Viljera Elizabete

Veiksmes grāmata

ELIZABETE VILJERA

VEIKSMES GRĀMATA

Talismanu izcelšanās

.

Talismans kā laimes nesējs

Vārds «talismans» nozīmē «laimes nesējs». Šādā nozīmē tas šeit tiek lietots arī attiecībā uz amuletiem un brelo-kiem u.c.

Principi, kas noteica ticību šo laimes nesēju maģiskajam spēkam, tika iedibināti jau sirmā senatnē, un gandrīz ikreiz šo principu pamatā bija kāda augsta un cēla doma.

Paša neiegādāts vai negodīgā ceļā iegūts talismans laimi nenes - tāds var radīt tieši pretēju efektu. Lai talismans nodrošinātu savam īpašniekam laimi un labu veselību, tam jābūt drauga vai tuva cilvēka dāvinātam. Tad tas kļūst par dāvinātāja vēlējuma konkrētu iemiesojumu un kalpo kā pateicības zīme vai atalgojums par kādu labu darbu. Ja skaidrojumā izmanto šādu viedokli, tad pat visvienkāršākajam talismanam var piemist zināms skaistums un cēlums.

Talismans laimi nenes, ja cilvēks nav tā cienīgs. Šī likumība gan nav piemērota visos, tomēr ļoti daudzos gadījumos, un, ja šāda noteikta norāde pastāv, tad tā noteikti ari būtu vērā ņemama.

Senajiem cilvēkiem acīmredzot bija ari savs priekšstats par elektrību, jo tas ir radījis pašu senāko likumību - talismans nedrīkst pieskarties zemei. Ja tas kaut netīšām nokrīt zemē, tā iedarbības spēks zūd - vismaz uz zināmu laiku

Talismanam lielāks spēks ir tad, ja to nēsā kreisajā pusē, taču šajā ziņā var būt arī izņēmumi.

Krāsu iedarbība

Ļoti izplatīta ir ticība vai, pareizāk sakot, pārliecība, ka cilvēkam daža krāsa nes laimi, bet citas turpretī - nenes, jeb cilvēks ar vienām krāsām ir harmonijā, bet ar citām disharmonijā.

Pārliecība, ka krāsa var atstāt noteiktu ietekmi, nav tukša māņticība, tā ir balstīta uz zināšanām par gaismas vibrācijām. Teorija par krāsas un skaņas ciešu mijiedarbību nosaka, ka tās var pat viena otru aizstāt. Tā kāds mūziķis paziņo, ka māca skolēnus spēlēt klavieres pēc krāsu tabulas, bet gleznotājs Vistlers dod savām gleznām muzikālus nosaukumus, piemēram, «Zilā noktirnc», tādējādi norādīdams uz gleznā izmantoto krāsu gammu. Tāpat visiem ir zināmi izteicieni par «kliedzošajām» krāsām vai par to, ka tās «uzrunā» skatītājus.

Astroloģijā katrai planētai, tāpat kā katrai zodiaka zīmei, tiek piedēvēta sava īpaša krāsa, un cilvēks, kurš dzimis attiecīgajā zodiaka zīmē, ir vislielākajā harmonijā ar šo krāsu.

Neapšaubāmi, ka Marss izstaro sarkanu gaismu, tāpēc ir skaidrs, ka Marss ir sarkans, bet Auna zīme, kurai Marss ir valdošā planēta, ir sarkanbalta. .1 upiteram kā pašai lielākajai planētai tiek piedēvēts purpurs par godu tā varenībai, bet pārējo krāsu nozīmes izcelsmi konstatēt vairs nav tik viegli. Varam uzskatīt, ka planētu krāsas, kādas tās pazīstam mūsdienās, ir bijušas zināmas ļoti senos laikos, un praktiski pārbaudīt to varam tikai pēc pašu zināšanām un pieredzes.

Tomēr nenoliedzams ir fakts, ka ikvienam no mums dažas krāsas šķiet tīkamas, bet citas - ne.

Vienam patīk gaišas mēbeles, cits dod priekšroku tumšām drapērijām, ozolkoka paneļiem un drūmos toņos iesietu grāmatu pilniem plauktiem pie sienas. Cilvēks jūtas apmierinātāks un laimīgāks, un pat veselāks un darbaspējīgāks, un dzīvespriecīgāks vidē, kas veidota saskaņā ar viņa vēlmēm. Turpretī, ja cilvēks ir spiests dzīvot viņam netīkamu krāsu ielenkumā, viņš jūtas tieši pretēji - nomākts un neapmierināts. Kāpēc tā, pagaidām vēl atbilde nav zināma.

Krāsa kā dziedniece

Agrāk astrologi uzskatīja, ka krāsas var ietekmēt cilvēka veselību, ka attiecīgu slimību rada attiecīgās krāsas planēta. Šīs savstarpējās sakarības ar vislielāko rūpību tika pierakstītas un katrs secinājums lika astroloģiski izskaidrots.

Bet tad pamazām ļaudis no šī senā uzskata atteicās. Ārsti īpaši asi uzstājās pret pūšļotājiem, kuri apgalvoja, ka ar sarkanu drēbi, kura apsieta ap gurniem,var izārstēt sāpes muguras lejas daļā, bet ar baltu nevar. Tāpat ārsti noliedza, ka krāsas, kas sastopamas slimnieka istabā, spēj ietekmēt slimnieka veselības stāvokli, tomēr viņi atzina, ka zaļā krāsa atstāj labu ietekmi uz redzi. Jau senie dziednieki mācīja, ka zaļā krāsa ir Vēža zīmes krāsa, un ka cilvēkiem, kas dzimuši šajā zīmē, ir dabiska nosliece uz redzes traucējumiem.

Pēdējā pusgadsimta laikā uzskati atkal ir mainījušies. Tagad vairs neviens sevi cienošs ārsts nenoliegs, ka krāsām ir liela nozīme slimnieku ārstēšanā, it sevišķi ārstējot nervu slimības un psihiskus traucējumus.

Krāsām ir milzīga nozīme, to ietekme uz cilvēku ir zinātniski pierādīta. Jo vairāk pēta šo nozīmi, jo mazāk paliek vietas tās iracionālai izskaidrošanai. Līdz ar to paveras lielākas iespējas labāk izprast arī cilas vibrācijas, citu spēku ietekmi uz cilvēku, kuri, iespējams, ir okulti un līdz arto ne tik viegli izskaidrojami, bet kurn esība tomēr nav noliedzama.

Dārgakmeņu ietekme

T'icība dārgakmeņu talismana spēkam, tāpat kā krāsu spēkam, ir balstīta uz zināšanām par gaismas vibrācijām.

Ja talismans ir dārgakmens, tad tam jābūt īstam dārgakmenim, tas nedrīkst būt atdarinājums stiklā. Kaut gan mēs nezinām, kā cilvēki īsti apjauta viena vai otra dārgakmens īpašo ietekmes spēju, ļoti daudzos gadījumos šos senos ticējumus ir apstiprinājusi modemā medicīna. Sevišķi attiecībā uz. dzintaru un ametistu.

Skaitļu maģija

Jau sen, pētot pasaules reliģiju attīstību, gudrie prātnieki konstatēja, ka neviens no ikdienā sastopamajiem brīnumiem nav tik pārsteidzošs, kā skaitļu absolūtā precizitāte. Reizināšanas tabula vien jau ir īsts brīnums, kaut gan ne katrs, kurš to zina, spēj tajā šo brīnumu saskatīt, un jo vairāk tā tiek pētīta, jo vairāk brīnumu tajā tiek atklāts.

Senie skaitļu noslēpumu pētnieki meklēja pierādījumus, kas šīs brīnumainās zīmes saistītu ar vienu vai otru dievību.

līdz pakāpeniski piesaistīja skaitļus dažādām dievībām. Šie pētījumi pierādīja, ka vieni skaitļi cilvēkam ir laimīgi vai tieši otrādi - nelaimīgi, vai precīzāk - skaitļi, kuriem pašiem nepiemīt nekāds spēks, simbolizē ietekmi, kāda rodas ikvienam, nonākot zināmā attālumā no tiem.

Nav absolūti laimīga vai nelaimīga skaitļa. Katram cilvēkam ir savs individuālais skaitlis, kuru nosaka planētas stāvoklis viņa dzimšanas brīdī. Skaitlis, kurš vienam nes tikai nelaimi, otram var izrādīties par svētības nesēju. Kā piemēru te varētu minēt skaitli 13.

Kādreiz vienzīmes skaitlis 4 tika saistīts ar sauli. Kad senie kristīgās baznīcas tēvi devās cīņā pret pagānismu, viņi allaž atgādināja, ka viss, ko bija mācījuši priekšteči, ir maldīgs. Saules pielūdzēju bija ļoti daudz, un pret tiem jaunā baznīca vērsās ar īpašu bardzību. Skaitlis 4 tika pasludināts par sevišķi nelaimīgu, jo ar to saistījās saules pielūgšana. Šāds uzskats valdīja gadsimtiem ilgi, lai gan ir ļoti daudz cilvēku, kuriem gan skaitlis 4, gan skaitlis 13 ir īpaši laimīgi.

Tumšie un gaišie spēki

Pamatā visiem talismaniem bija reliģiska nozīme. Tos nēsāja ne jau tāpēc, ka tiem piemistu kāds īpašs spēks. Valkātāji cerēja, ka talismans spēs pievērst viņiem labvēlīgo garu uzmanību, vai vismaz palīdzēs atvairīt ļauno garu uzbrukumus un ar tiem cīnīties. Jau kopš saprāta rītausmas cilvēks ticēja, ka starp labajiem un ļaunajiem spēkiem risinās nepārtraukta cīņa, un tieši šajā nesatricināmajā ticībā meklējams iemesls, kāpēc talismanam tika piešķirta tik liela nozīme.

Kopš senlaikiem cilvēks uzskatīja, ka mūžam nesamierināmos gaismas un tumsas spēkus vada kāds vēl augstāks

Gars, kas ir viens savā Esībā. Viņš valda pār neskaitāmiem mazākiem spēkiem, kas cīnās zem viņa «karoga».

Senajā Ēģiptē tika vēstīts par saules dieva Ozīrisa cīņu pret tumsas valdnieku Taifonu. Skandināvu mitoloģijā dievu Baldru nogalina Utgards, sadarbībā ar mūžīgajā tumsā dzīvojošo aklo Hotneru. Grieķu un romiešu samudžinātajās leģendās dievi un pusdievi arī ved nebeidzamas savstarpējas cīņas.

Ebreju un kristiešu rakstos atrodama gluži tāda pati aina.

Talmudā Asmodejs Postītājs valda pār dēmoniem, kuri gāž no troņa ķēniņu Zālamanu, viņš savu varu atgūst ar sava gaišā prāta palīdzību. Vecajā Derībā (Cakarijas gr. 3.nod. l.p.) sacīts, ka «kungs ļāva redzēt augsto priesteri stāvam tā Kunga eņģeļa priekšā, un sātans stāvēja viņam līdzās pa labi, lai viņu apsūdzētu». Jaunajā Derībā (Mateja ev. 25.nod. 41 .p.) minēts velns un tā eņģeļi, bet Jāņa Atklāsmes grāmatā (12. nod. 7.p.) lasām, ka «izcēlās karš debesīs, Miķelis un viņa eņģeļi sāka karot ar pūķi. Pūķis un viņa eņģeļi turējās pretim». Bībelē sastopami arī vēl spilgtāki cīņu apraksti starp labo un ļauno.

Tādējādi mēs varam secināt, ka divu varenu pretspēku pastāvēšana jau kopš senlaikiem tikusi atzīta, un katram no šiem pretspēkiem ir savi sekotāji. Šī atziņa radījusi ticību dieviem un pusdieviem. Austrumnieki savās leģendās tic džinam. Viduslaikos ticēja burvjiem, gnomiem, mājas gariem un rūķiem, pasakās ticēja laumām un nārām, labām un ļaunām fejām, kuras allaž bija klāt skaistās princesītes kristībās, ticēja sargeņģeļiem, uz kuru esamību arī mēs vēl tik labprāt atsaucamies, ticēja baznīcas svētajiem.

Ka talismani iegūst spēku

Sākotnēji vārds «ietekme» tika lietots astroloģiskā nozīmē un attiecās vienīgi uz okultu spēku, kuru, kā tiek uzskatīts, izstaroja planētas, tām piemita spēja ietekmēt visas zemes lietas un norises. Tādējādi, jamēs sakām, ka talismanam pašam par sevi nepiemīt nekāds spēks, bet tas kalpo tikai kā Nezināmās ietekmes piesaistītājs, tad tas dara labu ne tikai vienam cilvēkam, bet gan visai cilvēcei kopumā.

Senās Ēģiptes talismani

Vissenākā reliģija, par kuru mums ir noteiktas ziņas, ir Senās Ēģiptes reliģija.

Senie ēģiptieši pielūd/.a trīsvienību - Ozīrisu (tēvu), Izīdu (māti) un Horn (dēlu). No šīs sākotnēji lieliskās ticības vēlāk attīstījās Faila pielūgšana (šim vārdam mūsdienās ir nedaudz cita nozīme, bet senos laikos tas neko tik seksuālu nepauda). Dzīvības ieņemšanas un dzīvības radīšanas brīnums savā vienkāršībā tika uztverts kā Dieva varenības redzamā izpausme, un kā tāda tā arī tika pielūgta. Vēlāk reliģija deģenerējās laicīgos rituālos un ceremonijās, taču iesākumā tā bija gluži parasta vienkāršā cilvēka ticība un godbijīga zemošanās mistērijas priekšā, mistērijas, kas tāda ir palikusi joprojām.

Ozīrisu, debesu valdnieku, Visuma radītāju, gaismas devēju, pašu spožo saules dievu Ra, uz zemes simbolizēja vērsis. Izīdu, mēness dievieti, zemes dzīvē simbolizēja govs, bet Mors bija jaunās gaismas, uzlecošās saules dievs. Tas izskaidro saules, mēness, govs un vērša simbolu pārvēršanos par talismaniem -tie bija ēģiptiešu labvēlīgo dievu ārējā izpausme.

No visas šīs trīsvienības visvairāk godāta tika Izīda -viņu kā dievieti patiesi mīlēja. Viņa bija visu vājo un neaizsargāto aizstāve, un ne tikai visu dzīvo būtņu aizstāve -viņas kā Visuma mātes drošā aizsardzībā nonāca arī mirušo gari. Izīda bija mīlestības un gudrības iemiesojums -ideālā māte, un uz viņas tempļa grīdas bija rakstīts: «Es esmu viss, kas pastāvēja, pastāv un vēl pastāvēs. Nevienam mirstīgajam nav lemts ielūkoties aiz mana noslēpumu plīvura».

Izīdu pielūdza tuvu un tālu, un viņa tika cildināta vai niecināta atkarībā no priesteru simpātijām, taču allaž daudzo savstarpēji karojošo pārliecību, doktrīnu un teoriju mudžeklim cauri kā sarkans pavediens vijās sākotnējā uzticība un paļaušanās.

Dažādās zemēs un dažādos laikos viņa ir tikusi dēvēta par Esteri, Astarti, Diānu vai Hekati, taču vienmēr uzskatīta par svētā noslēpuma patroni un mātes un bērnu sargātāju.

Saules dievs Ozīriss tiek identificēts ar Bībeles Baalu, sengrieķu Jupiteru un skandināvu Torn. Viņš nepārtraukti cīnās ar tumsas valdnieku Taifonu, kas vairākās leģendās tiek poētiski aprakstīts kā nakts iestāšanās un saullēkts nākamajā rītā. Gandrīz tas pats tiek vēstīts arī par Horn, kuru Taifons iemet tumšā kapā, bet kuru izglābj viņa tēvs Ozīriss, ielaizdams dēla kapā kāpnes tādējādi palīdzēdams dēlam no tā izkļūt.

Hindu talismani

Visiem hindu talismaniem ir sakars ar austrumos valdošajām reliģijām, kuras par saviem lielajiem gariem uzskata Brahmu un Budu.

No vienas puses, Brahma netiek uzskatīts par dievību. Brahma ir gars - neredzams, netaustāms, tas nav ne no kā radies, tas ne redz, ne dzird, tas ir mūžīgs, daudzveidīgs, visur esošs un nemirstīgs. No otras puses, Brahma ir pirmais hindu trīsvienības loceklis. Pārējie ir Višnu - radītājs un Šiva - iznīcinātājs. Būtiska līdzība ar ēģiptiešu trīsvienību ir nenoliedzama.

Turpretī Būda ir Lielais Skolotājs, reizē cilvēks un Dievs. Viņš ir dibinājis reliģiju, kas nes viņa vārdu jau apmēram pieci simti gadus pirms Kristīgās ēras sākuma. Tagad budisms ir vispāratzīta reliģija simtiem tūkstošu cilvēku Indijā, Šrilankā, Ķīnā, Japānā, Tibetā.

Praktiski viss, kas tiek minēts sakarā ar Budu, ir talismans, it īpaši astoņi viņa slavenie simboli - Likumu rats, Zelta zivtiņa, Spirālveida gliemežvāks, Laimīgā diagramma, Lotoss, Lietussargs, Vāze un Uzvaras taure. Dzīves rats, kurā izklāstīta Būdas mācība, arī ir talismans, tāpat kā viņa pēdas nospiedums. Visi tie tiks aplūkoti atsevišķās nodaļās

Skandināvu mitoloģija

Skandināvu mitoloģijā sastopama cita versija par Horu, kuram jāiegrimst tumsā, lai pēc tam varētu pārvērsties par rītausmu.

Baltais dievs Baldrs, Odina mīļākais dēls, aicina cilvēkus godāt taisnīgumu un skaistumu. Sāgas vēsta, ka tā piere staro kā saule, seja mirdz greznā spožumā, tas allaž ir labs un vēlīgs, bet nepieciešamības gadījumā spēj būt arī drosmīgs.

Baldra sieva Nanna ir sava vīra cienīga. Dzimusi kā mirstīga sieviete, viņa savās domās ir tik nevainīga, ka viņai tiek ļauts dzīvot abās pasaulēs - dievu un cilvēku, un, pateicoties tam, ka viņa tiek uzskatīta par sievišķības ideālu, Nanna var darboties kā vidutāja starp dieviem un cilvēkiem.

Kad Baldrs Ūtrgardas Lokija nodevības dēļ tiek nogalināts, Odinu tik ļoti aizkustina Nannas asaras, ka viņš mīkstina nāves dievietes varu, un liek Baldram ik gadu tikai sešus mēnešus uzturēties ēnu valstībā, otrus sešus pavadīt kopā ar savu padevīgo sievu Valhallu.

Šī, protams, ir vēl viena leģenda par saulrietu un lēktu, pavisam vienkārši izklāstīta, lai būtu saprotamāka to ziemeļu platuma grādu iedzīvotājiem, kuriem gari mēneši jāpavada nakts tumsā. Ziemeļu vasaras beigās Baldrs dodas uz tumsas valstību, kur gaida, līdz dziedās gailis un pamodinās pavasara dievi Jostru (vai Eostru, no kuras cēlies vārds easier), kura savukārt pamodinās no ziemas miega zemi.

Talismani viduslaikos

Viduslaikos baltā un melnā maģija, t.i., rituāli, lai pielabinātu labos vai ļaunos garus, bija likumīgi atzīti, un tika rūpīgi norobežoti no visa tā, kas tika uzskatīts par aizliegtu. Sakarā ar šiem likumīgajiem atzinumiem arī tika pētīti talismani, kuru iedarbības spēks tika nopietni iztirzāts un apspriests, un pēc tam atzīts vai noraidīts, un šo likumu atliekas joprojām sastopamas vēl mūsdienās. Šie atzītie talismani redzami karaļu regālijās, baznīcas svētajos traukos un daudzos ikdienas paradumos.

Bīskaps savā gredzenā kā talismanu nēsāja ametistu -dārgakmeni, kurš nes svētību. Bruņinieks sacīkšu arēnā devās, pie bruņucepures piespraudis savu talismanu, kuram piemita jo lielāks spēks, ja tas bija viņa sirdsdāmas dāvināts. Tad tas tika uzskatīts par viņas mīlestības apliecinājumu.

un mēs varam būt pārliecināti, ka viņa to bija izvelējusies pēc tā astroloģiskās vērtības.

Talismani mūsu gadsimtā

Būtu muļķīgi uzskatīt, ka tikai pagājušajos gadsimtos ticēja talismaniem, un ka tagad tiem nav nekādas nozīmes. Cilvēki mūsdienās var par tiem zoboties, taču ikdienā viņi var nonākt ar sevi pretrimā.

Arī tagad talismani sastopami it visur. Iespējams, ka tie kļuvuši pat daudz populārāki nekā iepriekš, kā to no kanceles pavēstīja bīskaps, un ieteica neticēt tiem.

Pilots, dodamies kārtējā lidojumā, ņem līdzi savu talismanu. Arī auto īpašniekam ir savs laimes nieciņš. Pat slavens tenisa čempions uz kortu dodas ar talismanu, un arī bokseris ringā cer uzvarēt, jo viņam ir talismans. Arī kriketa spēlētāji un futbolisti laukumā ierodas, talismana sargāti, un pat skatītāju tūkstoši, kas vēro šo spēli, ir apgādāti ar mīļiem nieciņiem, kurus valkājot, viņi cer sagaidīt veiksmi. Zirgu skriešanās sacīkstēs notiek tas pats, un nevienam nav noslēpums, ka talismani ir arī ruletes spēlmaņiem. Varbūt viņi talismanus uztver visnopietnāk.

Visās zemēs tic talismaniem un nēsā tos.

Līgavainis velk pirkstā savai iemīļotajai gredzenu - talismanu. Līgava dodas pie altāra, nesdama baltu puķu pušķi - arī talismanu. Māte pērk bērnam grabulīti, kas kļūst par viņa talismanu.

Darījumu cilvēkam uz galda stāv kāds talismans, un parasti tas ir vai nu zirga pakava vai brieža, vai ziloņa veidā - tie visi tiek uzskatīti par nozīmīgiem talismaniem, kuri nes veiksmi biznesā. Reiz ceļā devās kāds pētnieks, tā apbērts savu apbrīnotāju talismaniem, ka gandrīz vai nācās palikt mājās, bet kādam citam vīram, notiesātam uz mūžu ieslodzījumā, uz apsūdzēto sola priekšā bija izlikta vesela virkne talismanu.

Savs talismans ir gandrīz vai katram sabiedrības loceklim. Ļoti bieži talismani tiek lietoti, pat neapzinoties to, taču ticība tiem paliek, jo ticība talismaniem ir iedzimta.

Talismani un to nozīme

.

A

Abrakadabra

Abrakadabra ir mistisks vārds, kurš, uzrakstīts uz papīra vai pergamenta strēmeles un aptīts ap kaklu, spēj pasargāt no visa ļaunā. Parasti šo talismanu nēsāja deviņas dienas, tad noņēma un aizmeta pār kreiso plecu, vislabāk, ja tas varēja iekrist tekošā ūdenī.

Šo burvju vārdu sākotnējā nozīme meklējama senebreju valodā, kas nozīmē «dot svētību». Svarīgi burtus rakstīt vienā no diviem veidiem tā, lai tie veidotu apgrieztu trīsstūri.

ABRAKADABRA

BRAKADABR

RAKADAB

AKADA

KAD

А

/

Vai: ABRAKADABRA

ABRAKADABR ABRAKADAB ABRAKADA ABRAKAD ABRAKA ABRA К ABRA ABR AB А

Abraksas akmeņi

Abraksas akmeņus nēsāja, lai atvairītu ļaunumu un piesaistītu laimi un labklājību.

Abraksas akmens

Abraksas akmeņi, kas kā talismani bija ļoti izplatīti viduslaikos, savu nosaukumu ieguva no vārda abraxas, kas tika ar grieķu burtiem tajos iegravēts. Šis vārds izsaka skaitli 365( a= 1, b=2, r=100, s=200, x=60). Gnostiķi mācīja, ka no augstākās dievības ir radušies trīs simti sešdesmit pieci gari; tātad iznāk, ka abraksas akmens nodrošināja gan pasaulīgos labumus, gan visu labo garu aizstāvību.

Uz akmens līdz ar vārdu abraxas gandrīz vienmēr bija atrodami viens vai vairāki kabalistiski zīmējumi. Parasti tās bija dīvainas figūras ar gaiļa galvu, kas simbolizēja modrību, un cilvēka ķermeni, kurš turēja varas pātagu vienā un gudrības vairogu otrā rokā, kāju vietā tam bija divas čūskas - nojautas un apķērības simbols.

Gnostiķi bija reliģioza sekta, kas kļuva īpaši ietekmīga ap Kristīgās ēras sākšanās laiku. Gnostiķi bija daudz ko pārņēmuši no Būdas mācības, nojādu Talmuda un no senās

Ēģiptes reliģijas. Pamazām viņi pilnīgi iekļāvās agrīnajā kristietībā, taču vēlākā laikā kristīgā baznīca gnostiķu mācību bargi nosodīja.

Gnostiķu mācībā ievērojamu vietu ieņēma ticība talismanu spēkam. Viduslaikos, kad gnosticisms praktiski jau bija izzudis, viņu radītie talismani tomēr saglabājās. Tie tika kopēti un atdarināti, vēl tagad muzejos un kolekcijās atrodami abraksas akmeņi, kaut arī lielākoties tie ir viltojumi.

Afrodīte

Afrodīti, seno grieķu mīlestības dievieti, Senajā Romā dēvēja par Venēru, bet Senajā Ēģiptē par Hatoru. Talismans ar Afrodītes attēlu piešķīra tās nēsātājam spēju noburt un iedvest kaislīgu mīlestību.

Afrodītei, kas iesākumā bija ļoti maiga un laipna dieviete, tika piedēvēti vairāki svēti simboli, piemēram, zvirbulis, dūja, gulbis, roze, mirte un magone. Afrodītei parasti tika ziedoti tikai augļi un puķes.

Vēlāk attieksme pret šo dievieti tika brutalizēta, tai par godu vairs netika rīkoti dzejiski rituāli, bet tika sarīkotas jutekliskas orģijas.

Agla

Agla ir viena no tādām spēcīgām monogrammām, ko veido pirmie burti no kāda latīņu teiciena, kas tulkojumā skan šādi: «Tu mūžam varens. Kungs». Šis teiciens viduslaikos tika iegravēts daudzu gredzenu iekšpusē.

Agnus Dei

Agnus Dei ir svēts simbols, kas radies agrīnajā kristietības laikā. Tajā attēlots jērs, kas nes karogu un krustu. Agnus Dei tika uzskatīts par talismanu (amulets), kas pasargā no nelaimes gadījumiem, negaisa un lipīgām slimībām.

Ahāts

Ahāts ir laimes un labklājības nesējs. Tas ir izteikts zemes kopēju talismans. Ahāts ir divdabis, tāpēc īpaši labvēlīgs tiem, kas dzimuši Dvīņu zīmē.

Ticība ahātam kā talismanam joprojām ir plaši izplatīta.

Senajā Romā ahāts tika uzskatīts par vislaimīgāko no visiem dārgakmeņiem, kurus mēdza nēsāt iekaltus gredzenā. Kaut gan ahāts tika dēvēts par zemkopju un dārzkopju talismanu, tomēr tas nesa laimi ikvienam, kurš to nēsāja. Ja ahātu piesēja pie arkla, tad laukā izauga laba raža. Ja dārzkopis valkāja gredzenu ar ahātu, tad dārzs tam atlīdzināja ar bagātīgu ražu.

Austrumos, it sevišķi Persijā, uzskatīja, ka ahāts piešķir cilvēkam daiļrunību un nodrošina iespēju tikt pie mantas un bagātības ar mantojuma, novēlējuma vai kāda cita dokumenta palīdzību. Turklāt ahāts spēj uzrādīt apslēptu mantu un savu nēsātāju padara īpaši jauku un pievilcīgu.

Diez vai būtu nepieciešams piebilst, ka ahāts ir ļoti plaši izmantots vīriešu zīmoggredzenos. Šai modei noteikti ir kāds sakars ar ahāta minētajām īpašībām.

Tomēr ahāts ir ne tikai laimes nesējs. Smalki sagrūsts pulverī un sajaukts ar vīnu, tas ir dzerams kā čūsku pretindes līdzeklis, tāpat arī lietojams kodiena vietas ārējai apmazgāšanai; komprese veicina brūces ātrāku sadzīšanu.

Muhamedāņi mēdz ahāta pulveri sajaukt ar ābolu sulu un lieto kā zāles pret dzēruma trakumu, murgiem un psihiskiem traucējumiem. Viņi uzskata, ka ahāts pasargā no drudža.

Senie romieši uzskatīja, ka ahāts pasargā no ļaunas acs.

Ahātam ir vairāki paveidi, starp tiem arī sūnu ahāts, acs ahāts, onikss, īriss, baltais un svītrotais ahāts. Nereti sūnu ahāts tiek dēvēts arī par koka ahātu, bet īrisa - par varavīksnes. Šos daudzos nosaukumus ir viegli izskaidrot. Vienus ahātus caurauž smalks melnu svītriņu raksts, kas apbrīnojami atgādina koka zaru vai sūnu, citos saskatāmas varavīksnei līdzīgas krāsu svītras.

Ļoti bieži ahāts sastopams kā pienbalts akmens. Tā ir mākslīgi radīta nokrāsa. Te tiek izmantota ahāta savdabīgā spēja piesaistīt krāsvielas. Tāpēc arī pārdošanā nereti redzami ļoti spilgtu nokrāsu akmeņi. Visplašāk pazīstamais ir koši zaļais ahāts.

Pār ahātu valda Saturns, tāpēc to nedrīkst nēsāt jauni cilvēki, jo Saturns tiem ir naidīgs. Tāpat no ahāta vajadzētu vairīties Vērša un Svaru zīmē dzimušajiem. Atkarībā no dzimšanas laika, ahāts ieteicams ceļotājiem, jo ir spēcīgs talismans pret visa veida burvestībām.

Viduslaikos ahātu dēvēja par melno dzintaru, un no tā darināti talismani bija ļoti pieprasīti kā līdzeklis pret kram-pjiem. Dedzināts ahāts pasargā māju no čūskām. Ja ahātu berž, pie tā, tāpat kā pie dzintara, līp viegli, sīki priekšmeti.

Senie grieķi ahātu ziedoja dievietei Sibclei, jo tā valdīja pār visu, kas rodas zemē.

Aita

Daudzviet laukos ļaudis mēdz sacīt, ka satikt aitu baru brīdī, kad par kaut ko domā un vēlas, nozīmē, ka vēlēšanās piepildīsies. Midlendā uzskata, ka pavasarī, kad dzimst pirmais jērs, ir svarīgi ievērot, kā tas dzimst. Ja tas dzimst, pret saņēmēju pagriezis asti, tad gads būs nelaimīgs, turpretī, ja jērs skatās saņēmējam sejā, gads būs laimīgs.

Akmens

Gandrīz gar visu jūras piekrasti Britānijā var sastapt zvejnieku bērnus, kuri priecājas, atraduši jūras viļņu nogludinātu akmeni ar caurumu vidū. Viņi to uzskata par zīmi, ka viņu karstākā vēlēšanās piepildīsies. Šādus akmeņus var redzēt daudzās zvejnieku mājās vai nu uz kamīna dzegas, vai skapī aiz stikla, jo tie tiek uzskatīti par laimīgiem talismaniem.

Vēl pavisam nesen ļaudis ticēja-ja šādu akmeni pakar virs gultas galvgaļa, tad ir veselīgs miegs un nerādās murgi. Šādi akmeņi tiek turēti arī zirgu staļļos vai pat uzkārti zirgiem kaklā, lai tos pa naktīm nemocītu lietuvēns. Ne reizi vien redzēts zirgs, kurš pa nakti, steliņģī stāvēdams, ir slapjš un drebošs kā diezin kādu gabalu noskrējis. Tad saka, ka tojājis lietuvēns.

Sevišķi daudz šādi akmeņi atrodami Ziemeļskotijā un arī dažviet Īrijā. Nereti tie klāti ar uzrakstiem, kurus, diemžēl, tagad neviens vairs neprot izlasīt. Caur šiem akmenī izkaltajiem caurumiem gadsimtiem ilgi mīlētāji kāzu ceremonijas laikā sadevās rokās, ticēdami, ka tad viņi nekad netiks šķirti.

Akvamarīns

Akvamarīns ir laimīgas laulības talismans, tāpēc tas ir līgavaiņa ideāla dāvana līgavai kāzu dienā.

Akvamarīns nes laimi arī mīļotajai meitenei, jo ir uzticības simbols.

Tāpat akvamarīns ir ari j ūmieku talismans, tas nodrošina pret briesmām uz ūdens.

Akvamarīns ir Skorpiona zīmē dzimušo akmens, bet nes laimi ari Auniem, tomēr retāk.

Akvamarīns ir tas pats berils, tikai ar citu nokrāsu. īsts berils parasti ir vai nu balts vai zils, turpretī akvamarīns ir zilganzaļš kā jūra, no tā arī cēlies akvamarīna nosaukums.

Viduslaikos akvamarīnam tika piedēvētas izcilas dziednieciskas spējas kakla un žokļu slimībās. Pret zobu slimībām tika nēsātas akvamarīna kaklarotas. Akvamarīns tika ieteikts arī vēdera un aknu kaišu gadījumos.

Alteja

Sī visiem pazīstamā ceļmalas puķe vispār netiek uzskatīta par talismanu, taču kā apgalvo čigāni, mīlētājiem tā palīdz. Ir altejas, kas ārstē jebkuru slimību. Bet, ja saplūc sauju šo puķu un noliek ārpus durvīm vai ūdens krūzē uz palodzes-tad šīs mazās, jaukās puķītes noteikti atvedīs mīļoto atpakaļ.

Dažreiz altejas tomēr var būt talismans, taču ne buršanās līdzeklis, jo talismans un buršanās ir dažādas lietas. Talismans ir nekaitīgs un dara cilvēkam labu, bet buršanās pieder pie melnās maģijas un ar to nodarbojas tikai ļaunprātīgi cilvēki.

Ametists

Ametists ir Zivju zīmē dzimušo akmens, bet talismans -it visiem.

Šis «labdaris», kā ametistu dēvēja senos laikos, nes laimi gan mīlētājiem un darījumu cilvēkiem, gan sportistiem un medniekiem. Tas mazina bailes, dziedina daudzas slimības, īpaši nervu un neiralģiskās, un palīdz pret dzēruma skurbumu. Nav zināms, cik sens ir šis ticējums, taču noteikti tas ir senāks, nekā spējam iedomāties. Jau senie ēģiptieši to nēsāja tieši tādā nolūkā, un tāpat arī senie grieķi, bet Aristotelis par šā dārgakmens brīnumaino varu vēsta kādā leģendā.

Reiz bijusi kāda skaista nimfa, vārdā Ametista, un viņai gadījusies nelaime,- dzīru laikā piedzēries Bakhs ievērojis Ametistu. Bakhs sācis nimfu vajāt un Ametista bailēs lūgusi Diānu, šķīstības dievieti, lai tā viņu glābj.

Diāna Ametistus lūgumu uzklausījusi un, kad Bakhs Ametistu sagrābis, pārvērtusi nimfu Bakha plaukstā par spožu dārgakmeni. Bakhs aiz pārsteiguma atskurbis un, kaunēdamies par savu rīcību, apveltījis akmeni ar iecienītā vīna purpura krāsu, vienlaikus noteikdams, lai par piemiņu viņa mīlestībai un nimfas šķīstībai akmens iegūst spēju vājināt viņa paša ietekmi uz viņa pielūdzējiem, un lai pasargā tos no bojāejas, līdz kurai viņš tos varētu novest.

Gadsimtu ritumā ametists ir ticis dēvēts gan par labdabīgo akmeni, gan par mīlestības akmeni, gan par dziednieku, gan par miera nesēju. Ametists ir vienīgais talismans, kas visiem nes tikai laimi un nevienu slikti neietekmē.

Biežāk nekā jebkurš cits dārgakmens ametists tiek iestrādāts bīskapa gredzenā. Kad bīskapu paceļ rokas augšup, ametists pār ceļos nometušos lūdzēju pūli izstaro svētību un mieru.

Viduslaikos, īpaši kara un sērgu gadījumos, ametists tika iestrādāts arī rožukronī; tas, kurš to turēja rokā, ātrāk atguva mieru un līdzsvaru. No ametista veidotie rožukroņi ir sevišķi interesanti.

Senajā Ēģiptē uzskatīja, ka ametists izkliedē un aizdzen bailes.

Plīnijs vēsta, ka ametists kļuva par visspēcīgāko dārgakmeni, ja uz tā iegravēja saules vai mēness attēlu.

Modemā medicīnas zinātne ir atklājusi, ka ametista purpura stari iedarbojas nomierinoši uz histērisku slimnieku, tāpat arī uz neiralģiskām sāpēm un citām nervu slimībām, kas nepakļaujas parastai ārstēšanai, bet kuras var tikt pilnīgi izdziedētas, ja pa sirdzēja pieri šurpu turpu velk ar ametistu.

Ametists ir svēts akmens mīlētājiem, tāpēc allaž tiek piebilsts, ka to nēsājis arī svētais Valentīns, un tas ir pilnīgi ticams, jo viņš bija kristīgās baznīcas bīskaps, tātad ametists bija arī viņa gredzenā. Daļēji saistībā ar Valentīnu, bet vairāk gan seno tradīciju ietekmē, ametists tika uzskatīts par vislabāko dāvanu, kuru dāvina mīlētāji viens otram.

Ananizapta

Šī monogramma četrpadsmitajā un piecpadsmitajā gadsimtā bieži tika iegravēta gredzenos. Šis talismans pasargāja savu īpašnieku no epilepsijas un dzēruma reibuma. Sevišķi iedarbīgs tas bija, nēsāts kopā ar Tau krustu.

Andromeda

Šīs grieķu princeses statuetes bija plaši izplatītas Senajā Romā. Tās nodrošināja panākumus mīlestībā un laulības dzīvē.

Mitoloģija vēsta, ka Andromeda bijusi Etiopijas vald-niekameita. Etiopijas zemi postījis kāds jūras briesmonis. Lai glābtu zemi no vardarbības, bija jāupurē Andromeda. Viņu kailu piesējuši pie klints un pametuši briesmīgā nezvēra varā. Tad ieradies Persejs un Andromedu atbrīvojis. Persejs Andromedu izglābis un apprecējis, bet jūras briesmoni pārvērtis akmenī.

Antilopes rags

Antilopes ragu kā talismanu nēsā Itālijā, lai novērstu jebkuru ļaunu domu vai vēlējumu.

Aproce

Aproce ir sava veida gredzens, kas simbolizē mūžību.

Aproce ir arī piederības zīme. Kad meitene uzvelk rokā šo «verdzības aproci», tas nozīmē, ka viņa uz mūžu mūžiem pieder aproces devējam.

Arfa

Arfa ir liras, grieķu dieva Apollona atribūts. Arfa simbolizē visu skaisto un cēlo mūzikā un mākslā. Arfa ir talismans šā vārda vispatiesākajā un dziļākajā nozīmē.

Artemēzija

Artemēzija ir ļoti nozīmīgs ķīniešu talismans. Tam ir īrisa zieda forma. Tā lapas tiek piestiprinātas abpus mājas galvenās ieejas durvīm, lai tas nestu laimi mājas iemītniekiem. Svarīgi, lai ziedlapas tiktu piestiprinātas gada piektā mēness rītā.

Aslapainā palma

Aslapainā palma ir talismans, kas ienes mājā labklājību, bagātību un veiksmi, īpaši Ziemassvētku laikā, un nav ieteicams šo rotājumu noņemt līdz Jaunajam gadam. Dažviet tā rotā telpas pat līdz Sveču dienai (2. febr.). (Leģendu, saistītu ar aslapaino palmu, skat. nod. «Āmuļi».)

Atslēga

Atslēgu dāvina un pieņem kā mīlestības apliecinājumu -simbolisku sirds durvju atslēdzēju un aizslēdzēju.

Atslēga pret sliktiem sapņiem

Čigāni uzskata, ja durvju atslēgu pie gultas pakar otrādi, tad nerādās slikti sapņi un cilvēks var labi izgulēties. Iespējams, ka šādi pakārta atslēga ir talismans pret ļauno nakts garu Mare, slikto sapņu radītāju. Iedarbīgs talismans pret šo ļauno garu ir gredzens vai riņķis, vislabāk dzelzs vai akmens, kas piestiprināts atslēgas augšgalā.

Hekates atslēga

Ja pie gredzena, ko valkā pirkstā, piestiprina sudraba atslēgu, tad veidojas apakšzemes dievietes, mirušo dvēseļu valdnieces Hekates talismans. Šāda atslēga kalpoja kā saikne starp mirušajiem un dzīvajiem. Hekates atslēga ir vēl viens Durvju atslēgas paveids.

Senajā Grieķijā un Romā atslēga bija vissvarīgākais talismans, varbūt pat visvecākais, kas saglabājies no senseniem laikiem. Iespējams, ka tas ir vecāks pat par kāškrustu.

Dievbijīgo lūdzēju lūgšanas sasniedza dievus, tieši pateicoties Dzīvības atslēgai un Durvju atslēgai, tāpēc šie talismani tika darināti no sudraba, no Diānas metāla, jo Diāna, saukta arī par Janu, kopā ar Janusu apsargāja Ieeju, lai gan viņas īpašā pārziņā bija tikai slieksnis. Te varbūt derētu atcerēties, ka Diāna bija arī visu grūtnieču aizstāve -dzīvības sliekšņa sargātāja.

Tātad atslēga kā talismans atslēdza durvis, lai lūgšana varētu nokļūt līdz dieviem. Atslēga kā talismans bija dzīvē ienākšanas simbols, un kā talismanu to nēsāja, lai tā palīdzētu atcerēties pagātni un palīdzētu ielūkoties nākotnē.

Kad atslēga bija kļuvusi par slepenas mīlestības simbolu, nereti tai tika piestiprināts mazs sirdsveida rokturītis.

Piekaramā atslēga

Piekaramā atslēga kā talismans, bet jo sevišķi, ja ar to aizslēdz aproci vai rokassprādzi, nozīmē, ka dāvinātājs apdāvinātās personas jūtas ir it kā ieslēdzis drošībā. Piekaramā atslēga piešķir arī ilgu mūžu, veselību un laimi.

Ķīnā pastāv ticējums, ka šāda atslēga jāizgatavo no sudraba, lai nodrošinātu iespējami labāku rezultātu. Tāpēc, ja kādam tēvam ir tikai viens dēls vai arī kāds ļoti mīlēts dēls, tad viņam jāsavāc simts sudraba monētas no simts dažādām ģimenēm un jāizgatavo šāda piekaramā atslēga, ar kuru sastiprināt sudraba ķēdi ap sava mīļotā vai vienīgā dēla kaklu.

Trīs atslēgas veido ļoti parastu japāņu talismanu. To nēsā, lai atslēgtu durvis uz mīlestību, veselību un bagātību.

Āboliņš

Pastāv ticējums, ka tas, kurš atrod četru lapu āboliņu, kļūs laimīgs. Parastajam tnslapu āboliņam nepiemīt nekāda maģiska vara. Katra no četrām āboliņa lapiņām nodrošina kaut ko īpašu - slavu, bagātību, uzticīgu mīlestību un veselību.

Baltais āboliņš

Cauri visiem cilvēces attīstības gadsimtiem reliģiska nozīme tika piešķirta jebkura veida trejādībai, līdz beidzot nonāca pie doktrīnas par Trīsvienību.

Meklējot pirmsākumu ticējumam, ka āboliņa lapa nes laimi, un kājo īpašs maģisks spēks piemīt četrlapu āboliņam, visi allaž nonāk pie druīdiem.

Šie senie priesteri un likumu ieviesēji sludināja mācību par vienu vienīgu, noslēpumainu, varenu un neredzamu

Dievu. Iespējams, ka tas bija tieši druīdu altāris, kurš tika atrasts Sv. Pāvila katedrālē Atēnās un bija veltīts «Nezināmajam Dievam». Druīdi atzina par svētu skaitli trīs, un līdz ar to arī āboliņa lapu viņi uzskatīja par svētu.

Bet druīdu laiks pagāja. Mežoņu ciltis izdzēsa no cilvēku atmiņas šo nerakstīto mācību, kas pasaulē bija valdījusi ilgus gadsimtus. Radās kristiānisms, kas izplatījās vēl ātrāk un plašāk, taču kaut kāda senās tradīcijas atbalss vēl bija saglabājusies ļaužu apziņā - tradīcijas, kad tika pielūgts vienīgais Dievs, kurš iemiesoja sevīTrejādību.

Kad svētais Patriks ieradās Īrijā, Anglija jau pilnībā bija pievērsusies kristīgajai ticībai, bet īri, druīdu iedvesmoti un vadīti, nostājās pret to. īri nespēja izprast Trīsvienību tādā nozīmē, kā viena iemiesošanos trīs veidos. Lai šo jēdzienu izskaidrotu, svētais Patriks izmantoja āboliņa lapu. Pēc kāda nostāsta īri līdz tam āboliņu neesot pazinuši; svētais Patriks to atklājis kā savas mācības skaidrojuma uzskates līdzekli.

Tomēr ļoti iespējams, ka āboliņa lapa īru zemē tika uzskatīta par mītisku emblēmu jau ilgi pirms svētā Patrika ierašanās. Iespējams, ka viņš to vienkārši veikli izmantoja savas kristīgās mācības sludināšanai. Taču kopš tā laika āboliņa lapa ir pieņemta par Īrijas valsts ģerboni.

Plīnijs Vecākais raksta, ka āboliņš ir svēts un maģisks augs tāpēc, ka neviena čūska tam nepieskaras. Šeit būtu vietā atgādināt pieņēmumu, ka it kā svētais Patriks esot ievedis Īrijā āboliņu un līdz ar to iznīdējis tur visas čūskas. No pirmā acu uzmetiena liekas, ka starp šīm abām leģendām nav nekāda sakara, bet - kas zina?

Katrā gadījumā, āboliņš Īrijā allaž ticis cienīts un mīlēts, un tāpēc, ka to bieži viens otram dāvināja draugi un mīlētāji, tas kļuva par viņu talismanu.

