1952. gada lauksaimniecibas nodoklis

1952. gada Lauksaimniecības nodoklis

SOCIĀLISTISKĀS EKONOMIKAS VARENS KĀPINĀJUMS, KULTŪRAS UZPLAUKUMS UN PADOMJU TAUTAS MATERIĀLĀS LABKLĀJĪBAS PIEAUGUMS.

Katrs gads mūsu dzīvē iezīmējas ar ievērojamiem sasniegumiem saimnieciskā un kultūras celtniecībā. Nepārtraukti palielinās rūpnieciskā ražošana, aug un nostiprinās sociālistiskā zemkopība un lopkopība, paaugstinās padomju tautas materiālā labklājība.

Boļševiku partija iedvesmo un organizē mūsu tautu uz varonīgiem darba sasniegumiem un virza tās radošo enerģiju uz komunisma celtniecību. Ļeņina-Staļina lielās idejas nonāk arvien dziļāk darba ļaužu plašo masu apziņā, pavairojot viņu spēku un apgaismojot tiem cīņu un uzvaras ceļu.

PSR Savienībā milzīgā mērogā attīstās mierīgā civilā celtniecība; tiek celtas lielākās pasaulē hidroelektrostacijas, gigantiski kanali, tiek atrisināti grandiozi dabas pārveidošanas uzdevumi. Pirmās pēckara piecgades uzdevumi izpildīti un pārsniegti, tautas saimniecības pirmskara līmenis ne tikai sasniegts, bet arī pārsniegts.

Padomju cilvēka radošais darba entuziasms ar jaunu spēku parādījās cīņā par 1951. gada tautsaimniecības plāna izpildi. Straujos tempos attīstījās sociālistiskās ekonomikas pamats — rūpniecība. PSRS rūpniecības bruto produkcija pieauga, salīdzinot ar 1950. g., par 160%. Čuguna ieguvums palielinājās par 14%, tērauda — par 15%, velmējumu ražošana par 15%. Padomju Savienība pašreiz ražo tikpat daudz tērauda, kā Anglija, Francija, Beļģija un Zviedrija kopā.

Lieli panākumi gūti mašinbūves nozarē. Mašinbūvētāji sadraudzībā ar padomju zinātnes darbiniekiem radījuši apmēram 500 jaunus svarīgākos mašinu un mechanismu tipus un markas, kas nodrošina tautas saimniecības tāļāko technisko progresu. Pašlaik PSR Savienībā pirmo reizi pasaulē būvē tvaika turbini ar 150 tūkstošu kilovatu lielu jaudu.

Ar katru gadu paplašinās mūsu zemes elektrofikacija. Viens pats elektroenerģijas izstrādes pieaugums 1951. gadā septiņkār-tīgi pārsniedz visu elektroenerģijas ražošanu pirmsrevolūcijas Krievijā. Elektroenerģijas izstrādē Padomju Savienība atstājusi tālu aiz sevis visas Eiropas kapitālistiskās valstis.

Pieaug ogļu un naftas ieguve. Ikgadējs ogļu ieguves pieaugums PSR Savienībā sasniedz vidēji 24 miljonus tonnu, bet naftas — 4,5 miljonu tonnu. Ogļu ieguvē Padomju Savienība pašlaik ieņem otro vietu pasaulē.

īpaša vieta mūsu celtniecībā piekrīt lielajām staļiniskām komunisma celtnēm. Darba vēriens Kuibiševas hidroelektrostacijas celtniecībā 1952. gadā palielināsies, salīdzinot ar iepriekšējo gadu, vairāk kā divkārši, Staļingradas hidroelektrostacijas celtniecībā — vairāk kā 2,5 reizes; ЗУг-kārtīgi, salīdzinot ar pagājušo gadu, pieaugs darba tempi Dienvidukrainas un Ziemeļ-krimas kanalu būvē, ievērojami paplašināsies darbu apjoms Turkmenijas galvenā kanala būvē. Jau izbūvēts un nodots ekspluatācijā Volgas-Donas kanals.

Lielās komunisma celtnes un uz to bāzes radītās varenās apūdeņošanas sistēmas atver cilvēces vēsturē vēl neredzētas perspektives augstražīgas zemkopības un lopkopības organizēšanai milzīgā mērogā. Uz šo jauno hidroelektrostaciju rēķina vien lauksaimniecības vajadzībām izmantotā elektroenerģija palielināsies ik gadus vairāk kā par 4 miljardiem kilovatstundu.

