfēras līdzsvaru.

Ūdens ir skaistums

Ūdens garais ceļojums sākās, kad no izplatījuma tālēm tas ieradās uz šīs planētas ledus kluču veidā. Tas radīja visas dažādās dabas un dzīvības formas, kuras tagad mīt uz šīs planētas. Parādījās cilvēku civilizācija, un katra indivīda dzīve bija sākusies.

Ūdens rada visu skaisto: krāsaino dabas diženumu, zaļās pļavas, zīdainās lietus krelles, mākoņus, ko caurvij zeltaini saules stari, varavīksni debesīs, plašas jūras, kuru nokrāsa pakāpeniski mainās, kad brienat dziļumā. Saules stari dejo ūdens virsmā, spoguļojoties okeāna augos un koraļļos. Daudzkrāsu zivis pulcējas baros, šķiroties un savienojoties kā uz burvju mājienu. Tā ir māksla, varens priekšnesums vislabākajā izpildījumā.

Un tad ir ūdens kristāli. Tie līdzinās augstākās kvalitātes pērlēm, ko izsmalcināti izgrebusi daba, gandrīz kā milzīgas lustras.

Dabas darbi ir daudz diženāki par izcilāko mākslinieku darinājumiem. Un pārsteidzošākais ir tas, ka tajos nav nejaušību. Tos radījis skaidrs nodoms, apslēpts ģenerālplāns. Tā izveidei nepieciešama vēlme un pārliecība, kuru nespējam izprast, kur nu vēl atdarināt.

Tad jājautā, kas tas ir? Kadzuo Murakami, Cuku- bas universitātes (Japānā) goda profesors, lietoja apzīmējumu "kaut kas dižens". Tā ir esība, kas likusi savu parakstu uz katras no sešiem triljoniem šūnu cilvēka ķermenī, un katra no tām satur pietiekamu ģenētisko informāciju, lai piepildītu tūkstošiem grāmatu ar tūkstošiem lappušu. Šis "kaut kas diženais" ir ienesis kārtību Visumā un liek tam darboties noteiktā veidā.

Tā ir apziņa, ko ūdens atnesis uz šīs zemes. Atnesis uz šo zemi, lai radītu skaisto.

Ūdens ir spogulis

Ūdens parāda cilvēka dvēseli. Kad teiksiet ūdenim "paldies", tas izveidos skaistus kristālus, kuriem pāri plūst pateicība. Ja planētas iedzīvotāju sirdis ir saindētas, tad tāda kļūst arī zeme.

Ļoti nedaudz tīrā ūdens - tikai trīs procenti no kopējā daudzuma - paliek uz zemes, un cilvēku lietošanai piemērotais apjoms samazinās satraucošā ātrumā. No visa zemes ūdens tas apjoms, kas krīt no debesim un ieplūst okeānos, ir pārsteidzoši mazs. Gandrīz lielākā daļa ūdens uz zemes ir sālsūdens okeānos, bet vairākums saldūdens atrodas ledājos augstāko kalnu virsotnēs. Salīdzinājumā ar visu ūdeni, kas ietek okeānos, mums pieejamais apjoms ir tikai neliela daļa, aptuveni 1/10 000 no visa ūdens uz zemes.

Cilvēces perspektīva kļūst aizvien drūmāka. Iedzīvotāju skaits strauji pieaug, un pat gruntsūdens, mūsu pēdējais glābiņš, tagad tiek piesārņots. Ūdens piesārņojums ir arī mūsu dvēseles piesārņojums, un, ja vien nemainīsim apziņu, tad nekad nespēsim atdot ūdenim tā pirmatnējo formu.

Ūdens ir lūgšana

Ūdens ierodas uz zemes kā atbilde mūsu lūgšanām, un šis process turpinās joprojām. Kādām lūgšanām, jautāsiet? Lūgšanām, lai dzimtu, elpotu un veidotos jauna dzīvība. Lūgšanām, lai daba zeltu un plauktu, lai attīstītos un tiktu izlolots tas, ko vietējie sauc par dzīvības ciklu. Lūgšanām par saprāta uzvaru un tādu civilizāciju tapšanu, kas aizsargātu zemi un izplatītu mīlestību un pateicību.

Kāpēc, jūsuprāt, ūdens, kad tam parāda vārdus "mīlestība" un "pateicība", rada tik iespaidīgas kristālu formas? Atbilde - vārdi ir lūgšanas veids. Kad kaut kas notiek saskaņā ar dabas likumiem un mijiedarbojas ar ūdeni, rodas skaisti kristāli. Tas tāpēc, ka pati daba ir lūgšanas rezultāts. Lūgšana ir patiesā cilvēku būtība. Visi cilvēki visos laikos ir lūgušies. Pat šobrīd, kad pār visu valda zinātne, mēs joprojām lūdzamies. Kura sirds gan nelūdz, kad slims bērns cīnās par dzīvību vai mīļotais ir svešumā?

Ūdens ir dots, lai atbildētu uz mūsu lūgšanām par dzīvību, par attīstību, un cilvēki var ieskatīties ūdenī un sniegt tam savas lūgšanas. Cilvēki jau paši par sevi ir kristāli, kas veidojušies šajā zemē. Un tieši tāpēc mūsu atbildība ir aizsargāt zemi, aizsargājot ūdeni. Un pirmais solis, ko varam spert, ir atkal ienest savā dzīvē lūgšanu. Lūk, dzejolis par ūdeni:

Tu esi ūdens, un tevī ir ūdens gudrība. Tāpēc vienkārši ļaujies straumei, Un brīnumi taps aizvien lielāki…

Tava dvēsele aizkļūs tālāk par jūrām, Dzīvojot saskaņā ar tiem, kuri lūdz par mieru..

Nekad neapstājoties, nekad nešauboties, tik drosmīgi plūst ūdens…

Spoži un bezbailīgi kosmosā, ko iepazinis tikai ūdens.

SIA "Jāņa Rozes apgāds". Reg. nr. 40003573956 K. Barona ielā 5, Rīgā, LV-1050 E-pasts: apgads@jr.lv www.jr.lv

Iespiests un iesiets Jelgavas tipogrāfijā Langervaldes ielā 1 a, Jelgavā, LV-3002

[1] Heido ir Dr. Masaru Emoto ieviests termins, kas burtiskā tulkojumā nozīmē "vilnis". Emoto raksturo heido kā būtisku vibrāciju matērijas atomu līmenī. Vismazāko enerģijas vienību. Tās pamatā ir cilvēku apziņas enerģija. (Tulk. piez.)

[2] Vārdu spēle angļu valodā - lunatic (ārprātīgais); lunar (mēness). (Tulk. piez.)

Content

Emoto Masaru Ūdens apslēptā dzīve

SATURS

IEVADS

1. nodaļa PIESLĒGTIES LAIMES HEIDO

2. nodaļa ŪDENS DZIEDINOŠĀ MELODIJA

3. nodala ŪDENS CIKLI, DZĪVĪBAS CIKLI

4. nodaļa HEIDO BRĪNUMS: IZSKAIDROJOT NEIZSKAIDROJAMO

5. nodaļa LŪGŠANA MAINA MŪSU PASAULI UN MŪSU ŪDENI

EPILOGS