Pamazām cilvēki ievēroja, ka tnslapu āboliņš gan ir gluži parasta parādība, bet nekad nav iespējams atrast kādu šo augu, kam lapiņu būtu vairāk. Tāpēc radās ticējums, ka tas, kurš atradīs četrlapu āboliņu, kļūs īpaši laimīgs, jo tiks piepildīta katra viņa vēlēšanās. Un, kaut arī trīslapu āboliņš tika uzskatīts par patriotisma un cēlu domu simbolu un ka tas nes svētību tam, kurš to nēsā sev klāt, ticība četrlapu āboliņa spēkam izplatījās ātri un plaši, un tai joprojām ir daudz piekritēju.

Acis

Nav zināms, kā īsti būtu jāattēlo acs kā talismans. Parasti tas ir aplis, kas novietots lielāka apļa vidū, vismaz tā šo talismanu zīmēja senie «mākslinieki», cenzdamies savā veidojumā sasniegt iespējami lielāku līdzību ar aci.

Senajā Ēģiptē acs bija viena no saules dieva Ra zīmēm, kas simbolizēja tā visredzību. Šādu acij aptuveni līdzīgu talismanu dēvēja par Ozīrisa Aci. un mirušā balzamēšanas laikā tas tika ievietots ķermeņa iekšpusē. Tā uzdevums bija pieskatīt dvēseli un izvadīt to cauri tumsai uz mūžīgās gaismas viņpasauli.

Acs veidā darinātu talismanu mēdza nēsāt arī dzīvie cilvēki, lai tas atvairītu ļauno spēku ietekmi un pasargātu tā nēsātāju no burvestībām.

Acs vispār ir īpašs talismans pret ļauno aci. Acs talismanam nenoliedzami ir līdzība ar Rata krustu, un abi arī tiek izmantoti ļoti līdzīgos nolūkos. Abi šie talismani tik ļoti atgādina viens otru, ka nereti pat tiek sajaukti.

Gaiļa acs

Gaiļa acs ir talismans, kas uztur cilvēku modru un vērīgu. (Skat. nodaļu «Gailis».)

Divas acis

Ja kādā seno ēģiptiešu talismanā sastopamas divas blakus novietotas acis, tad tā, kas atrodas labajā pusē, ir Ozīrisa simbols, bet kreisajā - Izīdas simbols. Šāds talismans tā īpašniekam piešķīra fizisku un garīgu spēku.

Ļaunā acs

Visā pasaulē ir sastopams ticējums ļaunās acs spēkam. Cilvēki visā pasaulē ir pārliecināti, ka ienaidnieks, kurš vēl otram sliktu, izmanto ļaunos spēkus, lai savu vēlēšanos piepildītu, ja vien tas, pret kuru ļaunums tiek vērsts, neaicina palīgā labos spēkus darboties pret tiem. Vairumā gadījumu cilvēki domā, ka ļaunās acs ietekme ir saistīta ar skaudību, tāpēc valda uzskats, ka, piemēram, slavēt mazu bērnu par skaistu un gudru nedrīkst - šāds slavinājums tam var nākt tikai par ļaunu, jo kāds vai kāda, to dzirdot, var kļūt skaudīgs un novēlēt bērnam sliktu.

«Austrumzemēs un arī Dienvideiropā talismanus jeb amuletus nēsā, nevis lai piesaistītu laimi, bet lai novērstu nelaimi», rakstījis Aldžemons Varens «Mājas Avīzē». «Kad šīs grāmatas autoram nesen sezonas laikā gadījās būt Kapri salā, kādas viesnīcas priekšā uz. terases, kur allaž pulcējās daudz smaidošu sieviešu ar dažādu sīku preču groziem, piedāvādamas koraļļu virtenes, piespraudes un daudz ko citu, viņš ievēroja kādu tirgotāju, kura ļoti uzstājīgi griezās ar lūgumu pie kāda angļu pāra, kam līdzās stāvēja maza.

skaista meitenīte ar gariem, zeltainiem matiem, kas izraisīja pārējo klātesošo skaļu apbrīnu. Abi angļi no sievietes kaut ko nopirka, taču tā enerģiski centās pierunāt, lai tie savam bērnam nopērk arī koraļļu kaklarotu. Redzēdama, ka vecāki paliek vienaldzīgi pret viņas ieteikumu, pārdevēja izņēma no groza kādu koraļļu virteni ar koraļļa talismanu pirksta veidā un uzdāvināja to bērnam. Protams, viņa arī paskaidroja, kāpēc tā rīkojas. Sievietes paskaidrojumā sa-balsojās austrumzemēs valdošais ticējums, ka bērna skaļa slavināšana var tam nodarīt ļaunu. Tā kā bērna skaistums bija piesaistījis visu apkārtējo uzmanību, to vidū varēja gadīties arī kāds skauģis ar ļaunu aci, taču koraļļu talismans pasargās bērnu no ļaunās ietekmes.»

Ir daudz talismanu, kurus nēsā, lai mazinātu ļaunās acs iedarbību, lai izjauktu burvju un raganu nodomus, un lai vispār cīnītos pret melno maģiju. Par tiem tuvāk lasīt nodaļās: Abra-kadabra, Abraksas akmeņi, Dzintars, Eņģelis, Bulta, Bak-hus, Pupas, Zvani, Dzeloņplūme, Slotas kāts, Bulla, Kaķis, Krizolīts, Pusmēness, Krusts, Durvju slieksnis, Acs, Roka, Hanumans, Sirds, Pakavs, Dzelzs, Ahāts, Džokcbeda, Mag-netīts, Gredzens, Rūta, Svari, Zālamana zieģelis, Šinenaka, Zvaigzne, Kāpnes, Salmi, Zobi, Tiki, Topāzs, Bruņurupucis.

Āmuļi

Āmuļi ir mīlētājiem labvēlīgs augs, taču pastāv ticējums, ka tos nedrīkst ienest svētā vietā un ar tiem rotāt baznīcas. Šis ticējums sakņojas leģendā par Baldra nāvi, kurā, kā vēsta ziemeļtautu mitoloģija, āmuļi bijuši daļēji vainīgi.

Gaismas dievu Baldru ienīdis tumsas dievs Ūtgardas Lokijs, kurš no āmuļa izgatavojis bultu, lai ar to Baldru nogalinātu. Kādu spēļu laikā, kad Baldrs, neraugoties uz Odina sūtītā putna - dzeguzes brīdinājumu, bija paslēpies aiz kāda krūma, liktenīgā bulta atradusi savu mērķi - viņa sirdi. Gaismas dievs nokritis zemē miris, bet krūmam, pie kura Baldrs stāvējis un kurš centies viņu aizsegt, Odins pavēlējis palikt mūžam zaļam un riest sarkanas ogas kā piemiņu par Baldra asinīm, ar kurām tas ticis apslacīts. Tā radusies svētā aslapu palma - hollija. Bet āmulis bultas dēļ, kura no tā bijusi izgatavota, ticis nolādēts. Baldra sievas Nannas asaras, kas kritušas uz tā zariem, pārvērtušās pērlēs. Kopš tā laika āmulis novēlēts mīlošām sievietēm, bet no dieva mājokļiem tas izraidīts.

Kristīgās baznīcas tēvi tomēr bija tik gudri, ka necīnījās pret senajiem ticējumiem, bet izmantoja tos savā labā. Tā aslapainā palma hollija, kas reiz bija aizsegusi mirstošo dievu Baldru, vēl tagad tiek izmantota kā baznīcas rotājums, bet āmuļus ir aizliegts ienest svētnīcās gluži tāpat, kā tos bija aizliegts ienest ziemeļtautu dievu tempļos.

Āmurs

Japāņi tic, ka talismans āmura veidā nes panākumus naudas lietās, jo tas atgādina bagātības dieva Daikoku varas zīmi - scepteri, kam arī ir līdzība ar āmuru.

Āpsis

Āpša zobs tiek uzskatīts par spēlmaņu talismanu. Āpša zobs jāiešuj vestes kabatā labajā pusē, tad tas nes laimi kāršu spēlē.

B

.

Bakhs

Bakhs ir dzīru dievs. Bakha maskas kā talismanus mēdza iekārt augļu koku zaros, lai nodrošinātu labu ražu. Tās pasargāja arī no ļaunas acs.

Bambuss

Bambusniedra ar septiņiem mezgliem pieskaitāma pie plaši izplatītajiem hindu talismaniem, un tas piešķir nēsātājam gudrību un varu.

Bambuss ar septiņiem mezgliem

Talismanu veido aplis, kura malās ir iegravēts trīsstūru zīmējums. Aplim pa virsu krustu šķērsu, it kā veidojot rata spieķus, pārlikts šis septiņu mezglu bambuss un čūska. Katrai šā veidojuma daļai piemīt burvju spēks. Aplis simbolizē mūžību, trīsstūris izsaka hindu trīsvienību ( Brahma-gars, Višna - radītājs, Šiva - postītājs), čūska nozīmē gudrību, bet bambusniedras septiņi mezgli nozīmē mācību procesa septiņas pakāpes, kuras katram māceklim jāiziet.

Bess

Bess ir ēģiptiešu smieklu dievs, līksmības un laimes nesējs, tāpat ari skaistuma patrons un bērnu sargeņģelis. Tas sargā visus jaunos cilvēkus un ienes mājās mieru un saskaņu.

Senajā Ēģiptē mazas Besa figūriņas ar milzīgu, apaļu vēderu, lielām kā sikspārnim ausīm un platu smaidu bija ļoti plaši izplatītas, un tās nēsāja, lai kliedētu nepatikšanu mākoņus un ienestu dzīvē prieku.

Vēlāk, Senajā Grieķijā un Romā, jautrais Bess deģenerējās izlaidīgajā Bakhā, un tam ar šā talismana sākotnējo ieceri nebija vairs nekā kopēja.

Billikens

Billikens ir ļoti modems talismans, vispārējs laimes nesējs. Šis dīvainais mazais vīrelis ar burvīgi valdzinošo smaidu ir jauno laiku izgudrojums, par to liecina pat tā vārds. Visi mēģinājumi noskaidrot tā izcelsmi ir beigušies neveiksmīgi, taču vienu var sacīt pavisam noteikti - tas ir saistīts ar biznesa pasauli. Lai arī kurš pirmais būtu izgudrojis Billikenu un sācis to pārdot, padarīdams to par vienu no izplatītākajiem talismaniem, šis izgudrotājs ideju nenoliedzami ir aizguvis no ēģiptiešu dieva Besa.

Benzaibens

Benzaibens ir japāņu Apollons, skaistuma, laipnības un pievilcības dievs. Tā portrets tiek uzskatīts par ļoti spēcīgu talismanu, kas novērš ļaunuma ietekmi un apgaro dvēseli.

Berils

Viss, kas teikts par akvamarīnu, attiecas arī uz berilu, kuram astroloģiski piemīt visas tās pašas īpašības. Austrumzemēs berilu dāvina kāzās, jo tas simbolizē nevainību.

Bērna plauksta

Japānā ļoti iecienīts ir bērna plaukstas nospiedums uz papīra lapas. Vispirms bērna plauksta tiek nokrāsota ar tinti, tad to piespiež pie papīra. Šāds talismans tiek piestiprināts pie mājas sienas, lai to pasargātu no ļaunuma.

Bērna talismani

Visi talismani, kas sargā bērnu un nodrošina tam labu veselību un laimi, kaut kādā veidā ir saistīti ar Izīdu, Visuma māti. Pie bērnu talismaniem pieder dzintars, krelles, pupas, zvani, Bess, Billikens, «kaķa acs», «laimes krekliņš», krāsa, korallis, pusmēness, Sibcle, dienas, ola, vecāki, smaragds, roka, atslēga, nazis, sāls, stārķis un zobi.

Bezdelīgas

Nereti gadās redzēt piespraudes ar divām vai trim lidojošām bezdelīgām. Šis ir ļoti spēcīgs talismans, jo bezdelīgas jeb čurkstes ir laimes nesējas. Mājā, kuras paspārnēs savas ligzdas būvē bezdelīgas, valda prieks, saticība un labklājība, tikai jāraugās, lai šie putni netiktu ne vajāti, ne aizgaiņāti.

Bisjamontens

Bisjamontens ir japāņu dievs, kas piešķir cilvēkam cēlas domas, aizdzen izmisumu un iedveš cerību un drosmi.

Bisjamontens ir slavas dievs. Labajā rokā tas nes šķēpu, bet kreisajā - pagodu. Šķēps līdzīgi Jupitera zibenim un Tora āmuram iemieso spēku un varu, bet pagoda pārstāv cerību un iedvesmu.

Bite

Piespraude vai talismans bites veidā nodrošina veiksmi darījumos. Bite ir neatlaidības, izturības, saimnieciskuma un pārticības simbols.

Arī dzīva bite var būt talismans. Ja bite zumēdama lido ap galvu, to nedrīkst ne atgaiņāt, ne nosist: bite pareģo panākumus. Šāds ticējums zināms visā Anglijā. Tomēr So-folkas apgabalā mēdz sacīt aiī citādi: ja bites spieto mājā vai tās tuvumā un mājas saimnieks to nevēlas, gaidāma nelaimes tuvošanās.

Ļoti bieži, īpaši, kad ģimenē gaidāms kāds svarīgs notikums, tiek zīlēts «pēc bitēm». Ja ģimenē ir kāzas, nereti redz pie bišu stropa plīvojam baltu lenti. Ja kādu ģimenes locekli paņēmusi nāve, pie stropa plīvo melna lente.

Ja mājā pa durvīm ielido kamene, čigāni saka, ka gaidāms svešinieks.

Briedis

Jebkurš brieža attēls vai skulpturāls veidojums ir ļoti nozīmīgs ķīniešu talismans. Tas nodrošina panākumus darījumos un sekmes mācībās.

Taču kaut kāda nezināma iemesla dēļ Anglijā vairākos apgabalos briedi uzskata par ļaunu zīmi, sevišķi, ja tas šķērso ceļu vai taku no labās puses uz kreiso pusi.

Šis ticējums varbūt saistās ar agrīno kristiānismu, kad kristieši uzskatīja, ka ragi - un tie ir an briedim - ir viena no raksturīgākajām sātana pazīmēm.

Bruņurupucis

Talismans bruņurupuča veidā ir plaši izplatīts austrumzemēs. Tas nodrošina ilgu mūžu, pasargā no ļaunas acs un no melnās maģijas.

Senās Grieķijas un Romas mākslā bruņurupucis allaž pavada mīlestības dievieti, jo simbolizē sievišķīgo pirmsākumu dabā. Ķīnā un Japānā bruņurupucis ir ilga mūža un sirma vecuma talismans, droši vien tāpēc, ka pats mēdz sasniegt lielu vecumu. Bruņurupuča sfēriskais bruņu veidojums vedināja domāt, ka tāda varētu izskatīties pasaules telpa.

Bruņurupucis ir Merkura simbols un tādēļ kalpo kā ienaidnieku samierinātājs. Bruņurupucim piemīt arī spējas dziedināt.

Bulla

Bulla ir seno laiku cilvēka brīvības apliecinātāja, kā arī talismans pret ļaunu aci.

Bulla bija savdabīgs medaljons, veidots vai nu sirds formā vai apaļš, pagatavots no zelta ar tukšumu vidū, kurā tika ievietots pergaments ar attiecīgu uzrakstu. Senajā Romā bulla bija visu brīvi dzimušo talismans. Bieži pie tās bija piestiprināti kāda dzīvnieki zobi vai ilkņi, jo tie deva talismanam spēku pret ļaunu aci.

Bultas uzgalis

Bultas uzgalis ir mīlestības talismans, tas palīdz iekarot iecerētās sirdi. Tas sargā arī no ļaunas acs.

Pirmie bultu uzgaļi bija trīsstūra veidā rūpīgi izcirsti krama gabali. Kad tika aizmirsts, kādam nolūkam uzgaļi bija kalpojuši sākotnēji, un kad tos atrada citu paaudžu cilvēki, tie uzskatīja, ka uzgaļus radījuši burvji vai kāds pārdabisks spēks.

Lengs par to raksta: «Kad spēcīga lietusgāze bija noskalojusi zemi, kāds bērns vai zemkopis laukā vai ceļmalā atrada ķīļveida metāla gabalu vai trīsstūra veidā izcirstu kramu. Iepriekšējā dienā tur vēl nekas tamlīdzīgs netika redzēts, un atradējs jutās apmulsis - no kurienes tas te bija radies. Cilvēks aiznesa atradumu mājās, un ciema vecākais nolēma, ka šis ķīļveida metāla gabals ir «zibensšautra», bet krama gabals - «laumu lode» vai arī kāda burvja bultas uzgalis.». Šādi priekšmeti vēl tagad tiek augstu vērtēti tālākajos Anglijas nostūros, kur ļaudis uzskata, ka šīs «zibens šautras» ārstē no zināmām slimībām, ja tiek pieliktas slimajai vietai.

Šādus bultu uzgaļus mēdza iegremdēt ūdenī, kuru pēc tam dzēra sievietes, kas slimoja ar sieviešu kaitēm. Krama gabalus mēdza nēsāt ap kaklu, un tie pasargāja no ļaunas acs un lipīgām slimībām.

Bulta, nemaz jau nerunājot par bultas uzgali, ir Kupi-dona ieroči. Pazīstams ir zīmējums, kur divas sirdis caururbj bulta vai šķēps, kas šīs sirdis savieno. Tā ir mīlētāju zīme, kas liek tam, kura nav klāt, palikt uzticīgam.

Burts S

Pie vecu celtņu ārsienām bieži var redzēt piestiprinātus dzelzs stieņus, izlocītus burta S veidā. Un tikpat bieži tiek apgalvots, ka tie tur piestiprināti, lai saturētu akmeņus vai ķieģeļus. Tas nav tiesa. Šie dzelzs locījumi kalpoja kā talismani, lai pasargātu celtni no ugunsgrēka. Parasti tika piestiprināts tikai viens S, bet nereti tie bija arī divi. Šis S var būt arī šķērsots. Talismans ar līdzīgu nozīmi ir arī divi šādi ar mugurām kopā salikti veidojumi.

C

.

Cerera

Tā romieši dēvēja grieķu dievieti Dēmetru, kas valdīja pār zemes augļiem. Dēmetras attēls bija zemkopju un dārzkopju talismans. Tā bija pati labākā dāvana draugam, kurš sāka nodarboties ar zemes darbiem.

Cielava

Čigāni cielavu dēvē par čigānu putnu. Viņi tic - ja uz ceļa redz cielavu, tad pēc brīža uz tā satiks čigānus.

Kā talismanam šim mazajam putniņam piemīt spēja piepildīt jebkuru vēlēšanos tam cilvēkam, pār kura ceļu tas pārlaidies.

Ciklamena

Plīnijs saka, ka šo skaisto puķi vajadzētu dēstīt pie katras mājas, jo kur tā aug, tur visi ir pasargāti no indēm un saindēšanās.

Cimdi

Jau kopš paša sākuma, kad cimdus izgudroja, lai tie aizsargātu rokas, tiem tika ierādīta īpaša goda vieta starp pārējiem apģērba gabaliem. Bīskaps Persijs savā krājumā «Modes anekdotes» stāsta, ka kādam abatam 790. gadā tikušas piešķirtas neierobežotas medību tiesības, lai tas varētu nošaut briežus, no kuru ādām pagatavot cimdus.

Pirmo šūto cimdu pāri Anglijā no kontinenta ievedis Oksfordas grāfs Edvards Vere un uzdāvinājis to karalienei Elizabetei.

Cimdi kā dāvana

Cimdus bieži viens otram mēdz dāvināt draugi un mīlētāji. Dāvināt cimdu pāri nozīmē piedāvāt draudzību. Tāpēc tie arī kļuva par talismanu.

Taču nomest cimdu zemē nozīmē izaicināt uz cīņu, bet cimda īkšķa kodīšana nozīmē izaicinājumu uz strīdu.

Mūsu vecmāmiņu laikājaunai meitenei tika mācīts, ka ir tikai divu veidu dāvanas, ko viņa drīkst pieņemt no vīrieša - cimdi un puķes. Un pat vēl tagad, ja dāma ar kungu noslēdz derības, tad nereti uz cimdu pāri. Nekas cits labāks nav izdomāts arī pēdējos gados.

Cimdi un zagtie skūpsti

Reiz kāds rakstnieks uzdeva jautājumu - kāda starpība starp cimdu pāri un zagtiem skūpstiem, kas iegūti ķīlas veidā, un neviens viņam nebija varējis atbildēt. Tāpat nav rasts izskaidrojums dīvainajam paradumam pasniegt meitenei cimdu pārija tā, redzēdama aizmigušu vīrieti, paspēj to noskūpstīt, pirms tas pamostas.

Cimdi, skūpsti un jauns mēness

Mazāk izplatīts ir paradums skūpstīt cimdus, ieraugot jaunu mēnesi. Par to Houns savā grāmatā «Ikdienas sīkumi» raksta: «Ja kāds cilvēks, vienalga, vīrietis vai sieviete, kādā kompānijā pirmais pamana jaunu mēnesi, tad viņš tūlīt pat noskūpsta kādu no šīs kompānijas, uzvaroši iesaukdamies: «Ak, Džeina (vārds būs attiecīgi cits), tas man tikpat kā cimdu pāris!»»

Tālāk šis pats autors stāsta, ka kādu dienu kāds kungs, vārdā Gilpins, baznīcā esot ieraudzījis piekārtu cimdu un jautājis ķesterim, ko tas nozīmējot. Ķesteris paskaidrojis, ka to piekāris kāds draudzes loceklis kā izaicinājumu, un tas nozīmējot, ka šis cilvēks esot gatavs doties tuvcīņā ar to, kurš šo cimdu uzdrošināšoties noņemt.

Mūsdienās dāvināt cimdu pāri nozīmē apliecināt ja ne mīlestību, tad vismaz draudzību. Līdz ar to cimdi kļuvuši par talismanu vārda vislabākajā nozīmē, un tie apdāvinātajam nes laimi, veiksmi un gaišas domas.

Circenis un sienāzis

Abi šie mazie kukainīši ir laimes simboli. Sevišķi tie nes laimi naudas lietās. Circeņa vai sienāža veida talismani nodrošināja panākumus darījumos. Ja kaut kur zālē vai mājas tuvumā dzirdēja sisinām sienāzi, tad bija gaidāmi panākumi. Nekādā gadījumā nedrīkst šos kukaiņus vajāt vai nogalināt. Nosist circeni vai sienāzi nozīmē piesaukt šausmīgu nelaimi.

Cirvis

Cirvis ir spēka zīme, panākumu nesējs un nodrošinātājs. Cirvi kā talismanu godāja vissenākie cilvēki, par kuriem mums ir kaut kādas ziņas. Akmens laikmeta izrakumos

Aizvēsturisks cirvis - talismans.

sastopami daudzi talismani cirvja veidā. Cirvja augšgalā tika izurbts caurums un tajā ievērta aukla, lai cirvi varētu nēsāt ap kaklu. Zobens, kuru visos ceremoniālos gadījumos nesa pa priekšu karalim, ir tiešs aizvēsturiskā cirvja pēctecis - spēka simbols.

Cūkas

Ticējumam, ka cūka nes laimi, droši vien ir tīri ekonomisks pamats. Tā, piemēram, īriem ir teiciens, kurā cūka tiek raksturota kā kārtīga nomas maksātāja.

Vispār talismans cūkas veidā ir ļoti plaši izplatīts. Ķīnieši nēsā mazus no zelta vai zīda izgatavotus cūciņu talismanus, uzskatot, ka tie sniedz laimi tirdzniecībā. Īrijā savukārt uzskata, ka cūkas figūriņa kā talismans nes laimi vienīgi tad, ja tai kaut kā trūkst, tāpēc tur šie talismani ir nopērkami, piemēram, ar vienu ausi.

Čūskas

Čūska jau kopš cilvēces pirmsākumiem tiek uzskatīta par visa brīnumainā simbolu. Garā mūža dēļ čūsku dēvē pārgudrības iemiesojumu. Čūska, kas iekodusies pati savā astē, kļuva par gredzena - mūžības simbolu.

Nav zināms, kad čūsku sāka uzskatīt par ļaunuma iemiesojumu - šīs leģendas sākums tīts pagātnes noslēpumainajā miglā. Tikai visiem ir labi zināms, ka čūska kārdināja Ievu, t.i., mudināja uz ļaunu jau paradīzes dārzā, lāpāt arī zināms, ka senie ēģiptieši neieredzēja čūsku, jo saskatīja tajā maskējušos Taifonu, dieva Ozīrisa slepkavu. Taču, neraugoties uz to, tās veidols bija daļa no faraona valdnieka kroņa. Acīmredzot tāpēc, ka augstā godā tika turēts tās saprāts. Čūska tika pielūgta arī kā rietošās saules dievs.

Zināma atbalss no tā, ka čūska ir tikusi pielūgta kā rietošās saules dievs, ir pat vēl tagad saklausāma šur tur Anglijā - lauku ļaudis mēdz sacīt, ka čūska, lai kas tai arī nebūtu nodarīts, nemirst, pirms nav norietējusi saule.

Lai gan senie ēģiptieši baidījās no čūskas kā iespējamā

Taifona, viņi to arī cienīja tās gudrības dēļ, un tāpēc, ka uzskatīja par mūžības simbolu, zīmēja tās attēlu uz katras kapenes durvīm. Momentu, kad čūska nomet ādu un izlien jauna un mirdzoša no noplukušās vecās čaulas, senie ēģiptieši uzskatīja par mūžīgās nemirstības un atjaunošanās zīmi. Tāpēc čūska bija cienījama.

Čūskas āda

Čigāni nekad nepaiet garām čūskas ādai, ja gadās to atrast ceļmalā. Odzes āda tiek ļoti augstu vērtēta, bet nekaitīgo čūsku āda ir pat īpašs amulets. Ja gabalu šādas ādas pieliek pie augoņa, nobrāzuma vai brūces, tie ātri sadzīst. Šis ticējums ir vēl viena no daudzajām saiknēm, kas vieno čūsku ar tradicionālo dziedniecības māku.

Čūskas galva

Čūskas galva allaž tikusi uzskatīta par īpaši laimīgu talismanu. Senie romieši ticēja, ka čūskas attēls pasargā māju un tās iemītniekus no mēra un citām sērgām.

D

.

Dzeguze

«Šogad man nebūs laimes, jo šopavasar es vēl ne reizes neesmu dzirdējusi dzeguzi kūkojam», sacīja kāda veca sieviņa šīs grāmatas autorei.

Tautā ir vairāki ar dzeguzes kūkošanu saistīti ticējumi. Ja pirmo reizi dzird dzeguzi kūkojam, tad ir kaut kas jāvēlas un tas piepildīsies. Ja dzird dzeguzi kūkojam, ir jāpieskaras naudai, lai tās nekad netrūktu. Ja māņticīgs cilvēks grib zināt, cik ilgi viņš dzīvos, tad jāprasa dzeguzei - cik reižu pirmo reizi dzirdēta tā pavasarī kūkojam, tik ilgi arī iznāks dzīvot. Nekādā gadījumā nedrīkst pieļaut, ka dzeguze «aizkūko» tukšā dūšā - tad neēdušam būs jādzīvo visu gadu.

Daikoku

Daikoku ir japāņu mīlestības dievs, visu mīlētāju sargeņģelis un maigu domu iedvesmotājs.

Daikoku ir arī bagātības dievs. Parasti tas tiek attēlots ar āmuru - spēka un varas simbolu - rokās.

Darījumi

Būtībā visi talismani palīdz nodrošināt panākumus darījumos, taču vienīgi tad, ja šie darījumi tiek veikti godīgi.

Tirdzniecībā sevišķi laimi nes ametists, bite, vērsis, pārpilnības rags, circenis, briedis, pūķis, sienāzis, zilonis, zivs, lapsa, āmurs, mēness akmens, narīts un olīvins.

Delfīns

Delfīns ir Apollona svētais dzīvnieks un līdz arto talismans visiem, kas nodarbojas ar mūziku un citām mākslām, un vispār ir visa laba nesējs.

Delfīns.

Mitoloģiskajās leģendās delfīns minēts kā visnotaļ jauks radījums, kas allaž palīdz cilvēkiem un ir labprātīgs visu dievu kalps.

Šeit redzamais zīmējums ņemts no 1786. gadā izdotā krājuma «Debess atlants».

Dienas

Graftona 1565.gadā publicētajā «Rokasgrāmatā» ir ievietots nelaimīgo dienu saraksts. Tikai nav zināms, vai šīs nelaimīgās dienas attiecas vienīgi uz 1565.gadu vai vispār uzjebkuru gadu.

Janvāris - 1.,2.,4.,5.,10.,15.,17.,29.

Februāris - 26.,27.,28.

Marts - 16., 17.,20.

Aprīlis-7.,8.,10.,20.

Maijs - 3.,6.,7.,15.,20.

Jūnijs-4.,8.,10.,22.

Jūlijs- 15.,21.

Augusts - 1., 19.,20.,29.,30.

Septembris - 2.,4.,6.,7.,21.,23.

Oktobris - 4.,6., 16.,24.

Novembris 5.,6.,15.,20.,29.,30.

Decembris - 6.,7.,9.,15.,22.

Neparastu padomu attiecībā uz trim gada dienām 1633.gadā datētā vēstulē savam dēlam sniedz lords Berg-lejs, brīdinādams tajās neuzsākt nekādus darījumus, un norādīdams arī uz iemesliem, kāpēc šīs dienas uzskatāmas par neveiksmīgām.

Par nelaimīgu uzskatāma aprīļa pirmā pirmdiena, jo tajā dzimis Kains; šajā dienā viņš arīnogalinājis savu brāli Ābelu.

Tāpat par nelaimīgu uzskatāma augusta otrā pinndiena, jo šajā dienā tika iznīcinātas Līdzenuma pilsētas.

Nelaimīga ir arī decembra pēdējā pirmdiena, jo tajā dzimis Jūda Iskariots.

Tikai nav zināms, kur godājamais lords smēlies šo informāciju. Ļoti iespējams, ka šīs dienas bijušas saistītas ar kādām senām tradīcijām vēl pirms kristiānisma ēras un vēlāk sasaistītas ar Bībeles notikumiem.

Ar nedē|as dienām vispār saistās ļoti daudz dažādu ticējumu. Kāda sena angļu dziesmiņa vēsta par dienām Šādā veidā:

Pirmdiena nes veselību.

Otrdiena - bagātību.

Trešdiena nes tikai labu.

Ceturtdiena - strīdu diena.

Piektdienā daudz zaudēts tiks.

Sestdienā it viss ir slikts.

Ir arī ticējumi, kas saistās ar šķaudīšanos. Šķavas pirmdienā nozīmē saņemt vēstuli. Otrdienā - saņemt kaut ko labāku par vēstuli. Trešdienā - gaidāmas briesmas. Šķavas ceturtdienā vēsta, ka satiks kādu svešinieku. Piektdienā šķavas nozīmē, ka būs jābēdājas, bet sestdienā-ka gaidāms ciemos labākais draugs.

Tāpat ir ticējumi, kas saistīti ar cilvēka dzimšanas dienu. Tie, kas dzimuši pirmdienā, ir skaisti. Kas dzimuši otrdienā -ir laipni un žēlsirdīgi. Trešdienā dzimušajiem nākas piedzīvot bēdas un ciešanas. Ceturtdienā dzimušie dzīvē daudz ko sasniedz. Piektdienā dzimušie ir mīļi un nesavtīgi. Sestdienā dzimušajiem sviedriem vaigā jāpelna dienišķā maize. Svētdienā dzimušie ir laimīgi, veseli miesā, gudri prātā un allaž līksmi.

Ir ticējumi, kas saistīti ar veļas mazgāšanu. Ja veļu mazgā pirmdienā, tad tā jāžāvē visu dienu. Ja otrdienā - to mazgājot, paies visa diena. Ja mazgās trešdienā - nāksies mazgāt visu atlikušo nedēļu. Ceturtdienā mazgāšana noteikti neveiksies. Piektdienā mazgāt spiež vajadzība. Bet sestdienā veļu mazgā vienīgi nevīžas.

Ja nagus apgriež pirmdienā - saņems kādu ziņu. Ja otrdienā - tiks pie jaunām kurpēm. Trešdienā nagu apgriešana sola labu veselību. Ceturtdienā nagu griešana ir uz bagātību. Piektdienā griešana ir uz nelaimi. Ja nagus apgriež sestdienā - gaidāms ceļojums. Bet svētdienā nagu griešana piesauc ļauno, un visu nākamo nedēļu sātans griezēju vadās pēc sava prāta.

18.gadsimtā publicētajā «Zinību grāmatā» rakstīts, ka katra mēneša mēness fāžu maiņā ir divas dienas, kad viss, kas iesākts, agrāk vai vēlāk slikti beidzas. Un šīs nelaimīgās dienas ir šādas:

janvārī, kad mēness ir trīs vai četras dienas vecs, februārī, kad mēness ir piecas vai septiņas dienas vecs, martā, kad mēness ir sešas vai septiņas dienas vecs, aprīlī, kad mēness ir piecas vai astoņas dienas vecs, maijā, kad mēness ir astoņas vai deviņas dienas vecs, jūnijā, kad mēness ir piecas vai piecpadsmit dienas vecs, jūlijā, kad mēness ir trīs vai trīspadsmit dienas vecs, augustā, kad mēness ir astoņas vai trīspadsmit dienas vecs, septembrī, kad mēness ir astoņas vai trīspadsmit dienas vecs, oktobrī, kad mēness ir piecas vai divpadsmit dienas vecs, novembrī, kad mēness ir piecas vai deviņas dienas vecs, decembrī, kad mēness ir trīs vai trīspadsmit dienas vecs.

Dievkociņš

Astrologi uzskata dievkociņu par Merkura augu, taču tasiraiīīpašs mīlētāju talismana koks. Kāds ticējums vēstajā mīlētāji zem šī koka zvēr viens otram mīlestību, tad zvērests noteikti tiks arī turēts. Kā talismanu izmanto dievkociņa zariņu, ko pievieno mīļotajam domātajai dāvanai. Tā kā šis koks ir mūžzaļš, to dēvē arī par dzīvības koku. Ja meitene grib zināt, vai viņa tiek mīlēta, tad rīkojas šādi: izrunājot iemīļotā vārdu, nolauž dievkociņa zariņu. Tad to uzliek uz vienas plaukstas, otru uzspiež tai virsū un zariņu saburza. Ja smarža ir vāja, tad mīļotais vēl svārstās un ir melis, ja smarža ir stipra, tad arī mīļotā mīlestība ir stipra.

Dimants

Dimants ir visu Auna un Skorpiona zīmē dzimušo akmens, kā arī labvēlīgs tiem, pār kuriem valda Marss.

Senos laikos uzskatīja, ka no visiem dārgakmeņiem dimants ir visspēcīgākais talismans cīņā pret ļaunajiem spēkiem, un pat vēl tagad hindu bagātajās ģimenēs bērns kristīšanas ceremonijā tiek apbārstīts ar dimanta putekļiem, lai augtu tikumīgs.

Kāds ļoti sens ticējums māca, ka dimants, lai tas spētu pilnībā parādīt savu spēku, jānēsā ķermeņa kreisajā pusē, turklāt tā, lai pieskartos miesai. No šī ticējuma tad droši vien arī radies paradums slīpētā dimanta - briljanta - gredzenu nēsāt kreisās rokas pirkstā.

Mūsu labais paziņa sers Džons Mondvils to skaidro šādi:

«Cilvēkam dimants jānēsā kreisajā pusē, jo tad tam piemīt lielāks spēks nekā nēsātam labajā pusē. Dimanta spēks pieaug, ja tas ir vērsts pret ziemeļiem, kas ir pasaules kreisā puse un arī cilvēka kreisā puse, kad tas pavēršas ar seju pret austrumiem. Ja vēlaties zināt, kāds ir dimanta iedarbības spēks, pastāstīšu, ko saka un apgalvo tie, kas dzīvo viņpus jūras, kur cēlušās visas zinātnes un filozofijas.»

«Dimants savam nēsātājam piešķir vīrišķību un izturību, uztur veselus tā locekļus. Tas nodrošina viņam uzvaru pār ienaidniekiem kā galmā, tā karalaukā, protams, ja viņa mērķi un nodomi ir taisnīgi. Dimants uztur pie skaidrības prātu, attur nēsātāju no nevajadzīgiem strīdiem un trakošanas, pasargā no bēdām un burvestībām un no ļaunā gara maldinošajām ilūzijām. Ja arī kāds burvis vai ragana cenšas noburt dimanta nēsātāju, tad. pateicoties šī dārgakmens šķīstītāja spēkam, visa burvestība krīt atpakaļ uz pašu būrēju.»

«Tāpat arī šī dārgakmens nēsātājam neuzbruks neviens mežazvērs.»

«Ja grib, lai tā iedarbība būtu spēcīgāka, dimantu nedrīkst iegūt viltus ceļā, tam jābūt dāvinātam no brīvas gribas, bez materiāla aprēķina.»

Pastāv stingrs uzskats: ja dimants iegūts viltus vai noziedzīgā ceļā, tas zaudē savas labās īpašības - īstenībā tas uz savu īpašnieku atstāj tieši pretēju ietekmi. Dimants kā talismans kalpo vienīgi tādā gadījumā, ja tā īpašnieka nodomi ir tīri, un tas ir uzticams sirdī. Ja dimants nonāk nodevēja, zemiska cilvēka vai noziedznieka rokās, tas nes vienīgi nelaimi.

Šajā sakarā būtu interesanti atcerēties pasaules lielākā dimanta Kohinura «piedzīvojumus». Hindi bija noteikuši, ka vīrietim tas nodarīs tikai ļaunu, kā tas arī bija - to pavadīja asinsizliešanas un visādas šausmas līdz pat brīdim, kad tas tika uzdāvināts karalienei Viktorijai. Viņa gan izlikās paceļamies pāri visādām māņticībām, tomēr bija tik piesardzīga, ka šo milzu dimantu uz visiem laikiem novēlēja karaļa dzīvesbiedrei, nevis pašam karalim.

Arī Houpu ģimenē šis dimants bija nelaimīgs visiem tā īpašniekiem. Reiz tas mirdzēja kaklā grāfienei Montes-paņai, karaļa Luija XIV mīļākajai, taču, tikko šo dārgakmeni ieguvusi, viņa savu karalisko mīļāko zaudēja un pati nogrima aizmirstībā. Vēlāk šis dimants kļuva par Marijas Antuanetes regāliju sastāvdaļu. Pēc viņas sodīšanas ar nāvi tas nonāca kāda Amsterdamas tirgoņa īpašumā, kuram to nozaga paša dēls. Tēvs vēlāk nomira bada nāvē, bet dēls izdarīj a pašnāvību.

Pēc tam šo dimantu savā īpašumā ieguva Houpu ģimene, un arī to vajāja nelaimes līdz pat mūsu gadsimta sākumam. kad sers Francis I loups to pārdeva. Dimantu nopirka sultāns Abduls Hamids, kurš drīz pēc tam zaudēja troni. Tad dimantu savā īpašumā ieguva kāda amerikāņu dārgakmeņu firma, kur to savukārt esot nopircis kāds kungs, kurš noslīcis kopā ar slaveno «Titāniku», aiznesdams sev līdzi okeāna dzelmē arī šo nelaimīgo dimantu.

Kas attiecas uz slaveno Orlova dimantu, kas piederēja pie pēdējā Krievijas cara regālijām, tā pagātne saistīta ar vienām vienīgām šausmām.

Austrumzemēs valda uzskats, ka sievietes nekādā gadījumā nedrīkst nēsāt no dimantiem gatavotas pogas - tas nozīmētu izaicināt likteni un vardarbīgu galu. Ziņās, kas vēstīja par krievu cara un viņa ģimenes nāvi, tika norādīts, ka cara meitu tērpu vīlēs bijuši paslēpti milzīgi dimanti, un ka tērpiem bijušas arī dimanta pogas. Tās viņām bijušas klāt arī noslepkavošanas brīdī pagrabā.

Dūja

Varbūt tāpēc, ka dūja ieņem nozīmīgu vietu reliģijā, tā reti tiek uzskatīta par talismanu. Arī tās attēls tikpat kā nekad nekur nav sastopams. Tomēr dūja ir miera simbols, tā samierina strīdniekus un savieno šķirtus draugus.

Čigāni dzīvu dūju atzīst par laimes nesēju un ir bezgala iepriecināti, ja balta dūja vai meža balodis uzspurdz gaisā no ceļa, pakuru viņiem jāiet. Ja balta dūja vairākas reizes nolaižas uz jumta, tad mājā gaidāmas kāzas.

Taču ir arī tādi cilvēki, kas jūtas iebiedēti, ja uz viņu māju sāk lidot balta dūja - viņi to uzskata par sliktu zīmi. Ja kāds balts putns sit pie loga rūts vai nosēžas uz palodzes, tad tajā istabā gaidāms nāves vai nopietnas slimības gadījums.

Anglijā kādu ģimeni vairākkārt brīdinājis kāds balts, neparasts putns par kāda piederīgā zaudēšanu. Acīmredzot šo nostāstu dēļ aiī izplatījies ticējums, ka balti putni ir draudošu ziņu nesēji.

Durvju slieksnis

Velsā pastāv ticējums, ka nobalsināts durvju slieksnis nes mājā laimi, jo tam nespēj tikt pāri neviens ļaunais gars. Iespējams, ka šī ticējuma dēļ radies paradums sliekšņu vietā izmantot baltus akmeņus.

Anglijā vairākās vietās, sevišķi Midlendā, sliekšņus nevis balsina, bet gan krāso sarkanus vai arī izrotā ar sarkanām viļņveida svītrām - paradums, kas acīmredzot saglabājies vēl no tiem laikiem, kad uz sliekšņiem mēdza vilkt dažādas mistiskas zīmes pret ļaunajiem gariem.

Slieksnim šķērsām pāri nolikta slota ir talismans pret visādām burvestībām un raganām - tā saka 1 lempšīras čigānietes.

Dzeloņplūme

Dzeloņplūme ir mīlētāju talismans un sargs pret skauģiem un nelabvēļiem.

Visā Anglijā pastāv ticējums: jņ jaunietis atzīstas savai meitenei mīlestībā dzeloņplūmes tuvumā, tad drīz vien var gaidīt laimīgu laulību. Dzeloņplūmes lapiņa naudas makā nodrošina izdošanos, labklājību un vispār laimīgu likteni.

Laba vēlējums dzeloņplūmes tuvumā noteikti piepildīsies. Ja cilvēks tur rokā kaut mazu skaidiņu no šī koka, tad tiek pasargāts no visiem nelabvēļiem.

Čigāns parasti savu spieķi griež no dzeloņplūmes, lai šis spieķis pasargātu no ceļā draudošām briesmām.

Dzelzs

Dzelzs ir Skorpiona zīmē dzimušo metāls.

Pirmie dzelzi atklāja un apstrādāja hindi. Austrumos dzelzs izstrādājumi bija plaši pazīstami jau tad, kad Eiropas daļas iedzīvotāji vēl pazina tikai bronzu. Vispirms dzelzs pamazām tika ievesta Senajā Grieķijā, taču, kad senie romieši iekaroja Britāniju, tie pārsteigti atklāja, ka arī turienes ļaudis jau prasmīgi apstrādāja dzelzi, kas norādīja uz seno britu salīdzinoši augsto civilizācijas līmeni.

Tā kā dzelzsrūda liek atrasta zemē, tad dabiski, ka tā tiek attiecināta uz visiem, kam ir kāds sakars ar zemi - ar zemniekiem, arājiem, inženieriem, metāla apstrādātājiem un kalnračiem-viņi visi dzelzi uzskata par savu talismanu. Dzelzs vispār ir ļoti spēcīgs talismans pret visiem ļaunajiem gariem. Dzelzs irtas labais spēks, kas nāk laukā no zemes, lai cīnītos pret to ļaunumu, kurš slēpjas tās dzīlēs.

Dzērve

Dzērve Japānā tiek uzskatīta par svētu putnu; kā talismans tā piešķir īpašniekam labu veselību un ilgu mūžu.

Dzimšanas datums

Zodiaka zīmēs ir norādīts, kādu ietekmi uz cilvēka raksturu atstāj dzimšanas datums, kā arī laimīgie akmeņi, krāsas, metāli un dienas.

Dzimumzīmes

Pēc kāda ļoti sena ticējuma, kam ir saistība ar astroloģiju, dzimumzīmes, kurām nav nekāda sakara ne ar kārpām, ne ar vasaras raibumiem, nosaka tā cilvēka laimīgo vai nelaimīgo likteni, uz kura miesas tās ir parādījušās. Ir teikts, ka katrai dzimumzīmei, atkarībā no tās krāsas un atrašanās vietas uz ķermeņa, ir sava nozīme.

Astrologs Rihards Zanders, kas dzīvojis 17. gadsimtā, iespējams, bija pimiais, kurš izvirzīja teoriju, ka dzimumzīmes parādīšanās uz kādas ķermeņa daļas ir nenovēršami saistīta ar dzimumzīmes parādīšanos ari uz sejas kādā noteiktā vietā, lai rastu it kā līdzsvaru. Viņš rakstījis: «Atraduši dzimumzīmi uz sejas, mēs noteikti atradīsim kādu ari uz citas ķermeņa daļas un no tā varēsim izdarit zināmus secinājumus.»

Dzimumzīmes mēdz būt ļoti dažādas pēc krāsas, novietojuma un rakstura. Ir melnas, pelēkas, sārtas dzimumzīmes. No dažām pat spraucas ārā matiņi vai arī veseli matu kušķīši tas atkarīgs no tā, kurā ķermeņa daļā dzimumzīme atrodas. Dažas tiek uzskatītas par nelaimi vēstošām, citas, turpretī, par laimi nesošām.

Ja viena dzimumzīme atrodas galvvidū, tad otrai jāatrodas uz skausta, un tas nozīmē, ka cilvēks gan ir labs un gudrs, bet mirs nabags.

Dzimumzīme pieres vidū liecina, ka vīrietis ir strādīgs un čakls, bet sieviete - ļoti auglīga.

Sieviete ar dzimumzīmi uz zoda ir liela runātāja.

Vīrietim dzimumzīme uz kreisā vaiga, Merkūrija zonā. nozīmē, ka viņš ir liels strīdnieks un var nokļūt cietumā.

Uz virslūpas dzimumzīme vīrietim sola lielu laimi, bet sievietei liecina par tieksmi uz izvirtību.