Apūdeņojamo platību palielināšanās dos iespēju ražot gadā papildus 3 miljonus tonnu neapstrādātas kokvilnas, — kas ir vairāk nekā trešā daļa no gada vidējās kokvilnas ražas ASV, — pusmiljardu pudu kviešu, 30 miljonus pudu rīsa un 6 miljonus tonnu cukurbiešu. Liellopu skaits šajos rajonos palielināsies par 2 miljoniem, bet aitu — par 9 miljoniem.

Kolchozu iekārtas apstākļos mūsu lauksaimniecība, apbruņota ar pirmklasīgu techniku, sasniegusi izcilus panākumus. Jau 1940. gadā ievāktā graudu bruto raža pārsniedza pirmsrevolūcijas līmeni par 2,3 miljardiem pudu; kokvilnas ražošana pieauga 3'/2-kārtīgi, linu šķiedru un cukurbiešu — gandrīz divkārši, saules puķu — 4,5 reizes.

Lielā Tēvijas kara priekšvakarā PSR Savienībā bija apmēram 7 tūkstoši mašinu-traktoru staciju. Kolchozu un padomju saimniecību laukos strādāja 530 tūkstoši traktoru un 182 tūkstoši kombainu. Nepārtraukti vairojās kolchozu bagātība, palielinājās kolchoznieku ienākumi, pieauga kolchozu — miljonāru skaits un uzplauka kolchozu ciemu kultura.

Cariskajā Krievijā lielum lielā zemnieku daļa bija analfabēti. Laukos pamatskolu beidza gandrīz vienīgi kulaku un turīgu zemnieku bērni. Kas attiecas uz augstāko skolu, tad tās durvis strādniekiem un zemniekiem bija cieši slēgtas.

Lielā Oktobra sociālistiskā revolūcija pavēra plašu ceļu tautas izglītībai un kultūras attīstībai PSR Savienībā. Padomju Savienība — zeme ar visaugstāk attīstīto kulturu visā pasaulē.

Lauksaimniecības pārkārtošanu pavadīja pilnīga kultūras revolūcija sādžā. No kolchoznieku vidus izauga jaunās inteliģences kadri. Sādžā atnāca jauna kultura, jauns dzīves veids, izmainījās arī pats sādžas ārējais izskats.

«... Vecā sādža ar savu baznīcu visredzamākajā vietā, ar savām labākajām uradņika, popa un kulaka mājām pirmajā vietā, ar savām pussagruvušajām zemnieku mājelēm otrajā vietā — sāk izzust; — sacīja biedrs Stajins vēl 1934. gadā, XVII partijas kongresā. — Tās vietā stājas jaunā sādža ar savām sabiedriskajām un saimnieciskajām ēkām, ar saviem klubiem, radio, kino, skolām, bibliotēkām un mazbērnu novietnēm, ar saviem traktoriem, kombaiņiem, ku|mašinām, automobiļiem. Ir pazuduši vecie dižie ekspluatatora, kulaka, asinssūcēja augļotāja spekulanta tirgotāja, uradņika un popa tētiņa stāvi. Tagad diženie ļaudis ir kolchozu un padomju saimniecību, skolu un klubu darbinieki, vecākie traktoristi un kombainieri, laukkopības un lopkopības brigadieri, kolchozu druvu labākie trieciennieki un trieciennieces.»1

Kolchozu iekārta ar godu izturēja kara laika bargos pārbaudījumus. Neraugoties uz milzīgajiem zaudējumiem, ko fašistiskie iebrucēji nodarīja lauksaimniecībai, kolchozu zemnieki nodrošināja armijas un iedzīvotāju nepārtrauktu apgādi ar pārtiku un rūpniecības apgādi ar jēlvielām.

Uz laiku okupētos rajonos hitlerieši sagrāva un sadedzināja tūkstošiem ciemu, iznīcināja lielu skaitu MTS un padomju saimniecību, aizveda simtiem tūkstošu traktoru, miljoniem zirgu, govju, aitu, cūku, kazu. Pēckara grūtības vēl palielināja 1946. gada sausums.

Kapitālistiskās sabiedrības apstākļos šādi smagi pārbaudījumi būtu noveduši darba zemniecību pie masveidīgas izputēšanas un nabadzības. Pateicoties kolchozu iekārtas priekšrocībām, kā arī komunistiskās partijas un padomju Valdības milzīgajai palīdzībai, kolchozi un padomju saimniecības neredzēti īsā laikā pārvarēja visas pēckara perioda grūtības. Staļina pēckara piecgades laikā kolchozos ir ne tikai atjaunots, bet pat ievērojamos apmēros pārsniegts galveno lauksaimniecības kulturu ražošanas un lopu skaita attīstības pirmskara līmenis.