Ja dzimumzīmes ir abpus kaklam, driz būs jāzaudē dzīvība.

Dzimumzīme rīkles kreisajā pusē vīrietim nozīmē, ka nāksies bieži ciest no ievainojumiem, bet sievietei vajadzētu vairīties no ūdens.

Dzimumzīme vīrietim uz labās rokas norāda par tieksmi uz azarta spēlēm, sievietēm - ka mantos no vecākiem bagātību un iegūs pasaules slavu.

Dzimumzīme starp kreisās rokas elkoni un plaukstas locītavu norāda, ka cilvēka mūžs būs sarežģīts, bet beigās viņš iegūs lielu bagātību.

Ja dzimumzīmē aug viens melns matiņš, tas nozīmē, ka cilvēkam ir dzejiska dvēsele, tieksme uz ceļošanu, viņš ir labsirdīgs un tikumīgs, bet galu sagaidīs uz ūdens, un viņa kaps būs slapjš.

Dzimumzīme uz muguras nozīmē bagātību. Kreisajā muguras augšpusē tā norāda uz gariem ceļojumiem un vīrietim sola ieslodzījumu, bet sievieti sagaida brauciens uz kādu tālu zemi.

Dzimumzīme krūšu kreisajā pusē sola vīrietim priekšnieku nelabvēlību, kā arī norāda uz netiklību, bet sievietei pareģo nabadzību un pamestību.

Dzimumzīme uz labā pleca norāda uz rakstura stingrību un bagātību. Sievietei tā sola lielus panākumus.

Valda uzskats, ka matiņi, kas izaug no dzimumzīmes, nes laimi.

Dzimumzīmes uz rokām un kājām nozīmē daudz bērnu.

Dzimumzīme uz pleciem liecina par lielu prātu; uz kreisā pleca norāda uz kašķīgu raksturu, bet paduses tuvumā -sola bagātību un slavu.

Dzimumzīme uz pakauša parasti norāda uz lepnu un stipru raksturu.

Dzimumzīme uz kakla un rīkles nodrošina bagātību un labu veselību, uz zoda un sirds tuvumā - pārticību.

Dzimumzīme uz lūpas liecina par pļāpību.

Dzimumzīme pieres labajā pusē sola bagātību, kreisajā-tieši pretējo.

Dzimumzīmes uz kāju potītēm vīriešiem liecina par drosmi, sievietēm - par pieticību un kautrību.

Dzimumzīme uz ceļgala vai tā tuvumā liecina par tikumību. Sievietēm dzimumzīme uz kreisā ceļgalasola daudz bērnu.

Dzimumzīme sirds kreisajā pusē norāda uz sliktu raksturu.

Dzimumzīme uz krūtīm nozīmē nabadzību.

Dzintars

Cilvēkiem, kas dzimuši Lauvas zīmē, to vajadzētu nēsāt vienmēr, turpretī Vērša zīmē dzimušajiem tas nes vienīgi nelaimi.

Šis brīnišķīgais akmens ir radies bezgala tālā senatnē, kad cilvēka vēl nemaz nebija, bet zemi klāja vareni, mums nepazīstami koki, kuru izskatu pēc to stumbru, zaru un lapu nospiedumiem akmeņoglēs spēj noteikt tie, kas prot lasīt šo dabas valodu.

No šiem kokiem ir veidojies tagadējais akmeņogļu slānis, un dzintars ir kāda koka, kas audzis starp šiem kokiem, sveķu pārakmeņojušās atliekas.

Dzintars ir ļoti skaists, un tam piemīt kāda savdabīga spēja, tāpēc jau kopš sendienām tas ticis augstu vērtēts un cienīts, un to apvijušas neskaitāmas leģendas.

Dzintars ir apveltīts ar noslēpumainu īpašību, ko sauc par elektrību, ar spēku, kuru visi it kā pazīst, bet par kuru tomēr tik maz ir zināms. Ja dzintaru berzē, tas izdala dzirkstis, un, līdzīgi magnētam, spēj pievilkt un noturēt sīkus priekšmetus. Cilvēki secināja, ka dzintaram piemīt īpašs, neparasts spēks.

Vēlāk, turpinot eksperimentēt ar dzintaru, atklāja elektrību, un tā radās arī dzintara nosaukums. Grieķu valodā dzintara nosaukums ir electron, no šī vārda cēlies vārds elektrība.

Visagrīnākā teorija par dzintaru vēsta, ka tas radies, saules stariem koncentrējoties uz kādu noteiktu vietu zemes virsū. Varbūt tāpēc dzintars tiek dēvēts par saules akmeni.

Dzintars pieder pie vissenākajiem talismaniem. Dzintara krelles tika atrastas visvecākajās ēģiptiešu apbedījuma vietās. Savā laikā Cēzars kā nodevu no britiem ik gadus pieprasīja zināmu daudzumu dzintara.

Bez okultajām īpašībām dzintaram tiek piedēvētas arī dziednieciskas īpašības. Apgalvo, ka tas pasargā no mutes dobuma infekcijām; varbūt tāpēc austrumnieki pīpju ie-mutes veidoja no dzintara. Vēlāk šis ieradums izplatījās arī rietumos, kur pastāv joprojām.

Ķīnieši dzintaru dedzināja un izmantoja kā kvēpināmo vīraku, tāpat rīkojās arī muhamedāņi. Viņi ticēja, ka dzintara krelles pasargā valkātāju no visa veida burvestībām un ļauna vēlējumiem; vislabāk tās dot bērnam, jau piedzimstot.

Taču dzintara krelles nodrošināja ne tikai pret burvestībām. Senie dziednieki atzina, ka dzintars spēj ārstēt rozi un vairogdziedzeri, tāpat, ka tas pasargā no kurluma un zobu slimībām.

Tā uzskatīja senāk, un jaunāko laiku dziednieki mēdza par šiem atzinumiem pasmaidīt, bet tagad …

Ne tik sen kāds slavens ārsts rakstīja, ka dzintara krelles, pastāvīgi nēsātas ap kaklu, to stiprina un pasargā no daudzām draudošām slimībām, it sevišķi no vairogdziedzera. Viņš uzskatīja, ka dzintars, būdams bagātīgi apveltīts ar elektrību, saskarsmē ar miesas siltumu šo elektrību izdala, veidodams ap kaklu spēcīgu aizsargjoslu, kuras nozīmi nav iespējams novērtēt par augstu.

Agrāk ļaudis lika dzintaru bērnam klāt zobu nākšanas laikā. Medicīnā pret bērnu krampjiem tika izmantota no dzintara izspiestā ēteriskā eļļa.

Dzīvsudrabsakne

Šim sīkajam savvaļas augam nemaz nav tiesību tikt ieslēgtam cienījamu talismanu sarakstā, jo vairumam cilvēku tas nes vienīgi nelaimi. Šī auga tuvumā nedrīkst ne zvērēt, ne dot kādu svinīgu solījumu, jo tas netiks turēts. Šo augu ienest mājā nozīmē - ienest tajā nelaimi.

Tomēr pastāv uzskats - ja kādu šī auga daļu noplūc zaglis vai ļaundaris, tad visi tā zemiskie nodomi piepildīsies, jo dzīvsudrabsakne ir visu noziedznieku talismans.

E

.

Ebisu

Ebisu ir japāņu pārticības dievs. Ebisu klātbūtne nes mājā bagātību un nodrošina ģimeni ar dienišķo maizi.

Enkurs

Enkurs ir cerību zīme, tas nodrošina mājās atgriešanos. Šo talismanu ir iecienījuši ne tikai jūrnieki, bet arī visi, kas ceļo pa jūru vai sauszemi.

Ērglis

Ērgļa talismans piešķir drosmi im veiksmi, cēlumu un varu, tādējādi palīdzēdams savam īpašniekam pacelties lielākos augstumos.

Angļu baznīcā ērglis ir svētā Jāņa Evaņģēlista simbols. Ērglim, šim putnu karalim, ir liela nozīme gandrīz visās reliģijās.

Indijā ērglis Garuda bija dieva Višnas sabiedrotais. Ērglis nesa Višnu uz saviem spārniem, kad tas devās cīņā ar tumsas spēkiem un tos uzvarēja.

Sengrieķu leģenda vēsta, ka tad, kad Zevs gatavojies kaujai ar titāniem, ērglis pienesis viņam zibeņus, ar kuriem viņš titānus pieveicis. Par pateicības zīmi Zevs izraudzījies ērgli kā savu simbolu. Tā kā ērglis var uzlidot ļoti augstu un, pēc ļaužu ticējuma, ir vienīgā dzīvā būtne, kura spēj ielūkoties tieši pusdienas saulē, tad tas tika izraudzīts par simbolu cilvēka dvēseles debesbraukšanai pēc nāves.

Ziemeļnieku mitoloģijāērglis ir vētras simbols, un Odins pie savas bruņucepures nēsāja ērgļa spārnus.

Būdams cieši saistīts ar Jupiteru, ērglis kļuva par zemes spēka simbolu. Ptolemejs ērgli pieņēma par visas Senās Ēģiptes valsts emblēmu.

Senajā Romā ērglis bija republikas ģerboņa sastāvdaļa, un tā attēls tika plaši izmantots heraldikā.

Ķīnā un Japānā nelieli metāla vai akmens ērgļi tika doti karavīriem, lai tie būtu bezbailīgi un stipri kā šie putni.

Anglijā bieži lielu māju vārtu stabu galos redzami ērgļi. Mūsdienās tie uzskatāmi vairs tikai par dekoratīviem elementiem, taču sākotnēji tie norādīja uz to, ka namā mīt kāda ievērojama persona.

Eņģeļi

Ar vārdu eņģelis saprotam svētības nesēju, labo ziņu vēstnesi. Papīrs, uz kura uzrakstīti septiņu erceņģeļu vārdi, tika uzskatīts par ļoti spēcīgu talismanu.

Šiem visa labā vēstnešiem ar astroloģiju ir ļoti sens sakars. Ebreju svētajos rakstos ir teikts, ka pie šiem septiņiem erceņģeļiem vēl pieskaitāmas divpadsmit zodiaka zīmes, turklāt «katrai vēl pievienoti tnsdesmit armijas vadoņi, katram vadonim piederas trīsdesmit leģioni, kas sastāv no tnsdesmit vadītājiem, un katram vadītājam kalpo tnsdesmit kapteiņi, bet katram kapteinim tnsdesmit vīri.» Te uzskatāmi izmantots mistiskais skaitlis trīs. «Un visi tie ir izraēliešu valdošie gari.»

Astrologi ir pārņēmuši šo jūdu ticību eņģeļiem un attiecinājuši šo septiņu galveno garu vārdus uz dažādām planētām. Tā Zafiēls valda pār Saturnu, Zadkiēls valda pār Jupiteru, Kamels - pār Marsu, Rafaēls - pār Sauli, Haniēls -pār Veneru, Miķelis - pār Merkuru un Gabriēls valda pār Mēnesi.

Šiem septiņiem ar sarkanu uzrakstītajiem vārdiem piemīt īpašs spēks piesaistīt svētību un atvairīt ļaunumu.

Ēdiena paliekas

Dažos novados lauku ļaudis pārņem šausmas jau iedomājoties vien, ka galds pēc vakariņām varētu palikt nenokopts un uz tā pa nakti mētātos ēdiena paliekas. Šādas attieksmes iemesls droši vien meklējams, pirmkārt, vēlmē veicināt čaklumu un tīrību, un, otrkārt, vēlmē paust neticību visādiem mājas gariem.

Senos laikos pastāvēja ticējums, ka pa nakti uz galda jāatstāj ēdiens, ar ko mājas gariem mieloties, lai tie tad pateicībā nodrošinātu mājas iemītniekiem laimi, mantu un labklājību. īpaši šis ticējums tika ievērots Vecgada vakarā un to dienu priekšvakaros, kas bija atzītas kā nelaimīgas.

F

.

Fēnikss

Ķīniešiem ir teiksma par mītisku putnu, kurš piešķir ilgu mūžu un nodrošina mājas labklājību. Būtībā šis mītiskais putns simbolizē pašu pasauli. Šī putna - feniksa galva ir debess, acis - saule, knābis - mēness, spārni - vējš, bet aste - koki un augi.

Sers Džons Mondvils par feniksu raksta: «Ēģiptē ir Heliopole jeb Saules pilsēta, un tajā atrodas apaļš templis, kas celts pēc tāda paša Jeruzālemes tempļa parauga. Šī tempļa priesteriem ir visi raksti, kas saistīti ar šo putnu, kuru sauc par feniksu, un kurš tāds ir vienīgais visā pasaulē. Šis putns reizi pieci simti gados, jo tieši tik ilgi tas dл vo, atlaižas uz šo templi, lai sadegtu uz tā altāra. Tāpēc priesteri sapoš altāri - saliek uz tā smaržīgas zāles un sēru un daudzas citas viegli degošas vielas, un tad atlido fenikss un sadeg, pārvēršas pelnos. Bet nākamajā dienā priesteri pelnos atrod kūniņu, un jau vēl pēc vienas dienas uz altāra ir redzams putns, sveiks un vesels, bet trešajā dienā tas aizlido. Tajās zemēs šo putnu bieži redz lidojam - tas ir milzīgāks par ērgli, kaklu tam rotā spalvu cekuls - lielāks nekā pāvam. Kakls šim putnam ir dzeltens, knābis - zils, spārni - purpura krāsā, bet aste - dzeltena un sarkana. Kad lūkojas uz šo putnu pret sauli, tad nav vairs nekā skaistāka, ko cilvēka acs jebkad būtu skatījusi.»

Fortūna

Fortūna ir viena no visspēcīgākajām senās pasaules dievietēm. Fortūna piešķir bagātību vai nabadzību, priekus vai bēdas, laimi vai nelaimi. Fortūna tiek raksturota kā dieviete ar ļoti mainīgu raksturu, un viņa allaž ir labvēlīgāk noskaņota pret sievieti nekā pret vīrieti. Fortūnai piemīt īpašs spēks nodrošināt sievai vīra mīlestību un uzmanību. Tādējādi talismans ar Fortūnas veidolu kalpoja galvenokārt kā visu laulāto un arī spēlmaņu - jo vai tad laulība nav sava veida spēle? - aizstāvis.

Senāko laiku skulptūrās Fortūna attēlota vienā rokā ar ratu - mainības simbolu, kas norāda uz viņas daudzveidību, uz vadīšanas spējām un uz visaptverošu ietekmi, otrā rokā ar pilnības ragu, tādējādi norādot, ka viņai pieder vara piešķirt pārticību un turību.

Vēlāko laiku skulptūrās Fortūna atveidota akla vai nereti arī spārnota.

Fuku-roku-džiu

Fuku-roku-džiu ir japāņu gudrības un veiksmes dievs. Talismans ar šī dieva attēlu piešķir tā īpašniekam laimi un prātu.

G

.

Gailis

Gailis ir modrības un līdz ar to drošības simbols, tāpēc to novieto baznīcu torņu smailēs. Gailis tiek plaši minēts mitoloģijā. Gailis bija Odina un Jupitera pavadonis. Gaiļa figūriņa, līdzīgi abraksas akmenim, tika nēsāta, lai veicinātu modrību un tālredzību.

Gaiļa acs

Indijā talismans gaiļa acs veidā ir ļoti plaši izplatīts. Bieži redz izmantojam kā talismanu arī īstu beigta gaiļa aci. Šo talismanu nēsā ap kaklu, un tas iedveš modrību un brīdina par draudošajām briesmām, piešķir valkātājam modrību, tālredzību un nojautas spējas.

Gaiļa dziesma

Rietumu zemēs pastāv ticējums - ja gailis pienāk pie mājas durvīm un pēkšņi iedziedas, tad gaidāms svešs viesis. Anglijā daudzos novados valda uzskats, ka gaiļa dziesma pēc pusnakts pareģo nāvi. Turpretī Persijā uzskata, ka gailim jādzied no rīta deviņos, divpadsmitos dienā un naktī - tad gaiļa īpašnieks var cerēt uz negaidītu prieku un laimi.

Gliemežvāks

Arī gliemežvāki ļoti bieži tiek uzskatīti par svētiem.

Spirālveida gliemežvāks

Spirālveida gliemežvāks ir viena no astoņām Būdas emblēmām. No fakta, ka, pieliekot gliemežvāku pie auss, tajā dzirdama sanoņa, radusies poētiskā iedoma, ka tā ir mūžīgā jūras balss.

Pastāv ticējums, ka gliemežvākam piemīt spēks pasargāt tos, kas atrodas tālu no mājām, ka tas kalpo it kā par sakarnieku starp ceļotājiem un mājās palicējiem. Gandrīz katrai ģimenei, kurā ir jūrnieks, pieder kāds no tālajām Indijas jūrām pārvests spirālveida gliemežvāks.

Mūsdienās gliemežvākus izmanto vairs tikai vai nu kā dekoratīvus elementus, vai piemiņas lietiņas, vai arī kā muzeja eksponātus. Ir galīgi aizmirsts, ka gliemežvāku kādreiz uzskatīja par talismanu.

Granāts

Granāts ir Jaunavas zīmē dzimušo dārgakmens, un no tā vajadzētu vairīties visiem, kas dzimuši Vērša zīmē. Tā kā granāts simbolizē pastāvību un uzticību, tas ir iecienīta dāvana draugam šķiršanās gadījumā, kā arī ļoti piemērots akmens saderināšanās gredzeniem.

Šo tik labi pazīstamo akmeni mēdz dēvēt arī par rubīnu, taču īstais rubīns ir daudz cietāks un arī tā krāsa ir nesalīdzināmi sulīgāka un piesātinātāka. Granāts parasti ir vīn-sarkans, taču gadās arī gaiši sārti, gandrīz vai rozā akmeņi, vai pat ar iedzeltenu nokrāsu.

Austrumu zemēs granāts ir visiecienītākais talismans. Senajā Grieķijā un Romā granātos mēdza iegravēt valdnieku portretus-daudzi šādi granāti sastopami mūsdienu muzejos.

Persijā talismanus no granāta nēsāja, lai tic pasargātu no zibens; tie varēja pasargāt arī no saslimšanas ar mēri vai drudzi. Viduslaikos granāts kalpoja kā talismans pret visām slimībām, kas bija saistītas ar iekaisumiem. Ja granāts bija iegūts likumīgā ceļā. tas savam īpašniekam piešķīra izturību, pastāvību un līksmu prātu, bet. ja tas bija iegūts nelikumīgi, ar viltu, tad tas nesa sev līdzi lāstu, kas nepārgāja, kamēr šis dārgakmens netika atdots īstajam īpašniekam.

Gredzens

Jau kopš senlaikiem gredzens, mūžības simbols, ir ticis uzskatīts par mīlētāju uzticības apliecinājumu. Tas nodrošina laimi un negaistošu mīlestību, kā arī izraisa maigas domas.

Gredzeni ir valkāti visās zemēs un visos laikos, par kuriem mums ir jebkādas ziņas. Bieži tie kalpojuši tikai kā rotaslietas, taču vēl biežāk tiem ticis piedēvēts okults spēks. Gredzens bijis arī uzskatāma varas zīme. Tā faraons pasniedza gredzenu Jāzepam kā apliecinājumu, ka piešķir tam neierobežotu valdnieka varu. Jūdasa gredzens kalpoja kā ķīla viņa vedeklas neaizskaramībai.

Hērodots vēsta, ka jau Senajā Babilonā nēsājuši gredzenus. No turienes šis paradums ieviesies Senajā Grieķijā un pēc tam tālāk visā Eiropā. Romā katram brīvpilsonim pirkstā bija dzelzs gredzens, bet valsts darbinieki tos nēsājuši kā savas profesijas atšķirības zīmi. Nedaudz līdzīgs paradums bijis arī anglosakšiem - tie, kam gadījās piedzimt ar «zilām asinīm», ap kaklu nēsāja torku - zelta riņķi.

Saderināšanās gredzens

Liekas, ne agrāk kā viduslaikos ieviesās paradums pasniegt gredzenu jaunavai, kuru jauneklis bija izvēlējies par savu nākamo sievu. Šo procedūru dēvēja par «sarokoša-nos», un kad tas bija noticis, tas nozīmēja, ka jaunavai jādodas uz nākamā vīra māju un tur jāpavada vesels pārbaudes gads, kura laikā nākamais vīrs izdomās, vai viņš grib šo jaunavu precēt, vai ne.

Šie «sarokošanās» gredzeni tika gatavoti no vienkārša metāla, taču ļoti bieži tos pina no niedrēm, tā ka šo cerēšanās laiku dēvēja arī par «niedru gredzenu kāzām»; tas

nozīmēja, ka līgums noslēgts uz ļoti īsu laiku. Vēl pēc dažiem gadsimtiem, kad šī «sarokošanās» ceremonija jau bija novecojusi, nepieredzējušas meitenes ticēja, ka šajā «niedru gredzenu pīšanā» slēpjas kaut kāda īpaša burvība, kas tomēr bieži beidzās tikai ar visparastāko pavešanu.

Kaut kas šai «sarokošanās» ceremonijai līdzīgs vēl mūsdienās saglabājies Velsā un arī Norvēģijā, vismaz attālākos lauku nostūros saderināšanās tiek uzskatīta par gandrīz tikpat likumīgu pasākumu kā īstas laulības; nereti pēc saderināšanās kāzas tiek atliktas uz vairākiem gadiem.

Islandē vēl pavisam nesen līgavainim pie altāra, lai saņemtu līgavas roku, savējā bija jāizbāž caur lielu riņķi.

Skotijas ziemeļos atrodami neskaitāmi apsūnojuši akmeņi ar tajos izdobtiem caurumiem, caur kuriem neskaitāmus gadsimtus mīlētāji sadevās rokās, ticēdami, ka tādā veidā tiks nodrošināta viņu savstarpējā uzticība.

Bizantiešu gredzeni

Viduslaikos plaši izplatīts talismans pret ļaunu aci, kā arī pret lipīgām slimībām un nelaimes gadījumiem bija gredzens ar vairogu, kurā iegravēta groteska seja. To apņēma septiņi stari, kas simbolizēja septiņas Svētā Gara dāvanas -varu, prātu, godu. slavu, svētību, spēku un dievbijību.

Krampju gredzeni

Viduslaikos kā talismanu pret krampjiem valkāja sudraba gredzenu, kurā bija iegravēti trīs Gudro vārdi - Kaspars, Melhiors un Baltazars.

Bez niedru un citiem gredzeniem, kurus izmantoja saderināšanās ceremonijā, viduslaikos parādījās arī pirmie gredzeni ar dārgakmeņiem, kurus var uzskatīt par mūsdienu saderināšanās gredzenu priekštečiem.

Katrs šāds gredzens sastāvēja no trim gredzeniem, un bija izgatavots tā, ka tos saturēja kopā skava. Divi malējie gredzeni bija bagātīgi rotāti ar rakstiem vai dārgakmeņiem, bet vidējais - pavisam gluds. Saderināšanās ceremonijas laikā skava tika noņemta un visi trīs gredzeni virs atvērtas Bībeles sadalīti. Viens izrotātais gredzens tika uzlikts uz līgavas rokas, otrs - uz līgavaiņa, bet trešais, vienkāršais gredzentiņš, tika atdots lieciniekam, kurš bija klāt ceremonijā. Kāzu dienā visus trīs gredzenus atkal ar skavu savienoja un uzmauca līgavai pirkstā kā kāzu gredzenu.

Svētītie gredzeni

Šādi svētītie gredzeni, it īpaši, ja tie tika izgatavoti no naglas, kas izvilkta no zārka vai kapeņu velves durvīm, viduslaikos bija ļoti plaši izplatīti. Tos nēsāja, lai ārstētu krampjus un tamlīdzīgas slimības. Par īpaši iedarbīgiem tika uzskatīti tie gredzeni, kurus bija svētījis karalis vai karaliene - no tā arī cēlies šī gredzena nosaukums.

Jašmas gredzeni

Senie ēģiptieši valkāja jašmas gredzenus, lai tie nestu uzvaru kaujā vai kādā pasākumā, lai gūtu vieglus panākumus. Vēlāk šo jašmas gredzenu vietā parādījās zīmoggredzeni ar heliotropa akmeni, kas kalpoja tādam pašam nolūkam un pakāpeniski aizstāja agrākos jašmas gredzenus.

Burvju gredzeni tiek minēti visu tautu leģendās un pasakās. Visiem zināms gredzena vergs, kurš paklausīja Ala-dinam. Korānā sacīts, ka ķēniņam Zālamanam piederējis burvju gredzens, kas palīdzējis uzveikt ne tikai visus ienaidniekus. bet arī ik dienas pacelties debesu augstumos, kur viņš atpūties no valsts darbiem.

Arī senajiem grieķiem ir daudz nostāstu par burvju gredzeniem, kuriem parasti piemita spēja padarīt īpašnieku neredzamu. Droši vien senajiem amatniekiem tirgošanās gāja no rokas, jo pēc šādiem gredzeniem pieprasījums bija liels.

Mizpaha gredzens

No visiem gredzeniem, ar kuriem apmainās mīlētāji, mizpaha gredzens gan laikam ir visskaistākais. Tas var būt pavisam vienkāršs gredzens ar dārgakmeni, kurā iegravēts vārds «mizpah», bet var būt arī zīmoggredzens, kam šis vārds iegravēts pašā virspusē. Abos gadījumos vārds «mizpah» ir saistīts ar Bībeli un nozīmē lūgšanu - «Kungs, sargi mūs, kamēr esam šķirti». Tādējādi šos gredzenus sevišķi iecienījuši tie mīlētāji, kuriem bija paredzēts uz ilgāku laiku tikt šķirtiem.

Gredzens ar moto

Sešpadsmitajā un septiņpadsmitajā gadsimtā nāca modē gredzeni ar moto, t.i., tādi gredzeni, kuros bija iegravētas kādas dzejas rindas vai teiciens. Dažreiz šīs dzejas rindas bija ļoti interesantas, tajās tika izteikti visdažādākie vēlējumi un secinājumi. Piemēram, rindas, kurās līgavainis izsaka savu uzskatu: «Mūsu derības ir slēgtas debesīs», vai arī: «Tu, mana izredzētā, esi mana laime un prieks».

Ir arī tādas rindas, kurās, liekas, iezagušās zināmas šaubas: «Augstais Dievs, vairo mūsu mīlestību!»

Kādā iegravējumā lasāmi vārdi, kurus mēs nereti viens otram veltām arī mūsdienās: «Kad redzēsi Šo, atceries mani!»

Ja gredzenu rotāja divas sadotas rokas, tad gravējums parasti skanēja šādi: «Ne divi, bet kā viens līdz mūža galam». Līdzīgs uzraksts bijalasāmsjagredzenurotāja sirds: «Ar visu sirdi piederu tev līdz nāvei.»

Salūtas gredzeni

Senajā Romā plaši izplatīti bijadievietei SalūteijebHai-gejai veltīti gredzeni. Tos nēsāja, lai pasargātos no slimībām un infekcijām un lai nodrošinātu sev labklājību. Šos gredzenus rotāja iegravēta piecstaru zvaigzne, kurai apkārt bija saritinājusies čūska-dziednieku simbols, un mistiski burti.

Zīmoggredzeni

Tajos laikos, kad rakstītprasme vēl bija reta parādība, zīmoggredzeniem bija ļoti liela nozīme. Zīmoggredzena nospiedums kausētā vaskā pārstāvēja tā īpašnieku zem katra līguma, ziņojuma vai pavēles. Ja šādu gredzenu nodeva kādai citai personai, tas nozīmēja, ka tai tiek nodota arī bijušā īpašnieka vara un tiesības.

Dabiski, ka īpaša uzmanība tika pievērsta akmeņiem, uz kuriem tika iegravēts zīmogs. Parasti šie dārgakmeņi tika astroloģiski saskaņoti ar īpašnieka dzimšanas datiem.

Karalienes Viktorijas laikmeta saderināšanās gredzeni

Deviņpadsmitā gadsimta sākumā saderināšanās gredzeni kļuva sevišķi populāri. Vismodernākais bija tāds gredzens, kuru rotāja akmeņi nevis pēc krāsu saskaņas vai to vērtības, bet kuru nosaukumu pirmie burti veidoja kādu vārdu. Piemēram: smaragds, ahāts, rubīns, granāts, safīrs - sargs.

Čūskveida gredzeni

Gredzenam saritinājušās čūskas veidā piemīt spēja piešķirt tā nēsātājam ilgu mūžu un labu veselību. Ja gredzenu veido divas saritinājušās čūskas tā, ka to galvas satiekas, tad tas var kalpot kā samierinātājs starp diviem ķildīgiem draugiem.

Laulības gredzeni

Ar laulību gredzeniem var veikt visdažādākās burvestības. Ja ar šo gredzenu deviņas reizes paberzē kārpu, tā izzudīs. Ja meitene sapnī vēlas redzēt savu nākamo vīru, to var panākt, izdarot zināmas buršanās ar aizlienētu gredzenu.

Galvejas gredzens.

Kādā zvejnieku ciematā Galvejā ir gredzens, kuru veido divas sadotas rokas, kas tur sirdi. Šis gredzens tiek pārmantots. Kad vecākā meita precas, māte to nodod viņai, un tā no paaudzes paaudzē.

Kamberlendā ir līdzīgs paradums ar vārdiem, kad vecākā meita allaž tiek nosaukta mātes vārdā. Tā tas turpinās gadsimtu garumā.

Ļoti lielu vērību laulības gredzeniem pievērš jūdi - kā saderināšanās, tā laulības gredzeniem. Viņi uzskata, ka tiem jābūt ļoti vērtīgiem, turklāt paša līgavaiņa gādātiem, nevis iedotiem, aizdotiem vai dāvātiem.

Šo paradumu no jūdiem droši vien aizguvušas arī citas tautas, jo līdz šim laulību varēja noslēgt vienīgi tad, ja gredzens bija no tīra zelta. Pēdējā laikā šī tradīcija gan tiek arī lauzta.

Zodiaka gredzens

Uz ļoti senatnīgiem gredzeniem var redzēt iegravētas zodiaka zīmes. Šāds gredzens pats par sevi simbolizē saules gaitu debesīs.

H

.

Hanumans

Hanumans ir hindu talismans, kas tiek attēlots pērtiķa izskatā. Tas nes laimi jebkurā dzīves gadījumā. Hanumans ir īpaši spēcīgs talismans pret ļaunu aci.

Heliotrops

Heliotrops ir visu Skorpiona un Auna zīmē dzimušo dārgakmens, taču Vēža zīmē dzimušajiem no tā ieteicams vairīties. Heliotrops ir pats spēcīgākais karavīru talismans, ja tie ir dzimuši attiecīgajā datumā. Heliotrops ir zaļš jašma ar sarkaniem raibumiem. Tas ir ļoti ciets, lieliski pulējams, tāpēc ir pašsaprotama tā izmantošana zīmogos un zīmoggredzenos.

Heliotropu cilvēki izmanto ļoti sen. Ēģiptieši uz īkšķiem nēsāja gredzenus ar šo akmeni, iespējams tāpēc, ka pār īkšķi astroloģijā valda Marss, bet Marss ir Auna zīmes valdošā planēta.

Šis karavīru talismans piešķir ne tikai drosmi, bet pasargā arī no briesmām. Ja to pieliek pie brūces, tas var apturēt arī asiņošanu. Šo spēju ir izmantojusi arī modernā medicīna, jo no heliotropa ir radīts kāds oksīds, kuru lieto spēcīgas asiņošanas gadījumā.

Dažos Indijas apgabalos vietējie iedzīvotāji labprāt piedāvā ievainotam cilvēkam «pirmo palīdzību», iegremdējot heliotropu ūdenī un pēc tam piesienot pie brūces.

Tomasa Boila 1675. gadā sarakstītajā grāmatā «Dārgakmeņu rašanās un to iedarbība» ir stāstīts par kādu vīru, kuram ļoti spēcīgi asiņojis deguns, asiņošana apdraudējusi viņa dzīvību. Kāds vecāks vīrs iedevis viņam heliotropu un ieteicis pielikt pie kakla. Tiklīdz sirdzējs to izdarījis, asiņošana apstājusies.

Senatnē heliotropam tikušas piedēvētas arī citas dziednieciskas īpašības. Tā SenajāĒģiptē ķēniņšNehepss nēsājis heliotropu, lai tiktu izārstēts no gremošanas traucējumiem. Citi ticējuši, ka šis akmens nodrošinās ilgu mūžu. Viduslaikos gan zemkopji, gan lopkopji izmantojuši šo talismanu.

Hotei

Hotei irjapāņu bērnu dievība, kas diezgan stipri atgādina seno ēģiptiešu jautrības dievu Besu. Parasti tas tiek attēlots

kā tukla, apmierināta un laimīga būtne, kas sēž uz visādiem labumiem piebāzta maisa, ko droši var uzskatīt par Ziemassvētku vecīša maisa tiešu priekšteci.

I

.

Ilknis

Ilknis pats par sevi ir ļoti sens un nozīmīgs talismans. Cilvēki ticēja, ka tas spēj nest laimi visās lietās un pasākumos. Ilkni augstu vērtēja galvenokārt tāpēc, ka tam piemīt spēks pastiprināt jebkura cita talismana ietekmi. Ilkņus mēdza piestiprināt pie medaljoniem, kaklarotām, krellēm un reliģiskiem simboliem.

Indras zibeņi

Šis ir ļoti nozīmīgs hindu talismans. Tas veidots no diviem bultu vai šķēpu uzgaļiem, kurus apņem aukla. Šo talismanu nēsā, lai pasargātos no ļaunajiem dēmoniem un lai pievērstu sev labo garu labvēlību, kas nodrošinātu labklājību un veiksmi. Talismans iemieso laika dieva Indras zibeņus. Indra liek lietum nolīt pār izkaltušo zemi un cīnās ar sausuma dēmoniem.

Indras zibeņi..

J

;

Jasints

Jasints ir Ūdensvīra zīmē dzimušo dārgakmens, bet, lai tā spēks būtu lielāks, to vēlams iekalt zeltā. Vērša un Skorpiona zīmē dzimušajiem jasints nav ieteicams.

Jasintam ir vēl otrs apzīmējums - cirkons. Jasints ir tumši oranžā vai gaiši sarkanā krāsā.

Jasints kā talismans bija plaši izplatīts viduslaikos, jo tam piemīt dziednieciskas īpašības - tas veicina apetīti, ārstē gremošanas traucējumus, pasargā no drudža, mēra un tūskas. Šo talismanu labprāt nēsāja arī ceļinieki, jo valdīja uzskats, ka tas pasargā no zagļiem. Indijā jasints kalpoja kā pretlīdzeklis pret indēm.

Jašma

Skat. nodaļu «Heliotrops».

Jērs

Jērs ir svēts talismans jau kopš ļoti seniem laikiem, un tas simbolizē lēnprātību, pazemību un ziedošanos. (Skat. nod. Agnus Dei.)

Johebeda

Johebeda ir Mozus mātes vārds, un tas ir iedarbīgs austrumnieku talismans, ja to uzraksta uz neliela vīstoklīša un apsien ap kaklu. Tas pasargā arī no ļaunas acs. Ja šo vārdu skaļi atkārto vairākas reizes, tas kļūst par talismanu, ar kura palīdzību var atrast pazaudētas lietas un atklāt noslēpumus.

Jupitera tabula

Jupitera tabula ir astroloģisks talismans. Viduslaikos uzskatīja, ka tā palīdz iegūt mantu, draugus un godu.

Tabula bija plāna sudraba plāksnīte, kas jāizgatavo tad, kad Jupiters atrodas apogejā. Uz tās iegravēja sešpadsmit skaitļus, kas kopsummā veidoja trīsdesmit četri, lai kā tos saskaitīja. Šie skaitļi bija šādi:

Jūras zirdziņš

Itālijā mazas jūras zirdziņu figūriņas mēdz nēsāt kā talismanu pret ļaunu aci. Jūras zirdziņi redzami daudzos Pompejas izrakumos atrastajos zīmējumos. Parasti tie vērojami uz namu sienām, un tas nozīmē, ka tie tur zīmēti, lai pasargātu iemītniekus no nelaimes.

Jurodžins

Jurodžins ir japāņu veselības dievs. Tas var atgaiņāt slimības, izārstēt dažādas kaites, novērst infekciju un nodrošināt garu mūžu.

K

.

Kaķa acs

Kaķa acs ir Vēža zīmē dzimušo akmens. Tas ir spēcīgs talismans pret kakla un krūšu slimībām. Ar kaķa aci var droši izārstēt astmu. Kaķa acs atstāj nomierinošu iespaidu uz satrauktiem un nervoziem cilvēkiem, kā arī labdabīgi iedarbojas uz garīgiem traucējumiem.

Indijā kaķa acs ir viens no visaugstāk vērtētajiem akmeņiem. Indieši tic, ka tas, kuram pieder kaķa acs, nekad nezaudēs savu īpašumu un mantu. Šis akmens ir arī iecienīts spēlmaņu talismans, jo nesot laimi jebkurā spēlē.

Kaķa acs ir ļoti skaists akmens un pieder krizoberilu saimei. Parasti tas ir pienbalts, bet sastopami arī dzelteni, brūni un pat sarkani akmeņi.

Kaķis

Visā pasaulē pastāv dažādi, ar kaķi saistīti, ticējumi. Visizplatītākais, iespējams, ir šāds: ja mājā ienāk kaķis, vienalga kāds, bet it sevišķi melns, tad ir gaidāms kas labs, protams, ja pret šo kaķi labi izturas.

Vienīgi ķīniešiem nepatīk melni kaķi - tos viņi uzskata par slimības vēstnešiem.

Ja mājās ir trīskrāsains kaķis, tad mājai nekad neuzbruks uguns nelaime.

Melns kaķis arī spējot ārstēt epilepsiju un ir ļoti labs dārza sargs.

Gernsejā mēdz sacīt, ja logam garām paiet melns kaķis, mājā ienāks svešinieks. Bet Dienvidanglijā tic, ka melns kaķis var pieburt meitai vīru.

īpaši glabājams un lolojams ir kaķis ar dubultiem nagiem -tāds ir vislielākais laimes nesējs.

Ja kaķis glaužas klāt un lūdz palīdzību, bet to atgrūž un aizdzen prom, vai citādi slikti pret to izturas, gaidāma nelaime.

Senajā Ēģiptē kaķi uzskatīja par svētu dzīvnieku, to saistīja ar dievieti Pahtu jeb Sehtu - kā nu kuro reizi šis vārds tika minēts, un tā tika attēlota ar kaķa galvu. Ēģiptiešu valodā kaķi sauc «mau». Nereti arī Ozīriss slēpās aiz

kaķa maskas, jo kaķis taču bija svēts. Angļu valodā vārds cat ir saistīts ar ēģiptiešu dieves Pahti vārdu, tas ir fonētiski nedaudz līdzīgs arī ar kristietības laikā plaši izplatīto vārdu witch (ragana).

Britu muzejā redzams kāds ēģiptiešu zīmējums, kurā attēlots saules dievs Ra(Ozīriss) liela kaķa izskatā, kurš nokož Apopa, tumsas un ļaunuma dieva, galvu.

Vēlākos laikos kaķus, īpaši melnos, uzskatīja par raganu sabiedrotajiem.

Ja kaķim tiek nodarīts pāri, pāridarītājam no soda neizbēgt, turpretī, ja ar kaķi apietas labi, atlīdzība neies secen. Ir vērts padomāt par šiem senajiem ticējumiem, kuri saistās ar kaķi.

Kamielis

Kā talismans kamielis simbolizē pacietīgu draugu, kurš drosmīgi un padevīgi spēj uzņemties otra nastu. Tas pēc grūtām cīņām un pūlēm sniedz atalgojumu, un ir līdzjūtības, laipnības un labu domu iedvesmotājs.

Kāpnes jeb pakāpieni

Šāda veida talismani attiecināmi uz Seno Ēģipti, lai gan kāpnēm ir redzama vieta visās reliģiskajās mācībās. Atcerēsimies kaut vai tikai Bībelē minētās Jēkaba kāpnes.

Ēģiptē kā kāpņu dievs bija pazīstams Hors, un mazas kāpnītes, kas tika nēsātas kā personīgais talismans, nodrošināja viņa palīdzību galvenokārt tad, kad radās vēlēšanās atstāt aiz sevis visu, kas saistījās ar zemi, lai varētu pacelties debesu augstumos.

Senie ēģiptieši ticēja, ka viņpasaule ir konkrēta vieta, kas atrodas virs zemes, un grīda ir debess. Starp citu, šāds uzskats šur tur Anglijā valdīja gandrīz vai līdz karalienes Viktorijas laikmetam. Ēģiptieši uzskatīja, ka kāpnes ir nepieciešamas, lai varētu sasniegt šo vietu, un ka tās var izlūgties no uzlecošās saules dieva Horn. Spriežot pēc dažiem uz piramīdu sienām atrodamiem zīmējumiem, liekas, bija pastāvējušas divējādas kāpnes - pa vienām dvēsele izkāpa no kapa tumsas, pa otrām devās augšup, pretī mūžīgajai gaismai. Tāpēc arī Ozīrisu dēvēja par kāpņu dievu, ar kura palīdzību mirušo dvēseles sasniedz mūžīgo gaismu. Arī leģenda vēsta, ka tad, kad Hors tika nogalināts, viņš iegrima tumsībā, no kurienes viņu dzīvē atsauca Ožīriss, ielaizdams Нога kapā kāpnes, pa kurām tas izkāpa ārā.

Karbunkuls

Karbunkuls ir Zivju zīmē dzimušo akmens un labvēlīgs arī tiem, kas dzimuši Skorpiona un Auna zīmē.

Vecos laikos karbunkulu dēvēja par Mirdzošo akmeni, daudz leģendu tika stāstīts par tā spēju uztvert un izstarot gaismu. Pati senākā vēsta par to, ka pats Noass to ņēmis līdzi savā šķirstā, lai tumsā tas kalpotu kā gaismeklis.

Savdabīgais ceļotājs Džons Mondervils, kurš 1322. gadā Miķeļa dienā devās ar kuģi no Anglijas uz Tālajiem Austrumiem, stāsta, ka Lielais Čams esot sekojis Noasa piemēram.

«Šim valdniekam viņa istabā kādā zelta pīlāra atrodas pēdu garš karbunkuls, kas naktī izstaro tik spēcīgu gaismu, ka kļūst gaišs kā dienā.»

Ebreji karbunkulu dēvēja par «Zibens akmeni». Šis nosaukums cēlies no ebreju valodas vārda «zibens».

Plīnijs vēsta, ka tumšsarkanie karbunkuli esot vīrišķie, bet bālākas krāsas - sievišķie akmeņi.

Arābi uzskata, ka karbunkuls savu nēsātāju sargā no ievainojuma kaujā. Šāds uzskata valda arī Ziemeļindijas ciltīs. Šīs ticības ietekmē karbunkuls kļuvis par karavīru talismanu, kurš pasargā no ievainojumiem un sērgām.

Karbunkuls uzlabo garastāvokli, izkliedē ļaunas domas, samierina naidīgus draugus, nodrošina veiksmi darījumos un vispār tiek uzskatīts par ļoti spēcīgu talismanu pret visām kakla un vēdera slimībām.

Karneols jeb serdoliks

Kameolsjeb serdoliks ir Jaunavas zīmē dzimušo akmens. To nēsā kā talismanu pret ļaunumu, lai novērstu drudzi, malāriju un tamlīdzīgas slimības.

Skaistākie karneoli tiek atrasti Indijā, bet arī citur sastopami šie blāvi sarkanie, dzeltenie un brūnie akmeņi.

Jau kopš senlaikiem karneols tika plaši izmantots spiedogos un zīmoggredzenos. Tas ir ļoti ciets akmens un lieliski padodas pulēšanai, tāpēc arī tik labi noderēja šādiem mērķiem.

Augstu tika vērtētas arī karneola okultās īpašības.

Kameolu bieži atrod ne tikai seno ēģiptiešu, bet arī jaunāko laiku apbedījumu vietās. Iecienītākais no šī akmens darinātais talismans ir bijusi Izīdas sprādze, kuras forma nedaudz atgādina āboliņa lapu. Šis āboliņa lapai līdzīgais talismans, kurš, starp citu, līdzīgs arī sava veida Trīsvienībai, nemainīgi ticis darināts tikai no karneola.

Senie ēģiptieši šīs sprādzes kā talismanus dzīves laikā valkājuši, lai nodrošinātu sev Izīdas aizgādniecību. Pēc

nāves šīs sprādzes tikušas uzliktas uz mirušā krūtīm, lai tās atvieglotu ceļu pa aizkapa valstību. Šie kameola talismani uzskatīti par tik nozīmīgiem, ka «Mirušo grāmatā», kura ir seno ēģiptiešu Testaments, tiem veltīta vesela nodaļa.

Muhamedāņi šo akmeni uzskatīja par vispiemērotāko, kurā iegrebt maģiskus rakstus. Tā tumši sarkanā karneolā ir iegravēti citāti no Korāna. K. Pavits savā «Grāmatā par talismaniem» konstatē, ka vairākos Eiropas apgabalos, kas atradušies turku jūgā, musulmaņi nesuši savus karneolu talismanus kristiešu priesterim svētīšanai, jo domājuši, ka tādējādi palielināsies to spēks. Tas ir papildu apliecinājums, ka dubults neplīst.

Senajā Grieķijā ļoti izplatītas bija no balta karneola darinātas sieviešu greznumlietas. Tās nēsāja matos kā galvasrotu. Uzskatīja, ka tas ir labs talismans pret reimatismu un neiralģiju.

Viduslaikos kameolus nēsāja kā talismanus pret neķītrām domām un ļaunām burvībām. Tie kalpoja arī kā talismani pret drudzi un zibeni.

Ārstniecībā uzskatīja, ka šim akmenim piemīt spēja apturēt asiņošanu.

Ķīnā karneols ir iecienīts kā talismans pret gremošanas un citām ar vēderu saistītām kaitēm.

Konfeti

Senos laikos kāzās līgavas un līgavaiņa ceļā kaisīja sārtas un baltas rožu ziedlapiņas, kas simbolizēja mīlestības kaislību un nevainību.

Jaunā pāra ceļā ir kaisīti arī kviešu graudi un rīsi. Tradīcija kaisīt rīsus acīmredzot aizgūta Ķīnā. Taču tika iz-

teikts apgalvojums, ka rīsi ir pārlieku dārgi, un to kaisīšana ir arī bīstama, tāpēc to vietā izgudroja komfeti, kas vairāk atgādina sīkas rožu ziedlapiņas. Un tas patiešām ir jauks skats, kad konfeti, izšauts gaisā, nokrīt zemē kā krāsains mākonis.

Konfeti parasti līdzi iet arī visa laba vēlējumi un gaišas domas, tāpēc tas uzskatāms par ļoti labvēlīgu talismanu.

Koraļļi

Koraļļi ir Vērša un Skorpiona zīmē dzimušo talismans. Tie ir arīīpašs bērna un mātes talismans, kā arī drošs sargs pret ļaunu aci.

Senajā Romā koraļļus ziedoja Venerai, taču, iedziļinoties vēl tālākā senatnē, redzams, ka tos ziedoja Izīdai vēl ilgi, pirms tika likts pirmais pamatakmens Mūžīgajai pilsētai. Pulverī saberztus koraļļus izkaisīja pār uzartajiem Ēģiptes laukiem, lai pasargātu ražu no vētrām, sērgām un siseņiem. Sievietes koraļļus nēsāja kā talismanu pret neauglību. Koraļļi tika uzskatīti par spēcīgu aizstāvi pret ļaunajiem gariem.

Koraļļiem piemīt arī ārstnieciskās īpašības. Saberzti smalkā pulverī un sajaukti ar ūdeni, koraļļi tiek dzerti kā nomierinošs līdzeklis pret iekšķīgām sāpēm. Grauzdēti un pulverī saberzti, un sajaukti ar taukiem, tie veido ziedi, kuru lieto pret dažādām ārējām čūlām, jēlumiem un nobrāzumiem.

Koraļļi ir ļoti spēcīgs grūtnieču un bērnu talismans. Koraļļu virkne ap bērna kaklu pasargā to no skaudības, tai piemīt spēja novērst krampjus, garo klepu un ārstēt visas ar zobiem saistītās slimības.

Itālijā pulētas koraļļu krelles nēsā kā talismanu pret nenovīdību un ļaunu aci. Fakts, ka koraļļi tiek plaši izmantoti rožukronī, lieku reizi apliecina tā spēju nēsātāju pasargāt no visa ļaunā.

Krāsas

Melnā krāsa

Tā kā melnā ir Satuma krāsa, tā ir laimīga tiem, pār kuriem valda šī noslēpumainā planēta, it īpaši, ja tie ir dzimuši Mežāža, Ūdensvīra un Svaru zīmē. Šiem cilvēkiem darbā un sadzīvē vislabāk veicas, ja tie tērpjas tumšās drēbēs.

Bērniem melnā krāsa ir nelaimīga, jo Satums nav labvēlīgs bērniem un visiem, kas ir jauni. Šajā sakarā aiī radies uzskats, ka bērnam būs jāzaudē kāds tuvinieks, ja tas bez īpaša iemesla tiks ģērbts melnās drēbēs. Būtībā šis ticējums ir radies jaunākos laikos, jo pirms apmēram četriem gadu simtiem melnu krāsu vēl neuzskatīja par sēru zīmi. Tomēr tagad, lai pasargātu bērnu no Satuma nelabvēlīgās ietekmes, labāk to netērpt tumšās drēbēs.

Zilā krāsa

Zilā ir Veneras krāsa, bāli zilā - Merkura. Tā kā zilā ir arī vasaras debesu krāsa, tā ir saistīta ar visu, kas skaists un dievišķīgs.

Druīdiem zilā bija svēta krāsa. Zilā ir arī Svētās Jaunavas krāsa, tās sakars ar Veneru, Diānu un Izīdu ir nenoliedzams.

Venerai kā mīlestības dievietei bija savs īpašs zemes meitas veidols, un tā atradās Vērša ietekmē; tā radies arī žargona apzīmējums «zilā», ko šajā sakarībā nav grūti saprast.

Zilā krāsa tradicionāli tiek uzskatīta par uzticīgu mīlētāju krāsu. Astroloģija iesaka visiem, kuru aizgādne ir Venera, pastāvīgi valkāt kaut ko zilu - laimīga ir jebkura nokrāsa. Šī krāsa noteikti piederas arī Merkura zīmē dzimušajiem, vislabāk tomēr gaišie toņi.

Zilā krāsa pieminēta gandrīz visās iespējamās leģendās par mīlētājiem un laulību. Lenkašīras un Lečesteršīras novados iesaka līgavai kāzu dienā apģērbt kaut ko jaunu, kaut ko vecu, kaut ko aizlienētu un noteikti kaut ko zilu.

Turpretī Ziemeļraidingā valda uzskats, ja līgava tērpusies zilā, tad viņu sagaida bēdas. Iespējams, ka šis ticējums radies agrajā kristietības periodā kā protests pret vecajām tradīcijām.

Dienvidanglijā tomēr domā, ka zilās drānās tērpti mīlnieki ir visuzticīgākie.

Kādā bērnu dziesmiņā ir teikts, ka zaļa krāsa ir aizmirstība, dzeltenā - pamestība, bet zilā - laimes krāsa visiem, kas to valkā.

Salīdzinoši trūcīgas ziņas ir par zilās krāsas sakaru ar dziedniecību. Ir zināms, ka 17. gadsimtā kāds vīrs gājis bojā tāpēc, ka viņa māsai ir iedots zils pavediens, kurā bijuši iesieti deviņi mezgli. Tas ir gluži pieņemams izskaidrojums, jo, ja krāsai piemīt burvju spēks, tad vienlīdz tas ir pozitīvs, un negatīvs, t.i., šī krāsa var gan ievainot, gan izdziedēt.

Pie Eilas un Teviotas upēm vēl tagad grūtnieces nēsā ap kaklu zilu vilnas pavedienu vai auklu, lai pasargātu bērnu no drudža. Šos pavedienus vai auklas mātes nodod tālāk savām meitām, un, jo vecāka ir šāda aukla, jo tai piemīt lielākas dziedniecības spējas. Ļoti iespējams, ka šīs auklas kādreiz ir tikušas nosvētītas, jo vai tad zilā nav Svētās Jaunavas krāsa?

Zils pavediens ir ticis izmantots ari Jaunos nolūkos, jo šī krāsa ir nepatīkama garīdzniecībai.

Vācu folklorā zilā krāsā tiek attēlots zibens. Fakts, ka zilā ir Izīdas, Visuma Mātes, krāsa, ļauj saprast, kāpēc šos zilos pavedienus vai auklas nēsā grūtnieces un mātes zīdītājas.

Brūnā krāsa

Brūnā krāsa pieder pie tumšajiem toņiem un ir laimīga Vēža, Svaru, Skorpiona un Mežāža zīmē dzimušajiem. Par iecienītāko un laimīgāko tiek uzskatīta tieši rūsganā krāsa. Vēžiem vislabāk piedien ļoti gaišās nokrāsas, tā saucamie dzeltenbrūnie toņi.

Zaļā krāsa

Plaši izplatīts ir uzskats, ka zaļš ir laimīgs tikai Vēža, Lauvas un Strēlnieka zīmē dzimušajiem, un ka pārējiem no šīs krāsas vajadzētu vairīties. Šis uzskats cēlies no ticējuma, ka zaļā ir meža garu, laumu un feju krāsa, bet šie gari dusmojas, ja šo krāsu valkā kāds, kuram to nepiedienas darīt. Turklāt garu dusmas ir jo lielākas, ja zaļā krāsa tiek valkāta kopā ar balto. Laumas un meža gari nevēlas, ka mirstīgie piesavinās viņu krāsu. Skotijā atsevišķos novados pastāv ticējums, ka zaļā ir īpaši nevēlama krāsa. Kāds kungs lapsu medībās nokritis no zirga tikai tāpēc, ka viņa pātagai bijusi aukla šajā nelaimīgajā krāsā.

Taču visiem ir labi zināms, ka zaļā ir Īrijas un īru nacionālā krāsa. Šī pretruna liecina tikai par to, ka tas, kas vienam nes nelaimi, otram, tieši otrādi, var nest laimi un panākumus.

Anglijā ir izplatīts ticējums - ja kāds šodien valkā kaut ko zaļu, tad rīt tam jau būs jātērpjas melnā; mirs kāds tuvs un dārgs cilvēks.

Ir novērots, ka tiem, kam no zaļās krāsas pēc visām zīmēm vajadzētu vairīties, pret šo krāsu ir iedzimta nepatika. Taču zaļās krāsas aizliegums attiecas vienīgi uz audumiem un drēbēm.

Zaļa zāle un zaļas lapas nevienam nekādu nelaimi nenes. Tāpat nelaimi nenes arī mākslīgi darinātas zaļas lapas, lai cik zaļas tās arī būtu. Laikam jau meža gari par tādu zaļās krāsas izmantošanu nedusmojas - varbūt pat uzskata to par zināmu komplimentu sev.

Šekspīrs lugā «Veltas pūles mīlā» (l.cēl.2.sk.) liek Armado sacīt, ka zaļā ir patiesu mīlētāju krāsa, kas ir acīmredzamā pretrunā ar vispārpieņemto uzskatu, un liek domāt, ka autors varbūt ir pārteicies, vai, pareizāk sakot, pārrakstījies īstenībā, vēlēdamies minēt zilo krāsuja vien nav atsaucies uz faktu, ka zaļā ir greizsirdības krāsa, un tādā kārtā Šekspīra vārdi nozīmē, ka greizsirdība un mīlestība ir savstarpēji saistītas.

Vairākās angļu tautasdziesmās meitene saka savam iemīļotajam, lai viņš tai dāvina zilu lenti, ja mīl, bet zaļu -ja nemīl. Kādā citā dziesmā līgava tiek brīdināta nevilkt zaļu kāzu kleitu, tad laulātajiem ilga kopdzīve nav gaidāma. Pat kādā bērnu dziesmiņā minēts, ka zilās drēbēs ģērbjas patiesi mīlētāji, bet tiem, kas ātri aizmirst viens otru, jāģērbjas zaļi baltās drānās.

Pelēkā krāsa

Patiesību sakot, pelēkā krāsa nav nekāda īsta krāsa, taču var piebilst, ka sidrabpelēkā krāsa tradicionāli nes laimi tiem, kas dzimuši Dvīņu zīmē. Turpretī ta nekādā gadījumā nav Zivju zīmē dzimušo krāsa.

Purpura krāsa

Mēdz runāt par «karalisko purpuru», jo tā ir valdnieku tērpa krāsa. Purpura mantija kādreiz kalpoja par karaliskās varas simbolu un tika nēsāta visos galma notikumos un augstos valsts svētkos. Baznīcai purpurs ir Adventes krāsa-Tā Kunga atnākšanas talismans.

Purpurs saistās arī ar tiem laikiem, kad tas bija lielā Ozīrisa svētums. No Ozīrisa šo krāsu mantoja Jupiters. Purpurs un violetā krāsa sevišķi laimīga irtiem, kas dzimuši Zivju, Mežāža, Strēlnieka un Vērša zīmē. No šīs krāsas vajadzētu vairīties Svariem.

Sarkanā krāsa

Sarkanā krāsa nes laimi tiem, kas atrodas Marsa un Jupitera aizgādniecībā. Citiem, īpaši Svaru un Vērša zīmē dzimušajiem, sarkanā krāsa liekas kaitinoša un pat izraisa dusmas. No tā varbūt ir radies izteiciens «kā sarkana lupata vērsim»; tādējādi šis izteiciens iegūst dziļāku jēgu, ne tikai zināmo skaidrojumu ar šo dzīvnieku.

Viduslaikos talismanam piemita dubultspēks, ja talismans bija uzrakstīts ar sarkanu krāsu. Līgums par dvēseles pārdošanu tika parakstīts ar asinīm, un iespējams, ka ticējumam pamatā ir tieši šis līgums.

Austrumos sarkanā krāsa allaž ir tikusi uzskatīta par maģisku krāsu.

Ķīnieši savās bizītēs mēdz iepīt sarkanas lentes, lai tādējādi tiktu atvairīti ļaunie gari. Bērna apģērbā viņi cenšas

izmantot audumus ar sarkanām svītrām, lai bērns tiktu pasargāts no slimībām. Šā paša iemesla dēļ arī pieaugušo apģērbu kabatas apmalotas ar sarkanas krāsas audumu. Starp citu, Ķīnā visi valsts dokumenti tiek rakstīti ar sarkanu krāsu. Te der atcerēties, ka arī Anglijā Karaliskais zīmogs ir veidots no sarkanas zīmoglakas.

Maoru bēru ceremonija saistīta ar sarkano krāsu. Nams, kur mirušais ir dzīvojis, tiek izkrāsots ar sarkanu oekru. Nama priekšā zemē tiek iedzīts sarkani krāsots miets. Ja mirušo pa ceļam uz apbedījuma vietu noliek zemē, tad tajā vietā nokrāso sarkanu kādu akmeni vai koku. Pats mirušais tiek ietīts sarkanā līķautā.

Dienvidindijā ir paradums katrā labības laukā uzstādīt sarkani krāsotus akmeņus, lai pasargātu ražu no kaitēkļiem.

Sarkanā krāsa tiek uzskatīta par svētu arī daudzās Āfrikas ciltīs.

Medicīnā sarkanai krāsai jau kopš senlaikiem ir liela nozīme. Tautas dziednieki sarkanu krāsu uzskata par siltuma nesēju. Pēc viņu domām, sarkans audums ir siltāks par jebkuru citu; ar sarkanu vilnas audumu var izārstēt reimatismu, turpretī ar citas krāsas vilnas audumu to nevar.

Ja ar bakām sasirdzis slimnieks guļ, sasedzies ar sarkanām segām, tad vieglāk uz āru izsitas pūtes. Petigrovs grāmatā «Ar ārstniecību saistīti ticējumi» raksta par karaļa Edvarda II dēlu, kurš saslimis ar bakām, un ārsts noteicis, ka visai slimnieka istabai un gultas drēbēm jābūt sarkanā krāsā. Šis norādījums izrādījies ļoti pareizs, princis pilnīgi izārstējies, pat rētas nav palikušas uz sejas. Tiesa, citā gadījumā ar Marijas Antuanetes tēvu Franci I tik labi nav veicies. Kaut gan ievēroti visi priekšraksti, viņš no bakām nomiris.

Šis pats Petigrovs tālāk vēsta, ka arījapāņu karaļnama bērni, kuri saslimuši ar bakām, tikuši guldīti telpā ar sarkanām segām, turklāt bijis stingri noteikts, lai visi, kam kāds sakars ar bērnu ārstēšanu, būtu no galvas līdz kājām tērpušies sarkanās drānās.

Arī Viljams Džordžs Bleiks savā darbā «Senatne» stāsta: «Sarkanām auklām un apsējiem ir būtiska nozīme folklorā. Rietumindijā tic, ka pat visniecīgākais sarkana auduma gabaliņš spēj pasargāt no garā klepus. Arī Anglijā pirms vairākiem gadsimtiem ticēja, ka mēnessērdzīgajam aprīlī, dilstošā mēnesī, ap kaklu jāapsien sarkanā auklā ievērta ķiploka daiviņa - tad slimais kļūs vesels. Dažviet vēl tagad cilvēkiem, kuriem asiņo deguns, tiek ieteikts ap kaklu nēsāt sarkanu zīda pavedienu, kuram priekšpusē iesieti deviņi mezgli. Ja slimais ir vīrietis, tad mezglus un pavedienus ap kaklu sien sieviete, un otrādi - sievietei šo pakalpojumu sniedz vīrietis.

Skotijas rietumos no seniem laikiem pastāv paradums bērnam ap kaklu apsiet sarkanu vilnas drānu, lai bērnu pasargātu no garā klepus. Turklāt tiek uzskatīts, ka dziednieciskās spējas piemīt nevis audumam, bet tieši sarkanajai krāsai.

Sarkanā krāsa allaž ir simbolizējusi uzvaru un triumfu pār ienaidnieku.

Ir pierādījumi, ka sarkanā krāsa ir tikusi izmantota vēl pavisam nesen. Gadsimta sākumā Anglijā skolas bērniem tika stāstīts, ka Londonā, Flīstrītā, kādā veikalā bijuši pārdošanā sarkana auduma kaklauti, tie domāti, lai ārstētu šarlaka slimniekus.»

Baltā krāsa

Baltā krāsa ir šķīstības simbols, tāpēc šī krāsa saistās ar jaunavību. Baltajai krāsai, ja to vispār var uzskatīt par krāsu, var būt ļoti daudz sidrabainu nokrāsu, kuras praktiski var uzskatīt par baltām. Baltā ir Dvīņu zīmē dzimušo krāsa, un par savu to var saukt arī Zivis. Baltā krāsa īpaši tiek saistīta ar mēnesi, tāpēc tā ir sevišķi laimīga tiem, kam vairāk par saules gaismu patīk mēness spīdēšana. Šim ticējumam noteikti ir sakars ar Izīdas pielūgšanu, un pēc tā mēs varam spriest, kā caur daudzām un dažādām ticībām šīs krāsas ietekme ir nonākusi pie mums.

Tomēr interesanti, ka baltas krāsas dzīvnieki tiek uzskatīti par nelaimīgiem. Anglijā vairākos novados baltas krāsas kaķis ir nelaimes zīme. Vidusanglijā pastāv ticējums, ka jānospļaujas, ja gadās sastapt pretim braucošu baltu zirgu; vispār spļāviens ir iedarbīgs pretspēks jebkuram ļaunumam. Northemptonšīrā balta pele ir nāves vēstnesis ģimenē.

Dzeltenā krāsa

Dzeltenā ir zelta un saules krāsa, tā saistās ar saules dievu Ra varenā Ozīrisa veidolā.

Dzeltenā ir laimes krāsa visiem, kas dzimuši Lauvas un Strēlnieka zīmē. Tā varētu būt piemērota arī Vēzim.

Turpretī Vērša un Jaunavas zīmē dzimušajiem dzeltenā ir ļoti nelaimīga krāsa. Acīmredzot šajā sakarā ir radies teiciens, ka dzeltenā ir viltus, bezcerības un nelaimes krāsa.

Krabis

Kā talismans krabis piešķir drosmi un izturību, un palīdz pārvarēt grūtības, jo grieķu mitoloģijā, kad Herkuless bija apvainojis Junonu, viņš tika sodīts - viņam iekoda krabis. Pateicībā par šo pakalpojumu, Junona pacēla krabi zvaigznāja augstumos.

Vairums ļaužu krabi uzskatīja par vaboles jeb skarabeja paveidu, tomēr bija tādi, kas to dēvēja par saules simbolu. Fakts, ka zināma debess telpas daļa nosaukta Vēža jeb Krabja vārdā, liecina par seno astronomu respektējamām zināšanām. Kad saule ieiet Vēža zvaigznājā, tā sasniedz savas ziemeļu deklinācijas robežu. Tādā stāvoklī tā paliek nekustīga vairākas dienas un pēc tam sāk virzīties atpakaļ. Ņemot vērā to, ka arī vēzis mēdz virzīties sānis, vai, pareizāk sakot, atmuguriski, šis radījums tika izvēlēts, lai raksturotu saules kustību šajā noteiktajā gadalaikā.

Krauklis

Kā talismans krauklis stiprina atmiņu, uzlabo veselību un vispār atjauno cilvēku kā miesīgi, tā garīgi. Hugins (doma) un Mīmirs (atmiņa) ik dienas dodas prom no Odina pils (ziemeļtautu mitoloģijā) Hlidokjalfas, lai vāktu ziņas par to, kas notiek pasaulē. Līdzīgam nolūkam Noass ņēma kraukli līdzi savā šķirstā.

Krelles

Krellēm piemīt spēja sagādāt nēsātājam visādus labumus, taču katru īpašu vēlēšanos var piepildīt tikai īpašas krelles, proti, no kā tās savērtas un kad nēsātājs dzimis. Līdzīgi nosacījumi attiecas arī uz akmeņiem un dārgakmeņiem.

Krelles ir ļoti sens talismans. Austrumzemēs kreļļu virtenes mēdza ielikt preču saiņos, lai tos pasargātu no zagļiem.

Daudzās pasaules valstis krelles tiek apliktas bērniem, galvenokārt koraļļu krelles, lai pasargātu viņus no ļaunas acs.

Krelles ir daudzu ticību reliģisko ceremoniālu neatņemama sastāvdaļa, pašā sākumā tās tika uzskatītas par okulto spēku piesaistītājām. Valda uzskata, ka krelles palīdz atsvaidzināt atmiņu, ievērot zināmu kārtību, kad jāskaita lūgšana.

Stikla krelles tika atrastas jau ļoti senos kapu izrakumos. Ir zināms, ka druīdiem ir bijusi t.s. maģiskā ola, - milzīga stikla krelle. Tā tika izmantota zīlēšanai un pareģošanai. Šī maģiskā ola uzskatāma par mūsdienu kristāla zīlēšanas lodes priekšteci.

Kristāls

Kristālam piemīt tāds pats spēks kā Kaķa acij. Tas ir Vēža zīmē dzimušo akmens. Austrumzemēs kristāla krelles tiek nēsātas kā ārstniecisks līdzeklis pret tūsku.

Krizeluts

Par krizelutu sauc dzeltenas krāsas dzintaru. Krizeluts ir īpaši spēcīgs talismans pret malāriju, kā arī labs tās ārstniecības līdzeklis.

Krizolīts

Krizolīts ir Lauvas zīmē dzimušo akmens. Tas nes laimi arī Strēlniekam, taču vairīties no tā vajadzētu Zivīm.

Krizolīts ir skaists akmens, kļūdaini to sauc arī par topāzu, un tam, atkarībā no krāsas, ir dažādi nosaukumi. Dzeltenzaļo dēvē par krizolītu. Šis nosaukums cēlies no grieķu valodas un nozīmē «dzeltens akmens». Tumši zaļo, kas

gandrīz atgādina smaragdu, sauc par peridotu, tas arābu valodā nozīmē «dārgs». Olīvzaļo krizolītu sauc par olīvinu.

Senos laikos jebkuras krāsas krizolītu uzskatīja par aizstāvi pret ļauniem gariem. Ja to iekala zeltā, tas bija talismans pret murgiem. Akmens savam nēsātājam spēja nodrošināt okultas spējas, tāpēc īpaši to bija iecienījuši astrologi un pareģi. Krizolīts veicināja arī daiļrunību, ārstēja stostīšanos un citus valodas defektus.

Krizoprass

Krizoprass ir Dvīņu zīmē dzimušo akmens, bet nes nelaimi Auniem un Jaunavām.

Tā kā krizoprass viegli padodas krāsošanai, tad no tā pagatavotas krelles un dažādi citi rotājumi bieži sastopami visās iespējamajās nokrāsās, lai gan dabā tas parasti ir zaļš vai zaļgani balts.

Kruķi

Talismans, kas līdzīgs Tau krustam, bet tiek dēvēts par kruķi, ir plaši izplatīts Austrumos. Parasti tas izskatās kā pagarināts T burts vai vairāku šādu burtu kopojums, veidodams kāda svētā vai pareģa vārdu.

Krusts

Kā okultu un svētu mistēriju simbols krusts tika cienīts un godāts jau ilgi pirms kristiānisma ēras. Krusti ir atrasti vissenākajos mums zināmos cilvēku rases izrakumos.

Krusts pasaulē ir ļoti izplatīts. Kad pirmie spāņu iekarotāji izcēlās Meksikas krastā, viņi bija ļoti pārsteigti, redzēdami, ka indiāņi, kuri neko nebija dzirdējuši par kristīgo ticību, turēja rokās krustus kā savu vissvētāko talismanu. Indiāņiem krusts bija Lietus dieva zīme, dieva, kurš Centrālajā Amerikā tika uzskatīts par visžēlsirdīgāko dievību.

Nav iespējams krustu raksturot labāk, kā to jau ir darījis svētais moceklis Justīns, kurš mūsu ēras 2.gadsimtā par to ir rakstījis, salīdzinādams ar pašu cilvēku. «Krusta zīme ir ietekmējusi visu dabu. Nav tāda amatnieka, starp kura darbarīkiem neatradīsies arī krusta zīmei līdzīgs. Un arī pats cilvēks ir radīts krusta veidolā, kad tas stāv, rokas izpletis lūgšanā.»

Aizvēsturiskie krusti

Krusti ar tiešu reliģisku nozīmi ir ļoti dažādi. Iespējams, ka visvecākais talismans krusta veidā pasaulē ir kāškrusts ar atpakaļ vērstiem kāšiem, jo šie krusti aizvēsturiskajos izrakumos ir atrodami visās zemeslodes malās. Dažās seno ēģiptiešu kapenēs ir atrasti krusti, kas ļoti līdzīgi mūsdienu korķviļķim ar rūpīgi izstrādātu rokturi, kas piestiprināts krusta augšgalā un simbolizē mūžību.

Upura krusts

Ar nāvi pie krusta tika upurēts Baalam. Krustā tika piesisti ne tikai cilvēki, bet arī dzīvnieki, turklāt pastāvēja uzskats, ka šādā veidā drīkst upurēt tikai pašus vērtīgākos un labākos no tiem.

Senie kartāgieši arī pielūdza Baalu. Kad viņu vadonis Malkuss gribēja iegūt dieva labvēlību, viņš ietērpa savu vismīļāko dēlu karaļa drānās un pats piesita viņu krustā kā upuri.

Senie feniķieši, Baala pielūdzēji, mēdza upurēt tieši tādā pašā veidā. Tas liecina, ka krustā sišana bija kļuvusi par upurēšanas simbolu. Šajā nolūkā izmantotie krusti ir atrasti pat vissenāko, jau izmirušo civilizāciju drupās, kurām pat nebija nekāda sakara ne ar asīriešiem, ne ēģiptiešiem, ne indiešiem, ne senajiem skandināviem.

Latiņu krusts

Tas krusts, kuru mēs visi tik labi pazīstam, ir t.s. latīņu krusts. Tas ir svēts, un diez vai kas īpašs par to būtu piebilstams.

Grieķu krusts

Grieķu krustam ir četri vienāda garuma šķērskoki, un savā laikā tas tika pieņemts par Grieķu baznīcas zīmi, pretstatā Romas baznīcas krustam. Tomēr grieķu krusts ir joprojām saglabājies arī Romas katoļu baznīcas ceremoniālos, kur tas vainago monarhijas simbolu - valsts ābolu, kas tiek izmantots karaļu kronēšanā.

Maltas krusts

Maltas krusts ir heraldikas zīme, Maltas bruņinieku un vēl dažu citu ordeņu simbols.

Svētā Jura krusts

Būtībā tas ir tas pats grieķu krusts - tumšsarkans uz gaišzila fona, un tas ir angļu bruņniecības zīme. To nēsā par godu vissvētajam patronam Jurim.

Svētā Andreja krusts

Svētā Andreja krusts atgādina burtu X. Šis krusts ir Skotijas simbols. Tas tika pieņemts par godu svētajam Andrejam, kura mirstīgās atliekas ir apglabātas šajā zemē. Svētais Andrejs mira mocekļa nāvē pie šāda X veida krusta.

Svētā Benedikta krusts

Svētā Benedikta krusts ir ļoti spēcīgs talismans. Tas pasargā savu nēsātāju no visām iespējamām briesmām. Krusts tiek iegravēts uz metāla diska līdz ar noteiktiem burtiem, kuri katrs ir sākums kādam latīņu valodas vārdam un kopumā veido lūgšanu.

īru krusts

īru krustam ir stūres rata veids, kur krustu veido rata spieķi.

Krusts kā paraksts

Plaši pazīstamajā burvju formulā «Ticība, cerība, mīlestība» krusts ir ticības simbols. Tas ir bijis un joprojām ir stiprs talismans pret jebkuru ļaunumu. Šajā sakarībā arī radies paradums tiem, kuri neprot rakstīt, dokumentus parakstīt ar krustu. Krusts tiek likts, lai tas aizstāvētu dokumentu pret tā ļaunprātīgu izmantošanu.

Tau krusts

Iespējams, ka šis ir visvecākais no visiem krusta paveidiem, izņemot varbūt vienīgi kāškrustu. Par Tau to dēvē tāpēc, ka tas izskatās pēc grieķu alfabēta tāda paša nosaukuma burta, kurš stipri atgādina mūsu alfabēta lielo T. Šo krustu veido augšup vērsta perpendikulāra taisne, kuru augšgalā norobežo horizontāla īsa taisne. Šo ļoti seno varas zīmi ir nesuši gan priesteri, gan vadoņi un to vietnieki, un tā ir kalpojusi gan kā karaļa scepteris, gan kā bīskapa, gan maršala zizlis.

Grieķu baznīcā Tau krustu metropolīts vai bīskaps izmanto vēl tagad. Pārveidotā formā šis Tau krusts redzams gan kā ūtrupnieka koka āmurs, gan kā tiesneša rīcības rīks, ar kura palīdzību tas tiesas sēdes laikā, piesitot pie galda, aicina klātesošos ievērot kārtību. Tādējādi šis āmurs kalpo arī kā laicīgās varas pārstāvja varas zīme, un tam, kā Tau krusta pēctecim, piemīt viss krustam raksturīgais mistiskais spēks - vajag tikai to piesist, un nepieciešamais rezultāts ir panākts.

Šāda veida krusti tika nēsāti kā talismani pret ādas slimībām un saindēšanos, īpaši pret čūsku indīgajiem kodieniem.

Tieši šāda T veida krustā Mozus piesita tuksnesī bronzas čūsku, ņemdams vērā Ēģiptē iegūto mācību. Ēģiptē tieši šī krusta forma tika uzskatīta par dziedinošu.

Tau krusts ir arī dzīvības zīme, un ka tādu to izmantoja senie romieši. Pēc kaujas, kad tika nosaukti visu cīņas dalībnieku vārdi, Tau krusts tika pacelts pret to karavīru, kurš atsaucās - tātad, bija palicis dzīvs. Tādējādi šis krusts kļuva it kā par dzīvības simbolu, un to mēdza nēsāt kā talismanu.

Ebreji šo krustu izmantoja reliģiskos rituālos, ar tā palīdzību tika ārstēta roze. Ari svētais Antonijs, kurš nodevās šīs slimības ārstēšanai, Tau krustu pieņēma par savu zīmi. 11. gadsimtā roze Eiropā bija tik ļoti izplatījusies un kļuvusi

par tādu sērgu, ka Mūku ordenis uzņēmās par savu pienākumu cīnīties ar šo slimību. Mūki valkāja melnu apģērbu, kuram uz krūtīm bija uzšūts zils T veida krusts.

Senajā Ēģiptē šis krusts tika uzskatīts par gudrības dieva Tota zīmi. To atzina visi, kas nodevās mistisku noslēpumu atminēšanai un apguva dziedniecības mākslu.

Tau krusta veidā tika izgatavoti talismani, kurus nēsāja uz krūtīm - tie it kā aizsargāja sirdi pret visu ļauno. Kad vēlāk šim krustam augšgalā pievienoja apli, tas kļuva par mūžīgās drošības talismanu.

Rata krusts

Kāds cits ļoti sens krusts ir t.s. rata krusts. Tas veidots no apļa jeb rata, kam iekšpusē ir vairākas krusteniskas līnijas, kas veido zvaigzni. Šādu krusta zīmi mēdza iegravēt uz karavīru vairogiem. Tā ir sastopama arī senos tempļos kā Saules dieva simbols. Druīdiem, kas lieliski orientējās debess ķermeņu stāvokļos, šis rata krusts kalpoja tieši tādam pašam nolūkam. Apļa centrs nozīmēja sauli, no centra izejošās līnijas jeb stari bija planētas, bet pats aplis simbolizēja Bezgalību jeb Mūžību.

Rata krusts.

Talismani šāda rata krusta veidā bija plaši izplatīti Zie-meļeiropā. Tie tika iebūvēti māju sienās kā rotājumi, lai gan īstenībā tie bija sargi pret uguns briesmām.

Līdz mūsdienām šis krusts ir nonācis kā apaļš, dekoratīvs bronzas veidojums, kas rotā zirga galvu. Tā pamatuzdevums ir pasargāt zirgu un jātnieku no ļaunas acs.

Ilustrācijā redzamais rata krusts bijis iegravēts uz karaļa Edvarda Vecākā (901.-925.) laika monētas.

Kupidons

Kupidons ir mīlētāju talismans un laimes nesējs. Kupidons ir grieķu Erosa latīniskais nosaukums. Kupidons nav tik apgarots sava amata meistars kā Eross.

Eross ir mīlestības dievs šī vārda viscēlākajā nozīmē, turpretī Kupidons ir mazs, zemes bērnam līdzīgs nerātnelis. Tā familiāro rīcību izskaidro fakts, ka viņš ir Veneras dēls un viņas pastāvīgs pavadonis.

Romiešu mākslas darbos Kupidons parasti attēlots kā draisks spārnots puišelis ar loku un bultām. Dažreiz tam rokā ir arī degoša lāpa, ar kuru tas iededz mīlestības liesmas, bet lielāko tiesu iztiek ar savām bultām, ar kurām caururbj divas sirdis, tādējādi tās sasaistot kopā.

Kuģis

Kuģim kā talismanam ir reliģiska nozīme. To pieņēma pirmie kristieši, un viņiem tas simbolizēja baznīcu. Gredzeni, piespraudes vai kādi sadzīves priekšmeti kuģa veidā palīdzēja to īpašniekiem pretoties pasaulīgajiem, miesas un sātana kārdinājumiem. Kuģis nozīmēja klusējošu atzīšanos ticībā. Šajā ilustrācijā redzams grieķu talismans; pats kuģis ir Korfas salas piederības zīme.

.

Kurpes

Ar kurpēm saistītās tradīcijas ir ļoti senas un ļoti dažādas. Droši vien katrs būs dzirdējis apgalvojumu, ka veca kurpe kā dāvana nes laimi. Tāpēc arī pastāv paradums jaunajam pārim, kad tas dodas kāzu ceļojumā, mest pakaļ vecas kurpes.

Čigāni saka-ja meitene ir zaudējusi iemīļoto, tas atgriezīsies, ja viņa pa nakti ārpusē uz guļamistabas loga palodzes noliks savas kurpes. Tāpat meitenei veiksies mīlestībā, ja viņa noliks kurpes pa nakti pie gultas tā, ka vienas kurpes papēdis atrodas pret otras kurpes vidu. Tā acīmredzot veidojas Tau krusts.

Ķirsis

Ķirša veida talismani un ornamenti nes laimi draugiem un mīlētājiem. Ķirsis ir Veneras koks un tāpēc šā talismana nēsātāji bauda viņas aizbildniecību.

Ķiršu ziedus vākt nedrīkst, tie nes nelaimi, lai gan pats koks ir laimes talismans. Ja ķirsi iestāda mājas tuvumā, tad laimīgi ir visi šajā mājā dzīvojošie. Ja mīlētāji pirmoreiz satiksies zem ķirša, viņu dzīve būs laimīga.

Ķirzaka

Folklorā, mitoloģijā un vispār ticējumos ķirzaka tiek saistīta ar redzi un ar gaismu, no kā varbūt radies uzskats, ka tam, kurš ievaino vai nogalina ķirzaku, var rasties sarežģījumi ar redzi.

Agrāk uzskatīja, ka zaļais smaragds ir grūtnieču akmens, bet pār vēl nedzimušo bērnu vara ir zaļajai ķirzakai. Tāpēc, ja grūtniece vai tāda sieviete, kas vēl tikai vēlējās bērnu, ieraudzīja uz ceļa ķirzaku, varēja droši cerēt kā uz savu, tā uz sava nākamā bērna laimi.

Lauku ļaudis saka, ka to, kurš aizmidzis guļ klajā laukā, noteikti pamodinās ķirzaka, ja tuvumā parādīsies indīga čūska. Tādējādi iznāk, ka ķirzaka darbojas kā aizmigušā cilvēka acis. Šis ticējums sabalsojas ar to, pēc kura zaļais smaragds spēj atdot aklajam acu gaismu.

Senajā Romā ķirzaka bija Visuredzošās gudrības simbols, un tā greznoja Minervas vairogu. Gredzenus ar iegravētu ķirzakas attēlu nēsāja kā talismanus pret aklumu. Nereti ķirzakas tika iegravētas ne tikai smaragdos, bet arī citos dārgakmeņos.

Portugāle ļoti izplatīts ir paradums gleznot ķirzakas uz māju sienām, lai mājas iemītnieki tiktu pasargāti no nelaimes.

L

.

Lācis

Lācis ir spēka un modrības simbols.

No visiem zvaigznājiem vislabāk zināmais ir Lielais Lācis, taču rodas jautājums, kāpēc tam dots šāds vārds, jo ar lāci tam nav nekādas līdzības. Un tomēr šis nosaukums pasaulē ir ļoti izplatīts.

Jau Homēra laikā senie grieķi šo zvaigžņu kopu dēvēja par Lāci.

Ziemeļamerikas indiāņi saka, ka Lācis ir zvaigznāja četras galvenās zvaigznes, bet mazākā - sānā ir katls, kurā mednieki vārījuši tam ēdienu.

Folkorists Endtjū Langs citē Milleru, kurš apgalvo, ka vārds lācis ir kļūdains tulkojums no sanskrita, kurā šis vārds nozīmē spožā zvaigzne, un tad zvaigznāja nosaukums kļūst daudz saprotamāks. Citi skaidrojumi tik viegli saprotami nav.

Grieķi uzskatīja, ka zvaigznāja zvaigznes ir princese, kuru nošāvis Artemiss, un kuru Zevs pārvērtis par lāceni, lācene devusi dzīvību bērnam, no kura cēlušies visi Arkādijas iemītnieki.

Austrālijas aborigēni, sarkanie indiāņi un beduīni tic, ka viņi ir cēlušies no kāda dzīvnieka, un tāpēc šo zvaigznāju sauc par Lāci.

Spēļu lācītis

Spēļu lācītis ir jauno laiku izgudrojums, tam nav nekādas izcelšanās vēstures. Vienkārši kādam amerikāņu rotaļlietu ražotājam ienāca prātā doma izgatavot šo mīksto, pūkaino spēļlietiņu un par godu tā laika Amerikas prezidentam Teodoram Rūzveltam nosaukt to par Tediju. (Angliski Teddy-bear) Šis lācītis bija tik pievilcīgs, ka uzreiz kļuva populārs. Ar laiku tas ieņēma vietu pat uz automašīnas priekšgala, un līdz ar to tam tika piešķirts talismana gods. Šim godam tas lieliski atbilda, jo daudzviet pasaulē lācis jau bija spēcīgs totēms, apveltīts ar spēju nest laimi un labklājību. Kā dāvana draugam lācītis pauž visa laba vēlējumus.

Laimes krekliņš

Jau no seniem laikiem pastāv ticējums, ka bērns, kurš dzimis «laimes krekliņā» (dzimstot tas sedz tā galvu un seju), būs visu mūžu ārkārtīgi laimīgs, jo «laimes krekliņš» ir pats lielākais laimes nesējs.

Pretēji citiem talismaniem «laimes krekliņš» nes laimi ari tad, ja tas tiek pirkts. Vecmātes ar tiem mēdza tirgoties, pārdodamas tos jūrniekiem un tirgotājiem, kuriem priekšā stāvēja tāls ceļš. «Laimes krekliņš» bija droša ķīla, ka tā īpašnieks nekad neslīks. «Laimes krekliņus» iegādājās ari tiesneši un politiķi, jo pastāvēja uzskats, ka «krekliņš» spēj nodrošināt pārliecinošu daiļrunību, kas savukārt deva iespēju uzvarēt prāvās un diskusijās.

«Laimes krekliņš» spēj norādīt uz tā īpašnieka veselības stāvokli, lai kur viņš ari atrastos. Ja cilvēks ir vesels, «laimes krekliņš» ir stingrs, bet tas kļūst mīksts un ļengans, ja īpašnieks ir slims vai miris.

Vēl var sacīt, ja «laimes krekliņš», cilvēkam dzimstot, ir pelēcīgs, tad tas nesīs nelaimi, bet, ja sarkans, tad nesīs laimi.

Lapsa

Talismans lapsas veidā nodrošina panākumus darījumos - varbūt tāpēc, ka tas spēj piešķirt savam īpašniekam lapsas viltību un izveicību.

Lauru koks

Lauru koka lapas ir uzvaras emblēma, tās simbolizē panākumus kaujā. Jo sevišķi laimīgs ir pats lauru koks. Čigāni saka, ka māju, kurai apkārt aug lauru koki, nekad neskars strīdi, ķildas un nesaskaņas.

Lauva

Kā talismans zvēru karalis piešķir spēku un drosmi, sevišķi, ja tas veidots no zelta vai kāda cita dzeltenas krāsas metāla, un ja tā īpašnieks ir dzimis Lauvas zīmē. Lauva simbolizē sauli, un lauvas sēž pie «visu dievu mātes» Si-beles sāniem, kā arī velk viņas braucamos ratus.

Lavanda

Droši vien gaišzilo ziedu dēļ lavanda iemantojusi slavu kā mīlētāju puķe, lai gan skaitās «Merkura augs». Vēl pavisam nesen uzskatīja, ka līgavai starp savām pūra drānām jāieliek lavandas ziedi, lai nodrošinātu laimīgu laulību.

Lazurīts

Lazurīts ir Svaru zīmē dzimušo akmens. No tā vajadzētu vairīties Vēža un Mežāža zīmē dzimušajiem.

Lazurīts ir tumšzilā krāsā. Jau senos laikos to izmantoja gravēšanas un kalšanas darbos. Pastāv uzskats, ka tieši zilais lazurits ir tas akmens, kurā, kā minēts Bībelē, iekalti 10 baušļi.

Zilā bija Izīdas svētā krāsa un lazurīts - viņas svētais akmens, vēlāk arī Veneras akmens, bet kristieši to veltīja Jaunavai Marijai.

Zilā lazuīīta krelles tika nēsātas kā dziedniecisks līdzeklis pret epilepsiju un trieku, kāaiīpret ādas slimībām un mazasinību. Cilvēki ticēja, ka lazuritam piemīt spēja uzlabot garastāvokli, nostiprināt draudzību un nodrošināt mīļotā uzticību.

Vecmeistari savās gleznās bieži mēdza izmantot samaltu lazurītu kā krāsvielu, īpaši gleznojot Jaunavas Marijas tērpus. Lazurīts joprojām ietilpst arī ultramarīna sastāvā.

Lietussargs

Lietussargs ir hindu talismans, universāls laimes nesējs, turēts cieņā kā viena no astoņām Būdas emblēmām.

Lietussargs ir jauno laiku izgudrojums, Eiropā tas sāka parādīties tikai 18. gadsimta sākumā. Vārdnīcās par lietussargu rakstīja, ka tas esot pārnēsājams mājas jumtiņš, ko cilvēks nes rokā, lai pasargātos no lietus vai karstuma. Uzskatīja, ka to drīkst izmantot tikai sievietes. 1709. gadā kādā angļu laikrakstā tika apsmiets jauns cilvēks, kurš bija izmantojis savas sirdsdāmas lietussargu. Cits jauns cilvēks trīs mēnešus nēsājis savu no Spānijas atvesto lietussargu un mierīgi pacietis visus apsmieklus un nievas, kamēr līdzpilsoņi pie viņa dīvainības pieraduši un nav vairs pievērsuši uzmanību. Un tad jau kontinenta mode pamazām ieviesusies arī Anglijā.

Austrumzemēs lietussargi un saulessargi jau izsenis piederēja pie valdnieka ietērpa un varas zīmēm, tie simbolizēja

viņa varu un stāvokli. Lietussargs ir attīstījies no baldahīna, ko tas pēc formas nedaudz atgādina.

Anglijā valda ticējums, ka istabā atvērts lietussargs var piesaukt nelaimi. Tāpat aktieri agrāk uzskatīja, ka uznest uz skatuves atvērtu lietussargu nozīmē izrādes izgāšanos. Tagad šis ticējums, šķiet, aizmirsts.

Lija

Senajā Ēģiptē talismanu šī tik ļoti nepatīkamā putna veidā nēsāja, lai pasargātos no skorpiona dzēlieniem un ari lai piesaistītu sev mīlestību.

Lira

Lira, kas allaž redzama rokā Apollonam, ir arfas priekštece. Lira kā talismans rosina prātu uz gaišām domām, palīdz piepildīt cēlus sapņus un sasniegt augstus mērķus.

.

Lotoss

Lotoss ir veselības, laimes un labklājības talismans. Par lotosu mēdz dēvēt vairākas ūdensrožu šķirnes, bet īstais lotoss, par kuru vēsta hindu un ķīniešu mitoloģija, ir Nelum-bium lutem - ļoti skaista ūdensroze, kuru Senajā Ēģiptē uzskatīja par auglības simbolu. Lotosziedu vainags greznoja svētās Izīdas galvu. Indijā lotoss ir viens no Būdas simboliem.

Lotoszieds bieži tiek izmantots kā dekoratīvs elements tapešu un audumu rakstos. Skaistāku rotājumu patiešām grūti iedomāties. Lotoszieds, uzgleznots uz mājas sienām, nodrošina labu veselību un saticību visiem tās iemītniekiem.

M

.

Magnetīts

Magnetīts ir īpaši jūrnieku talismans, kā arī līdzeklis pret podagru. Šādai vajadzībai vecas gudras sievas cietējiem ieteic magnetītu nēsāt tieši pie miesas.

Magnetīts ir Skorpiona zīmē dzimušo akmens un it sevišķi laimīgs tiem, kam darbs saistīts ar jebkura veida dzelzs apstrādi. Ūdensvīra un Lauvas zīmē dzimušajiem no mag-netīta ieteicams vairīties.

Magnetītu viduslaikos mēdza iekalt laulības gredzenos, jo tas spējot piesaistīt un noturēt mīlestību. Austrumzemēs magnetītu nēsāja kā talismanu, lai tas pasargātu no ļaunajiem gariem. Indijā uzskata, ka magnetīts savu īpašnieku ne tikai pasargā no ļaimas acs, bet arī dod tam spēku un nodrošina labu veselību.

Mala hīts

Malahīts ir Mežāža zīmē dzimušo akmens. Tas lieliski palīdz uzlabot garastāvokli, iedveš cerību, it sevišķi, ja uz talismana iegravēts saules attēls.

Vairums cilvēku šo skaisto zaļo akmeni ir redzējuši tikai kreļ|u virtenēs, taču Krievijā un austrumu zemēs tas ir plaši izplatīts talismans pret reimatismu. Indijā malahīts ir talismans pret holēru. Tas pasargā arī no zibens, nostiprina veselību, nodrošina panākumus un laimi mīlestībā.