^1 J. Staļins. Raksti. 13. sējums, 312. lpp.

1951. gadā kolchoznieki un kolchoznieces guva jaunas sekmes cīņā par visu lauksaimniecības kulturu tālāko ražības kāpināšanu. par sabiedriskā īpašumā atrodošos lopu skaita ievērojamu palielināšanu un to produktivitātes celšanu. Kolchozi un padomju saimniecības, apgādāti ar modernu techniku, ievāca ražu labāk un īsākos termiņos, nekā iepriekšējos gados, pirms termiņa izpildīja savas saistības pret valsti labības nodošanā un nodrošināja sēklas fondu atbēršanu.

Neraugoties uz nelabvēlīgajiem laika apstākļiem daudzos rajonos, labības bruto raža 1951. gadā sasniedza 7 miljardus 400 miljonu pudu. Pie tam pārtikas labības —kviešu un rudzu — raža bija augstāka, nekā 1950. gadā. Tāpat arī svarīgāko tech-nisko kulturu — kokvilnas un cukurbiešu bruto raža pārsniedza

1950. gada ražu.

1951. gadā turpinājās tālākais lopkopības pieaugums. Lopu kopējais skaits palielinājās turpat par 14 miljoniem. Ievērojami augstāki, nekā 1950. gadā. bija liellopu un putnu skaita pieauguma tempi. Sabiedriskā kolchozu lopkopība kopā ar padomju saimniecību lopkopību kļuva dominējoša kopējā lopu skaitā.

Padomju valsts nepārtraukti nostiprina lauksaimniecības materiāli — technisko bāzi. Pašlaik mūsu zemē ir 8680 mašinu-traktoru, mežu aizsardzības un citas specializētas stacijas.

1951. gadā lauksaimniecība saņēma 137 tūkstošus traktoru (pārrēķinot uz 15 zirgspēkiem), 53 tūkstošus labības novākšanas kombainus, 59 tūkstošus smago automašinu un 2 miljonus citu lauksaimniecības mašinu un darba rīku.

Līdz ar pieaugošo mechanizaciju paplašinās elektroenerģijas pielietošana lauksaimniecībā pie labības apstrādāšanas, kā arī lopkopībā. Sevišķi plašu vērienu lauksaimniecības elektrifikacijas darbi gūs lielo komunisma celtņu rajonos, pirmā kārtā jaunajās apūdeņojamās zemēs Aizvolgā, Volgas-Donas kanala rajonā, Dienvidukrainā, Ziemejkrimā un Turkmenijas galvenā kanala rajonā.

Lauksaimniecības darbu mechanizacijas un elektrifikacijas pieaugums nodrošina zemkopības un lopkopības kultūras tāļāko kāpinājumu un paaugstina darba ražīgumu visās lauksaimniecības ražošanas nozarēs.

Varens Ierocis cīņā par augstu un stabilu ražu nodrošināšanu mūsu zemē ir meža joslu radīšana lauku aizsardzībai milzīgās platībās PSRS Eiropas daļas stepju un mežu-stepju rajonos. 1951. gadā šajos rajonos kolchozi, mežsaimniecības, mašinu-traktoru un mežu aizsardzības stacijas iedēstīja un iesēja mežu apstādījumus lauku aizsardzībai 745 tūkst, hektāru lielā platībā.

Partija un Valdība pastāvīgi rūpējas par kvalificētu kadru sagatavošanu lauksaimniecībai. Pēckara piecgades laikā lauksaimniecības darbā tika nosūtīti desmitiem tūkstošu speciālistu ar augstāko un vidējo izglītību. Plašu vērienu guvusi masu agro-techniskā apmācība. 1951 ./52. mācības gadā trīsgadīgos agro-techniskos kursos mācijās apmēram 3 miljoni kolchoznieku un padomju saimniecību darbinieku. Mechanizacijas skolās, kursos pie mašinu-traktoru stacijām un padomju saimniecībām pagājušajā ziemā sagatavoti un pārkvalificēti vairāk nekā 500 tūkst, traktoristu un traktoru brigāžu brigadieri, kā arī liels skaits citu darbinieku lauksaimniecības mechanizacijas un elektrifikacijas darbam.

Līdz ar valsts ražošanas speķu pieaugumu pieaug arī PSRS nacionālais ienākums. Pirmās pēckara piecgades laikā nacionālais ienākums palielinājās, salidzinot ar pirmskara 1940. gadu, par 64% (salīdzināmās cenās). 1951. gadā PSRS nacionālais ienākums no jauna pieauga par 12%, salīdzinot ar 1950. gadu. Pie tam, tāpat kā 1950. gadā, PSRS darbaļaudis savu personīgo materiālo un kultūras vajadzību apmierināšanai saņēma apmēram trīs ceturtdaļas nacionālā ienākuma, bet pārejā daļa palika valsts, kolchozu un kooperativo organizāciju rīcībā sociālistiskās ražošanas paplašināšanai un citām valsts un sabiedriskām vajadzībām.

PSRS darba ļaužu dzīves līmeņa celšanos nosaka ne tikai viņu personīgo ienākumu pieaugums, bet arī Padomju valsts izdevumu pieaugums izglītībai, veselības aizsardzībai, atpūtai un citām mūsu tautas kultūras un dzīves vajadzībām. 1951. gadā valsts izlietoja strādnieku un kalpotāju pensijām un pabalstiem no sociālās apdrošināšanas līdzekļiem, bezmaksas un par pazeminātu maksu izsniegtām uzturzīmēm uz sanatorijām un atpūtas namiem, stipendijām, bezmaksas skolām, bezmaksas medicīniskai palīdzībai un daudzām citām izmaksām un atvieglojumiem 125 miljardus rubļu.

Partijas un Valdības nepārtrauktā gādība par tautas materiālās labklājības pieaugumu izteicas sistemātiskajā cenu pazemināšanā uz masu patēriņa precēm un preču apgrozības palielināšanas ātrajos tempos.

Bāzējoties uz lielajiem sasniegumiem rūpniecības un lauksaimniecības attīstībā, darba ražīguma celšanos un produkcijas pašizmaksas pazemināšanu, PSRS Ministru Padome un VK(b)P Centrālā Komiteja atrada par iespējamu ar 1952. g. 1. aprili izdarīt jaunu, piekto pēc kārtas pēckara periodā valsts mazumtirdzniecības cenu pazeminājumu. Jaunais cenu pazeminājums dos iedzīvotājiem ieguvumu pāri par 28 miljardiem rubju. Viss iedzīvotāju ieguvums no cenu pazemināšanas pēckara periodā izteicas simtiem miljardu rubļu apmērā.

Jaunās cenu pazemināšanas rezultātā vēl vairāk palielināsies padomju rubļa pirktspēja, pieaugs strādnieku un kalpotāju reālā darba alga un zemnieku ienākumi, palielināsies preču pārdošana iedzīvotājiem.

Lieli panākumi sasniegti 1951. gadā visās sociālistiskās kultūras un veselības aizsardzības nozarēs. Padomju Savienībā ir 4430 augstākās mācību iestādes un technikumi, kuros 1951. gadā mācījās 2 miljoni 740 tūkstoši studentu. Vienā pašā 1951. gadā augstākās mācību iestādes un technikumi izlaida 463 tūkstošus jauno speciālistu. Slimnīcu, sanatoriju un atpūtas namu tīkls tika vēl tāļāk paplašināts.

1952. gada pirmajā ceturksnī turpinājās PSRS tautas saimniecības tālākais pieaugums. Bruto produkcijas plāns par PSRS rūpniecību visumā izpildīts 100,4% apmērā. Salīdzinot ar 1951. gada pirmo ceturksni, bruto produkcijas izlaide palielinājusies par 16%. Ievērojami panākumi sasniegti smagās rūpniecības — metalurģijas un ogļrūpniecības, kā arī mašinbūves, ķīmiskās, enerģētiskās un būvmateriālu rūpniecības attīstībā.

Tāpat turpinājās arī padomju tirdzniecības izvēršana. 1952. gada pirmajā ceturksnī iedzīvotājiem pārdots pa valsts un kooperatīvās tirdzniecības līniju, salīdzināmās cenās, par 11% vairāk preču nekā 1951. gada pirmajā ceturksnī.

Jaunus panākumus guvusi sociālistiskā lauksaimniecība. Kolchozi, mašinu-traktoru stacijas un padomju saimniecības uzsāka pavasara lauku darbus labāk sagatavoti un ar techniku apbruņoti nekā iepriekšējos gados. Kolchozos un padomju saimniecībās turpinājās sabiedriskās lopkopības pieaugums.