Māls

Vairākās Āfrikas vietās, bet it sevišķi Kongo, izmanto speciālu māla paveidu, ar kuru aptašķa talismanus. Bez šiem māliem talismanu figūriņām, kā uzskata to veidotāji, nekāds burvju spēks nepiemīt.

Mandragora

Mandragora ir augs, kura sakne ir ļoti labvēlīgs talismans sievietēm, kuras vēlas bērnus. Šajā nolūkā sakne jānēsā kā rotaslieta ap kaklu. Mandragorai piemīt spēja piepildīt arī citas vēlmes; to nereti izmantoja melnajā maģijā kā līdzekli, lai pieburtu kaut ko ļaunu.

Pēc sena ticējuma mandragora gluži kā cilvēks ir dzīva un var just sāpes. Tāpēc to no zemes drīkst izraut tikai astrologu noteiktos laikos, pretējā gadījumā tā aiz sāpēm kliedz tik skaļi un tik briesmīgā balsī, ka tas, kurš uzdrošinājies rīkoties pret šo nosacījumu, sajūk prātā.

Šā ticējuma pareizību apstiprina pat Šekspīrs, liekot Džuljetai sacīt: «.. .spalgs kliedziens kā mandragorai, izrautai ar saknēm, kad mirstīgie, to dzirdot, traki kļūst!»

Margrietiņa jeb pīpene

Margrietiņa pieder pie tiem augiem, kurus astrologi dēvē par «Venerai padotiem». Varbūt tāpēc šī puķe tiek uzskatīta par mīlestības pareģoni, jo meitenes mēdz raut nost tās ziedlapiņas un zīlēt: mīl, nemīl…

Margrietiņa ir tikai to mīlētāju talismans, kuri ir domās tīri un jūtās uzticīgi. Drauga dāvināts margrietiņu pušķis rosina labas un gaišas domas. Ja meitene paliek zem spilvena margrietiņas sakni un naktī guļ uz tās, tad, kā saka Hemp-šīras čigānietes, aizmāršīgais mīļotais drīz atgriezīsies.

Mārīte

Starp dzīvajiem talismaniem maz ir tādu, kas būtu tik plaši pazīstams kā mazā sarkanā, melni punktotā mārīte, kuru visi un visur uzskata par laimes nesēju. Mēdz teikt -ja uz rokas uzlaižas mārite, tad drīz saņems naudu, tikai ar vienu noteikumu - lai mārītei netiktu nodarits pāri. Zināma nozīme tam, ka mārīte tiek uzskatīta par laimes nesēju, ir faktam, ka šis kukainis ir cieši saistīts ar svēto skarabeju.

Visiem ir labi zināmi vārdi, kurus parasti saka, kad mārīte ir nolaidusies uz rokas: biz biz mārīt, namiņš deg! Taču nav zināma šo vārdu izcelsme. Iespējams, ka tajos slēpjas kādi sen aizmirsti burvju vārdi, un tiem, kurus sakām mēs, nav nekāda sakara ar to sākotnējo nozīmi, kas varbūt pat tika teikti kādā pavisam citā valodā.

Menats

Menats ir seno ēģiptiešu talismans, ko nēsāja, lai nodrošinātu labu veselību, kā arī laimi mīlestībā un laulībā.

Menats bija veltīts seno ēģiptiešu dievietei Hatosai, kuru uzskatīja par visu māšu, sievu un meitu aizgādni.

,

Mēness

Pēc astrologu atzinuma katru mūsu rīcību jebkurā diennakts laikā ietekmē mēness fāzes. Astroloģijā galvenokārt tieši pēc mēness aprēķina, kuras dienas uzskatāmas par laimīgām un kuras - par nelaimīgām. Arī daudzus reliģiskos svētkus, tādus, kā, piemēram, kristiešu Lieldienas vai jūdu Pashu, nosaka pēc mēness stāvokļa.

Pēc plaši izplatīta ticējuma jebkurš pasākums mīlestībā, darbā vai mākslā vainagosies panākumiem tad, ja tas tiks uzsākts gada septītajā jaunajā mēnesī.

Ļoti daudziem ar mēnesi saistītiem un vēl mūsdienās sastopamiem ticējumiem sākumu var atrast Izīdas pielūgšanā. Sievietei, pirmo reizi ieraugot jaunu mēnesi, jāpaklanās un jāapgriež otrādi kabatā sudraba naudas gabals; naudas apgriešana simbolizē mēness varu pār paisumu un bēgumu. Dažos Anglijas novados pastāv ticējums, ka sievietei jāpaklanās pat trīs reizes, tādējādi parādot godu sen-ēģiptiešu Trīsvienībai - Ozīrisam, Izīdai un Horam - Tēvam, Mātei un Dēlam.

Tāpat senēģiptiešu reliģijā ir ticējums, ka mēness dažādās fāzēs var dažādi ietekmēt cilvēka veselību. Šajā sakarā būtu vietā pieminēt kādas čigānietes stāstīto šīs grāmatas autorei.

«Ir brīnums, kāds milzīgs spēks piemīt mēnesim, ka tas spēj valdīt pār cilvēka rīcību gluži tāpat, kā valda pār j ūras paisumu un bēgumu. Jūs varat neticēt, bet pat vismiermīlīgāko cilvēku, kuru, liekas, nekas nespēj aizraut, mēness fāžu maiņā pārņem visdīvainākās domas.»

«Kas tā par mēness fāžu maiņu, jūs vaicāsiet?»

«Tas ir bridis, kad vecais mēness ir galīgi izdilis un jaunais tikko sāk augt. Ja vien cilvēki zinātu, cik ļoti mēness mūs ietekmē, kā tas rada mums it kā paisumu, kas nereti uzsit tik augstu vilni, ka mēs paši nespējam vairs pār to valdīt-ja mēs to zinātu, tad būtu piesardzīgāki un uzmanīgāki.»

«Mūsu asinīs, sevišķi, ja tās mums ir jauktas, brāžas tik spēcīgas straumes un pretstraumes, tās reizēm satrakojas tā, ka spēj iznīcināt visus un visu. Tādās reizēs čigānu asinis nonāk konfliktā ar tām citām asinīm un uzsit tik augstu vilni, kādu uzsit paisuma vilnis, brāžoties pret vēju. Mēness fāžu maiņas un pilna mēness laikā mums vajadzētu būt īpaši uzmanīgiem un apdomīgiem.»

Tā pati čigāniete piebildusi, ka visi noziegumi pret sievietēm un bērniem tiek pastrādāti tieši šajos mēness stāvokļos, acīmredzot tad, kad Izīdas iedarbība ir visvājākā. Būtu interesanti zināt, ko par šiem spriedumiem domā policija.

Mēnessakmens

Mēnessakmens ir Vēža zīmē dzimušo akmens.

Šis brīnišķīgais talismans, šis skaistais, mirdzošais, iezilgani pienbaltais akmens simbolizē maigo mēness gaismu. Sakarā ar mēnessakmeni ir kāds pazīstams teiciens: «Kā no mēness nokritis», kas raksturo gan pašu akmeni, gan jebkuru retu parādību vai stāvokli.

Hindi uzskata, ka labākie mēnessakmeņi ir tie, kas tikuši paisuma ūdeņos apskaloti tad, kad saule un mēness atrodas visharmoniskākajās attiecībās - reizi divdesmit viena gada laikā (t.i., trīs mēness periodos, kad katrs periods ir septiņus gadus garš).

Mēnessakmens kā talismans domāts mīlētājiem, lai tie nekad nestrīdētos un nešķirtos. Kā ārstniecisks līdzeklis mēnessakmens palīdz pret diloni, tūsku un nieru slimībām. Mēnessakmens aizsargā ceļotājus un vispār nes laimi.

Ar mēnessakmens palīdzību var noteikt, kā rīkoties neziņas un šaubu gadījumos. Ja kāds nevar izšķirties, kā zināmā reizē rīkoties, tad jānogaida, kad sāk dilt mēness. Tad jāieliek mutē mēnessakmens un jākoncentrē domas uz to, kas uztrauc un sagādā rūpes, un gluži nemanot prātā nāks pareizais rīcības veids.

Mezgli

Mezgls ir ilgstošas mīlestības simbols un mūžīgas uzticības talismans.

Taču mezgls var būt arī kavēklis vai šķērslis. Pastāv ticējums - ja sieviete, būdama mātes cerībās, valkā kādu apģērba gabalu, kas sasiets ar mezglainu auklu, saiti vai lenti, tad bērnam būs grūti piedzimt. Vai arī - ja kāds guļ uz nāves gultas, tad jāraugās, lai tā tuvumā neatrastos nekas tāds, kas būtu sasiets mezglā. Šīs grāmatas autore ir redzējusi, kā no šādas nāves gultas tika noņemti aizkari, jo tie pie gultas izrādījās piestiprināti ar mezglos sasietām lentēm.

Kāzu mezgli

Ķīnā mezgli ieņem ievērojamu vietu kāzu norisē. Līgavainis šādā reizē parasti tur rokā sarkanu lenti, bet līgava - zaļu, un kāzu ceremonijas laikā tās abas tiek sasietas kopā vienā mezglā.

Mezgli - mīlestības piebūrēji

Geijs savā pastorālē «Burvju vārdi» apraksta, kā lauku meiča, redzēdama ceļmalā guļošu jaunekli, nozog tā prievīti un sasien to kopā ar savējo Uzticīgo mīlētāju mezglā, tādējādi pieburdama sev puisi uz visiem laikiem.

Uzticīgo mīlētāju mezgls

Mezgliem ir ļoti sena okulta nozīme. Tas, ko tagad dēvē par Uzticīgo mīlētāju mezglu, ir sastopams rūnu rakstos visā Ziemeļeiropā, un tam noteikti bija kāda tagad aizmirsta reliģiska nozīme. Šajā zīmējumā redzamais mezgls ir iegravēts kādā krustā, ļoti iespējams, par piemiņu angļu uzvarai pār dāņiem mūsu ēras 874. gadā.

Daži pētnieki domā, ka rūnās sastopamie mezgli ir Merkura pātagas sagrozīts atveids. Ļoti iespējams, ka viņiem ir taisnība, jo zināma līdzība starp tiem abiem ir.

Miers

Talismani, kuri pārtrauc strīdus un atkal saved kopā draugus vai mīlētājus, kas jau bija paspējuši atsvešināties, ir tie paši, pār kuriem valda miera dievs Merkurs. jeb, kā viņu dēvēja vēl senāk - Hermess. Hermess bija mūzikas instrumentu izgudrotājs; viņš bija harmonijas patrons šī vārda visplašākajā nozīmē un iedvesa cilvēkiem cēlas domas, modināja mīlestību pret visu skaisto un dziedēja pasaules nesaskaņas. Pie mieru veicinošiem talismaniem pieskaitāmi: scepteris, karbunkuls, dūja, arfa, lauri, lira, mēnessakmens, olīvzars un tirkīzs.

Mirte

Mūžzaļā mirte ir Veneras svētais augs un ļoti laimīgs visiem mīlētājiem. Mirte allaž ir bijusi visu līgavu kāzu rotas neatņemama sastāvdaļa, taču pēdējā laikā to aizvien biežāk sāk aizstāt dažādas puķes.

Mitsudomoe

Mitsudomoe ir ļoti savdabīgs japāņu talismans, kas pasargā no uguns, plūdiem un zādzībām. Šo talismanu veido aplis, kurā ieslēgtas trīs dīvainas figūras, kas it kā līdzīgas zivij, un pārstāv uguni, gaisu un ūdeni.

Mīlētāji un talismani, kas piesaista mīlestību un draudzību

Visi mīlestības talismani ir saistīti ar Veneras vai tās senākās māsas Hatosas ietekmi. Mīlestības talismaniem nereti ir sakars ar folkloras elementiem. (Par mīlestības talismaniem lasiet šādās nodaļās: Ozolzīle, Ahāts, Ametists, Akvamarīns, Andromeda, Bulta, Aproce, Pupas, Berils, Dzeloņplūme, Loks, Vērsis, Ķirsis, Krāsas, Pusmēness, Kupidons, Daikoku, Margrietiņas, Dienas, Smaragds, Pirksts, Zivs, Varde, Granāts, Cimdi, Sirds, Atslēga, Mezgls, Lazurīts, Lavanda, Magnetīts, Alteja, Malahīts, Me-nats, Mēness, Mēnessakmens, Mirte, Piekaramā atslēga, Gredzens, Rozmarīns, Kurpes, Sigils, Dievkociņš, Akmeņi, Lāpa, Tirkīzs, Lija.)

Monētas

Uz ļoti senlaicīgām monētām sastopami svētu vārdu uzraksti un mistiski simboli, kas tās padara par laimi nesošiem talismaniem vispatiesākajā šā vārda nozīmē. No šīm monētām vēlāk radies jēdziens «laimīgā nauda». Mūsu laikos uz naudas gabaliem vairs nav sastopami nekādi mistiski uzraksti, ja nu vienīgi florīns uz kura ir redzams krusts. Mēdz sacīt, ja šādu florīnu tur naudasmakā, tad tajā nekad nevar iekļūt velns, t.i. - nabadzības velns, jo ceļu tam aizšķērso krusts.

Spēlmaņiem ir paradums mest gaisā monētu un izzīlēt iznākumu. Šis paradums saglabājies vēl no seno monētu laikiem.

Iepriekšējā lappusē redzamajā ilustrācijā vērojama Karaļa Džona (1199-1216) laika monēta, kas uzskatāma par tipisku «laimīgo naudu», jo tajā iegravēts augšup vērsts trīsstūris, krusti un zvaigzne.

Monētu zobens

Monētu zobens ir visspēcīgs ķīniešu talismans, kurš pasargā māju no nelaimes. Tas tiek veidots šādi: divus dzelzs stieņus, vienu īsāku, otru garāku, piesien pie krusteniska veidojuma vai zobena un tad pārklāj ar ķīniešu monētām, kurām vidū ir caurums un tāpēc tās ir viegli piestiprināmas. Svarīgi, lai monētas tiktu piesietas ar sarkanu zīdu (skat. Krāsas). Šādu zobenu piekar virs mājastēva gultas, virzienā no labās uz kreiso pusi.

Monogramma

Faktiski monogramma ir paraksts vai zīme, ar kuru apzīmē kādu okultu vai maģisku vārdu; to vai nu nēsā līdzi kādā īpašā somā, vai medaljonā ap kaklu, vai iegravē gredzenā vai kādā citā dārgakmens izstrādājumā, vai arī uz

karavīra zobena asmens, un allaž ar pārliecību, ka tā pasargās no jebkādas nelaimes, vienalga, vai tā skartu miesu, vai dvēseli.

Iespējams, ka visbiežāk sastopamā monogramma un arī par visspēcīgāko uzskatītā bija mistiskais vārds Abra-kadabra.

Moris

Ar šo savdabīgo lelli nesaistās nekādas tradīcijas. Tā ir jaunāko laiku izgudrojums, un tiek pārdota tirgū kā parasta bērnu rotaļlieta. To par savu talismanu uzskata tie, kam vispār patīk dažādas dīvaini neglītas lietas.

N

.

Nagi

Tīģera nagi ir talismans, kas piešķir tā īpašniekam spēku, veiklību un viltību, un ir sevišķi laimīgs tiem, kuri aizraujas ar azarta vai citām laimes spēlēm. Ērgļa, kā arī cita liela putna nags, ja to nēsā kā talismanu, pacilā domas, rosina centienus un dod spēku.

Naglas

Diezgan nepatīkams talismans ir nagla, kas izvilkta no zārka vai kapeņu velves durvīm. Šāda nagla, piekārta virs gultas pie sienas, aizgaiņā visus ļaunos murgus.

Narita

Vārdu «narita», kas ir svēta relikvija Japānā, uzraksta uz plānas koka plāksnītes un nēsā kā medaljonu uz krūtīm. Šis talismans nodrošina veiksmi darījumos un pasargā ceļiniekus no briesmām.

Naži

No visiem ticējumiem visizplatītākais droši vien ir tas, ka nedrīkst dāvināt nažus, šķēres un piespraudes, jo tām ir asi gali un tāpēc tās var atnest tikai naidu un nelaimi. Tāpēc šādas lietas katram jāiegādājas pašam, lai cik dārgas vai lētas tās arī nebūtu. Sevišķi uzmanīgi pret šo ticējumu cilvēki ir Anglijas austrumu piekrastē.

Un tomēr jūs tur nereti dzirdēsiet vecus ļaudis sakām, ka nazis, ielikts jaundzimušā šūpulī, nes laimi. Šis paradums izskaidrojams ar to, ka Anglijas austrumu krasts atrodas tuvu Dānijai, un šajā novadā ne tikai dialektā sastopami dāņu vārdi, bet arī ieviesušies daudzi dāņu paradumi un vispār - domāšanas veids. Un arī ticējums par nazi. Senajā Dānijā, ja ģimenē bija gaidāms bērns, virs šūpuļa pakāra maisu ar rozmarīnu, sāli, maizi un nazi, ar ko apsveica mazuļa ienākšanu pasaulē.

Taču nazis ne vienmēr uzskatīts par nelaimi nesošu dāvanu. Viduslaikos parasti to līgavainis dāvināja līgavai, un līgava kāzu ceremonijas laikā nazi nesa kā tagad līgavas nes puķu pušķi. Nazis tika dots ar domu - ja līgavainis kļūst neuzticīgs, tad līgava ar to it kā atgriež no sevis līgavaiņa mīlestību, bet, ja viņš paliek uzticīgs, tad nazim nekāds īpašs spēks nepiemīt.

Ja nazis nokrīt uz grīdas, tā ir zīme, ka gaidāms kāds ciemiņš. Šī ticējuma rašanos grūti izskaidrot, toties kādu citu ticējumu - sakrustoti naži ir uz strīdu - izskaidrot ir pavisam viegli. Tajos laikos, kad vīrieši ikdienā staigāja apbruņoti, strīdi un kautiņi gadījās ik uz soļa, un tādos kautiņos naži tika krustoti itin bieži.

Nefrīts

Nefrīts ir Jaunavas zīmē dzimušo akmens. Izvairīties no tā vajadzētu Strēlnieka un Dvīņu zīmē dzimušajiem. Nefrīts ir laimes meklētāju talismans, tas nes panākumus visiem spēlmaņiem, īpaši tiem, kuri piedalās zirgu skriešanās sacīkstēs.

Plaši pazīstams ir šī akmens mirdzoši zaļais paveids. Visā pasaulē ir iecienītas zaļā nefrīta krelles.

Ļoti skaisti nefrīti atrodami Ķīnā, tāpēc tur no tiem jau kopš seniem laikiem mēdza izgatavot talismanus sikspārņa vai stārķa veidā, kurus nēsāja, lai nodrošinātu ilgu mūžu.

Varbūt tieši krāsas dēļ nefrīta talismaniem tiek piedēvētas visas tās pašas īpašības kā no smaragda darinātiem talismaniem - iedarbīgs līdzeklis pret acu slimībām un pret visa veida nieru un gremošanas trakta sarežģījumiem. (Šis apgalvojums var izraisīt zināmu interesi.)

Kad pētnieki no austrumiem devās uz rietumiem un atklāja Centrālameriku, viņi tur sastapa iezemiešus, kuri nēsāja nefrīta rotaslietas. Sevišķi daudz nefrīta izstrādājumu viņi redzēja Peru un uzzināja, ka tie tiek nēsāti kā talismani pret nieru slimībām un urīnpūšļa akmeņiem.

Nefrīts ir aiī Jaunzēlandes «zaļais akmens». Tur no nefrīta gatavoja asmeņus rituālajiem cirvjiem, kurus kā scepterus nesacilšu virsaiši. Aiī maoru augstākie virsaiši izmantoja nefrīta uzgaļus vālēm, ar kurām tika nogalināti gūstekņi.

Nīlzirgs

Senajā Ēģiptē nīlzirgs bija Taurtas simbols. Šī dieviete valdīja pār dievišķo gudrību un cilvēka saprātu. Tādējādi talismans nīlzirga veidā nodrošināja pamatīgas zināšanas un dziļu izpratni.

O

.

Ogle

Ogles gabals ir ļoti spēcīgs talismans, it sevišķi, ja to atrod uz ielas vai ja to uzdāvina draugs. īpaši ogles gabaliņš nes laimi tad, ja to kā dāvanu pār slieksni ienes mājā Jaunajā gadā.

Jorkšīrā Vecgada vakarā pie daudzu māju durvīm var redzēt mazas ogļu kaudzītes, kas speciāli sagatavotas šādam nolūkam. Jaungada dienā katrs, kurš ienāk mājā, vispirms paņem ogļu gabaliņu, un tikai tad dodas iekšā, tādējādi tās iemītniekiem ienesot laimi.

Olas

Ņemot vērā to, ka ola - būtībā nedzīvs priekšmets -ietver sevī dzīvības dīgli, senie domātāji tajā saskatīja Mūžības simbolu. Vēlāk agrīnie kristieši olu uzskatīja par augšāmcelšanās simbolu. Kā šāds simbols ola vēl mūsdienās tiek izmantota Lieldienās.

Olas jauno aizvēsturiskiem laikiem ir tikušas saistītas ar cerību, ar dzimšanu un ar bērniem, tāpēc vēl tagad sastopams paradums nest olas kā dāvanu mājā, kur piedzimis bērns - ola sniegs laimi un labklājību kā mātei, tā jaunpie-dzimušajam.

Brends atzīmē, ka ola izsenis ir bijusi svēts talismans un kā dāvana ļoti piemērota bērnības gados. Braients savukārt norāda, ka ola, saturēdama dzīvības dīgli, ir bijusi visīstākais Noasa šķirsta talismans, jo slēpa sevī nākamības apliecinājumu. No šī ticējuma cēlies paradums vienu daļu nakts mistērijās veltīt olas kā pasaules būtības iemiesojuma svētīšanai. Olu kā ļoti senu un ļoti nozīmīgu talismanu godā visas tautas.

Jorkšīrā valda uzskats, ka Lieldienās vislabākā dāvana draugam ir ola ar baltu čaumalu, lai gan tās, protams, var būt arī krāsotas. Zili nokrāsota ola nes laimi mīlētājiem, brūni nokrāsota vislabāk iepriecinās draugu, taču nekādā gadījumā olas nedrīkst krāsot zaļā krāsā.

Jorkšīrā pastāv arī paradums Lieldienās olas ripināt. Lieldienu pirmdienā bērni ar raibi krāsotām olām dodas uz kādu zālainu pakalnu un ripina tās pa nogāzi lejup. Šajā rituālā netiek ievērota nekāda īpaša kārtība, tāpat nav zināms arī kāds izskaidrojums, kā radies šis olu ripināšanas paradums un kāda tam nozīme.

Iespējams, ka olu ripināšana saistīta ar kādu ļoti senu zīlēšanas rituālu. Druīdi mēdza apvīt riteni ar salmiem, tos aizdedzināt un riteni ripināt no kalna lejā, pēc tā gaitas zīlēdami, kādi notikumi nākotnē gaidāmi. Ja ritenis no kalna gala līdz tā pakājei noripoja taisni, tad bija gaidāmas uzvaras kaujās un bagāta raža, turpretī draudēja sakāve un bads, ja ritenis nogriezās sānis un pusceļā apgāzās.

Tas ir tikai minējums, taču ļoti iespējams, ka arī olas tika ripinātas sākotnēji tieši tādā pašā nolūkā.

Nekādā gadījumā nedrīkst nest mājās zarus no meža putnu ligzdas - tā var atnest tikai nelaimi: tiks izpostīta māja, kā tika izpostīta putna ligzda.

Olivīns

Olivīns ir Lauvas zīmē dzimušo akmens. Olivīns un peridots ir krizolīta paveidi. Ja šim akmenim ir olīvzaļa nokrāsa, to sauc par olivīnu.

Kā talismanu olivinu vajadzētu nēsāt, iekaltu zeltā, bet nekādā gadījumā - sudrabā. Olivīns savam īpašniekam piešķir gaišu skatu uz dzīvi, nodrošina veiksmi dalījumos un pasargā no zagļiem.

Onikss

Onikss ir tas pats sardoniks, tikai tā melno variantu sauc citā vārdā - par oniksu. Ļoti izplatīts ir melnais onikss, kā arī tumši brūnais ar baltiem lāsumiņiem, no kuriem parasti gatavo krelles un kaklarotas.

Oniksu nevajadzētu nēsāt Auna un Svaru zīmē dzimušajiem, kā arī tiem, kam nelabvēlīgs ir Satums - viņi naktī mocīsies sliktos sapņos, bet dienā grims melanholijā. Turklāt onikss noskaņo uz strīdiem un tiesāšanos. Taču tie, kam Satums ir labvēlīgs, oniksa talismanu var nēsāt droši, kā arī tie, kas dzimuši Mežāža zīmē un jebkura mēneša 8., 17. un 26. datumā. Mazāk, bet tomēr labvēlīgs onikss ir sestdienā dzimušajiem.

Oniksu plaši izmanto rožukroņos, jo tas iedveš dievbijību un svētas domas.

Opāls

Astrologi noraida iesakņojušos uzskatu, it kā opāls būtu nelaimīgs akmens. Opāls ir īpaši laimīgs tiem, kuri dzimuši Svaru zīmē, bet labvēlīgs tikai tad, ja viņi ir nesavtīgi un augstsirdīgi. Ja opāls nonāk savtīga egoista īpašumā, kaut arī tas būtu dzimis Svaru zīmē, un kaut arī šis opāls būtu mīloša cilvēka dāvana, tas kā talismans laimi nenesīs, dažiem tieši pretēji.

Opāls ir saistīts arī ar Vērša zīmē dzimušajiem, jo tiem ir sakars ar Veneru, kas savukārt atstāj lielu ietekmi uz Vērša zīmē dzimušajiem.

Opāls ir cerību talismans - varbūt tāpēc, ka tas laistās visās varavīksnes krāsās. Austrumzemēs to uzskata par svētu akmeni - patiesības akmeni. Tas piešķir nēsātājam pareģa dotības un spēju nojaust notikumu virzību, taču tikai tad, ja šis cilvēks šīs spējas izmanto godīgos nolūkos, pretējā gadījumā viņu piemeklēs nelaime.

Otafuku

Otafuku ir japāņu laimes dieviete. Viņas attēls skaitās talismans. Parasti to uzglezno vai uzzīmē uz somas vai kāda cita priekšmeta, un tad viens draugs pasniedz otram draugam kā dāvanu. Pietiek tikai uzlūkot šo allaž smaidošo seju, lai iemantotu labklājību.

Ozolzīle

Ozolzīle nozīmē nemirstību; tā simbolizē dzīvības rašanos uz zemes.

Nēsāt ozolzīli nozīmēja izsargāties no slimībām un nodrošināt sev ilgu mūžu. īpaši ozolzīle pasargāja savu nēsātāju no holēras. Vēl tagad daudzās zemēs valda uzskats, ka maltas ozolzīles kopā ar pienu ir spēcīgs līdzeklis pret dažādām vēderkaitēm.

Ozolzīle kalpoja arī kā burvju līdzeklis. Čigānietes uzskata, ka tas spēj atgriezt aizbēgušu mīlētāju pie mīļotās. Šādā gadījumā meitenei jādabū ozola zars ar zīlēm un sērmūkšļa zars ar ogām, tie abi jāpaliek zem spilvena, un meitenei trīs naktis pēc kārtas jāguļ tiem virsū, skaitot šādus vārdus:

- Zīles kausiņ un sērmūkšļa oga,

Liec manam mīļajam atgriezties!

Lai nāk viņš pie manis šonakt,

Kamēr spīd mēness pirms ausmas.

Lai steidz viņš pār laukiem un purviem,

Pāri upēm un pāri jūrai,

Un pāri manu durvju slieksnim.

Zīles kausiņ un sērmūkšļa oga,

Liec manam mīļajam atgriezties!

P

.

Paceplītis

Mazputniņš paceplītis ir gandrīz tikpat laimīgs talismans kā sarkankrūtītis. Abi šie putniņi nes laimi un veiksmi tiem, kas nedara viņiem pāri un neaiztiek viņu ligzdiņas.

Pagoda

Pagoda ir ķīniešu un japāņu talismans, kas rada iedvesmu un vieš cerību. Pamatā tas ir augšupejošs trīsstūris. (Skat. Zālamana zieģelis.)

Pakavs

Sākotnēji zirga pakavu uzskatīja par laimes nesēju tāpēc, ka tas atgādina Izīdas simbolu - pusmēnesi. Vēlāk tam piedēvēja īpašas spējas tādēļ, ka tas bija gatavots no dzelzs, bet šim metālam piemīt spēja cīnīties pret ļaunu aci.

Senie grieķi un romieši pakavus mēdza pienaglot pie sienām kā aizsarglīdzekli pret mēri, turklāt tie bija jāpienaglo tā, lai «ragi» būtu vērsti uz augšu. Šādā veidā pienagloti pakavi sastopami visā pasaulē. Izskaidrojums šādam «ragu» stāvoklim pavisam vienkāršs - lai «laime krīt pakavā iekšā». Ja ragi būs vērsti uz leju, tad laime no pakava izkritīs ārā.

Viduslaikos pakavu kopā ar oša zaru uzskatīja par ļoti iedarbīgu ārstniecības līdzekli. Dažreiz pakavu pakāra uz oša zara, bet nereti to ieraka zemē zem oša saknēm, tā ka laika gaitā koks izauga pakavam cauri. Ja no šāda oša nolauza rļksti un ar to pārvilka pār slima dzīvnieka muguru, tas tika izārstēts no visām kaitēm.

Berinudu salās ir paradums mest pakavu ugunī, ja liekas, ka mājai tuvojas ragana vai kāds zināms nelabvēlis, jo uzskatīja, ka nokaitētai dzelzij piemīt lielāks spēks nekā šim nelabvēlim.

Raktuvēs arī bieži var redzēt pie sienām piekārtus pakavus, bet austrumu piekrastē, īpaši Safolkā, zvejnieki pakavus piestiprina pie laivu mastiem.

«Lai jūsu slieksni allaž rotā pakavs!» teikts Holideja lugā «Mākslinieku laulība».

Arī vārdotāji bieži vien izmanto pakavu un sirpi, lai aizbaidītu ļaunos garus - abiem ir pusmēness forma.

Brands stāsta, ka viņš Londonā, Monmautstrītā, saskaitījis ne mazāk kā septiņpadsmit pie māju kāpnēm pienaglotus pakavus, taču, ejot pa šo pašu ielu pēc trīsdesmit gadiem (1846), to bijis vairs tikai kādi pieci seši.

Vienīgi Ķīnā pakavs netiek atzīts par talismanu, toties par laimes nesēju godā pašu zirga nagu.

Pakāpieni

Talismans pakāpienu veidā bija ļoti plaši pazīstams Senajā Ēģiptē. Tas bija vēl viens apliecinājums pārliecībai, ka pastāv kāpnes, pa kurām mirušo gars no tumsas paceļas augšup gaismā. Senie ēģiptieši Ozīrisu dēvēja arī par kāpņu dievu, t.i., par dievu, ar kura palīdzību dvēsele virzās aug-f

šup. Talismans pakāpienu veidā deva tā īpašniekam iespēju pacelties pāri visam pasaulīgajam un sasniegt cēlu domu augstumus.

Peles

Apollona aizgādībā atradās īpaši gudras peles. Tām bija atļauts mitināties viņa altāra tuvumā, tās barojās no viņa svētajiem traukiem, un peles attēls bija novietots līdzās Apollona svētajam trijkājim.

Peles un žurkas pielūdza arī vairākās Senās Ēģiptes pilsētās, iespējams tāpēc, ka tās bija seni cilšu totēmi.

Hērodots vēsta, ka tad, kad Zenaheribs iekaroja Ēģipti, tās valdniekam Setosam nav bijis armijas, un viņš atradies tuvu izmisumam, bet tad viņam parādījies sapnis, kurā ticis pareģots, ka viņu no nelaimes izglābs kāda dievišķa iejaukšanās. Tajā naktī iebrucēji gulējuši klajā laukā, un, kad no rīta pamodušies, atklājuši, ka visus no ādas darinātos bultu makus un vairogu rokturus sagrauzušas peles. Līdz ar to viņi burtiski bija atbruņoti un pamesti ēģiptiešu žēlastībai, kuri tagad varēja viņiem viegli uzbrukt un viņus nogalināt. Vēlāk Setosam tika uzcelts piemineklis, kurā viņš bija attēlots ar peli rokā.

Pēdu nospiedumi

Austrumu zemēs bieži sastopami talismani cilvēka pēdu nospiedumu veidā. Šeit ievietotajā attēlā redzams viens no «astoņiem slavenajiem simboliem» - šāds talismans tā nēsātājam nodrošina Būdas svētību.

Nostāsti, kas saistīti ar dažādu pēdu nospiedumiem, sastopami visā pasaulē. Piemēram, Ceilonā šādi nospiedumi redzami Ādama kalnā, kuru ik gadus apmeklē dažādu ticību svētceļnieki. Vieni uzskata, ka tie ir Būdas pēdu nospiedumi, otri - ka Muhameda, bet vēl citi - kāda hindu dieva pēdu nospiedumi.

Arī Anglijā atrodami vairāki tādi pēdu nospiedumi, visslavenākie irtā saucamās Četrdesmit Pēdas, kuru atrašanās vietu daļēji sedz Blūmsberija. Diemžēl noskaidrot, kā cēlies šis nosaukums, ir pilnīgi neiespējami, turklāt Sautijs apgalvo, ka viņš minētajā vietā saskatījis nevis četrdesmit, bet gan septiņdesmit sešus šādus pēdu nospiedumus. «Katra pēda atbilst liela cilvēka pēdai, ir apmēram trīs collas dziļa, virzienā no ziemeļaustrumiem uz dienvidrietumiem,» viņš raksta un piebilst, ka ir pilnīgi pārliecināts un tic, ka šie nospiedumi, kā vēsta leģenda, ir neiznīcināmi, jo, kaut arī zeme tajā vietā esot tikusi uzarta un noecēta, pēdu nospiedumi pēc kāda laika atkal parādoties.

Džozefs Mozers 1800. gadā tomēr rakstīja, ka vēl pēdējo reizi esot aizgājis uz šo lauku un aplūkojis šos slavenos pēdu nospiedumus, jo tuvumājau bijuši savesti būvmateriāli, lai tajā vietā tiktu uzcelta māja.

Peridots

Peridots ir zeltaini zaļš krizolīta paveids, kuru dēvē arī par olivinu. Krāsas ziņā peridots ir gluži tāds pats kā olivlns, un arī astroloģiski tam piemīt tās pašas īpašības.

Pērles

Pēc sena ticējuma šie brīnišķīgie dārgakmeņi simbolizē asaras, jo tie radušies ciešanu rezultātā, kaut arī cietēja ir tikai austere.

Pērle senos laikos bija Izīdas dārgakmens. Laulātiem draugiem to uzskatīja par nelaimīgu, turpretī tagad mode ir nospriedusi, ka pērlēm jābūt jaunu meiteņu rotaslietai, tāpēc arī līgavas senos aizspriedumus ignorē un pie sava kāzu tērpa labprāt ap kaklu nēsā pērļu virteni.

Austrumzemēs pērļu zvejnieki pērli nēsāja sev līdzi kā talismanu pret haizivīm. Ķīnieši sagrūstu pērļu pulveri lietoja kā līdzekli pret vēdergraizēm. Senie romieši pērļu pulveri kopā ar destilētu ūdeni dzēra pret vājprātu.

Pērles nav saistītas ne ar vienu no debess ķermeņiem un tāpēc nav laimes akmens nevienai zodiaka zīmei, tomēr tās var būt labvēlīgas tiem, kas dzimuši «ūdeņainajās» zīmēs.

Pilnības rags

Sudraba talismans, veidots kā pilnības rags, piepildīts ar augļiem un puķēm, bija ļoti izplatīts, un tas bija jānēsā kā aproce vai pie pulksteņķēdes, lai sekmētu panākumus darījumos un vispārējo labklājību. Šis talismans bija īpaši laimīgs grūtniecei. Tas bija jānēsā, lai nodrošinātu vieglas dzemdības un lai bērns būtu glīts un vesels.

Leģenda vēsta, ka pilnības rags iemieso dāvanu, kuru Jupiters pasniedzis savai auklei par to, ka tā viņu barojusi ar kazas pienu. Jupiters viņai pasniedzis parastu kazas ragu, taču apveltījis to ar burvju spēku - aukle no tā jebkurā laikā varēja saņemt visu, ko vēlējās.

Tāpat pilnības rags simbolizē veiksmi un Veiksmes dievieti, kas piešķir mirstīgajiem bagātību un nabadzību, baudu un mokas, priekus un bēdas - atkarībā no dievietes iegribas.

Senatnes pieminekļos Veiksmes (Fortūna) dieviete attēlota ar vienu vai dažreiz ar vairākiem pilnības ragiem rokās. Parasti viņa ir ar aizsietām acīm un ar stūres ratu -nepastāvīguma zīmi.

Pirksts

Ir izstrādāta ne viena vien teorija, kāpēc kreisās rokas ceturtais pirksts ir izraudzīts par gredzena nēsātāju.

Senos laikos domāja, ka tieši no šī ceturtā pirksta uz sirdi iet nervs vai artērija - šeit uzskati dalījās - un ka

tāpēc tas ir visciešāk saistīts ar dzīvības norisēm; ka tam piemīt maģisks spēks un tāpēc tas vērtējams augstāk par pārējiem pirkstiem.

Šajā sakarībā kā ilustrāciju varētu minēt Levina Lemni-usa teoriju. Viņš savā grāmatā par medicīnas un ķirurģijas jautājumiem, kas angliski tulkota 1658.gadā, saka:«.. .no sirds uz šo pirkstu stiepjas sīks artērijas atzars (nevis nervs, kā uzskata Gelliuss). Man gadījies atmodināt cilvēku no ģīboņa, knaibot un berzējot šo pirkstu, kā arī ierīvējot uz tā uzvilkto zelta gredzenu ar safrānu. Tādējādi tas spēks, kas ir tajā, tika virzīts uz sirdi, atjaunojot dzīvības saikni. Tāpēc arī šis ceturtais pirksts, kurš saņem spēku no sirds, spēj dziedēt labāk nekā tie cilvēki, kas sevi dēvē par dziedniekiem. Ar šo pirkstu jāmaisa zāles un mikstūras, jo pie tā nepieķeras nekādas indes.»

Beidzoties viduslaikiem un sākoties tam, ko mēs dēvējam par jaunajiem laikiem, cilvēki nonāca arī pie jaunām atziņām, un attiecībā uz ceturtā pirksta īpašajām spējām radās domstarpības. Tā 1708.gadā žurnālā «Britu Apollons» kāds korespondents gredzena valkāšanu uz kreisās rokas ceturtā pirksta izskaidroja šādi:

«Visā šajā apstāklī neslēpjas nekas cits kā vienīgi mūsu senču atklājums, ka uz labās rokas pirkstiem nēsāt gredzenus gluži vienkārši ir daudz neērtāk nekā uz kreisās, jo tā tiek mazāk nodarbināta. Šī paša iemesla dēļ arī no visiem pirkstiem tiek izraudzīts tieši ceturtais, jo ar to rīkojas retāk, un līdz ar to gredzens tiek labāk pasargāts no nobrāzumiem, turklāt šo pirkstu nevar izstiept vienu pašu, bet tikai kopā ar kādu citu. Turpretī pārējos pirkstus var gan izstiept, gan saliekt pēc vajadzības. Tāpēc cilvēki nolēma, ka gredzens nēsājams tieši šajā pirkstā, jo vienīgi uz to stiepjas artērija no sirds. Protams, moderno laiku anatomisti ir skaidri norādījuši uz šī pieņēmuma absurdu, tomēr mēs joprojām esam disponēti sekot šim seno laiku paradumam.»

Agrīnajā kristiānisma baznīcā, kā rakstīts Jorka un Lin-kolna lūgšanu grāmatā, laulību ceremonijā līgavainim gredzens vispirms jāuzvelk līgavas īkšķī un tad pēc kārtas pārējos pirkstos, līdz tas paliek īstajā vietā - ceturtajā pirkstā. Šis paradums, liekas, atgādina Trīsvienību, kur īkšķis it kā pārstāv Dievu, bet pirksti attiecīgi Tēvu, Dēlu un Svēto Garu.

Vēl tagad laukos tic, ka ceturtajam pirkstam piemīt mistisks spēks.

Kāds kungs, ar kuru šīs grāmatas autore nesen sarunājās, pastāstīja, ka viņam kā mazam zēnam Berkšīrā likts kādu ievainojumu ierīvēt ar ziedi tieši ar kreisās rokas ceturto pirkstu. Somersetā jūs nereti satiksiet kādu, kurš jums apliecinās, ka viņš izārstējis augoņus, ierīvēdams tos arī tieši ar šo pirkstu, jo tam piemītot dziednieciskas spējas.

Pliederis

Čigāni pliedera krūmu dēvē par labdari un apgalvo, ka tas nes svētību. Ārstniecībā tiek izmantotas visas krūma sastāvdaļas - zari, miza, lapas, ziedi un ogas. Taču pati galvenā pliedera vērtība slēpjas tā spējā atgaiņāt raganas un ļaunos garus - tie nevar nedz tuvoties mājai, kurai apkārt aug pliederu krūmi, nedz ieiet telpā, kurā atrodas kāds šī krūma zars.

Reiz bijusi kāda ļauno garu apsēsta māja, kurā neviens nav varējis dzīvot. Un tikai tad, kad šai mājai apkārt apstādīti pliederi, visas nejēdzības beigušās.

Kāda sieviete, kas bijusi pazīstama kā burve, nav varējusi tikt caur kādiem vārtiem, kaut ari bija speciāli atbraukusi ar pasta ratiem un atvedusi kādu saini, lai nodotu tiem, kas aiz šiem vārtiem dzīvojuši. Vēlāk viņa teikusi, ka baidījusies no suņiem, bet patiesībā abpus vārtiem un tiem pārķērušies auguši pliederu krūmi.

Lai cik tas nebūtu dīvaini, bet dažreiz pliederi dēvē par «kauna krūmu». Pēc kādas senas leģendas Jūda pakāries nevis tā saucamajā Jūdasa kokā - vilkābelē, bet gan pliedera krūma zarā.

Starp daudziem citiem ticējumiem, kas saistīti ar šo krūmu, ir šāds: ja bērnu vai pusaudzi kāds dusmās sit ar pliedera zaru, tad tajā pašā mirklī bērns pārstāj augt un kļūst par kuprainu punduri.

Pret ļauno aci

Ja plauksta ir saspiesta dūrē un īkšķis izbāzts starp otro un trešo pirkstu, tad veidojas etrusku kapenēs ļoti bieži atrodamais talismans (piga). Ja plauksta ir saspiesta dūrē ar izstieptu otro pirkstu, tad veidojas zīme, ko Grieķijā uzskata par iedarbīgu pret ļauno aci. (Šāda zīme mūsdienās nereti sastopama kā virziena norādītājs.)

Šie talismani parasti tiek darināti no zila stikla, bet ir sastopami ari zilas emaljas vai zili apkrāsoti metāla veidojumi.

Priede

Ķīnieši priedi uzskata par ļoti spēcīgu talismanu un tās attēlu bieži dāvina draugam, no tā šķiroties. Iespējams, ka šis ticējums saistīts ar priedes čiekura vispār labdabīgo ietekmi, lai gan vērā ņemams fakts, ka priede ir mūžzaļa un līdz ar to kalpo kā simbols - mūžīgas vai vismaz ļoti ilgstošas mīlestības apliecinājums.

Priedes čiekurs

Puikas ne vienā vien zemē jums apgalvos, ka priežu čiekuri nes laimi, un jūs tos ieraudzīsiet daudzās lauku mājās. Senajā Grieķijā un Romā čiekuri bija dievietes Sibeles simbols (tāpat kā ozolzīle). Sibele bija grieķu auglības dieviete, parasti tika attēlota divjūga ratos ar savu iemīļoto jaunekli Atisu pie sāniem un priedes čiekuru rokā.

Romā Sibeles pielūgšana bija piezemētāka - viņu pielūdza kā māti, tādējādi viņa vairāk līdzinājās Izīdai un tika uzskatīta par labības un ražas dievieti. Romieši mēdza novietot priežu čiekurus sakņu un vīnadārzu žogu stabu galos, lai pasargātu ražu no kaitēkļiem. Nereti čiekuri atradās arī māju priekšā. Itālijā šis paradums daudzviet vērojams arī tagad.

Arī Anglijā akmenī kalti priežu čiekuri ir parasts dārzu žogu stabu rotājums; bieži tie ir pat dzelzī kalti. Diezin vai šo dārzu īpašnieki zina, ka tādējādi viņi saglabājuši ticību zemei tik tuvai dievietei?

Pūce

Pūce ir pilnīgi pārprasts putns - tās kliedzienus naktī parasti uztver par nelaimes vai nāves vēstījumu. Īstenībā pūce ir Minervas putns, gudrības simbols. Talismans pūces veidā nodrošina panākumus mācībās un visās ar zinātni un pētniecību saistītās darbībās.

Pūķis

Pūķis ir iecienīts ķīniešu talismans, kuru nēsā, lai tiktu nodrošināta saticīga mājas dzīve un ilgs mūžs.

Tibetā ar pūķiem apglezno karogus, kas plīvo virs mājām, lai tie veicinātu darījumu izdošanos un vispār nestu mājā laimi un labklājību.

Pupas

Pupas atvaira jaunumu, pasargā bērnus un vispār nes laimi.

Nereti var redzēt no «laimīgajām pupām» darinātu pulk-steņķēdi vai rokassprādzi. Rietumskotijā esot sastopama pupu šķirne, kurai piemītot spēja atvairīt ļaunos garus un piesaistīt mantu un bagātību.

Jau vissenākajos ēģiptiešu apbedījumos bieži sastopamas pupas. Pupas tika uzskatītas par nemirstības simbolu, jo tās spēj saglabāt dīgtspēju neierobežoti ilgu laiku. Jau toreiz šī ticība droši vien balstījās uz konkrētām zināšanām, jo pupas, kas tika atrastas seno ēģiptiešu kapenēs, iznestas dienasgaismā un iestādītas, uzdīga, un tas notika pēc trim vai Četriem tūkstošiem gadu!