Padomju ļaužu sociālistiskā sacensība par valsts plānu izpildi un pārsniegšanu kļuvusi par patiesu visas tautas kustību. Mūsu zemes darba ļaužu kvēlā vēlēšanās gūt arvien jaunus panākumus PSRS tautas saimniecības attīstībā spilgti atspoguļojas dažādu rūpniecības nozaru strādnieku un strādnieču, inženieru, techniķu un kalpotāju, kolchoznieku un kolchoznieču, mašinu-traktoru staciju darbinieku un lauksaimniecības speciālistu vēstulēs uz biedra Staļina vārda. Sajās vēstulēs padomju ļaudis uzņemas jaunas saistības par produkcijas virsplāna izlaidi, par tautas saimniecības nozaru rentabilitātes paaugstināšanu.

PSRS ekonomikas attīstība atspoguļo mūsu tautas darba mierīgo, radošo raksturu un cenšanos pēc lielā mērķa — komunistiskās sabiedrības uzcelšanas. Pretēji imperiālistiskai, agresīvajai politikai, kuru piekopj ASV un Anglijas valdošās aprindas, kas drudžaini gatavo jaunu karu un pastiprina bruņošanās drudzi, padomju valdība nemainīgi piekopj miera un tautu draudzības politiku.

Miermīlīgās staļiniskās politikas spilgts piemērs ir padomju valdības nota, iesniegta 1952. gada 10. martā ASV, Lielbritānijas un Francijas valdībām jautājumā par miera līguma sagatavošanu ar Vāciju un padomju projekts par šī līguma pamatiem. Visu zemju tautas redz šajā PSRS valdības solī jaunu izpausmi Padomju Savienības gādībai par miera saglabāšanu visā pasaulē.

Mūsu valsts miermīlīgo politiku dedzīgi atbalsta miera piekritēju varenā nometne. Pāri par 600 miljoniem parakstu zem uzsaukuma par Miera Pakta noslēgšanu starp piecām lielvalstīm izsaka tautu vienprātīgo miera gribu un ir nopietns brīdinājums jauna kara kurinātājiem.

Miera cīnītāju avangardā iet varenā Padomju Zeme, kuru vada miera karognesējs biedrs Staļins. Padomju tauta atdod visus savus spēkus, visu savu enerģiju mierīgam darbam, miera un tautu draudzības nostiprināšanai.

Padomju valsts lielais piemērs rāda visu zemju darbaļaudīm ce]u cīņai pret kara kurinātājiem, ceju jaunas, sociālistiskā? dzīves celšanai.

PADOMJU VALSTS NODOKĻU POLITIKA.

Tautas saimniecības attīstības plāns 1952. gadam paredz tālāko rūpniecības produkcijas izlaides palielināšanu, bāzējoties uz darba ražīguma celšanu, modernas technikas vispārēju attīstību un jaunu ražošanas jaudu laišanu darbā. 1952. gadā ievērojami jāpieaug lauksaimniecības produktu ražošanai, pamatojoties uz sējumu platību paplašināšanu, graudaugu un technisko kulturu ražīguma paaugstināšanu, lopu skaita palielināšanu un lopkopības produktivitātes pacelšanu. Tāpat jārealizē arī liela celtniecības darbu programa visās tautas saimniecības nozarēs, — it īpaši dzīvokļu celtniecībā.

Lai sekmīgi varētu izpildīt grandiozos plānus tautas saimniecības un kultūras tālākai attīstībai, hidroelektrostaciju un kanalu celtniecības darbu izvēršanai, stajiniskā dabas pārveidošanas plāna realizēšanai, nepieciešami milzīgi finansu resursi. Sos resursus Padomju valsts mobilizē pašā tautas saimniecībā. PSRS valsts budžeta ieņēmumu pamatu veido nepārtraukti pieaugošie mūsu uzņēmumu un saimniecisko organizāciju uzkrājumi. Sociālistiskās saimniecības uzkrājumi, kuri ienāk budžetā galvenokārt kā apgrozījuma nodoklis un atskaitījumi no peļņas, sastāda pāri par 80% no visiem padomju budžeta ieņēmumiem.

Paralēli tam, viens no mūsu valsts budžeta ieņēmumu avotiem ir nodokļi no iedzīvotājiem. 1952. gada budžetā viņi sastāda 9,3%. Neraugoties uz nodokļu maksājumu nelielo īpatnējo svaru PSRS valsts budžeta ieņēmumos, tiem ir svarīga politiska un tautsaimnieciska nozīme.