No šā ēģiptiešu atzinuma radās pārliecība, ka pupām ir sakars ar mirušajiem.

Romieši pupas meta ugunī, lai atvairītu spokus.

Skotijā pupu krelles tika nēsātas ap kaklu kā līdzeklis pret burvjiem un raganām.

Martins «Rietumskotijas salu teikās» raksta:

«Ir tā dēvētās Mullaka pupas. Dažas no šīm Mullaka pupu šķirnēm, īpaši baltās, tika izmantotas kā talismani pret burvestībām un ļaunu aci. Šajā nolūkā tās lika ap kaklu bērniem, un, jātiem uzbruka kāds ļauns gars, pupas kļuva melnas. Esmu pārliecinājies pats, ka šīs pupas patiešām spēj mainīt krāsu, tikai nespēju saprast, kā tas ir iespējams. Malkolms Kempbels man stāstīja, ka pāris nedēļas pirms manas ierašanās visas viņa govis jau vairākas dienas devušas asiņainu pienu. Kāda kaimiņiene viņa sievai teikusi, ka tā esot burvestība, bet ar to varot viegli tikt galā, ja viņa ņemšot balto jeb Jaunavas Marijas pupu un ielikšot spainī, kurā slauks pienu. Sieva paklausījusi padomu, ielikusi pupu spainī un slaukusi pienu. Piens bijis asiņains, bet baltā pupa kļuvusi tumši brūna. Sieva slaukusi šai pašai pupai virsū vēl citu pienu, un šis piens bijis balts. Sieva uzskatījusi, ka piens kļuvis balts tikai pateicoties pupai. Kempbela kungs man šo pupu uzdāvināja, un tā joprojām atrodas pie manis.»

Raganu pupas

Anglijā Jorkšīrā gavēņa vidējai svētdienai dots veceņu svētdienas nosaukums. Tas cēlies no paraduma šai dienā ēst taukos vārītas pupas vai pelēkos zirņus. Šīs svētdienas lītā katrā Jorkšīras Ziemeļraidingas mājā saimniece cēla galdā trauku ar vārītām pupām, un ar tām tika cienāts ikviens, kurš tai dienā iegāja mājā. «Man šajā gadā nebūs laimes, ja jūs nenogaršosiet manas pupas,» saimniece mēdza sacīt.

Pupas Ziemassvētku pudiņā

Senos laikos pupām Ziemassvētkos bija īpaša nozīme. Vēlāk izveidojās ieraža Ziemassvētku pudiņā iecept monētas, uzpirksteņus un tamlīdzīgus sīkus priekšmetus ar domu, ka tas, kurš dabūs pudiņa gabalu ar kādu no mazajām dāvaniņām, pēc tās varēs noteikt savu nākotni. Pašos pirmsākumos pudiņos tika ieceptas pupas vai zirņi, un tas, kurš dabūja gabalu ar iecepto pupu, tika ievēlēts par svētku karali, bet tā, kura dabūja gabalu ar zirni - par svētku karalieni.

laimīgās pupas arī tagad tiek uzskatītas par talismaniem un tiek pārdotas Ziemassvētku vakarā, lai ieceptu pudiņā.

Pupas kā mīlestības piebūrējas

Pupām ir īpaša nozīme arī mīlestības pieburšanā. Sens ticējums vēsta, ka meitenei, ja viņa vēlas iekarot vīrieša uzmanību, kurš pret viņu ir vienaldzīgs vai, ja viņa vēlas salabt ar mīļoto, no kura ir šķirta, jāsaliek septiņas pupas aplī uz ceļa, pa kuru iemīļotajam ir jāiet, pašai jāpaliek neredzamai un jānoskatās, kas notiks.

Ja iemīļotais pārkāpj pupām pāri vai arī uzkāpj tām virsū, viņš ies pie meitenes un atzīsies mīlestībā, bet, ja neies pa to ceļa pusi, kur pupas noliktas, tad meitene savu iemīļoto nesagaidīs.

Nav zināms, kāpēc pupām noteikti jābūt redzamām, tikpat labi tās varētu paslēpt zem smiltīm vai lapām.

Pupas kā drauds

Izteicienus «Es viņiem sadošu pupas» vai «Ej tu galīgi pupās!» nav viegli izskaidrot, ja vien tos neuzskata par draudēšanu spokiem un ļaunajiem gariem, pār kuriem pupām esot liela vara.

Puravs

Šo augu uz niedrēm vai salmiem klātiem jumtiem mēdz stādīt tie, kas tic, ka puravs var pasargāt māju no ugunsnelaimes. Šīs grāmatas autorei Dorsetā ir pazīstama kāda veca dāma, kura puravu saišķi mēdza piesiet pie skursteņa. Izvaicāta, kāpēc viņa tā dara, dāma atbildēja, ka nezina -kāpēc, bet esot redzējusi tā rīkojamies citus, un nodomājusi, ka puravs laikam nes laimi. Iespējams, ka puravs ir vēl viens talismans, kuram piemīt spēja novērst ugunsgrēku.

Pusmēness

Pusmēness ir Izīdas simbols. Tas ir sevišķi svarīgs mātes, bērna un visu jauno talismans.

Lai izprastu šī talismana nozīmi, jāpievēršas vissenākajai zināmajai ticībai, Senās Ēģiptes ticībai, kad cilvēki pusmēnesī, augošajā mēnesī, saskatīja Izīdas, visu māšu dieves, iemiesojumu. Ticība Izīdai izplatījās tālu un daudzās zemēs, un visur tika pieņemta Izīdas zīme - pusmēness ar zvaigzni vidū - starp abiem pusmēness ragiem.

Arābu zemēs un Centrālajā Āzijā šo zīmi atzina par savu, kad jau citās vietās Izīdas pielūgšana sen bija aizmirsta. Kad turki iekaroja Konstantinopoli, viņi šo zīmi atrada He-kates (tā šeit tika godāta Izīda), kas kopš senlaikiem bijusi pilsētas aizstāve, statujas pakājē. Uzvarētāji šo sakritību,

ka viņiem tik labi pazīstamā zīme sastopama arī šajā svešajā pilsētā, uzskatīja par labu likteņa pareģojumu, un viņi to pieņēma par savu zīmi, kāda tā ir vēl tagad.

Attēlā redzamais, rūpīgi zeltā iestrādātais talismans, ir atrasts Alžīrijā.

Senajā Romā jaunas precētas sievietes sudraba pusmēnesi mēdza nēsāt pie apaviem, lai pierādītu, ka viņām ir veselīgi bērni.

Putna krūšu kauls

Putna, īpaši pūces krūšu kauls - «laimes nesējs» - bija plaši izplatīts talismans, ko izmantoja arī zīlēšanā, īpaši, ja gribēja uzzināt, vai kāda vēlēšanās piepildīsies. Nākotnes noteikšana ar pūces krūšu kaula palīdzību pieskaitāma pie vissenākajiem un primitīvākajiem pareģošanas veidiem.

Nelieli zeltā vai sudrabā veidoti putnu krūšu kauli bieži tika nēsāti vēl pavisam nesen, un to nēsātāji ticēja, ka tas spēj piepildīt ikvienu patiesu vēlmi - varbūt tāpēc, ka pēc izskata atgādina zirga pakavu.

R

.

Rags

Šādiem talismaniem piemīt spēja cīnīties pret ļaunas acs ietekmi. Rags allaž nes laimi un turību.

Govs rags

Daudzviet laukos pie govju kūts durvīm var redzēt piekārtu govs ragu. Ja pajautāsiet zemniekam, kāpēc rags tur piekārts, viņš droši vien atbildēs: «Pēc sena ieraduma», jo par iemeslu nevienam nav ienācis prātā dziļāk padomāt. Tādus ragus pie kūts durvīm bija kāruši viņa tēvu tēvi, tā bija rīkojušies to dēli, un tā tas no paaudzes paaudzē vienkārši bija iegājies.

Sākotnēji šādi ragi tika ziedoti visu dievu mātei Izīdai ar lūgumu, lai tā palīdz govīm laist pasaulē teliņus.

Rīsi

Rīsi, kurus kāzu ceremonijā mēdz kaisīt pār jaunlaulātajiem, ir domāti kā laimi nesošs talismans. Šis paradums ir izplatīts austrumu zemēs, kur rīsus audzē, un tie simbolizē auglību un labklājību.

Anglijā jau anglosakšu laikā baznīcā līgavas ceļā tika kaisīti kvieši un mieži, tā ka paradums kaisīt rīsus nav vis ienācis no austrumiem, bet aizgūts tepat vien no senajiem anglosakšiem. (Skat. konfeti.)

Roka

Ceļotāji no Ēģiptes un Tuvajiem Austrumiem mēdz pārvest mājās nelielus talismanus plaukstas veidā, turklāt interesanti redzēt, cik dažādas ir šīs plaukstas un cik daudz dažādos stāvokļos ir to pirksti.

Fatimas plauksta

Visparastākais plaukstas veids ir ar izstieptiem pirkstiem. Šāda veida talismanus, ko sauc par Fatimas plaukstu, nēsā muhamedāņi. Fatima bija Pravieša mīļākā meita un viena no trim sievietēm, kas bija cienīga pacelties debesīs.

Plauksta muhamedāņu ticībā pārstāv Svēto ģimeni, īkšķis simbolizē pašu Pravieti, otrais pirksts simbolizē viņa meitu Fatimu, trešais pirksts - Fatimas vīni Ali, bet ceturtais un piektais - viņu abu dēlus.

Turklāt otrais, trešais, ceturtais un piektais pirksts attiecīgi simbolizē arī Devību, Viesmīlību, Spēku un Dievišķo Labsirdību. Plauksta arī visiem īsteni ticīgajiem atgādina

piecas galvenās cilvēka tikumiskās dzīves likumības - ievērot Ramadana gavēni, doties svētceļojumā uz Meku, palīdzēt postā nonākušajiem, veikt visas nepieciešamās apmazgāšanās un cīnīties pret neticīgajiem pagāniem.

Pacelts īkšķis

Veikalos pārdošanā nereti redzamas Billikenam līdzīgas figūriņas, kuru seju rotā blēdīgs smaids. Rokas tam ir cieši sakrampētas un viens īkšķis pacelts. Šī talismana izcelšanās meklējama Senajā Romā, kur no īkšķa stāvokļa nereti bija atkaiīga cilvēka dzīvība vai nāve. Augšup vērsts īkšķis nozīmēja - davo un priecājies, lejup vērsts - mirsti un visam gals.

Svētīšanas zīme

Ja īkšķis, ceturtais un piektais pirksts ir salikti kopā, bet otrais un trešais pirksts ir izstiepts, tad veidojas zīme, kuru Kristīgā baznīca dēvē par svēto svētīšanas zīmi.

Velna ragi

Ja otrais un piektais pirksts ir izstiepts, bet pārējie salikti kopā, tad veidojas zīme, ko Itālijā dēvē par Velna ragiem. Arī tie ir talismans.

Iespējams, ka šī zīme cēlusies no senēģiptiešu dievietes Izīdas simbola - pusmēness. Taču var būt radusies arī kā kristiešu protests pret vecajām ticībām, saglabājot tomēr diezgan neglaimojošo seno apzīmējumu.

Ritenis

Šo talismanu nēsā, lai nodrošinātu veiksmi un labklājību; citiem vārdiem - lai slikto pārvērstu par labu, lai, kā ritenim griežoties, nelaimi nomainītu laime.

Grieķu un romiešu mitoloģijā veiksmes dieviete Fortūna attēlota, turot rokās riteni, kas simbolizē mūžīgo mainību. Būda ritenim piešķīra svētu nozīmi. Pēc Būdas mācības, ritenis ir dzīves rats, kas rāda, kā mainās cēloņi un sekas.

Rata aplis - vēl viens saritinājušās čūskas simbols - iemieso mūžību ļoti daudzās reliģijās. Druīdiem, kas riteni savos rituālos izmantoja ļoti plaši, riteņa rumba simbolizēja sauli, spieķi - ap to riņķojošās planētas, bet pats aplis -mūžību.

Rozmarīns

Rozmarīna zariņš ir brīnišķīgs mīlētāju un draugu talismans. Tie to parasti sūta viens otram, kad ir tālumā. Rozmarīns nozīmē atmiņu, un šādam zariņam piemīt spēja gādāt, lai tā sūtītājs dzīvotu iemīļotā cilvēka domās.

Astroloģiski rozmarīns ir Auna zīmē dzimušo augs, un tiem tas īpaši palīdz. Puķu valodā rozmarīns nozīmē atmiņu, un tā kā arī puķu valoda pie mums ir ienākusi no austrumzemēm, tad droši varam sacīt, ka arī rozmarīna nozīme ir pazīstama visā pasaulē.

Bet ne jau tikai okultas īpašības piemīt rozmarīnam. Tam piemīt arī ārstnieciskas īpašības. Senlaiku dziednieki lika ik rītu dzert rozmarīna novārījumu, lai stiprinātu atmiņu; arī astrologi mācīja, ka līdzi nēsāta rozmarīna lapiņa palīdz pret aizmāršību.

Jau kopš senlaikiem rozmarīnam tika ierādīta goda vieta kā kāzās, tā bērēs. To lika gan līgavas ziedu pušķī, gan bēru vainagā, un vienmēr kā mūžīgas mīlestības un atmiņas simbolu. Rozmarīns ticis izmantots ne tikai, lai novērstu, piemēram, galvassāpes. Senie amatnieki no šī krūma koksnes gatavoja ari dzeramtraukus, nažu spalus un pat zobu bakstāmos, uzskatot, katas labvēlīgi ietekmē cilvēka veselību.

Rubīns

Rubīns ir Mežāža zīmē dzimušo dārgakmens, un tiem tas nes laimi un nodrošina labu veselību. Rubīns samierina ienaidniekus un pasargā no negaista un plūdu briesmām.

īsts rubīns ir viens no visskaistākajiem dārgakmeņiem. Parasti tas ir sarkans, bet šī sarkanā krāsa var variēt no rozā līdz ļoti tumšsarkanam tonim.

Agrāk rubīns nereti tika jaukts ar spinelu, kas arī mēdz būt sarkans, taču tas var būt arī oranžs, zaļš, violets vai zils. Astroloģiski rubīns un spinels ir līdzīgi un senos laikos abus pieskaitīja pie vienas izrakteņu grupas, taču mūsdienās ģeologi tos dala divās dažādās kategorijās.

Austrumzemēs rubīns vienmēr ir bijis visizplatītākais talismans. To nēsāja, lai novērstu ienaidnieka uzbrukumu, lai tiktu brīdināts par iespējamu saindēšanos vai citam nelaimēm, jo tādās reizēs tas maina krāsu.

Rūta

Viduslaikos rūtas stiebriņš vai kaltēts šī auga lapu pušķītis tika uzskatīts par iespaidīgu talismanu pret visa veida burvestībām, tāpēc to allaž nēsāja sev klāt, lai piesaistītu laimi un veiksmi.

S

.

Safīrs

Safīrs ir Vērša un Mežāža zīmē dzimušo akmens.

Ap šo dārgakmeni vijas tūkstošiem skaistu leģendu. Visā pasaulē ir pazīstams ticējums, ka tas savu krāsu saglabā tikai patiesu un uzticīgu mīlētāju rokās.

Budisti uzskata, ka safīrs iedveš dievbijību un palīdz lūgšanās, ka tas pacilā domas un savu īpašnieku padara laimīgu, ja tam ir tīrs un godīgs dzīvesveids.

Senebreji safīru uzskatīja par svētu akmeni. Bībelē rakstīts, ka ķēniņam Zālamanam bijis gredzens ar safīru.

12. gadsimtā pāvests Inokentijs III izdeva pavēli, ka bīskapu gredzenam jābūt no tīra zelta, rotātam ar safīriem.

Pastāvēja uzskats, ka safīrs, līdzīgi smaragdam, pasargā redzi, īpaši baku slimniekiem - ja acis ierīvēja ar šo dārgakmeni, tad redzei nekas ļauns nevarēja notikt. Svētā Pāvila katedrālē reiz atradies kāds safīrs, kurš bija paredzēts speciāli tiem, kas slimojuši ar acīm - vajadzēj is tikai ar to acis paberzēt. Nav zināms, vai akmens pēc ikreizējas lietošanas ticis arī sterilizēts.

Sāls

Senie grieķi un romieši, ievērojuši, ka sāls nekad nesabojājas, nosauca to par nemirstības simbolu. Sāls savu nosaukumu ieguva no romiešu veselības dievietes Salutes vārda. Par godu šai dievietei ik gadu tika svētītas vairākas dienas, un tāpēc, ka sāls šajos svētku rituālos ieņēma ievērojamu vietu, nav grūti saprast, kāpēc ap to laika gaitā savijies tik daudz nostāstu, ticējumu un tradīciju.

Jau sen tika pamanīts, ka sāls var pareģot laiku - pirms lietus tas kļūst mitrs. Šajā sakarā Vilsfords savā grāmatā «Dabas noslēpumi» raksta: «Šālim, kas iegūts no zemes, ūdens vai jebkura minerāla, piemīt īpašība pareģot laiku. Ja to tur svaigā gaisā, tas ir sauss un nemainās. Ja sāli uzkaisa uz koka dēļa skaidrā un saulainā laikā, tas iebirs koka šķiedrās, bet tiklīdz laiks kļūst nelabvēlīgs, sāls sāk kust un dēlis pārklājas it kā ar asarām. Virs novietnēm, kur sāls tiek glabāts, vērojami garaiņi, bet metāla tvertnes pārklājas ar miklumu.»

Par godu Salūtei jaunpiedzimušam bērnam mēdza mutē ielikt šķipsniņu sāls, lai tas pasargātu gļotādu no sēnīšu slimībām. Tāpat, kad govij atnesās teliņš, sāls šķipsnu pievienoja pirmpiena spainim.

Kā senajiem grieķiem, tā romiešiem bija paradums pievienot sāli upurplācenim. Sāls tika kaisīts arī uz altāra. Ja sāls, kas tika uzskatīts par svētu, nobira zemē, tad varēja gaidīt kādu nelaimi - Salūtes nelabvēlību. Iespējams, ka tieši no šī aizsprieduma radies ticējums, ka vispār neviens talismans nedrīkst pieskarties zemei - tad tas zaudē savu spēku.

Kad pats Salūtes kults jau sen bija aizmirsts, sāls joprojām tika uzskatīts par svarīgu sadzīves un rituālu sastāvdaļu. Vēl viduslaikos patriciešu galda vidū tika novietots milzīgs sālstrauks. Vienā šādi sadalīta galda pusē sēdēja pats nama saimnieks un tā goda viesi, otrā - zemākas kārtas ļaudis.

Skotijā un Īrijā pastāvēja paradums uzlikt uz tikko miruša cilvēka krūtīm divus šķīvjus - vienu ar zemi, otru - ar sāli. Zeme simbolizēja iznīcībai nolemto miesu, sāls - nemirstīgo garu.

Sardoniks

Sardoniks ir Ūdensvīra zīmē dzimušo akmens.

īsts sardoniks ir sarkanbrūns ar baltiem lāsumiem. Ja šo balto lāsumu nav, dārgakmeni sauc par komelianu - par to bija runa nodaļā «Onikss». Sarkanbrūnais sardoniks ir sevišķi spēcīgs līdzeklis pret čūsku un citiem indīgiem kodumiem. Ja sardoniku nēsā ap kaklu, tas atvieglo sāpes, lai kāds arī nebūtu to iemesls.

Sarkankrūtītis

Lai kur un kad sarkankrūtītis parādās, tas tiek uzskatīts par laimes nesēju, un to nedrīkst nedz ievainot, nedz aizbaidīt. Ja kāds redz sarkankrūtīti lidojam martā, var būt drošs, ka būs vesels visu cauru gadu.

Tāpat liela laime sagaida to, kurš ierauga sarkankrūtīša ligzdu ar olām, tikai nekādā gadījumā nedrīkst ligzdu aizskart. Briesmīga nelaime uzbruks tam, kurš iedomāsies no ligzdas izņemt oliņas.

Saule

Senajā Ēģiptē saules talismans tika nēsāts par godu OzT-risam, saules dieva Ra veidā. Saules kā dzīvības simbola talismans nodrošina veselību, panākumus un varu, sevišķi Lauvas zīmē dzimušajiem.

Savijušās saknes

Ja gadās atrast sakni, kas izlocījusies burta S vai J veidā, tad vajag to pārnest mājās. Ja ar šo sakni pieskaras kāda cilvēka rokai vai sejai, tad šis cilvēks darīs tā, kājās vēlēsities - paliks piejums vai aizies, viss notiks pēc jūsu vēlmes.

Scepteris

Merkura scepteris, dziedināšanas un miera zizlis, ir spēcīgs talismans, kam piemīt spēja nomierināt strīdus, aizdzīt slimības un savam īpašniekam piešķirt daiļrunību un spēju allaž būt jaunam. Šis ir ļoti mistisks talismans, kurš dara tikai labu.

Reiz Apollons iedeva Merkuram zizli, kuram galā bija priedes čiekurs - dziedināšanas simbols - ar spārniem, kuri savukārt simbolizē cilvēka domu lidojumu un tieksmi uz augstākām lietām. Turklāt Apollons noteica, ka tam, kurš šo zizli kādreiz nesīs, piemitīs brīnumaina daiļrunība un spēja nomierināt visus strīdus, un pakļaut visus strīdniekus paša gribai.

Apbruņots ar šo maģisko zizli, Merkurs devās ceļā un drīz vien ieraudzīja divas čūskas, cīnāmies uz dzīvību un nāvi. Merkurs nolika savu zizli starp abām naidniecēm un ar savu daiļrunību pārliecināja tās sīvo cīņu izbeigt. Kopš tā laika Merkura zizlim tika pievienotas arī divas čūskas. Līdzīgi tam, kā čūskas atjaunojas, nomezdamas ādu un it kā atdzimdamas jaunā, mirdzošā veidā, tā arī cilvēks var atbrīvoties no savām zemiskajām tieksmēm un pacelties garīgos augstumos, kur to uznesīs mistiskie spārni.

Sibele

Sibele ir grieķu dieviete, kuru mēdz dēvēt gan par «seno māti», gan par «lielo māti», gan par «dievu māti». Šie apzīmējumi ļauj to identificēt ar vienu no Izīdas veidiem.

Mākslas darbos Sibele attēlota, sēžot tronī ar gulošu lauvu pie katras rokas, vai arī braucot kararatos, kurus velk lauvas. Sibele ir ļoti piezemēta dieviete - mātes un bērnu talismans.

Sikspārnis

Austrumzemēs sikspārnis kā talismans tiek nēsāts, lai nodrošinātu ilgu mūžu. Dažreiz šis talismans tiek veidots, savienojot kopā piecus sikspārņus, un tad tas īpašniekam nes to, ko vēlas visi cilvēki - laimi, bagātību, ilgu mūžu, veselību, mieru. šis pats talismans, veidots no diviem sikspārņiem, pauž laba vēlējumu. Ar šiem talismaniem parasti apmainās divi draugi.

Sikspārnis kā talismans, kā buršanas līdzeklis ir pazīstams visā Anglijā, taču nekas noteikts par tā izcelsmi nav zināms. Dažos novados, piemēram, Berkšīrā, bērni, ieraugot sikspārni, mēdz skaitīt skaitāmpantu:

- Nāc, sikspāmīt, zem manu cepurīt’,

Došu tev, sikspāmiņ, speķa gabaliņ’.

Šim it kā muļķīgajam skaitāmpantam nav nekāda izskaidrojuma, bet varbūt šiem, patlaban tik nenozīmīgajiem vārdiem ir zināms fonētisks sakars ar kādas aizmirstas valodas vārdiem, kas tika sacīti, lai pārvērstu sikspārni no ļauna vēstītāja par laimes nesēju. Šis minējums varbūt neliksies tik mazsvarīgs, ja atcerēsimies, ka bērni savās rotaļās, izvēloties spēles vadītāju, mēdz skaitīt mums šķietami pilnīgi bezjēdzīgus vārdus: «eina, dena, dina, dess», kurus uzskata par pēdējām zilbēm seno druīdu valodas vārdos, šādus vārdus priesteri skaitīja, izvēloties starp gūstekņiem to, kuram būs jāguļas uz upurēšanas altāra akmens.

Simsum

Šis vārds ir astroloģisks talismans, kuram kādreiz ļoti uzticējās un uz kuru ļoti paļāvās. Tā nosaukums radies no sešu planētu nosaukuma sākuma burtiem, protams, pēc sena alfabēta rakstības: Salums, Jupiters, Marss, Saule, Venera, Merkurs.

Sirds

Sirdsveida priekšmetus parasti dāvina kā mīlestības vai draudzības zīmi. No šī paraduma cēlies pazīstamais teiciens - «atdot sirdi».

Senajā Ēģiptē talismans sirds veidā aizsargāja pret melno maģiju. Ēģiptiešu reliģijā ļoti nozīmīgi bija sirds atveidi. Viņi uzskatīja, ka Lielajā tiesas dienā tiks vērtētas visu mirušo sirdis, un tās, kuras atzīs par labām, tiks atdotas īpašniekiem, tad tie neskarti varēs augšāmcelties atpakaļ dzīvē. Turpretī slikto siržu īpašniekiem augšāmcelšanos piedzīvot nebūs lemts.

Skaitļi

Ar katru no deviņiem pamatskaitļiem saistās kādi seni ticējumi, kas radušies sirmā senatnē un ir saistīti ar reliģijām. Šie ticējumi ir savākti un pēc ilgstošām pārdomām apkopoti.

Viens

Skaitlis «viens» nozīmē Pašu Pirmo. Ar to tiek apzīmēta zodiaka pirmā zīme Auns, kurā saule ieiet 21. martā, kad pēc jaunlaiku kalendāra sākas mūsu pavasaris, bet pēc senajām mācībām sākas jauns gads.

Astroloģiskajā gadā Auna zīme ir pirmā. Skaitlis 1 ir tās apzīmējums, tātad - visa Sākums.

Tiem, kas dzimuši laikā, kad saule atrodas Auna zīmē, 1 ir laimes skaitlis. Tas nozīmē, ka katra mēneša 1. un 10. datums ir viņa laimīgie datumi, kuros vēlams uzsākt kaut ko jaunu.

«Vienīgā», «Pirmā», «Pati lielākā» un «Sākums» - tādi ir saules apzīmējumi un tāds ir saules skaitlis, un, kaut arī tas īpaši attiecas tikai uz Auna zīmi, tātad, gada sākumu, tas var būt laimīgs arī Lauvas zīmē dzimušajiem - kad saule ir zenītā un tai ir vislielākais spēks.

Skaitlim 1 piemīt spēja piešķirt neatlaidību, izturību un drosmi, un iedvest paļāvību tiem, kas atrodas šī skaitļa ietekmes sterā. Taču var gadīties, tā saucamajās «nereizēs», kad šīs dabas dotās pozitīvās īpašības pārvēršas dumjā ietiepībā.

Divi

Šis ir viens no diviem Vēža zīmē dzimušo skaitļiem, un katra mēneša 2., 11. un 20. datums viņiem ir laimīgs.

Tiem, kuriem 2 ir laimes skaitlis, piemīt it kā divas dabas, un ar viņiem ir grūti saprasties. Parasti viņi ir ļoti godīgi un krietni, taču reizumis mēdz būt arī vāji un izlaidīgi; tāpat viņi ir spējīgi smagi un saspringti strādāt, taču var uz zināmu laiku arī ieslīgt pēkšņā kūtrumā. Viņi ir asredzīgi, viņiem piemīt spēja izprast katru lietu un parādību uzreiz no abām pusēm.

Divējādības elements sastopams daudzos senos mītos un ticībās. Tā pie debesīm ir vērojams Dvīņu zvaigznājs, Zivju zīmē ir divas zivis, Merkura zizli apvij divas Čūskas. Hindi divus sikspārņus uzskata par pašu laimīgāko talismanu, un, iespējams, ka tā pati ideja būs ienākusi prātā arī tam, kurš izdomāja seno angļu dziesmiņu par divām žagatām -viena no tām nes bēdas, bet otra - priekus.

Senajā Ēģiptē bija talismans, kas tika veidots no diviem pirkstiem, arī kristiešu priesteri svētīšanu izdara ar diviem pirkstiem. Senie ēģiptieši nereti pie galvassegas nēsāja divas spalvas vai mazus amuletiņus divu spalvu veida, no kuram viena simbolizēja godīgumu, bet otra - zināšanas.

Trīs

No visiem skaitļiem šis ir vissvētākais. Burtiski visās mums zināmajās reliģijās tam ir ļoti liela nozīme. Arī x zīme, ar kuru apzīmē Nezināmo, ir veidota no trīsstūriem kā sava veida «trīs» iemiesojums.

Skaitlis 3 ir laimīgs visiem, kas dzimuši jebkura mēneša 3., 12. un 30. datumā, bet sevišķi nozīmīgs tas ir Strēlnieka un Zivju zīmē dzimušajiem.

Trīs ir viens no Jupitera skaitļiem, tāpēc tas ir ļoti laimīgs, un tie, uz kuriem tas attiecas, ir dziļi reliģiozi.

Par skaitļa 3 nozīmi kristīgajā ticībā pat nav nepieciešams runāt; gandrīz katrā reliģijā tas simbolizē Trīsvienību.

Senajā Ēģiptē pielūdza Tēva, Mātes un Dēla Trīsvienību.

Druīdi uzskatīja, ka skaitlis 3 ir Nezināmā Dieva skaitlis un tam par godu viņiem lielā cieņā bija trejlapis - āboliņa lapa un āmulis.

Budisma zemēs pielūdz trīs dievus, kas apvienoti vienā - Būdā, turklāt budistiem pēc viņu mācības jāapgūst trīs tikumi - pazemība, izturība un paklausība likumiem.

Skaitlis trīs ļoti nozīmīgs ir folklorā. Senie romieši mēdza nēsāt gredzenus ar trim iegravētiem kraukļiem, lai nodrošinātu uzticību mīlestībā.

Čigāni saka, ja redz lidojam kopā trīs žagatas, tad tā ir zīme, ka drīz saņems ziņu par kāzām. Taču, ja redz lidojam kopā trīs gulbjus, gaidāma liela nelaime. Kāda sieviete šīs grāmatas autorei apgalvoja, turklāt pavisam nopietni, ka viņas ģimenē neviens neesot bijis pārsteigts par I pasaules

kara izcelšanos, jo visu 1914. gada pavasari un vasaru viņi redzējuši lidojam gulbjus kopā pa trim.

Četri

Šis skaitlis tiek uzskatīts par vislaimīgāko no visiem skaitļiem. Tas piešķir spēku un nodrošina panākumus laicīgās lietās, tāpat apveltī cilvēku ar augstām tikumiskām īpašībām.

Četri ir viens no dievu valdnieka Jupitera skaitļiem, un, ielūkojoties tradīciju vēsturē, secinām, ka tas bijis svēts ari Senās Ēģiptes uzlecošās saules dievam Horam, Baalam un arī pašai saulei.

Skaitlis 4 īpaši laimīgs ir Lauvas zīmē dzimušajiem, kā ari tiem, kas dzimuši jebkura mēneša 4., 13., 22. un 31. datumā. Visiem šiem cilvēkiem laimīgā diena ir svētdiena. Bez citām labām īpašībām šiem cilvēkiem piemīt ari devība un augstsirdība, tāpēc viņi reti kad ir bagāti. Viņiem gan viss viegli nāk, bet tikpat viegli viņi visu atkal atdod citiem, tāpēc ka gandrīz nekad nespēj atteikt lūgumam palīdzēt.

Pieci

Skaitli 5 nereti dēvē par dvēseles vai dzīves skaitli, jo tas atrodas vidū starp pārējiem skaitļiem. Tas it kā izsaka visu lietu būtību. Tādā pašā nozīmē šis skaitlis ir Visuma centra - Saules simbols, jo sniedz visu, kas cilvēkam dzīvē nepieciešams - enerģiju, rosmi, godkāri, aizrautību un mīlestību.

Senie ēģiptieši skaitlim 5 izrādīja sevišķu cieņu, piedēvēdami tam īpašas spējas, jo bez tā, ka tas atrodas pašas ciparu rindas vidū, tas, neskaitot 1, summē pirmā pāra un nepāra skaitli. Ēģiptē un Grieķijā skaitli 5 uzskatīja par tik svarīgu talismanu, ka to pat rakstīja uz māju sienām.

Anglijā vēl tagad uzskata, ka nams ar piekto numuru tā iedzīvotājiem ir īpaši laimīgs.

Ticējumi par šī skaitļa pozitīvajām īpašībām saglabājušies daudzu tautu folklorā, leģendās un mītos. Cilvēkam no dabas doti pieci maņu orgāni. Jūdu vēsturē lasāms, ka to priesteriem tika dotas piecas dāvanas. Jāzeps saviem brāļiem uzdāvināja piecus apģērba gabalus. Kad Dāvids devās cīņā ar Goliātu, viņš līdzi ņēma piecus akmeņus. Josua piecos kokos pakāra piecus ķēniņus. Bet Templī visi izmēri atbilst pieciem vai piecreiz pieciem.

Astroloģija māca, ka pār katru planētu valda pieci stāvokļi. Muhamedāņi turas pie pieciem ticības baušļiem. Kristīgo baušļi atbilst skaitam divreiz pieci. Brīvmūrniekiem pastāv pieci brālības noteikumi. Un kur tad vēl mistiskā piecstaru zvaigzne - viduslaiku talismans!

Ķīniešiem ir talismans no pieciem sikspārņiem, kas pārstāv piecas vērtības - garu mūžu, laimi, bagātību, veselību un mieru.

Skaitlis 5 ir Dvīņu un Jaunavas zīmē dzimušo skaitlis; tāpat tas ir laimīgs visiem, kas dzimušijebkura mēneša 5., 14. vai 23. datumā.

Seši

Šis ir Veneras skaitlis un laimes skaitlis Vērša un Svaru zīmē, kā arī visiem katra mēneša 6., 15. vai 24. datumā dzimušajiem. Kas attiecas uz Svariem, astrologi saka, ka to dzīvē ik pa sešiem gadiem notiekot kaut kas īpaši nozīmīgs.

Labvēlīgā situācijā šis skaitlis piešķir domātājā un pētnieka tieksmes, nelabvēlīgā - tikai vulgāru ziņkāri.

Septiņi

Šis ir Vēža zīmē dzimušo skaitlis un attiecas arī uz tiem, kuri dzimuši jebkura mēneša 7., 16. vai 25. datumā.

Šis ir cēlas pašuzupurēšanās un visu augsto tikumu skaitlis.

Vecajā Deribā minēti tempļa septiņi lukturi. Jaunajā Derībā sastopami septiņi Gudrie no austrumiem un septiņas vientiesīgas jaunavas. Ēģiptiešu folklorā ir kāpnes ar septiņiem, noslēpumainām īpašībām apveltītiem pakāpieniem.

Septiņas gara dāvanas

Agrinā baznīca mācīja, ka Svētais Gars piešķir ticīgajiem septiņas dāvanas - prātu, gudrību, godu, slavu, svētību, spēku un patiesu dievbijību.

Mēs visi esam dzirdējuši par Septiņiem Gulētājiem un Septiņiem Brāļiem, un par to, ka septītajam no septiņiem dēliem piemīt dziednieka spējas. Tāpat čigāni saka, ka septītā meita no septiņām meitām protot izskaidrot sapņus. Tautā ir pazīstams teiciens - «septītais prāts».

Septiņi dārgakmeņi

Ledbīters savā grāmatā «Sakramentu zinātne» saka, ka katrā altārī vajadzētu iestrādāt septiņus dārgakmeņus par godu septiņām dienām, kurās tika radīta pasaule. Viņš min šos dārgakmeņus un to morālās īpašības: dimants (vai kristāls) - piešķir spēku; safīrs (vai lazurīts, tirkīzs, sodalīts) -piešķir prātu; smaragds (vai akvamarīns, nefrīts, malahīts)-piešķir veiklību un pielāgošanās spēju; jašma (vai kalcedons, ahāts, serpentīns) - piešķir skaistumu; topāzs (vai citrlns, stealīts) - piešķir zināšanas; rubīns (vai granāts, serdoliks) -piešķir padevību; ametists (vai porfīrijs, violāns) - lai stiprinātu dievkalpojuma iedarbību.

Astoņi

Skaitlis 8 atstāj drūmu iespaidu, un tā iedarbības spēks vēl nav izpētīts. Tas ir Būdas un Satuma, un to, kas dzimuši Ūdensvīra zīmē, skaitlis.

Skaitli 8 neuzskata par laimīgu. Tā kā šis ir Saturna skaitlis, tas piešķir veiksmi vairāk paveciem cilvēkiem nekā bērniem, tāpēc ļoti iespējams, ka visi, kas ar to saistīti, panākumus gūs pusmūžā un vēlāk, bet jaunības gados var sastapties ar zināmām grūtībām un nepatikšanām.

Deviņi

Deviņi ir mistisks skaitlis. Tam allaž bijusi liela nozīme buršanā un vispār senajās tradīcijās, varbūt tāpēc, ka tas rodas no salikuma trīs reizes pa trīs.

Deviņi ir Skorpiona zīmē dzimušo skaitlis, tāpat tas attiecas arī uz tiem, kas dzimuši jebkura mēneša 9., 18. vai 27. datumā.

Kā noteikt savu laimīgo skaitli?

Pēc kādas ļoti senas astroloģiskas teorijas, lai noteiktu savu laimīgo skaitli, jāsaskaita šādi skaitļi: dzimšanas dienas datuma skaitlis, mēneša skaitlis un dzimšanas gada skaitlis. Laimīgais skaitlis būs kopējais saskaitāmais. Piemēram, atradīsim laimīgo skaitli kādam, kurš dzimis 1903. gada 7. mēneša (jūlija) 7. datumā.

7

7

1903

1917

Šo skaitli vēl sadala šādi: 1

9

Rezultātā vienzīmes iegūtais skaitlis 9 ir šīs personas laimīgais skaitlis.

Skābenes

Pār šo pazīstamo augu valda Jupiters, tāpēc, ja tas aug mājas tuvumā, tad laime, panākumi un vara ir nodrošināti.

Skābenes ir visu jauno māmiņu īpašs talismans. Skābeņu sēklas, iebērtas mazā maisiņā un apsietas ap kreiso roku, palīdz sievietēm dzemdībās.

Slimības

Gandrīz pret katru slimību ir kāds dārgakmens, kas kā talismans sargā cilvēku. Šeit tiek dots slimību saraksts un norādītas nodaļas, kurās tuvāk uzzināt, kāds talismans pret kuru slimību palīdz.

Malārija - skat. Abrakadabra, Heliotrops, Krizolīts.

Trieka - skat. Lazurīts.

Astma - skat. Kaķa acs, Topāzs.

Kodieni - skat. Tau krusts.

Bērnu slimības - skat. Dzintars, Koraļļi, Kaķa acs, Sudrabs.

Holēra - skat. Ozolzīle, Koraļļi.

Krampji - skat. Gredzeni.

Kurlums - skat. Dzintars.

Dzērums - skat. Ametists.

Tūska - skat. Heliotrops, Kristāls, Jacints, Mēnessak-mens.

Acu slimības - skat. Ahāts, Pliederis, Smaragds, Nefrīts, Ķirzaka, Safīrs.

Roze - skat. Dzintars, Tau krusts.

Nespēks - skat. Smaragds.

Drudzis - skat. Ahāts, Granāts, Jacints, Krāsas. Krampji - skat. Koraļļi, Nefrīts, Ahāts, Lazurfts, Burvju gredzeni, Sudrabs, Tau krusts.

Vairogdziedzeris - skat. Dzintars.

Ģikts - skat. Topāzs.

Histērija - skat. Ametists, Mēness.

Asiņošana - skat. Heliotrops.

Galvassāpes - skat. Tirkīzs.

Gremošanas traucējumi - skat. Heliotrops, Dzintars, Koraļļi.

Infekcija - skat. Dzintars, Bulta, Karbunkuls, Jērs. Nieres - skat. Ahāts, Kapara nauda.

Muguras sāpes - skat. Krāsas.

Atmiņas zudums - skat. Smaragds.

Neiralģija - skat. Ametists.

Nervu slimības - skat. Ametists, Kaķa acs.

Murgi - skat. Krizolīts, Akmens.

Deguna asiņošana - skat. Krāsas, Mezgli.

Sāpes - skat. Sardoniks.

Indes - skat. Dzintars, Tau krusts, Ciklamenas. Reimatisms-skat. Malahīts.

Jūras slimība - skat. Berils.

Bakas - skat. Sarkanā krāsa.

Čūsku kodieni - skat. Ahāts, Tau krusts, Smaragds,

Onikss.

Čūlas, noberzumi - skat. Koraļļi, Pirksts.

Vēdersāpes - skat. Dzintars, Akvamarīns, Berils, Kar-

bunkuls, Koraļļi, Jacints, Ahāts.

Zobu izkrišana - skat Dzintars, Zobi.

Zobu nākšana - skat. Dzintars, Koraļļi.

Kakla sāpes - skat. Akvamarīns, Berils, Karbunkuls,

Kaķa acs.

Zobu sāpes - skat. Akvamarīns, Zobi.

Kārpas - skat. Mēness.

Ievainojumi - skat. Ahāts, Heliotrops, Karbunkuls.

Garais klepus - skat. Krāsas, Koraļļi.

Slotas kāts

Hempšīras čigāni saka, ja mājai tuvojas kāds nelabvēlis, tad no tā var pasargāties, noliekot uz sliekšņa slotu tā, lai veidotos krusts. Nelabvēlis vai nu paies garām, vai, ja ienāks iekšā, savu ļaunuma spēku būs zaudējis. Tāda pati doma izteikta citā ticējumā. Ja raganai ceļā noliek sakrustotus zarus vai salmus, tad tiklīdz ragana tiem pārkāpj, zūd viss burvju spēks.

Spilvens

Talismani spilvena veidā bija zināmi Senajā Ēģiptē. Šādus talismanus nēsāja, lai pasargātos no slimībām un no ciešanām un sāpēm vispār.

Stārķis

Vajag tikai palasīt Hansu Andersenu, lai uzzinātu, ka Ziemeļeiropā ir plaši izplatīts teiciens par stārķi, kurš «apciemojis to un to kundzi», kas nozīmē, ka šai kundzei ir piedzimis bērniņš.

Ziemeļeiropā bērniem stāsta, ka viņu mazos brālīšus un māsiņas atnesis stārķis. Anglijā apgalvo, ka mazus bērniņus atrod pētersīļu dobē vai zem ērkšķogu krūma. Šim apgalvojumam ir zināms sakars ar pagānisko mitoloģiju. Pētersīļi un ērkšķogulājs ir Veneras augi un stārķis tās svētais putns, tā ka secinājumu nav grūti izdarīt.

Eiropā stārķiem ir ļauts būvēt ligzdas uz māju un šķūņu jumtiem un skursteņiem, vai kokos māju tuvumā, un to uzskata par labu zīmi, ja šis putns izraugās attiecīgo māju, un tāpēc tam visādi palīdz. Holandē un Vācijā lauku ļaudis saka, ka māja nenodegs, ja uz tās atradīsies stārķa ligzda. Ķīnā uzskata, ka mājā, uz kuras ligzdu ierīkojis stārķis, nekad neielauzīsies zaglis.

Stārķi ir lieliski atkritumu novācēji, turklāt tie izķer visādus kaitīgus kukaiņus un parazītus, tāpēc tajos laikos, kad par sanitāriju vēl nekas nebija zināms, valdība un skolotāji pielika visas pūles, lai veicinātu labvēlīgu attieksmi pret šiem dabas sanitāriem - stārķiem.

Svērtenis

Svērtenis ir dīvaini veidots talismans, kuru nēsāja Senajā Ēģiptē, lai nodrošinātu sev gudrību, zināšanas un patiesību. Svērtenis bija zinātnes izgudrotāja un sirds noslēpumu izpratēja dieva 1 ota simbols.

Stūri

Talismani, veidoti lielo burtu L un A veidā, bija dieva Tota simboli, un tos nēsāja, lai nodrošinātu nēsātājam gudrību, zināšanas un godaprātu. Šis talismans palīdzēja likumu vīriem izšķirt taisnīgu tiesu un mācekļiem sekmīgāk apgūt zināšanas.

Sudrabs

Sudrabs ir četrās zodiaka zīmēs - Dvīņu, Vēža, Jaunavas un Zivju zīmē dzimušo metāls.

Zelts Senajā Ēģiptē tika piedēvēts Ozīrisam - saulei, sudrabs Izīdai - mēnesim. Turklāt senatnē vērtības ziņā sudrabs tika uzskatīts līdzvērtīgs zeltam. Tā kā sudrabs ir skaists un bija saistīts ar dievieti, to plaši izmantoja dažādos buršanās rituālos, kā arī no tā izgatavoja talismanus.

Ķīnā tēvs, kuram ir tikai viens dēls, savāc simts sudraba monētas no simts dažādām ģimenēm, lai izlietu no tām talismanu - sudraba slēdzeni. Šis paradums daudzējādā ziņā atgādina kādu senu angļu nostāstu par to, kā dziedināmi krampji.

Krampju piemeklēta bērna vecākiem svētdienas rītā jāstāv uz baznīcas lieveņa un jādabū no trīsdesmit vecpuišiem, kas ierodas uz dievkalpojumu, trīsdesmit sudraba monētas. Šīs monētas jāaiznes kalējam - arī vecpuisim vai kādam citam metāla apstrādātājam, kuram arījābūt neprecētam, un tam jāizkaļ kaklarota. Ja slimības piemeklētais šo kaklarotu pastāvīgi nēsā, tad no savas kaites izveseļojas.

Ari Bībelē bieži pieminēts sudrabs, un allaž sakarā ar tā sevišķo vērtīgumu un skaistumu. Tā Nebukadnecaram sapnī parādās kāds ar «sudraba krūtīm un rokām». 12. psalmā

teikts, ka tā Kunga vardi bijuši «ka tīrs sudrabs», t.i., kā visnevainojamākais.

Suņi

Iespējams, ka šis cilvēkam tik ļoti tuvais dzīvnieks arī ir talismans, ja vien tas nav ļaunais gars, kas pieņēmis suņa izskatu. Zināmu saikni ar šo minējumu var saskatīt parastajā bērnu aukļu brīdinājumā nepaklausīgam bērnam -atnāks liels suns un tevi paņems!