Padomju nodokļu sistēma atbilst plašo tautas masu interesēm. Nodokļi PSR Savienībā ir viens no veidiem, kā iedzīvotāji ņem dalību valsts kopējo resursu izveidošanā, kurus novirza ražošanas spēku attīstīšanai un tālākai darba ļaužu dzīves materiāla un kultūras līmeņa paaugstināšanai.

Līdzekļi, kuri ienāk budžetā nodokļu maksājumu veidā, tiek izlietoti līdz ar citiem Padomju valsts budžeta resursiem sociāliem un kultūras pasākumiem, kas ceļ darba ļaužu materiālo un kultūras līmeni — skolu, slimnīcu, bērnu iestāžu celtniecībai, pilsētu un ciemu labierīcībai, skolēnu stipendijām, pensiju un pabalstu izmaksai. Tā tad, valsts devīgi atmaksā darba ļaudīm to samaksātās nodokļu sumas. PSRS valsts budžetā uz 1952. gadu izdevumi sociāliem un kultūras pasākumiem gandrīz trīskārtīgi pārsniedz iedzīvotāju maksāto nodokļu sumu.

Pavisam citāds stāvoklis kapitālistiskās zemēs. Tur nodokļi kalpo kā līdzeklis darba ļaužu papildus ekspluatācijai un kapitālistu bagātības pavairošanai. Kapitālistisko valstu budžetu galvenais ienākumu avots ir iedzīvotāju maksātie nodokļi, kuri ar visu savu smagumu gulstas uz darba ļaužu pleciem. To panāk galvenokārt ar netiešiem nodokļiem. Netiešie nodokļi ar visu savu smagumu gulstas uz mazturīgiem iedzīvotāju slāņiem. «Jo trūcīgāks ir cilvēks — rakstīja V. I. Ļeņins, — jo lielāku daļu sava ieņēmuma viņš atdod valstij netiešo nodokļu veidā.»[1]

Kapitālistiskās zemēs nepārtraukti tiek paaugstināti ne tikai netiešie, bet arī tiešie nodokļi. Nodokļi ir galvenais avots, no kura kapitālistisko zemju budžeti sedz milzīgos kara izdevumus, nepārtraukti pieaugošos izdevumus armijas, policijas un citu apspiešanas aparata iestāžu uzturēšanai.

Darba ļaužu aplaupīšana nodokļu veidā kapitālisma zemēs sasniegusi milzīgus apmērus. Amerikas Savienotajās Valstīs iedzīvotāju maksātie nodokļi sasniedz 60 miljardus dolāru, t. i., trīs reizes vairāk par nodokļu sumu, kas saņemta 1943. kara gadā. Salīdzinot ar pirmskara laiku, ienākuma nodokļu likmes no vāji atalgotiem iedzīvotāju slāņiem palielinājušās 8—10 kārtīgi.

Neraugoties uz milzīgo nodokļu nastu, zem kuras smok kapitālistisko zemju darba ļaužu miljoni, ASV satelitu valstu valdības, izpildot Vašingtonas pavēles, arvien no jauna palielina plašo iedzīvotāju slāņu aplikšanu ar nodokļiem. Rietumeiropas zemēs nodokļi aprij 47—60% no gada vidējā ienākuma uz vienu iedzīvotāju. Vienā pašā 1951. gadā nodokļi Itālijā palielinājušies par 17%, Francijā, Dānijā, Norvēģijā — vairāk kā par 20%, Holandē par 28% uti. Patlaban uz katru Norvēģijas iedzīvotāju iznāk tūkstots norvēģu kronu nodokļu gadā.

Kapitālistiskā pasaule bāzējās uz strādnieku šķiras un darba zemniecības nesaudzīgu ekspluatāciju. Milzīgās, arvien pieaugošās nodokļu sumas, kuras ienāk kapitālistisko zemju budžetos, tiek izlietotas neražīgiem mērķiem, pret tautu, saujiņas miljonāru un miljardieru interesēs, kuriem «vajadzīgs karš, lai iegūtu virs-peļņu, lai aplaupītu citas zemes.»1

Amerikāņu imperiālisti neapstājas nekādu noziegumu priekšā, lai tikai varētu realizēt savus noziedzīgos mērķus. Bakterioloģisko ieroču pielietošana pret korejiešu un ķīniešu tautām, amerikāņu agresoru asiņainās ļaundarības karagūstekņu nometnēs izsauca simtiem miljonu ļaužu dusmas un sašutumu uz visas zemes lodes. Šodien ar sevišķu spēku skan V. I. Ļeņina iznīcinošie vārdi; «Uz katra dolārā — netīrumu pika no «ienesīgajām» kara piegādēm, kas ikvienā zemē bagātniekus darīja bagātus un izputināja trūcīgos. Uz katra dolārā asiņu pēdas .. .»2

Kapitālisti palielina savu peļņu uz nežēlīgi ekspluatējamo strādnieku un zemnieku asins un sviedru rēķina. Viņi izlaupa kolonijas, sagrābj bagātības avotus no citām tautām. Amerikāņu imperialisms pakļauj sev ekonomiski un politiski daudzas zemes verdzinošu kreditu un aizdevumu ceļā.

Tai pašā laikā, kad strādnieku šķira un plašas iedzīvotāju masas kapitālisma valstīs cieš nedzirdētu trūkumu, ko izsaukusi ekonomikas militarizacija, kapitālistisko monopolu peļņa sasniedz neredzētus apmērus. Nekad vēl nav bijis tik milzīgs kontrasts starp greznībā slīkstošo parazītisko virsslāni un pusbada eksistencei nolemto darba ļaužu miljoniem. Amerikāņu

1 J. Staļins. Saruna ar Pravdas korespondentu. Gospoļitizdat, 1951. g. 13. lpp.

2 Ļeņins. Raksti. 28. sējums, 45. lpp.

monopolu peļņa pēdējos sešos pēckara gados (1946—1951) sasniedz 207,7 miljardus dolāru pret 26,6 miljardiem dolāru, kas saņemti sešos pirmskara gados (1934—1939), t. i. pieaugusi 7,8 reizes. Anglijā monopolu peļņas suma pieaugusi no 828 miljoniem mārciņu sterliņu 1938. gadā līdz 2147 miljoniem mārciņu sterliņu 1950. gadā.

Padomju Savienībā milzīgus valsts budžeta līdzekļus izlieto ražīgiem mērķiem — tautas vajadzībām. 1952. gadā tautas saimniecības finansēšanai tiks izlietoti 180,4 miljardi rubļu, bet sociāliem un kultūras pasākumiem — 124,8 miljardi rubļu.

Šādu ievērojamu sumu asignēšana tautas saimniecības vajadzībām nozīmē rūpniecības ražošanas jaunu pieaugumu, jaunu fabriku un rūpnīcu būvi, arvien tālāku darbu izvēršanu lielajās komunisma celtnēs, lauksaimniecības darbu meehanizacijas līmeņa paaugstināšanu, jaunu ražības kāpinājumu, kolchozu un padomju saimniecības lopkopības tālāko attīstību.

No kopējās izdevumu sumas sociāliem un kultūras pasāku-kiem 1952. gadā izglītībai tiks izlietoti 60 miljardi rubļu, veselības aizsardzībai un fiziskajai kultūrai 22,8 miljardi rubļu, sociālai apdrošināšanai un sociālai nodrošināšanai — 37,5 miljardi rubļu, pabalstiem daudzbērnu un vientuļām mātēm — 4,5 miljardi rubļu.

Izdevumi aizsardzībai 1952. gada budžetā sastāda 113,8 miljardi rubļu, vai 23,9%, kas jauns pierādījums miermīlīgajai politikai, ko piekopj Padomju Savienība, kas vada visas pasaules darba ļaužu cīņu par miera saglabāšanu un nostiprināšanu.

Milzīga nozīme tautas saimniecības netraucētā finansēšanā un iedzīvotāju materiālo, sadzīves un kultūras prasību apmierināšanā ir valsts budžeta ieņēmumu savlaicīgai un pilnīgai saņemšanai. Kaut arī nodokļi no iedzīvotājiem sastāda mūsu valsts budžetā, kā jau agrāk minējām, samērā mazu lielumu, tomēr to nozīme kā paredzēto izdevumu segšanas avotam ir liela. Katram nodokļu maksājuma rublim jāienāk pilnībā un savlaicīgi, lai varētu nodrošināt sekmīgu valsts budžeta izpildi.

Nodokļus Padomju valstī maksā pilsoņi, kuriem ir personīgi ienākumi. Galvenie nodokļi no iedzīvotājiem ir: pilsētās — ienākuma nodoklis, laukos — lauksaimniecības nodoklis.

LAUKSAIMNIECĪBAS NODOKLIS.

Lauksaimniecības nodoklis, būdams viens no PSRS valsts budžeta ieņēmuma avotiem, ir galvenais nodokļu maksājums laukos.