Melnu suni patiešām var uzskatīt par īstu talismanu. Ir tāds ticējums -ja melns suns nāk līdzi uz mājām, tad drīz būs lieli panākumi.

Redzēt sapnī melnu suni vai redzēt tajā to degam ugunī, i nozīmē, kā saka čigānietes, ka gaidāma tikšanās ar draugu vai labu cilvēku.

Svari

Svari ir Svaru zīmē dzimušo talismans.

Senajā Ēģiptē svariem bija sakars ar Izīdas pielūgšanu. Acīmredzot tādā pašā sakarā vēlāk senie romieši ielika svarus aklās Taisnības dievietes rokās. Kā talismans svari īpaši palīdz tiem, kas kaut kāda iemesla dēļ pārcietuši netaisnību. Tāpat svaru ietekmē var rasties spēja vispusīgi iedziļināties kādā notikumā un apsvērt kādas problēmas visus par un pret.

Svastika

Svastika ir Jupiteram pakļauto talismans, bet, tā kā tas vispār nes laimi, tad to var nēsāt visi.

Tikai svarīgi ievērot, lai kāši tiktu vērsti uz labo pusi;

uz kreiso pusi vērsti kāši nes nelaimi. Iespējams tāpēc, ka svastika ir saules un dzīvības simbols, kāšiemjābūt vērstiem saules ceļa virzienā. Kāšu stāvoklis tika īpaši ievērots aus-trumu zemēs.

Nosaukums svastika nozīmē - laime, cēlies no sanskrita, senās Indijas literārās valodas. Taču, lai cik sens arī nebūtu šis vārds, pati zīme ir nesalīdzināmi senāka. Tā varbūt ir pat vissenākais talismans pasaulē - senāks par Zālamana zieģeli un piecstaru zvaigzni. Kāškrusts ir atrasts iekalts uz vissenāko cilvēku rīkiem un uz to tautu celtņu sienām, kuru nosaukums jau sen aizmirsts. Turklāt svastika ir sastopama visā pasaulē.

Svastika ir atrasta iekalts klintīs Indijā, tā sastopama dienvidjūru salās, arī Ķīnā un Japānā, kur tas ir ilga mūža un laimes simbols. Ziemeļeiropas zemēs tas ir pazīstams kā Tora āmurs.

Pēc teozofu mācības kāškrusts simbolizē Nebeidzamo dzīvību, kas pati sevi upurē un atkal atjauno.

Viduslaikos kāškrustu mēdza iegravēt uz baznīcu zvaniem, lai gan uz baznīcas altāra tika likts latīņu krusts.

Svētā monogramma

Gudrības dieva Tota svētā monogramma sastāvēja no apļa, kura vidū atradās Tau krusts. To uzskatīja par ļoti spēcīgu talismanu, un tas īpaši sargāja no slēptām briesmām. Šis talismans simbolizēja gudrības dievu, kurš valda pār pasauli un mūžam to aizstāv no nelaimes.

Svins

Astroloģijā svins ir Mežāža un Ūdensvīra zīmē dzimušo metāls. Iespējams, ka pēc vara svins bija pirmais metāls, kuru cilvēki iepazina, jo tas ir izmantots jau ļoti senos laikos. Svins minēts arī Bībelē, ījaba grāmatas 19.nodaļas 24.pantā, kur teikts: «Kaut mani vārdi ar dzelzs irbuli tiktu iegrebti svinā un pēc tam iecirsti klintī par mūžīgu piemiņu!»

v

Sinenaka

Šinenaka ir japāņu talismans, ko Vecgada vakarā pakar durvju ailē vai mājas priekšā, lai tajā neiekļūtu ļaunie gari. Šinenakas talismanu veido aukla, kas apņem ar visām saknēm no zemes izrautu risu stiebru saišķi. Šādam stiebru saišķim piemīt īpašs spēks.

Šķēps

Šķēps allaž bijis spēka simbols. Ziemeļtautu mitoloģijas dievam Odinam bija šķēps, ko sauca par Gungneru, un tas nodrošināja viņam kaujās uzvaru. Arī japāņu dievu Biša-monu parasti attēlo ar slavas šķēpu rokā.

T

.

Tats

Tats ir senēģiptiešu talismans, kuru nēsāja, lai stiprinātu uzticību un izturību. Šis talismans kalpoja arī kā atslēga, ar kuru atslēgt visas durvis kā šajā, tā nākamajā dzīvē. Tats tika gatavots no zelta un to lika mirušajam līdzi kapā, lai tas pasargātu mirušā dvēseli ceļā pa apakšzemes valstību.

Tegašiva

Tegašiva ir Japānā augošs augs, kura lapas tiek uzskatītas par talismanu. Sevišķi tās iecienītas ceļotāju vidū. Kad kāds cilvēks gatavojas doties tālākā ceļā, viņam pasniedz ēdienu nevis uz šķīvja, bet uz šī auga lapas. Pēc šī cilvēka aizbraukšanas lapu, no kuras viņš ir ēdis, pakar durvju ailē, lai nodrošinātu viņam drošu atgriešanos.

Tirkīzs

Tirkīzs ir Vērša zīmē dzimušo akmens.

Šis zilais akmens ir veltīts Venerai, tāpēc to vairāk nekā citus dārgakmeņus par savu talismanu izvēlas mīlētāji. Vēl pavisam nesen valdīja uzskats, ka šis akmens spēj mainīt krāsu un tādējādi brīdināt savus nēsātājus par draudošajām briesmām. Leģenda vēsta, ka karalis Džons zinājis, ka viņam jāmirst, jo viņa zilais tirkīzs gredzenā kļuvis blāvi zaļš.

Šāda krāsas maiņa tirkīzam patiešām iespējama, bet tā ir īslaicīga un pārejoša. Kad tika izgudrotas ziepes un šādi tirkīza gredzeni nereti tika pakļauti to iedarbībai, praktiski jebkurš zilais tirkīzs kļuva zaļš, tomēr šī krāsas maiņa atšķiras no tās senākās brīdinošās.

Austrumzemēs tirkīzu dēvē par jātnieku talismanu. Uzskatīja, ka tas spēj pasargāt no kritieniem un ievainojumiem.

Viduslaikos ticēja, ka tirkīzs spēj atjaunot draudzību, samierināt ienaidniekus, izjaukt nelabvēļu ļaunos nodomus un novērst galvassāpes.

Totēms

Vieni no vecākajiem totēmiem ir Centrālāfrikas raupjās māla figūriņas un dīvainie zīmējumi uz Ziemeļamerikas indiāņu vigvamiem.

Aizvēsturiskajos laikos, kad cilvēki sāka dalīties ciltīs un ģimenēs, un aizvien vairāk sāka attīstīties valoda, radās nepieciešamība pēc kaut kādām zīmēm, ar kurām šīs ciltis varētu cita no citas atšķirties. Pakāpeniski katra cilts pieņēma tādu atšķirības zīmi, par kuru parasti izvēlējās kādu augu vai dzīvnieku. Kad starp ciltīm izcēlās nesaskaņas vai pat sadursmes, kaut kāda neizprotama iemesla dēļ varēja saskatīt zināmu sakarību starp cilts piederīgajiem un viņu totēma dzīvnieku.

Tādējādi, lai gan sākumā totēms radās tikai kā atšķirības zīme, attīstoties cilvēka smadzenēm, viņa dvēselē pamodās instinkts kaut ko bijāt un godāt, un tā viņš savā neziņā sāka bijāt un pielūgt savu totēmu, kas viņam šķita visspēcīgs un visvarens, pakļaudams savā pazemībā tam visu sevi un savu dzīvi.

Senajā Ēģiptē, kad totēmu pielūgšana jau sen bija aizmirsta, ļoti daudzos lauku ciematos vēl turpināja uzskatīt vienu vai otru dzīvnieku par svētu. Tās bija atliekas no aizvēsturiskajām reliģijām, kuru vietu bija ieņēmusi cita, jaunāka reliģija. Vienā ciematā nedrīkstēja nodarīt pāri kro-!

kodilam, otrā tika aizsargāts ibiss, trešajā par svētu uzskatīja kaķi un tā tālāk. Ļoti iespējams, ka tieši no šīs senlaiku totēmu sistēmas Ēģiptē izveidojās paradums zināmus dievus apveltīt ar dzīvnieka galvu.

Trīs burvji

Arī trīs tradicionālie burvju vārdi - Kaspars (balts), Melhiors (gaišs) un Baltazars (dārgumu valdnieks) tika uzskatīti par monogrammu. Ir zināma kāda sena leģenda, kurā stāstīts, kā ar šīs monogrammas palīdzību var atrast jebko, kas zudis vai pazaudēts.

Lai pagatavotu šo burvju talismanu, jāņem vaska gabals, jāizkausē un jāizlej uz šķīvja tā, lai tas būtu gluds un ciets. Tad ar nagu, adatu vai kādu citu asu priekšmetu ieraksta tajā trīs slaveno burvju vārdus. Šis vaska gabals naktī jāpaliek zem spilvena un tad var nosapņot, kur atrodas pazaudētā lieta. Turklāt nosapņot var ne tikai par pazaudētu priekšmetu, bet arī par zaudētu iemīļoto, draugu vai piederīgo.

Trusis

Mūsdienās ļoti izplatīts ir talismans, kas izskatās pēc vairāk vai mazāk pievilcīga trusīša. Šādus talismanus īpaši iecienījuši automobiļu īpašnieki. Tas pieder pie tās pašas talismanu kategorijas kā plīša lācītis un moris.

Turmalins

Turmalins ir puscaurspīdīgs kristāls, kurš sastopams visās iespējamās krāsās un nokrāsās. Plaši izplatītas ir turmalina krelles. Kā talismanu turmalinu vajadzētu nēsāt visiem māksliniekiem-aktieriem, rakstniekiem, dzejniekiem, gleznotājiem un mūziķiem, jo tas rosina iedvesmu.

Turmalins ir Lauvas zīmē dzimušo akmens.

U

.

Uzvaras taure

Uzvaras taure ir viens no astoņiem Būdas slavas talismaniem. Tā iedveš cēlas domas un cerību, un nodrošina savam īpašniekam panākumus visās jomās.

Uzpirkstīte

Uzpirkstīte ir to cilvēku talismans, kuri šo augu audzē savā dārzā, taču audzēt to drīkst tikai no sēklām. Pārstādīt uzpirkstīti no vienas vietas otrā nav ieteicams, jo tad tā ienes mājā nelaimi.

UzpirkstTtei piedēvētās labās īpašības un labvēlīgā ietekme droši vien saistīta ar pasaku fejām, jo šī ir meža laumu iemīļotā puķe. Čigāni saka-ja uzpirkstīte noliec galvu, tas nozīmē, ka garām pagājusi feja. Uzpirkstītes senākais nosaukums ir Meni Elilina - «labo ļaužu cimdiņš». Šis nosaukums lieku reizi norāda uz šīs puķes saikni ar folkloru.

V

.

Vabole jeb skarabejs

Gredzenu ar tajā iegravētu vaboli jeb skarabeju nēsāja ēģiptiešu karavīri, lai tiktu pasargāti no bojāejas un lai allaž būtu veseli un spēka pilni.

Arī draugi mēdza viens otram dāvināt vaboli, ticēdami, ka līdz ar šo dāvanu rokās tiks ielikta laime un veiksme.

Šī diezgan savādā talismana izcelsmei pamatā ir kāda Ēģiptē labi pazīstama maza vabolīte. Šī vabolīte izdēj oliņas mālos, un no māliem izveido mazu bumbiņu, tur paslēpjot

oliņas. Ar pagatavoto bumbiņu vabolīte dodas ceļā, ripinādama to sev pa priekšu, un noiet krietnu attālumu, pirms atrod piemērotu vietu, kur bumbiņa būs drošībā līdz oliņa izšķilsies.

Senajā Ēģiptē gudrie zintnieki vēroja šīs vabolītes (gluži tāpat, kā to dara vēl šodien), un izdarīja secinājumus. Māla bumbiņas ripināšanā viņi saskatīja līdzību ar Zemes griešanos un faktā, ka tās vidū atradās oliņa - dzīvības dīglis, saskatīja radīšanas, atjaunošanās un nemirstības simbolu.

Tā mazā vabolīte ieguva ļoti augstu novērtējumu un tās rīcība - dziļu jēgu. Šo vabolīti uzskatīja par saules dieva I lefera simbolu. Hefers bija dzīvības radītājs, un tāpēc šī vabolīte simbolizēja gara atjaunošanos.

Mazas vabolīšu figūriņas, parasti izgrebtas zaļā akmenī un zeltā iekaltas, lika līdzi mirušajiem kapā. Šeit redzamā vabolīte ir gravēta akmenī un apskatāma Britu Muzejā grieķu un romiešu senlietu nodaļā.

Vanags

Vanagu bieži jauc ar ērgli, jo ēģiptiešu mitoloģijā abi saistīti ar sauli. Vanags bija Horas svētais putns, un ir atstājis noteiktu ietekmi arī uz Izīdu. Vanags tika uzskatīts par laimes nesēju - tas ir gaismas stars vistumšākajos dzīves brīžos.

Varde

Mazas zelta vai apzeltīta metāla vardītes ir talismans pret jebkuru saslimšanu. Šo talismanu nēsā, lai veicinātu atveseļošanos pēc kādas slimības vai ievainojuma, vai aiī, lai iegūtu draudzību un mīlestību.

Fakts, ka teiksmās par tiem laikiem, kad Senā Ēģipte vēl bija jauna, varde tika pasludināta par svētu simbolu, liecina, ka tā laika gudrie savus atzinumus dibināja uz dabas brīnumainajām parādībām. Viņi bija pamanījuši ūdenī peldam milzīgas recekļveida masas (tās bija varžu oliņas) un ievērojuši, kā sīkie plankumiņi šajā bezkrāsainajā receklī pamazām pārvēršas dzīvībā. Viņi redzēja, kā no tiem izšķīlās kurkuji - bezkājaini, ar žaunām elpojoši radījumi, kas, pēc izskata spriežot, bija zivis. Bet tad pakāpeniski žaunas šīm «zivīm» izzuda, attīstījās plaušas, izveidojās kājas, līdz visu šo neparasto pārvērtību rezultātā radās varde, kas, ievilkusi plaušās gaisu, izlēca no ūdens uz sauszemes.

Lielu ietekmi uz šiem novērotājiem atstāja fakts, ka tik maza būtne kā vardīte spēj radīt tik daudz oliņu. Un viņi nolēma šo mazo radībiņu izsludināt par auglības un pārpilnības simbolu. Vardes attīstības ciklā viņi saskatīja vājuma pārvēršanos par spēku. Līdzīga pārvērtība notiek ar cilvēku slimības gadījumā, kad slimais atveseļojas, no vārga atkal kļūdams par veselu. Šie senie pētnieki arī pamanīja, ka varde spēj sasniegt ievērojamu vecumu, ka tā spēj ilgu laiku pavadīt miega stāvoklī, nereti ierakdamās zemē un turpinādama eksistēt bez gaismas un gaisa, un ka tā tomēr spēj atkal atdzīvoties, neko nezaudējusi no savām dzīvības funkcijām. Vardes piemērs senajos ēģiptiešos nostiprināja ticību mūžīgajai dzīvošanai - var piecelties no kapa, no mirušajiem!

Izsekodami, kā varde no sīka plankumiņa bezkrāsainā recekli, izgājusi vairākas pārvērtību pakāpes, attīstās par pilnvērtīgu radību, pētnieki secināja, ka vardi droši var uzskatīt arī par radīšanas simbolu, visas pasaules rašanās un attīstīšanās simbolu. Vardi par svētu uzskatīja Pta- visa Sācējs, visa Radītājs, visvecākais ēģiptiešu dievs.

Arī Senajā Romā ticēja vardes talismanam, tikai tur tā pārvērtās par Veneru, kas, līdzīgi vardei, arī ir dzimusi ūdenī-no jūras putām. Plīnijs uzskatīja, ka vardes veida talismanam piemītot spēks saglabāt mīlestību un piesaistīt draugus.

Varš

Varš ir Vērša un Svaru zīmē dzimušo laimīgais metāls. Tas droši vien bija pirmais metāls, kuru sāka izmantot pirmatnējais cilvēks, jo ir atrasti dažādi no tīra vara darināti sadzīves priekšmeti un aizvēsturiski ieroči. Vēlākos laikos varš ticis izmantots kā bronzas galvenā sastāvdaļa.

Vara nosaukums cuprum cēlies no sagrozīta Kipras vārda. Kipras salā atradās plašas vara raktuves, kas bija seno grieķu un romiešu šā metāla galvenās ieguves vietas.

Vāze

Vāze arī ir viens no astoņiem Būdas talismaniem. Vāze ir laimi nesošs talismans. Vāzes veida talismans īpaši laimīgs ir Ūdensvīra zīmē dzimušajiem.

Veģis ar krusta zīmi

Ar veģi, kuram uzvilkta krusta zīme, saistās daudz dažādu ticējumu. Visizplatītākais - veģis ar krusta zīmi nekad nesapel. Ja šādu veģi tur mājas, tad māja allaž pasargata no uguns nelaimes. Šāds veģis ir spēcīgs talismans pret uguni.

Vēdeklis

Austrumzemēs vēdeklis ir varas zīme. Vēdeklis kā talismans gādā par tā īpašnieka veselību un drošību. Mūsu veikalos nav bieži redzami pārdošanai izlikti vēdeklīši talismani, taču šīs grāmatas autorei pieder divi šāda veida hindu darināti mākslas darbi. Tie izgatavoti no sudraba, ir nedaudz īsāki par collu, taču tos var atvērt un aizvērt gluži tāpat kā parastos lielos vēdekļus. Pirms vairāk nekā pusgadsimta tie uzdāvināti kādai angļu dāmai, un viņa tos nēsājusi kā auskarus, lai gan īstenībā tos ir paredzēts nēsāt ap kaklu kā laimes talismanus.

Vērsis

Vērsis simbolizē cēlumu, spēku un varu.

Senajā Ēģiptē vērsis bija Ozīrisa - radītāja, dzīvības devēja, zemes tēva simbols, pretstatā citam Ozīrisam -gaismas devējam. Šajā nozīmē vērsis astroloģijā simbolizē zemes norises. Vērsis ir allaž pacietīgs, strādīgs un neatlaidīgs, un līdz ar to labvēlīgs visiem darbarūķiem.

Arī citās seno laiku ticībās vērsis tiek pastāvīgi pieminēts un arī no šā paša redzesviedokļa. Vērsis bija ne tikai Ozīrisa, bet arī Baala simbols, un arī Jupiters nereti mēdza parādīties vērša izskatā.

Vērša galva

Etruski nēsāja metāla diskus, uz kuriem bija iegravēta vērša galva. Tas bija talismans, kas spēja nodrošināt panākumus mīlestībā un veicināt ilgstošu draudzību. Turklāt šis disks varēja garantēt arī labu veselību un ilgu mūžu.

Vilka zobs

Plīnijs rakstījis, ka vilka zobs, līmeniski pielikts pie bērna kakla, paglābj to no zobu sāpēm. Vilka zoba talismanu kā līdzekli pret zobu sāpēm var nēsāt arī pieaugušie.

Vilkābele

Pēc sena ticējuma ārpusē pie mājas durvīm piestiprināts vilkābeles zars nes laimi visiem mājas iemītniekiem. Bet nekādā gadījumā vilkābeli nedrīkst nest pāri slieksnim mājā iekšā. Ienest istabā jebkuru šā koka daļu, it īpaši ziedus, nozīmē izaicināt likteni. Turpretī dārzā iestādīta vilkābele allaž nesīs laimi.

Vilks

Vilks nav diez cik daudzsološs talismans, taču redzēt vilku pārskrienam pār ceļu, ir labi. Agrāk ticēja, ka vilka atveidojums neļauj mājā iekļūt nelaimei. Acīmredzot, ja vilks pats laimi nenes, tad vismaz spēj atvairīt ļaunumu.

Plīnijs rakstīja, ka senos laikos cilvēki virs pilsētu vārtiem piestiprināja vilku galvas, lai pasargātu tās no burvestībām un melnās maģijas.

Virši

Plaši izplatīts ir ticējums, ka baltie virši pasargājot no visa veida briesmām un spējot piepildīt jebkuru vēlēšanos. Iespējams, ka šis ticējums radies balto viršu retās sastopamības dēj. Pa viršu klajumiem var nostaigāt jūdžu jūdzes un starp zili sārtajiem ziediem tā arī neatrast nevienu baltu ziedu. Bet, ja acīm tomēr izdodas ieraudzīt kādu, tad vēlēšanās, kas tobrīd bijusi prātā, noteikti piepildīsies. Iespējams, ka šim ticējumam ir kāds okults pamats, kāds sen aizmirsts tautas ticējums.

Ir zināms, ka senie ķelti savos rituālos un zīlēšanā izmantojuši viršus. Vismaz divām skotu ciltīm - Makdonaldiem un Makdugeliem ģerbonī ir virši.

Makfersona leģendā par Osianu balto viršu izcelsme saistīta ar asarām. Leģenda vēsta, ka Osiana dēls Oskars pēc kaujas ar Kairbaru, gulēdams uz nāves gultas, iedevis kādam vīram viršu zariņu un lūdzis to aiznest viņa mīļotajai Malvīnei kā zīmi, ka pēdējās domas kavējušās pie viņas un kā apliecinājumu viņa nemirstīgajai mīlestībai. Vīrs paklausījis, bet, kad Malvīne viršu zariņu paņēmusi, viņa sākusi raudāt, un asaras, kas kritušas uz sārtajiem ziediem, bijušas tik rūgtas, ka ziedi kļuvuši balti. Kopš tā laika baltie virši tiek uzskatīti par uzticīgas mīlestības talismanu.

Līdzīgs notikums saistās arī ar Baldru un Nannu (skat. nodaļu «Āmuļi»).

Z

.

Zaķis

Atklāti sakot, zaķi nevar pieskaitīt pie modernajiem talismaniem. Zaķis var nest kā laimi, tā nelaimi. Bērtons krājumā «Melanholijas anatomija» raksta par šo ticējumu: «Ir bailes, kuras parasti izraisa kāds brinumains notikums, kāda neparasta parādība, kas mūs uztrauc tā, it kā pār ceļu negaidot būtu pārskrējis zaķis.»

Druīdi ar zaķi mēdza zīlēt. Kad Boudike devās kaujā ar romiešu iekarotājiem, viņa azotē kā laimes nesēju bija paslēpusi zaķi. Ļoti iespējams, ka zaķi kā nelaimes nesēju sāka uzskatīt tieši pēc šīs kaujas, kuru Boudike zaudēja.

Čigāni pat zaķskābenes uzskata par nelaimes nesējām -viņi tās nevāc un neēd.

Zālamana zieģelis

Iespējams, ka neviena cita no mistiskajām zīmēm nav tik plaši izplatīta kā Zālamana zieģelis, kuru par savu zīmi ir pieņēmuši brīvmūrnieki. Mēs visi esam redzējuši šos divus kopā savītos trīsstūrus, kas grezno ne vienu vien pulk-steņķēdi un rotā ne vienu vien masonu namu.

Zālamana zieģelis ir skaista, garu spēcinoša zīme un iedarbīgs talismans, kas pasargā no briesmām ceļojuma laikā un no okultiem ļaunajiem gariem. Šī zīme tradicionāli tiek dēvēta par Zālamana zieģeli, un kā tāda tā ir redzama iekalta akmenī virs Zālamana tempļa Jeruzālemē. Iespējams, ka viņš šo zīmi tur patiešām licis iekalt kā senu gudrības simbolu, taču patiesībā tā ir radusies daudz senākos laikos. Šāda zīme sastopama gandrīz visās reliģijās un ticībās, par kurām mums ir kaut kādas ziņas, un allaž trīsstūris ar augšup vērsto smaili ir nozīmējis Mīlestību, Patiesību un Gudrību.

Senie ēģiptieši šo zīmi pazina tieši ar tādu pašu nozīmi, tikai tā tiem simbolizēja vēl arī Trīsvienību. Arī druīdi šajā zīmē saskatīja mistisko Trejādību, bet indiešiem tā simbolizē radītāju Brahmu, sargātāju Višnu un postītāju Šivu.

Tāds ir augšup vērstā trīsstūra skaidrojums.

Lejup vērstais trīsstūris pārstāv materiālo pasauli kā pretmetu garīgajai pasaulei. Tas simbolizē visu pasaulīgo, miesisko un sātanisko. Abi savstarpēji savītie trīsstūri norāda uz mūžīgo mācību, ka Labais (augšup vērstais trīsstūris) valda pār Ļauno, kam jānogrimst dziļumā (lejup vērstais trīsstūris).

Zelts

Jau kopš aizvēsturiskiem laikiem zelts tiek uzskatīts par visvērtīgāko metālu, un varbūt ne tāpēc, ka tas ir tik reti sastopams, bet gan tāpēc, ka ir tik skaists, un vēl varbūt arī tāpēc, ka tas ir saules dieva Ozīrisa simbols.

Zelts ir Lauvas zīmē dzimušo metāls, jo šajā zīmē pār planētu valda saule.

Zilonis

Lai nodrošinātu sekmes jebkurā jaunā uzsāktā darījumā, hindi nēsā talismanus, kas darināti ziloņa vai Ganeša, Sivas dēla, kuram bija ziloņa galva, veidā. Ziloņa talismans piešķir gudrību, tālredzību un arī apdomību, turklāt gādā, lai no šī talismana nēsātāja ceļa tiktu novākti visi šķēršļi.

Smaragds

Smaragds ir Vēža zīmē dzimušo dārgakmens, pār to valda mēness un visu dievu māte Izīda. Tāpēc smaragds ir īpaši laimīgs grūtniecēm - senos laikos sievietei gaidībās ieteica nēsāt smaragdu ap kaklu tā, lai tas pieskartos krūtīm.

Bez šīm māti un bērnu sargājošām īpašībām, smaragdam piemīt spēja pasargāt savu īpašnieku arī no ģīboņa un atmiņas zuduma. Tas pat palīdz atklāt noslēpumus un piešķir daiļrunības spējas.

Smaragds ir īpašs jūrnieku un zvejnieku talismans, tas, pateicoties Izīdas, mēness un paisumu valdnieces palīdzībai, pasargā no bojāejas uz ūdens.

Senie astrologi uzskatīja smaragdu par vislaimīgāko dāvanu, kādu vien mīlētāji var pasniegt viens otram, turpretī modernie astrologi apgalvo, ka smaragdu drīkst nēsāt tikai Vēža zīmē dzimušie.

Plīnijs rakstījis: «Ja no pārmērīgas skatīšanās un kaut kā pārmērīgi ciešas pētīšanas nogurst acis un aizmiglojas skatiens, tad, pateicoties smaragdam, redze var atkal tikt atjaunota un nostiprināta.»

Austrumos domā, ka smaragda dziednieciskās īpašības tiek pastiprinātas, ja uz tā iegravē kādu teicienu no korāna. Persijā smaragdu, ievērtu zaļā auklā, mēdza nēsāt kā aproci ap kreiso roku - tas kalpojot kā visu ceļinieku aizstāvis pret ļaunāko no visiem ļaunajiem gariem - pret Dīdu.

Smaragda stari tik spēcīgi iedarbojas uz ļaunajiem gariem, ka čūskas, tos ieraugot, kļūst aklas. Taču jāatkārto -smaragds labvēlīgi iedarbojas tikai uz to cilvēku redzi, kuri tiek uzskatīti par tādiem, kam ir vērts palīdzēt.

Mūsdienu okulisti ir vienisprātis, ka acīm vispiemērotākā un arī visnekaitīgākā ir zaļā krāsa. Parasti visi aizsarg-stikli ir zaļi, un arī sienas acu klīnikās ir tādos pašos toņos. Kad acu slimniekam pēc operācijas noņem apsēju, tad parasti tā ir zaļas nokrāsas gaisma, kuru viņš ierauga pirmo.

Zirgs

Ziemeļanglijā, kur vērojama dāņu mitoloģijas ietekme, zirgu uzskata par visīstāko talismanu, par vislielāko laimes nesēju, jo tas ir rada Sleipneram, Odina astoņkājainajam zirgam. Senajā Grieķijā par talismanu uzskatīja spārnoto rumaku Pēgasu, kas spēj pacelt dvēseli skaistuma un mīlestības augstumos. Abos gadījumos zirgs iemieso domas lidojumu, gribasspēku un ziedošanās spēju, tāpēc simbolizē visu cēlo.

Ābolains zirgs

Pēc sena ticējuma, ja kāds kaut ko ļoti vēlas un tajā brīdī sastop ābolainu zirgu, tad vēlēšanās noteikti piepildīsies, turpretī būs jāpiedzīvo vilšanās, ja tajā brīdī ieraudzīs tikai zirga asti.

Skaidrojumu šim ticējumam nav izdevies atrast, ja nu vienīgi tas meklējams apstāklī, ka ābolaini zirgi ir samērā reti sastopami.

Balts zirgs

Lai cik labi vārdi pasaulē ir teikti par zirgu kā talismanu, Anglijas vidienē un dienvidu apgabalos jums ieteiks nospļauties, un vislabāk pār kreiso plecu, ja nāksies sastapties ar baltu zirgu. Iemesls šādai attieksmei nav tālu jāmeklē, jo kādreiz šos apgabalus iekaroja sakšu karapūļi, kuru karogus greznoja balta zirga attēls. Tāpēc tautai balts zirgs saistās ar laupīšanu un slepkavošanu. Leģendas tāpat vēsta, ka sakšu vadoņu Hengista un Horsas gari spokojoties uz Kentas ceļiem milzu balta zirga izskatā, un tāpēc šis dzīvnieks tautas apziņā saistās ar pašu nelabo.

Zirneklis

Ļoti sens ir ticējums, ka zirneklis var atnest laimi vai nelaimi. Sevišķi tam ticēja senie romieši, kuriem ļoti iecienīts bija dārgakmens artajā iegravētu zirnekli. Tāpat viņi mēdza nēsāt mazus zelta, sudraba vai kāda cita laimi nesoša metāla zirneklīšus, lai tie nodrošinātu veiksmi darījumos.

Joprojām saglabājies ticējums, ka nogalināt zirnekli nozīmē piesaukt nelaimi. Tāpēc, tīrot māju, var gan noslaucīt zirnekļa tīklu, taču pašu zirnekli vajag censties iznest no mājas un palaist, lai skrien projām. Ja zirneklis tiks nogalināts, būs gaidāms finansiāls zaudējums vai kāda cita nelaime. Redzēt zirnekli nozīmē laimi tikai tādā gadījumā, ja tam netiek nodarīts pāri.

Franči uzskata, ka nav labi redzēt zirnekli no rīta, toties pēcpusdienā redzēts zirneklis ļauj cerēt uz dāvanu, un, jo vēlāk pēcpusdienā tas redzēts, jo uz vērtīgāku dāvanu var cerēt. Taču nogalināt zirnekli, pēc franču domām, nedrīkst nekad - arī no rīta ne.

Zivs

Mazas sudraba, zelta vai perlamutra zivtiņas ir atrodamas gandrīz vai visos juvelierizstrādājumu veikalos. Kopš Senās Ēģiptes laikiem tiek uzskatīts, ka šāda veida talismans ir īpaši labvēlīgs mīlētājiem, un ir viena no vispiemērotākajām dāvanām, ko tie var pasniegt viens otram. Tas sevišķi attiecas uz tiem, kas dzimuši «ūdeņainajās» -Ūdensvīra vai Zivju zīmēs.

Senajā Grieķijā un Romā valdīja uzskats, ka talismans zivs veidā spēj nodrošināt panākumus cerēšanās laikā un laimi laulībā, jo agrīnajās reliģijās mīlestības dieviete bija cieši saistīta ar ūdeni. Leģenda vēsta, ka Venera cēlusies no jūras putām, bet viņas līdziniece, ēģiptiešu Hatosa, sargāja Nīlu un rūpējās par tās ikgadējiem paliem.

Ja talismans ir karpas veidā, tad tam piemīt vara piešķirt savam īpašniekam izturību un veiksmi laicīgos darījumos, kā arī, protams, mīlestības lietās. Šis ticējums balstās uz ēģiptiešu leģendu par karpu, kas vienīgā no visām zivīm bijusi tik drosmīga, ka spējusi pārvarēt ūdenskrituma spēku un ielēkt mākoņu ratos, kas to uznesuši debesīs.

Varbūt pateicoties tieši šai leģendai izveidojies paradums turēt mājās akvārijos zelta zivtiņas un baseinos zelta karpas, lai gan Anglijā ir vietas, kur šo paradumu nepiekopj, jo zivis uzskata par nelaimi nesošām. Ļoti iespējams, ka šī negatīvā attieksme radusies kā protests vispār pret senajām tradīcijām. Turpretī Japānā zelta zivtiņas joprojām ir lielā cieņā, jo zelta zivtiņa ir viens no Būdas simboliem. Parasti tie bija kristieši, kas uz šo mazo radībiņu raudzījās ar nicinājumu, līdz pamazām, pateicoties viņiem, ieviesās uzskats, ka zivs nes nelaimi.

Tomēr arī kristieši daudzviet tic, ka zivs zvīņas makā gādās, lai tas vienmēr būtu pilns ar naudu.

Zobi

Ar zobiem saistās daudz dīvainu leģendu, bet to izcelsmi ir grūti noskaidrot. Dažos gadījumos zobi ir talismans, bet citos - tieši otrādi, tie ir nelaimes vēstneši. Piemēram, sapnī redzēt izkrītam zobu ir slikta zīme, neraugoties uz vispār pieņemto ticējumu, ka sapnī redzētais piepildoties tieši pretēji.

Āpša zobs

Āpša zobs ir īpaši laimīgs talismans visiem azarta spēļu spēlētājiem. Tas jānēsā, iešūts vestes kabatā.

Piena zobs

Ziemeļanglijā saka - ja bērnam tiek izrauts vai izkrīt piena zobs, tad mātei tas jāapkaisa ar sāli un jāiemet ugunī, lai tā vietā bērnam neieaugtu vilka ilknis. Iespējams, ka aiz šī ticējuma slēpjas upurēšana kādai senaizmirstai dievībai.

Tīģera zobs

Ķīnā tīģera zobu dēvē par spēlmaņu dievu, un tas tiek nēsāts, lai nodrošinātu veiksmi laimes spēlēs.

Indijā tīģera zobs pasargā no cilvēku un dzīvnieku gariem. Turklāt šāds tīģera zobs vai ķepa iedveš nēsātājam drosmi un spēku, un tīģera veiklību, tā ka no šāda talismana nēsātāja jābaidās kā dzīviem, tā mirušiem nelabvēļiem.

Montekarlo un tamlīdzīgās spēļu vietās tīģera zobi un ķepas kā talismani nereti tiek iekalti zeltā. Tas nozīmē, ka šādu talismanu izplatība joprojām ir plaša.

Zodiaks

Astroloģija bija pirmatnējo cilvēku reliģija, taču daudzi to laiku ticības elementi vēl arvien nav pilnīgi izgaisuši no cilvēku atmiņas. Īstenībā vairumam domātāju ir jāpiekrīt, ka šajos senajos ticējumos rodams ne viens vien patiesības grauds. Jo ir taču tā, ka, pavisam nezinātniski runājot, mēs apgalvojam, ka tie, kuri dzimuši dienvidos, ir «karstasinīgāki» par tiem, kuri dzīvo tuvāk ziemeļpolam un kuri ir mierīgāki savā jūtu izpausmē. Tātad iznāk, ka cilvēka dzimšanu ir ietekmējis saules un planētu stāvoklis, un tā raksturs jeb daba ir veidojušies saskaņā ar šo ietekmi.

Šādu apgalvojumu nav grūti pierādīt. Palasiet raksturojumus, kurus astrologi piedāvā par noteiktā laika posmā dzimušajiem, un salīdziniet tos ar sev tuvu vai pazīstamu cilvēku raksturojumiem, kuru dzimšanas dati jums ir zināmi. Protams, tā jau nebūs, ka ikvienam, kas dzimis šajā laika posmā, atbildīs visas piedēvētās rakstura īpašības - jāņem vērā, ka laikā nepastāv stingri novilktas robežas starp zodiaka zīmēm; raksturu var ietekmēt kā iepriekšējā, tā sekojošā zīme, tomēr planētu ietekme noteikti būtu ņemama vērā. Svarīgi ievērot, kādā stāvoklī dzimšanas brīdī planēta atradusies, jo tas pastiprina attiecīgās zodiaka zīmes ietekmi.

Kā debess tika sadalīta zodiakos

Kad 1 laidējas gani savu debess novērošanu pirmo reizi sasaistīja ar kaut ko līdzīgu matemātikai, viņi secināja, ka saule savā ritējumā pie debess izdara noslēgtu apli, pavasarī atgriezdamās it kā savā izejas punktā, kad tās stari atkal sāk kļūt arvien siltāki. Lai būtu vieglāk aprēķināt, kā tas notiek, šie Haldejas gani sadalīja debess velvi divpadsmit daļās, kuras tie nosauca par zodiakiem, līdz ar to radīdami arī pirmo gada ciklu, sasaistot to ar saules atrašanos vienā vai otrā nodalījumā.

Šie divpadsmit zodiaki toreiz bija tas pats, kas tagad ir mūsu mēneši, tikai ar to starpību, ka zodiakālais mēnesis gluži nesakrīt ar kalendāra mēnesi. Astroloģiski neeksistē, piemēram, aprīlis, jo pirmajās šī mēneša dienās saule atrodas Auna zīmē, bet pārējās - Vērša zīmē, līdz ar to attiecīgi variē arī šajā laika posmā dzimušās personas raksturs.

Katrai no divpadsmit zodiaka zīmēm ir savs nosaukums, kas atbilst attiecīgā zīmē dzimušā raksturam. Varētu jautāt, vai šie nosaukumi zīmēm tika doti atkarībā no tajās dzimušo cilvēku rakstura, vai cilvēkos izveidojās nosaukumam atbilstošas iezīmes?

Atbilde var būt tikai viena: senie pētnieki bija vienlīdz labi astrologi un psihologi. Izvēloties zīmes nosaukumu, viņi ņēma vērā, kāds varētu būt tās ietekmes rezultāts.

Tālāk tiek sniegts katras zodiaka zīmes raksturojums, kā arī to cilvēku raksturojums, kas dzimuši katrā šajā zīmē.

Auns

Saule Auna zīmē atrodas aptuveni no 21. marta līdz 20. aprīlim. Valdošā planēta - Marss.

Visās agrīnajās reliģijās auns bija upurēšanas simbols un šai upurēšanai sekoja svētība un veiksme, gluži tāpat kā pēc sēklas iesēšanas seko raža. Tādējādi, kad senie hal-dieši šo pavasara laiku noteica par gada sākumu, dabiski, ka par šī laika simbolu viņi izvēlējās aunu - upura aunu, kura asinīm bija jākļūst par svētību visam turpmākajam gadam. Spriežot pēc Bībeles, auns ir bijis viens no visvērtīgākajiem upuriem.

Cilvēki, kas dzimuši šajā periodā, ir sava ceļa gājēji, viņi reti pakļaujas citiem, bet vienmēr vēlas paši tikt galā ar visu, ko pasākuši. Viņiem ir ass prāts, taču piemīt arī impulsīva tieksme pateikt vairāk nekā domā. Viņi ir vienmēr gatavi cīnīties to vietā un to dēļ, kuri viņiem liekas nepatiesi apspiesti un vajāti.

Sievietes Auni ir teicamas vadītājas un rīkotājas, tāpēc arī labas sievas, tikai viņas vairāk vēlas palikt malā, uzskatīdamas, ka tā varēs panākt vairāk.

Visi Auni ir uzticīgi mīlētāji un draugi, un ir spējīgi uz ļoti dziļām jūtām, taču viņiem nav sveša arī tikpat dziļa greizsirdība.

Auna zīmē dzimušie atgādina aunu savā mūžīgajā tieksmē iet cauri un pāri visiem šķēršļiem. Viņi ir stūrgalvīgi un nelabprāt atzīst, ka ir kļūdījušies. Tie, kas dzimuši perioda pēdējās desmit dienās, ir gandrīz pārliecināti tiepšas. Viņi ir grūti vadāmi un valdāmi, un tikpat kā nav ietekmējami.

Auni ir ārkārtīgi veiksmīgi biznesmeņi, taču viņi var būt arī lieli filantropi. Lai kādu karjeru tie izvēlētos, viņi ir izcili visās jomās. Rutīna viņus nevaldzina un nomāc.

Draugus Auniem visieteicamāk meklēt starp Lauvām un Strēlniekiem, lai gan ļoti daudz kas kopīgs viņiem ir ari ar Dvīņiem un Ūdensvīriem. Turpretī ar Vēžiem un Mežāžiem viņus diez kādas simpātijas nesaista.

Auni, kas dzimuši no rīta, ir laimīgāki par tiem, kuri dzimuši pārējā dienas daļā.

Auna krāsa ir sarkanā, laimīgais skaitlis -1. Viņa akmeņi ir dimants un heliotrops, metāls - dzelzs. Laimīgā diena -otrdiena.

Vērsis

Saule Vērša zīmē ieiet aptuveni 21. aprīlī un iziet no tās ap 22. maiju. Valdošā planēta - Venera.

Vērša pielūgšana bija plaši izplatīta Senajā Ēģiptē. Iespējams, ka svētās govs pielūgšana Indijā cēlusies no šī paša avota.

Vērša zīmē dzimušajiem piemīt daudz vērsim raksturīgu īpašību - viņi ir pacietīgi un stūrgalvīgi, īpaši tie, kas dzimuši perioda sākumā, kā arī neatlaidīgi, strādīgi, kaut mazliet gausi.

Tā kā pār Vērsi valda Venera, šajā zīmē dzimušie parasti dziļi mīl visu skaisto un māksliniecisko, un ļoti mēdz pieķerties visiem, kas mazi un vāji. Viņiem raksturīga mīlestība uz dabu, viņus interesē dzīvnieki, viņiem nereti pat piemīt dīvaina vara pār tiem - arī vismežonīgākie dzīvnieki viņu klātbūtnē kļūst rāmi un paklausīgi.

Vienā ziņā Venera uz Vērsi atstāj konfliktējošu ietekmi - viņa piešķir tam zināmu slinkumu un bezatbildību, tieksmi iet pa mazākās pretestības ceļu, ļaujoties citu ietekmei - īpaši to, kurus apbrīno un ciena - pat tik tālu, ka var aiziet neceļos.

Vērša zīmē dzimušajiem piemīt lielas spējas koncentrēties. Viņi reti ko aizmirst, vēl retāk piedod. Viņiem patīk gremdēties atmiņās par pāri nodarījumiem. Taču viņi ir ļoti uzticami draugi. Vārdu sakot, pozitīvais un negatīvais viņos ir pamatīgi sajaukts. Venera piešķir viņiem mākslinieciskas tieksmes, bet Vērsis apveltī ar asu prātu. Vērša zīmē ir dzimuši daudzi izcili mākslinieki un mūziķi, taču Vērsim piemīt arī lieliskas spējas uz praktiskām lietām, kas palīdz padarīt savu mākslas nozari par ienesīgu nodarbošanos. Tiem, kas dzimuši perioda sākumā, šī praktiskā puse attīstīta spēcīgāk, lai gan tā visumā raksturīga visiem

Vēršiem. Turklāt Vēršiem nereti interesē arī tādas lietas kā ķīmija, celtniecība un biržas darījumi, arī zemes lietas, īpaši puķkopība un augļkopība. Sievietes ir labas pavāres.

Paradoksāli - no vienas puses, Vērsis ir grūti vadāms, bet no otras - viegli ietekmējams.

Vērši parasti ir izšķērdīgi, nauda pati par sevi viņus neinteresē, vienīgi - ko par to var nopirkt. Viņi parasti ir dedzīgi mīlētāji, labprāt ielaižas mīlestības afērās. Bieži precas vairākkārt.

Lai uzturētu labu veselību, Vēršiem jāved aktīvs dzīvesveids. Sēdošs darbs nāk par ļaunu visos veidos.

Vēršiem, kuri dzimuši starp saulrietu un pusnakti, nekad nepietiek naudas; tie, kas dzimuši pēc pusnakts līdz saullēktam, var iekrāt zināmu bagātību.

Ļoti laimīgi ir piektdienā dzimušie, jo tā ir Vērša zīmes laimīgā diena. Vēršu laimīgais akmens ir tirkīzs un safīrs, metāls - varš, laimīgais skaitlis - 6. Krāsa - zilā, arī violetā.

Partnerus Vērša zīmē dzimušajiem vislabāk meklēt starp Vēžiem, Jaunavām, Mežāžiem un Zivīm -tie viņus vislabāk sapratīs.

Dvīņi

Saule Dvīņu zīmē atrodas aptuveni no 22. maija līdz 21. jūnijam. Valdošā planēta - Merkurs.

Vissenākais šīs zīmes simbols ir divi augšā un apakšā savienoti stabi. Jaunākais un vairāk pazīstamais-divi apskāvušies bērni, Jupitera un Lēdas dvīņi Kastors un Polluks.

Dvīņi ir neparasti talantīgi, turklāt parasti pilnīgi pretējos virzienos. Viņiem grūti izlemt, pa kuru ceļu iet, tāpēc dzīvē viņi reti kad apmierinās ar vienu profesiju. Apguvuši vienu, viņi tikpat sekmīgi apgūst kādu citu, turklāt gluži neradniecisku. Dvīņus interesē viss, taču, tiklīdz jaunais iepazīts, viņi steidzas tālāk - prom no vietas un draugiem, kas tiem drīz vien šķiet nogurdinoši un apnicīgi. Tomēr, reiz kādam pieķērušies, paliek tam uzticīgi visu mūžu.

Dvīņiem piemīt lieliskas runas dotības; viņi spēj momentāni aptvert katru situāciju un izprast katru parādību no abām pusēm, tāpēc viņi ir labi advokāti, lektori un skolotāji. Tā kā Dvīņi lieliski prot atdarināt, starp viņiem ir brīnišķīgi aktieri, ari žurnālisti. Viņiem ir arī lieliskas dotības uz valodām, kas viņiem lieti noder, jo viņi ir ļoti nemierīgi un allaž jūt aicinājumu doties ceļā. Dvīņi nereti ir arī gudri detektīvi. Dvīņi vispār ir izcili visur tur, kur nepieciešams prāta pārsvars pār jūtām.

Dvīņi var būt arī diezgan atturīgi un pat cietsirdīgi. Ja viņi ļauj vaļu šiem netikumiem, viņi var kļūt viltīgi. Tomēr kārdinājumu uz vardarbību viņi nejūt. Bet, ja Dvīņu talantus pavērš negatīvā virzienā, viņi var izrādīties par labi audzinātiem blēžiem, dēkainiem avantūristiem, piedzīvojumu meklētājiem un musinātājiem.

Dvīņu fascinējošā personība allaž pulcē ap tiem daudz draugu. Nelaimes vai neveiksmes brīdī viņi parasti rod sevī spēka rezerves, lai tiktu galā ar negaidītajām grūtībām.

Dvīņiem, pirms viņi vēlas kaut ko uzsākt, vairāk nekā jebkuras citas zīmes pārstāvjiem vajadzētu padomāt, apsvērt visus par un pret, īpaši karjeras izvēlē. Tie, kas dzimuši perioda sākumā, ir neizlēmīgāki par vēlāk dzimušajiem.

Dvīņiem partnerus ieteicams meklēt starp Svariem un Ūdensvīriem, arī ar Lauvām un Auniem viņi varētu saprasties. Turpretī ar Vēršiem, Jaunavām un Zivīm saskaņas nekad nebūs.

Dvīņu laimīgais skaitlis ir 5, laimīgais akmens - krizolīts, arī ahāts. Veiksmīgā diena - trešdiena, labvēlīgais metāls -sudrabs, krāsa - sudrabbalta, bet īpašais talismans - Zālamana zieģelis.

Visiem Dvīņiem vajadzētu uzmanīties no savas dabiskās tieksmes pārmērīgi uztraukties, kā arī vajadzētu mācēt pienācīgi atpūsties, jo parasti viņiem piemīt tieksme pārvērst nakti par dienu un pārvērtēt savus spēkus.

Vēzis

Saule Vēža zīmē uzturas aptuveni no 22. jūnija līdz 23. jūlijam. Valdošā planēta - Mēness.

Kad Saule ieiet šajā zīmē, tā sasniedz savas ziemeļu deklinācijas augstāko virsotni un, dažas dienas tajā nekustīgi uzkavējusies, sāk virzīties atpakaļ. Acīmredzot tāpēc, ka vēzis arī virzās atmuguriski, šī zodiaka nosaukums tika izvēlēts par šī Saules stāvokļa perioda emblēmu.

Vēža zīmē dzimušie bērni ir ārkārtīgi jūtīgi, viņi labi aug un attīstās tikai tad, ja apkārt valda līksma gaisotne, ja ir daudz svaiga gaisa un saules. Viņus valdzina ūdeņi. Šajā periodā dzimuši daudzi jūrnieki. Katrā gadījumā, Vēža zēni vēlas doties prom jūrā, kaut arī tas viņiem ne vienmēr izdodas.

Nereti Vēži ir ļoti kautrīgi, pat bikli, taču aiz šī ārējā bikluma slēpjas milzīgas alkas pēc piedzīvojuma.

Dzīvē Vēžus sagaida gan kāpumi, gan kritumi. Bieži viņiem nākas zaudēt visu iegūto, un tad dzīve ir it kā jāsāk no jauna. Bet viņi ir izturīgi. Pie iegūtā viņi turas stingri, viegli no tā neatsakās, un beidzot sasniedz savu mērķi.

Vēžiem vajadzētu vairīties no laimes spēlēm un gadīju-

ma izmantošanas - tie panākumus nenesīs. Viņiem viss jāsasniedz smagā darbā.

Vēži ir labi un uzticīgi draugi, lielā cieņā tur ģimenes saites. Taču viņi bieži pakļaujas garastāvokļa maiņai, patikai un nepatikai. Viņiem jāuzmanās no depresijas lēkmēm.

Vēža zīmē dzimušie ir apdāvināti mūziķi un dzejnieki. Viņi labprāt nododas retu un dārgu priekšmetu kolekcionēšanai, kā arī vēstures pētīšanai.

Vēžiem var uzticēties, viņi nemēdz pievilt, taču paši ne labprāt kaut kur iejaucas un nevēlas, ka citi iejauktos viņu darīšanās. Viņiem bieži nākas ciest par citu grēkiem.

Jaunībā Vēži reti sasniedz turību. Tikai gadiem ritot, uzkrājas pieredze, un viņi ir pietiekami gudri, lai to izmantotu.

Vēžus dažreiz pārņem taupība, tomēr diez vai to var uzskatīt par netikumu. Taču naudas lietās viņi ir uzmanīgi, un, ja pakļaujas savai galvenajai vājībai - savtīgumam, tad var kļūt pat skopi. Skopoties viņi mēdz sīkumos, lielās lietās ir dāsni un nesavtīgi. Tie, kas dzimuši perioda beigās, jau atrodas Lauvas ietekmē, un Lauva mīkstina un izlīdzina Vēža kļūdas.

Vēžiem vislabāk atbilst pašu zīmē dzimušie, bet viņi var atrast kopīgu valodu arī ar Skorpioniem, Mežāžiem un Zivīm. Vēžu talismans ir vēzis, laimīgie akmeņi - smaragds, mēnessakmens un pērle, arī kristāls. Vēžu krāsa ir visu toņu zaļā, taču ieteicamas ir gaišās nokrāsas. Vēžu metāls ir sudrabs, veiksmīgais skaitlis - 2 un 7.

Lauva

Saule Lauvas zīmē ieiet aptuveni 23. jūlijā un iziet no tās ap 23. augustu. Valdošā planēta - Saule.

Senie cilvēki pielūdza Sauli daudzos veidos, starp tiem arī lauvas veidā. Lauvas veidā tāpēc, ka Saule gluži kā saniknota lauva ir ļoti stipra - tik stipra, ka spēj izdedzināt un izpostīt zemi.

Lauvas zīmē dzimušajiem patiešām atbilst šis apzīmējums. Viņi mēdz būt drosmīgi, milzīgas enerģijas pārpilni, tā ka spēj ietekmēt arī citus. Viņi ir augstsirdīgi pret citu kļūdām, straujas dabas, bet vienmēr gatavi mīlēt un aizmirst, un piedot pāri nodarījumus. Tie parasti bija Lauvas zīmē dzimušie, kas, acu nemirkšķinādami, gāja mocekļa nāvē, jo viņi ir jūsmas un aizrautības cilvēki. Par savu ticību un pārliecību viņi ir gatavi mirt. Viņi ir gatavi riskēt un upurēt visu to dēļ, kurus mīl.

Lauvas zīmē dzimušajiem nepieciešams siltums, gaisma un krāsas, taču, kaut arī viņi mīl līksmību un mūziku, tas nenozīmē, ka viņi būtu vieglprātīgi. Tieši otrādi, viņus pastāvīgi nodarbina drūmas un nopietnas domas par augstākām lietām.

Tirdzniecība nav Lauvu darbs, pirkt un pārdot nav viņu aicinājums. Viņus saista mākslas pasaule, īpaši visas dekoratīvās formas. Viņi izceļas kā tērpu dizaineri, kā mēbeļu dai[amatnieki, kā daiļdārznieki. Lauvas ir vienīgie, kuri vēlas atstāt šo pasauli labāku nekā to atraduši, tajā ienākot.

Lauvām veicas naudas lielās, bet, tā kā viņi ir devīgi, neko lielu nesakrāj; nereti viņi pat dzīvo uz nabadzības robežas, taču pēdējā brīdī laime pavērš savu vaigu uz viņu pusi un viss nokārtojas.

Lauvām nevajadzētu doties tālos ceļojumos, jo vietas maiņa nenes viņiem ne veiksmi, ne laimi.

Lauvām raksturīgas arī dažas negācijas, viņi var kļūt iedomīgi, lielīgi, nenovīdīgi un pārsteidzīgi. Lai pievērstu

sev uzmanību, viņi ir gatavi pat uz apšaubāmu ricību. Vārdu sakot, viņi par katru cenu vēlas nokļūt rampas gaismā, nebaidoties arī no pārmērīgām ekstravagancēm.

Lauvas nespēj saprasties ar Vēža, Skorpiona un Zivju zīmē dzimušajiem. Draugus viņiem vajadzētu meklēt starp Auniem, Strēlniekiem un Ūdensvīriem, taču dažreiz gadās, ka ļoti nopietnas attiecības viņiem nodibinās arī ar “nevēlamo” zīmju pārstāvjiem.

Lauvām atbilst zelta krāsa, bet laimīga viņiem var būt arī zaļā un baltā krāsa. Laimi viņiem nes visi dzeltenie un vairums zaļo akmeņu, bet jo īpaši laimīgs Lauvām ir dzintars. Laimīgā diena - svētdiena.

Jaunava

Saule Jaunavas zīmē atrodas aptuveni no 24. augusta līdz 22. septembrim. Valdošā planēta - Merkurs.

Kādreiz šīs zīmes simbols ir bijusi gan pārpilnības dieviete Cerera, gan Izīda, gan Svētā Jaunava, vārdu sakot, mūžīgā māte, dzīvības radītāja, visu jaundzimušo sargātāja. Taču, tā kā pār to valda Merkurs, šajā zīmē dzimušie ir arī ļoti stipri, viņiem piemīt duāls raksturs, viņus ir grūti izprast. Savā uzvedībā viņi var būt vēsi un atturīgi, nereti viņus uzskata pat par viltīgiem, taču patiesībā viņi ir ļoti godīgi, uz tiem var paļauties darba lietās, un viņi ir ārkārtīgi praktiski.

Jaunavas zīmē dzimušie nemēdz būt ārišķīgi, taču sirds viņiem ir dziļu jūtu pilna, viņi ilgojas pēc mīlestības un grib būt mīlēti. Ģimenes dzīvē viņi ir uzticīgi partneri un labi vecāki.

Jaunavas zīmē dzimušais vīrietis strādās dienu un nakti, un gādās par sievu un bērniem. Jaunavas zīmē dzimušās sievietes ir ļoti tīrīgas un kārtīgas. Viņu abu lielākā nelaime

ir uztraukšanās par sīkumiem, tāpēc viņiem neveicas ar draugiem. Arī viņu abu dabiskā cieņa pret likumu un kārtību liek viņiem būt stingriem un nepiekāpīgiem spriedumos par tiem, kas likumus pārkāpuši.

Jaunavas zīmē dzimušajiem veicas pienākumi un darbi, kas prasa vairāk precizitāti nekā iedvesmu. Viņi ir labi skolotāji, ķīmiķi, fotogrāfi.

Viņi reti kad pēkšņi kļūst bagāti. Viņiem viss jāiegūst grūtā un neatlaidīgā darbā. Viņiem patīk ceļot, viņi bieži maina mājvietas. Dzīves laimīgākos brīžus piedzīvo ap četrdesmit gadu vecumu.

Kā jau minēts, Jaunavas amē dzimušie nemēdz just līdzi likuma pārkāpējiem. Taču, kad viņiem pašiem nākas «krist», viņi var nogrimt līdz pašam dibenam.

Viņu metāls ir sudrabs, krāsa - sudrabpelēkā, akmens -nefrīts, kornelians, iekalts sudrabā vai platīnā, bet nekad -zeltā. Laimīgā diena - otrdiena. Jaunavas zīmē dzimušajiem jāvairās no dzeltenās krāsas, īpaši no dzelteniem dārgakmeņiem.

Svari

Saule Svaru zīmē ieiet aptuveni 23. septembrī un iziet no tās ap 23. oktobri. Valdošās planētas - Venera un Satums.

Svaru zīmē dzimušie ir maigas dabas, līdzsvaroti un nosvērti. Viņi visās lietās patiešām ietur līdzsvaru un, pirms kaut ko uzsāk, apsver visus par un pret. Viņi ir attapīgi un gudri, un jūtas laimīgi, ja var darboties citu labā. Viņus apmierina vienkāršs dzīvesveids, bet viņiem var patikt arī ērtības - kam gan tās nepatīk? - , taču ne stāvokļi, ne dienesta pakāpes viņus nevaldzina. Valda uzskats, ka laulība

ar Svaru zīmē dzimušo ir īpaši laimīga - laimīgāka nekā ar citā zīmē dzimušo, taču viņi ir arī joti jūtīgi, un, ja tie, kurus viņi mīl, viņus ievaino, viņu ciešanas ir bezgalīgas.

Pateicoties stiprajai taisnīguma izjūtai, Svari mēdz būt labi advokāti un tiesneši. Taču Svariem ir lieliskas dotības arī pavisam citās jomās, piemēram, jebkurā dekoratīvās mākslas nozarē. Vēl Svariem ir raksturīga mīlestība uz grāmatām un puķēm, turklāt viņiem šajā ziņā piemīt brīnišķīga gaume. Vārdu sakot, Svari ir mākslinieciskas personības vislabākajā nozīmē. Viņi labprāt nododas ar mākslu saistītām profesijām aiz tīras mīlestības, nevis lai ar to palīdzību iegūtu naudu un slavu.

Svari vispār ir ļoti pievilcīgas personības, ļoti atsaucīgi uz apkārtējiem notikumiem. Nereti Svariem piemīt zināma gaišredzība. Mēdz pat sacīt, ka visi Svari esot gaišreģi, kaut arī šī spēja parasti paliek neattīstīta.

Svariem reti smaida «laime», tāpēc azarta spēlēm viņiem nevajadzētu nodoties. Bet, tā kā viņiem piemīt zināma gaišredzība, viņiem bieži vien laimējas darījumos - vairāk gan laikam pateicoties savai spējai visu «gaišredzīgi» apsvērt un izsvērt. Dzīvē Svarus sagaida gan kāpumi, gan kritumi, viņiem lemts iepazīt kā turību, tā trūkumu.

Laimīgā diena Svariem ir piektdiena, laimīgais skaitlis -6. Viņu akmeņi - opāls, korallis un lazurīts, viņu krāsas -zilā un violetā. Svariem jāvairās no melnas un ļoti tumšsarkanas krāsas. Talismans - Zālamana zieģelis. Dzīves draugus Svariem būtu jāmeklē starp Ūdensvīriem, Dvīņiem vai viņu pašu zīmē dzimušajiem.

Skorpions

Saule Skorpiona zīmē ieiet aptuveni 24. oktobrī un iziet no tās ap 23. novembri. Valdošā planēta - Marss.

Skorpiona zīmē dzimušie mēdz būt vāja rakstura cilvēki, taču viņi ir labi un uzticami draugi, bet slikti ienaidnieki. Skorpiona zīmē dzimušajiem piemīt dziednieka spējas. Starp viņiem ir daudz labu ārstu un citu medicīnas darbinieku - viņus interesē slimības un kā ar tām cīnīties.

Skorpioni ir apdāvināti runātāji, viņiem viegli izdodas pārliecināt savus klausītājus. Viņi mīl pārmaiņas, labprāt nododas reformām. Skorpioni ir labi rakstnieki un skolotāji. Viņi ir veiksmīgi organizatori, viņiem labāk patīk vadīt, nevis pakļauties. Skorpioniem lieliski padodas arī ar ķīmiju un elektrību saistītas profesijas.

Lai dzīvē kaut ko sasniegtu, Skorpionam nepieciešams stimuls - viņš pats nav godkārīgs - un vēlēšanās darboties citu labā. Ja Skorpionam neveicas, atklājas arī viņa rakstura negatīvās iezīmes, jo arī tādas viņam ir. Viņa sirdī snauž gan greizsirdība, gan atriebības alkas, un, ja tās laikus neapvalda, var rasties briesmu pilnas situācijas. Skorpioni var vienlīdz dziļi mīlēt un ienīst, un var kļūt bīstami nežēlīgi. Labais un sliktais Skorpionos ir vienlīdzīgās devās. Tie, kas spēj slikto sevī apslāpēt, kļūst svētie.

Skorpioni ir uzticīgi vīri un sievas, un labi vecāki, bet viņi grib valdīt kā mājā, tā darbā, un šī vēlme viņiem nereti nāk par ļaunu.

Vislabāk Skorpions jūtas ar sava paša zīmē dzimušo, bet var saprasties arī ar Vērsi, Vēzi un Zivīm. Viņam būtu jāvairās no Auniem, Lauvām un Strēlniekiem-to skaitļi, krāsas un akmeņi Skorpionam var būt pat traģiski.

Skorpiona laimīgā diena ir otrdiena, laimīgais skaitlis - 9, akmeņi - akvamarīns, berils, karbunkuls un magnetīts. Laimīgā krāsa - sarkanā. Skorpiona īpašais talismans ir čūskveida aproce.

Strēlnieks

Saule Strēlnieka zīmē atrodas no 23. novembra līdz 21. decembrim. Valdošā planēta - Jupiters.

Strēlnieka zīmes laikposms tiek uzskatīts par vislaimīgāko gadā. Lai ar tiem, kas dzimuši šajā zīmē, notiktu kas notikdams, viņiem allaž viss labi beidzas, viņus allaž pavada ceiība, ka nākotnē veiksies vēl labāk, kā arī notiek.

Strēlniekiem mēdz būt daudz draugu. Viņi ir ļoti saprātīgi, attapīgi, vērīgi un tālredzīgi - kājau strēlniekiem pienākas. Viņi ir enerģiski un izlēmīgi, bet, tā kā nemēdz jaukties citu darīšanās, nevēlas, ka citi jauktos viņu lietās.

Ceļā viņus negaida veiksmes, taču viņiem bieži jādodas «pasaulē» un pat jādzīvo svešās malās.

Strēlniekiem vēlams sargāties no nelaimes gadījumiem, īpaši no saskarsmes ar dzīvniekiem, lai gan tieši dzīvo dabu viņi loti mīl un prot valdīt pār to. Strēlnieku lielākā nelaime ir pārmērīgi stingras prasības pret citiem. Viņi justos daudz patīkamāk, ja spētu pieļaut, ka arī citiem var būt taisnība. Viņi ir diezgan savtīgi, un allaž uzskata par vainīgiem citus, un jūtas apvainoti arī tad, kad neviens nav pat domājis viņus apvainot. Strēlniekiem nepatīk, ka pār viņiem valda, lai gan labprāt uzturas sabiedrībā un draugu vidū. Viņi necieš ne mazāko uzkundzēšanos. Strēlnieki ir ārkārtīgi impulsīvi, bieži pārsteidzīgi, un nereti nožēlo steigā padarīto. Tomēr, reiz kaut ko uzsākuši, viņi nekad nepamet to pusceļā.

Diemžēl impulsivitāte nereti noved pie tā, ka viņiem bieži nākas mainīt darbus; liekas, Strēlnieki pat divas dienas pēc kārtas nemēdz turēties pie viena uzskata.

Strēlniekiem veicas mīlestībā, viņi bieži precas vairākkārt. Svarīgākie notikumi un pārmaiņas viņu dzīvē risinās ap trīsdesmito mūža gadu.

Strēlnieka zīmē dzimuši daudzi mūziķi, viņi ir arī labi skolotāji, lektori un garīdznieki. Viņiem veicas ar darbiem, kas darāmi zem klajas debess.

Dzīvesbiedrus Strēlniekiem ieteicams meklēt starp Auniem, Dvīņiem, Lauvām un sava paša zīmē dzimušajiem. Viņi var labi saprasties arī ar Ūdensvīriem un Svariem, bet ar Zivīm, Vēžiem un Skorpioniem viņi allaž būs citos uzskatos, kaut arī draudzēsies, jo viņiem ir pārāk atšķirīgi raksturi.

Strēlnieku laimīgais skaitlis ir 3, laimīgā diena - ceturtdiena, laimīgie akmeņi - topāzs un krizolīts, arī ametists, krāsa -purpurs, metāls - alva.

Mežāzis

Saule šajā zīmē ieiet aptuveni 22. decembrī un iziet no tās ap 19. janvāri. Valdošā planēta - Saturns.

Mežāža zīmē dzimušajiem nav lemts būt bagātiem, jo mežāzis taču mīt kailos klintājos, pārtiek no trūcīgas zāles un vispār smagi cīnās par savu eksistenci. Tomēr Mežāzis ir strādīgs un neatlaidīgs, un stingri turas ar abām kājām uz zemes, un ap pusmūžu sasniedz zināmu turību. Taču, ja Mežāzim veicas, un dažiem patiešām veicas, tad pateicoties vienīgi smagam darbam, izturībai un centībai.

Mežāzis ir uzticīgs savam ideālam, bet dažreiz naudas kāre padara to egoistisku, savtīgu un skopu.

Mežāzim piemīt tieksme visu redzēt drūmās krāsās, viņu bieži māc bezcerība un izmisums.

Decembrī dzimušajam Mežāzim nereti pietrūkst apņēmības, viņš var būt neizlēmīgs, jo vēl atrodas zināmā Strēlnieka ietekmē; Strēlnieka īpašības gluži nesaderas ar viņa paša īpašībām, tāpēc Mežāzim vajadzētu papūlēties būt nedaudz godkārīgākam - izvēlēties sev kādu mērķi un uz to doties. Ja Mežāzim nav šāda augstāka ideāla mērķa, viņš var nomaldīties pa dzīvi, tā arī neko nesasniedzis.

Mežāzis uz visu dzīvē raugās ļoti nopietni, viņam parasti pietrūkst humora izjūtas, taču uz viņu var pilnīgi paļauties, uzticību viņš nekad nepievils.

Mežāzi piesaista viss noslēpumainais, tāpēc viņš labprāt nododas zinātniskās pētniecības darbam; viņu saista arī zemes un celtniecības darbi, un viņš ar lielu prieku darbojas ar plašām masām saistītā iestādē vai organizācijā.

Ļoti grūti pateikt, kas Mežāzim ir sirdī. Viņš grimst ilgās un drūmās pārdomās par pāri nodarījumiem vai necieņas izrādīšanu, kamēr pats vaininieks nevar vien saprast, kāpēc Mežāzis tā «pūšas». Mežāzim nav vērts tuvoties - jāļauj viņam pašam atvieglot sirdi, kad viņš to iegribēs, jo tikai viņš pats var pārvarēt šo savu smago rakstura iezīmi.

Mežāzim nav ieteicams precēties jaunam. Vislabāk viņam saskan ar Vērsi - viņiem abiem, dabiski, ir daudz kas kopīgs, kā arī ar Vēzi, Jaunavu un viņa paša zīmi.

Laimīgā diena Mežāzim ir sestdiena, laimīgais skaitlis - 8, laimīgie dārgakmeņi - rubīns, melnais onikss un malahīts, kā ari ahāts. Viņa metāls ir svins, krāsas - tumši brūna, tumša purpurkrāsa un melna.

Ūdensvīrs

Saule Ūdensvīra zīmē ieiet aptuveni 20. janvārī un atrodas tajā līdz 19. februārim. Valdošā planēta pēc senākiem ticējumiem ir Satums, pēc jaunākiem - Urāns.

Ūdensvīra zīmē dzimušie ir pievilcīgi, viņi parasti atstāj patīkamu iespaidu, tāpēc ap viņiem grozās daudz draugu. Viņi arī paši labprāt uzturas sabiedrībā, jo viņus interesē līdzcilvēki. Ar lielu prieku viņi iesaistās dažādos ar izklaidi un izpēti organizētos pasākumos. Viņus saista teātris, māksla un literatūra, un viņi vienmēr seko visām sabiedribas norisēm.

Ūdensvīriem piemīt spēja ne tikai noprast citu domas, bet, dīvainā kārtā, arī iedarboties nomierinoši uz sakarsētiem un pat slimības piemeklētiem prātiem.

Ūdensvīri vispār ir neikdienišķi cilvēki, viņu dzīve rit it kā ārpus visa pieņemtā. Viņus pastāvīgi vajā neveiksmes, taču viņi tās uztver ar drosmi un pacietību. Viņi ir uzticami, un uz viņiem var paļauties visās lietās.

Tomēr zināma tieksme uz neapmierinātību Ūdensvīriem piemīt. Viņi apskauž tos, kuriem veicas labāk nekā viņiem un jūtas par to aizvainoti. Parasti tās ir naudas rūpes, kas viņus nomāc, taču galvenokārt tāpēc, ka tā viņi nevar materiāli palīdzēt citiem. Kad viņiem nauda ir, viņi to dāļā nesavtīgi, lai gan sīkumos mēdz būt skopi.

Tie Ūdensvīri, kas dzimuši perioda pirmajā pusē, ir mazāk uzticami - viņi ir vieglāk pavedināmi. Perioda otrā pusē dzimušie nereti pievēršas teātrim vai mākslai, vai nododas tādām darbībām, kuras nes labumu visai sabiediībai. Mīlestībā Ūdensvīriem īpaši neveicas, jo viņi ir pārāk jūtīgi. Viņi reti atklāj savus īstos pārdzīvojumus, taču, reiz iemīlējuši, paliek uzticīgi līdz galam. Vislabāk Ūdensvīri saprotas ar zīmē dzimušajiem, kā arī ar Dvīņiem un Svariem. Cieša draudzība var izvērsties aiī ar Lauvām un Skorpioniem.

Ūdensvīra laimīgais skaitlis ir 8, viņa krāsas, līdzīgi kā Mežāzim - tumšās, bet akmens - granāts. Laimīgā diena -sestdiena.

Zivis

Saule Zivju zīmē ieiet 19. februāiīun iziet no tās 20. martā. Valdošā planēta - Jupiters.

Citi cilvēki Zivis bieži apvaino neizlēmībā un zināmā bezspēcībā, taču tādas viņas nebūt nav. Drīzāk Zivīm piemīt pārāk liela atbildības sajūta pret citiem, tā ka viņas spiestas pieņemt lēmumus, kas ir pretrunā ar viņu pārliecību.

Zivīm raksturīga milzīga pielāgošanās spēja, viņas var iejusties jebkurā sabiedrībā un jebkuros apstākļos, taču šī sabiedrība un apstākļi spēj viņas arī ietekmēt. Zivis ļoti mil kārtību un mieru, un vispār ir ļoti emocionālas un simpātiskas.

Zivis ir gudras, viņām piemīt milzīgas spējas apgūt infbrmācij u, liekas, mācīšanās viņām nesagādā nekādu piepūli. Tāpat viņām ir lieliska atmiņa. Bērnībā ir ļoti zinātkāras, viņām interesē viss, kas notiek apkārt; viņas ir vēlīgas, un viņām no dabas ir dots izprast visu bez īpašiem paskaidrojumiem.

Sāpes un grūtības Zivis ārēji panes bez kurnēšanas, taču iekšēji viņas ļoti pārdzīvo un nereti krīt izmisumā, ja nesaskata skaidras nākotnes izredzes.

Zivīm piemīt dabisks lepnums un neatkarības izjūta, viņām ļoti bail būt par apgrūtinājumu citiem.

Zivīm no dabas dota arī skaistuma izjūta. Šajā zīmē dzimuši daudzi mākslinieki. Zivīm padodas atdarināšana, viņas var gūt lielus panākumus uz skatuves, taču savas dotības ne visai bieži izmanto - viņu atturīgā daba spiež viņas palikt citu, nesalīdzināmi mazāk talantīgu paēnā.

Zivis ir ļoti jūtīgas, viņām nepieciešams atbalsts un uzmundrinājums. Taču, ja viņas jūt pārāk lielu uzmācību, kļūst stūrgalvīgas. Zivīm piemīt lieliska fantāzija, viņas ir romantiķes; starp Zivīm ir daudz slavenu rakstnieku.

Zivīm patīk ceļot patīk piedzīvojumi, sevišķi viņas vil ina ūdeņi. Taču viņas kārdina ari tādi šķidrumi, no kuriem labāk vairīties. Slimības reizē Zivīm veselību vajadzētu meklēt pie jūras, pie tās sāļā gaisa. Kad vairs nekas cits nelīdz, jūras ceļojums Zivīm noteikti palīdzēs.

Zivis ir ārkārtīgi viesmīlīgas. Ja viņām ir ar ko cienāt, viņu mājas durvis allaž ir atvērtas. Ja ar cienastu ir pakna-pāk, viņas dalīsies arī ar savu mazumiņu.

Zivis mīl dzīvniekus, faktiski viņas mīl visus vaigos un bezspēcīgos. Viņas mēdz būt pat pārmērīgi mīkstsirdīgas (to nereti izmanto citi), lai gan saprot, ka varbūt palīdz nevietā.

Zivis vislabāk saprotas ar Vēžiem, Skorpioniem un Zivīm, mazāk ar Vēršiem un Mežāžiem. Zivju laimes skaitlis ir 3, nereti arī 4 un 7. Laimīgā diena - ceturtdiena, laimīgā krāsa - purpurs, dārgakmens - ametists. Zivju īpašais talismans ir kāškrusts jeb Tora āmurs.

Zoss

Ķīnieši uzskata, ka talismans zoss veidā nodrošina mājā labklājību.

Zvaigzne

No visiem zvaigžņu talismaniem visizplatītākā un noarrūgākā ir piecstaru zvaigznejo tieši artās palīdzību var sasaistīt ļaunos spēkus tā, ka tie kļūst cilvēkam nekaitīgi.

Viduslaikos zinātnieki uz sava manuskripta pirmās lapas mēdza uzvilkt piecstaru zvaigzni, lai nodrošinātu darbam panākumus.

Baznīcas arhitektūrā zvaigzne ieņem īpašu vietu - tā neļauj ļaunajiem gariem iekļūt svētajā vietā.

Arī burvji mēdz uzšūt uz sava apģērba piecstaru zvaigzni, lai pasargātu sevi no ļaunajiem gariem, kurus tiem varbūt gadījies piesaukt.

Laukos daudzviet vēl tagad nereti var redzēt uz durvīm uzvilktu piecstaru zvaigzni, kuru dēvē arī par lietuvēna krustu, lai ēkā nevarētu iekļūt ļaunie gari.

Zvaigžņu safīri

Šad tad tiek atrasti dūmakaini safīri, kurus dēvē par «zvaigžņu safīriem». Šis nosaukums tiem piešķirts tāpēc, ka tiem piemīt zināma konstrukcijas savdabība - tie izstaro sešus gaismas starus. Senos laikos šos zvaigžņu safīrus uzskatīja par ļoti spēcīgiem mīlētāju safīriem.

Zvani

Zvani ir ļoti spēcīgs talismans pret jaunajiem gariem, it īpaši tie domāti, lai aizsargātu mazos un vājos.

Zvans ir viens no visvecākajiem talismaniem pasaulē. Jau pašā cilvēces rītausmā bērnu tuvumā tika novietoti zvani, jo uzskatīja, ka tad bērns būs drošībā, jo dievi būs žēlīgi, un zvani aizbaidīs ļaunos garus. Par zvanu var tikt uzskatīts jebkurš grabulis. Jau senajā Feniķijā kā prieka, tā sēru gadījumos tika izmantoti zvani. No Feniķijas zvani ieviesās ari senajā Britā-nijā Zvaniem noteikti bija liela nozīme seno druīdu ceremonijās. Tiek uzskatīts, ka zvanus izmanto visā pasaulē, kur pielūdz sauli un mēnesi.

Kad senajā Romā, Augusta svētku laikā, Diānai tika upurēts meža kuilis, tam kaklā uzkāra zvanu. Zvani tika izmantoti, kad sākās zīlēšana un buršanās. Iespējams, ka no zvana cēlusies māņticība par zīlēšanu tējas tasītē, jo vai tad tasīte neatgādina otrādi apgāztu zvanu?

Ne tikai bērni, bet ari karavīri, skandinādami zvanus, meklēja dievu aizstāvību. Senie grieķi vairoga iekšpusē piestiprināja zvanu, lai šķindinātu to dieviem par godu. Kad Cēzars izcēlās krastā Britu salās, viņu sagaidīja karotāju pulki, pie kuru šķēpiem bija piekārti zvani. Kad goti no ziemeļiem devās iekarot Dienvideiropu, tie gāja kaujā, zvaniem šķindot, tādējādi viņi godināja savus dievus. Pēc uzvaras kā pateicības zīme skanēja zvani. Līdzīgi tam senajam paradumam, ari tagad baznīcās skan zvani.

Ап ķīniešu karavīri devās kaujā, zvaniem šķindot. Zvaniņi, kas piekārti pie ķīniešu pagodu jumtu malām, vēja pūsmā šķind un atvaira ļaunos garus. Tāpat ķīniešu priesteri šķindināja zvanus saules vai mēness aptumsuma laikā, un gluži tāpat to dara šādos gadījumos Āfrikas iedzimtie, rībinādami tamtamus, kuri arī ir savdabīgs zvana veids.

Visā pasaulē valda uzskata, ka ļaunie gari bīstas no zvaniem, un šī ticība pasaulē ir valdījusi gadsimtiem ilgi. Iesākumā, kalpodams tikai kā reliģisks simbols, zvans pamazām pārvērtās par cilvēka personīgo talismanu. Kaut gan gadu gaitā to tiešais lietošanas uzdevums aizmirsās, pats zvans tomēr saglabājās.

Mūsdienās bērniem dod skaistas rotaļlietas - zvaniņus grabulīšus. Zvaniņi tiek kārti pie zirgu lokiem un apaušiem un pie karietēm, jo tie brīdina par savu tuvošanos. Taču sākot-nēji šāda veida zvani tika lietoti kā talismani, lai aizsargātos no briesmām. Lai aizbaidītu dēmonus, zvani skan arī tempļos un baznīcu torņos, kad aicina ticīgos uz lūgšanām.

Bēru jeb dvēseļu zvans pieder pie zvaniem sargātājiem. Kad cilvēks guļ uz nāves gultas, viņa piederīgie sapulcējas ap to, skandinādami zvaniņus, tādējādi cenšoties padzīt ļaunos garus, kuri uzglūn, lai sagrābtu dziestošo dzīvību.

Kristietības sākumposmā mācītāji lika zvaniem skanēt kā brīdinājumam, lai visi, kas to dzird, apstātos un aizlūgtu par aizgājēja dvēseli. Pamatdoma, protams, bija tā pati, mainījās tikai izpildījums.

Labu laiku vecais un jaunais priekšstats par zvanu nozīmi sadzīvoja roku rokā. Par to vēsta Gross:

«Bēru zvans senlaikos zvanīja divos gadījumos. Pirmkārt, lai paziņotu visiem kristiešiem, ka dvēsele tikko atstājusi miesu, un otrkārt, lai aizdzītu ļaunos garus, kuri stāv gultas kājgalī un visapkārt mājai, gatavi sagrābt savu laupījumu vai vismaz iebiedēt dvēseli un apgrūtināt tās aiziešanu. Zvanu šķinda ļaunos garus notur zināmā attālumā, bet dvēsele kā vajāts zaķis uzņem ātrumu… Ļauno garu nepatika pret zvaniem pieminēta arī Vinkina de Vorda «Zelta leģendā».»

Žurkas

Valda vispārējs uzskats, ka žurkas ir nelaimes vēstneses, ka to pēkšņa parādīšanās mājā vai tuvākajā apkaimē pareģo tās iemītniekiem bēdas un nepatikšanas. Tas droši vien balstās uz visparastāko nepatiku un pat riebumu pret šiem grauzējiem.

Senajā Ēģiptē žurka bija svēts dzīvnieks, veltīta saules dievam Ra. Ēģiptiešiem gan žurkas, gan peles kalpoja kā talismani, un to atveidi vēl tagad skatāmi daudzos Ēģiptes pieminekļos.

Saturs

Talismanu izcelšanās Talismans kā laimes nesējs Krāsu iedarbība Krāsa kā dziedniece Dārgakmeņu ietekme Skaitļu maģija Tumšie un gaišie spēki Kā talismani iegūst spēku Senās Ēģiptes talismani Hindu talismani Skandināvu mitoloģija Talismani viduslaikos Talismani mūsu gadsimtā Talismani un to nozīme Abrakadabra Abraksas akmeņi Afrodīte Agla

Agnus Dei

Ahāts

Aita

Akmens

Akvamarīns

Alteja

Ametists

Ananizapta

Andromeda

Antilopes rags

Aproce

Arfa

Artemēzija Aslapainā palma Atslēga

Atslēga pret sliktiem sapņiem Hekates atslēga Grieķu dzīvības atslēga Piekaramā atslēga Trīs atslēgas Āboliņš Baltais āboliņš Acis

Gaiļa acs Divas acis Ļaunā acs Āmuļi Āmurs Āpsis Bakhs Bambuss Bess Billikens Benzaibens Berils

Bērna plauksta

Bērna talismani

Bezdelīgas

Bisjamontens

Bite

Briedis

Bruņurupucis

Bulla

Bultas uzgalis

Burts S

Cerera

Cielava

Ciklamena

Cimdi

Cimdi kā dāvana Cimdi un zagtie skūpsti Cimdi, skūpsti un jauns mēness Circenis un sienāzis Dzeguze Cirvis Cūkas Čūskas Čūskas āda Čūskas galva Daikoku Darījumi Delfins Dienas Dievkociņš Dimants Dūja

Durvju slieksnis Dzeloņplūme Dzelzs Dzērve

Dzimšanas datums

Dzimumzīmes

Dzintars

Džīvsudrabsakne

Ebisu

Enkurs

Ērglis

Eņģeli

Ēdienu paliekas

Fēnikss

Fortūna

Fuku-roku-džiu Gailis Gaija acs Gaiļa dziesma Gliemežvāks Spirālveida gliemežvāks Granāts Gredzens

Saderināšanās gredzens Bizantiešu gredzeni Krampju gredzeni Gredzeni ar dārgakmeņiem Svētītie gredzeni Jašmas gredzeni Burvju gredzeni Mizpaha gredzeni Gredzens ar moto Salūtas gredzeni Zīmoggredzeni

Karalienes Viktorijas laikmeta saderināšanās gredzeni Čūskveida gredzeni Laulības gredzeni

Zodiaka gredzeni Hanumans Heliotrops Hotei Ilknis

Indras zibeņi Jasints Jašma Jērs

Johebeda Jupitera tabula Jūras zirdziņš Jurodžins Kaķa acs Kaķis Kamielis

Kāpnes jeb pakāpieni Karbunkuls Kameols jeb serdoliks Konfeti Koraļļi Krāsas Melnā krāsa Zilā krāsa Brūnā krāsa Zaļā krāsa Pelēkā krāsa Purpura krāsa Sarkanā krāsa Baltā krāsa Dzeltenā krāsa

Krabis

Krauklis

Krelles

Kristāls

Krizeluts

KrizolTts

Krizoprass

Kruķi

Krusts

Aizvēsturiskie krusti Upura krusts Latīņu krusts Grieķu krusts Maltas krusts Svētā Jura krusts Svētā Andreja krusts Svētā Benedikta krusts īru krusts Krusts kā paraksts Tau krusts Rata krusts Kupidons Kuģis Kurpes Ķirsis Ķirzaka Lācis

Spēļu lācītis Laimes krekliņš Lapsa Lauru koks

Lauva

Lavanda

Lazunts

Lietussargs

Lija

Lira

Lotoss

MagnetJts

Malahīts

Māls

Mandragora Margrietiņajeb pīpene Mārīte Menats Mēness Mēnessakmens Mezgli Kāzu mezgli

Mezgli - mīlestības piebūrēji Uzticīgo mīlētāju mezgli Miers Mirte

Mitsudomoe

Mīlētāji un talismani, kas piesaista mīlestību un

draudzību

Monētas

Monētu zobens

Monogramma

Moris

Nagi

Naglas

Narita

Naži

Nefrīts

Nīlzirgs

Ogle

Olas

Oli vīns

Onikss

Opāls

Ot atuku

Ozolzīle

Paceplītis

Pagoda

Pakavs

Pakāpieni

Peles

Pēdu nospiedumi

Peridots

Pērles

Pilnības rags Pirksts Pliederis Pret ļauno aci Priede

Priedes čiekurus

Pūce

Pūķis

Pupas

Raganu pupas

Pupas Ziemassvētku pudiņā

Pupas kā mīlestības piebūrējas

Pupas kā drauds Puravs Pusmēness Putna krūšu kauls Rags

Govs rags Rīsi Roka

Fatimas plauksta

Pacelts īkšķis

Svētīšanas zīme

Velni ragi

Ritenis

Rozmarīns

Rubīns

Rūta

Safīrs

Sāls

Sardoniks

Sarkankrūtītis

Saule

Savijušās saknes Scepteris Sibele Sikspārnis Simsum Sirds Skaitli Viens Divi Trīs

Seši

Septiņi

Septiņas gara dāvanas Septiņi dārgakmeņi Astoņi Deviņi

Kā noteikt savu laimīgo skaitli?

Skābenes

Slimības

Slotas kāts

Spilvens

Stārķis

Svērtenis

Stūri

Sudrabs

Suņi

Svari

Svastika

Svētā monogramma

Svins

Šinenaka

Šķēps

Tats

Tegašiva

Tirkīzs

Totēms

Tris burvji

Trusis

Turmalins

Uzvaras taure

UzpirksGte

Vabole jeb skarabejs

Vanags

Varde

Varš

Vāze

Veģis ar krusta zīmi

Vēdeklis

Vērsis

Vērša galva

Vilka zobi

Vilkābele

Vilks

Virši

Zaķis

Zālamana zieģelis

Zelts

Zilonis

Smaragds

Zirgs

Ābolains zirgs Balts zirgs Zirneklis Zivs Zobi

Āpša zobs Piena zobs Tīģera zobs Zodiaks

Kā debess tika sadalīta zodiakos

Auns Vērsis Dvīņi Vēzis Lauva Jaunava Svari Skorpions Strēlnieks Mežāzis Ūdensvīrs Zivis Zoss Zvaigzne Zvaigžņu safīri Zvani Žurkas

SIA «Madris»

Reģistrācijas apliecības Nr. 4000329668 Rīgā, Aspazijas bulvārī 24.

Content

Viljera Elizabete Veiksmes grāmata

Talismanu izcelšanās

Talismans kā laimes nesējs

Krāsu iedarbība

Krāsa kā dziedniece

Tumšie un gaišie spēki

Hindu talismani

Skandināvu mitoloģija

Talismani viduslaikos

Talismani mūsu gadsimtā

Talismani un to nozīme

Abrakadabra

Abraksas akmeņi

Afrodīte

Agla

Agnus Dei

Ahāts

Aita

Akmens

Akvamarīns

Alteja

Ametists

Ananizapta

Andromeda

Antilopes rags

Aproce

Arfa

Artemēzija

Aslapainā palma

Atslēga

Āboliņš

Baltais āboliņš

Acis

Āmuļi

Āmurs

Āpsis

B

Bakhs

Bambuss

Bess

Billikens

Benzaibens

Berils

Bērna plauksta

Bērna talismani

Bezdelīgas

Bisjamontens

Bite

Briedis

Bruņurupucis

Bulla

Bultas uzgalis

Burts S

C

Cerera

Cielava

Ciklamena

Cimdi

Circenis un sienāzis

Cirvis

Cūkas

Čūskas

D

Dzeguze

Daikoku

Darījumi

Delfīns

Dienas

Dievkociņš

Dimants

Dūja

Durvju slieksnis

Dzeloņplūme

Dzelzs

Dzērve

Dzimšanas datums

Dzimumzīmes

Dzintars

Dzīvsudrabsakne

E

Ebisu

Enkurs

Ērglis

Eņģeļi

Ēdiena paliekas

F

Fēnikss

Fortūna

Fuku-roku-džiu

G

Gailis

Gliemežvāks

Granāts

Gredzens

H

Hanumans

Heliotrops

Hotei

I

Ilknis

Indras zibeņi

J

Jasints

Jašma

Jērs

Johebeda

Jupitera tabula

Jūras zirdziņš

Jurodžins

K

Kaķa acs

Kaķis

Kamielis

Kāpnes jeb pakāpieni

Karbunkuls

Karneols jeb serdoliks

Konfeti

Koraļļi

Krāsas

Krabis

Krauklis

Krelles

Kristāls

Krizeluts

Krizolīts

Krizoprass

Kruķi

Krusts

Kupidons

Kuģis

Kurpes

Ķirsis

Ķirzaka

L

Lācis

Laimes krekliņš

Lapsa

Lauru koks

Lauva

Lavanda

Lazurīts

Lietussargs

Lija

Lira

Lotoss

M

Magnetīts

Mala hīts

Māls

Mandragora

Margrietiņa jeb pīpene

Mārīte

Menats

Mēness

Mēnessakmens

Mezgli

Miers

Mirte

Mitsudomoe

Mīlētāji un talismani, kas piesaista mīlestību un draudzību

Monētas

Monētu zobens

Monogramma

Moris

N

Nagi

Naglas

Narita

Naži

Nefrīts

Nīlzirgs

O

Ogle

Olas

Olivīns

Onikss

Opāls

Otafuku

Ozolzīle

P

Paceplītis

Pagoda

Pakavs

Pakāpieni

Peles

Pēdu nospiedumi

Peridots

Pērles

Pilnības rags

Pirksts

Pliederis

Pret ļauno aci

Priede

Priedes čiekurs

Pūce

Pūķis

Pupas

Puravs

Pusmēness

Putna krūšu kauls

R

Rags

Rīsi

Roka

Ritenis

Rozmarīns

Rubīns

Rūta

S

Safīrs

Sāls

Sardoniks

Sarkankrūtītis

Saule

Savijušās saknes

Scepteris

Sibele

Sikspārnis

Simsum

Sirds

Skaitļi

Kā noteikt savu laimīgo skaitli?

Skābenes

Slotas kāts

Spilvens

Stārķis

Svērtenis

Stūri

Sudrabs

Suņi

Svari

Svastika

Svētā monogramma

Svins

Sinenaka

Šķēps

Tats

Tegašiva

Tirkīzs

Totēms

Trīs burvji

Trusis

Turmalins

U

Uzvaras taure

Uzpirkstīte

V

Vabole jeb skarabejs

Vanags

Varde

Varš

Vāze

Veģis ar krusta zīmi

Vēdeklis

Vērsis

Vērša galva

Vilka zobs

Vilkābele

Vilks

Virši

Z

Zaķis

Zālamana zieģelis

Zelts

Zilonis

Smaragds

Zirgs

Zirneklis

Zivs

Zobi

Zodiaks

Kā debess tika sadalīta zodiakos

Auns

Vērsis

Dvīņi

Vēzis

Lauva

Jaunava

Svari

Skorpions

Strēlnieks

Mežāzis

Ūdensvīrs

Zivis

Zoss

Zvaigzne

Zvaigžņu safīri

Zvani

Žurkas

Saturs