Lauksaimniecības nodokļa sistēma PSR Savienībā vērsta uz kolchoznieku personīgo interešu pareizu saskaņošanu ar vispārējām kolchoza un vispārējām valsts interesēm, kolchozu iekārtas tālākajai nostiprināšanai.

Ar lauksaimniecības nodokli apliekami lauku iedzīvotāji, kuriem ir zemes gabali, ko izmanto lauksaimniecības kulturu sējumiem, aug|u — ogu dārzi, vīna dārzi un citi ilggadīgi stādījumi, kā arī tie iedzīvotāji, kuriem ir lopi.

Lauksaimniecības nodokļa maksātāji ir:

1) kolchoznieki, strādnieki, un kalpotāji, kuriem ir lauku palīgsaimniecības;

2) individuālie zemnieki un kolchozā par biedriem nesastāvošu pilsoņu saimniecības.

Nodokli aprēķina no katras atsevišķas saimniecības ienākumiem. Nodok|a lielums atkarīgs no ienākuma lieluma.

Nosakot apliekamo ienākumu, visās saimniecībās pēc datiem uz 15. jūniju uzskaita: govis, aitas, kazas un cūkas, vecākas par 6 mēnešiem, darba lopus; bišu stropu skaitu; aramzemes platību, augļus nesošā vecuma dārzu, ogulāju un vīna dārzu platību; p|avu platību; nelauksaimnieciskus ienākumus, kas saņemti no iepriekšējā gada 15. jūnija līdz tekošā gada 15. jūnijam. Pie individuāliem zemniekiem uzskaita bez tam vēl ienākumus no lauksaimniecības produktu pārdošanas tirgū.

Ienākumus no aramzemes, dārziem un lopiem nosaka pēc ienesīguma normām. Sīs normas rajonam nosaka apgabala (novada) darbaļaužu deputātu padomes izpildkomiteja, APSR ministru padome vai savienotās republikas ministru padome, ja republikā nav apgabala iedalījuma.

Nosakot ienesīguma normas pa rajoniem, apgabalu (novadu) darbaļaužu deputātu padomju izpildkomitejas, APSR ministru padomes vadās no vidējām normām, ko apgabalam noteikusi savienotās republikas ministru padome, bet savienoto republiku ministru padomes iziet no vidējām normām, kādas republikai noteiktas likumos par lauksaimniecības nodokli.

Pie lauku saimniecības apliekamā ienākuma, kas aprēķināts pēc ienesīguma normām, visām saimniecībām izdarāms pieskaitījums no pārējiem ienākumiem (no mājputniem, jaunlopiem un citiem). Pieskaitījuma apmērus atsevišķiem rajoniem nosaka savienoto republiku ministru padomes, ja republikā nav apgabala iedalījuma, un apgabala (novadu) darbaļaužu deputātu padomju izpildkomitejas 5 līdz 10% apmērā no apliekamā ienākuma no lauksaimniecības, atkarībā no vietējiem apstākļiem.

Kolchoznieku saimniecības apliekamas ar lauksaimniecības nodokli par ienākumiem no personīgās paligsaimniecības (piemāju zemes gabala, lopiem) un nelauksaimnieciskām izpeļņām. Nodokli aprēķina no saimniecības apliekamā ienākuma gada sumas pēc noteiktām likmēm.

Līdzīgi kolchoznieku saimniecībām lauksaimniecības nodokli maksā strādnieku un kalpotāju (kas nav kolchozu biedri) saimniecības un kooperativo ražošanas arteļu biedru saimniecības, tajā skaitā vecuma vai invaliditātes dēļ pensijā aizgājušo, kam ir lauku saimniecības, ar noteikumu:

ja galvenais darba spējīgais darbinieks uz tekošā gada 15. jūniju atrodas ne mazāk par gadu pastāvīgā algotā darbā vai šā laika periodā ir kooperativā ražošanas arteļa biedrs, bet pārējie darba spējīgie ģimenes locekļi, izņemot mājsaimnieci un mācības iestāžu audzēkņus, arī strādā algotu darbu vai ir kooperativā ražošanas arteļa biedri;

ja mājsaimniecībā nav darba lopu un nav vairāk par vienu govi, vienu liellopa jaunlopu, vienu cūku, vecāku par sešiem mēnešiem, un trijām aitām un kazām, vecākām par gadu, ar jēriem, bet ja govs vai cūkas nav — ne vairāk par piecām aitām un kazām, vecākām par gadu, ar jēriem;

ja saimniecībā zemes gabala apmērs nepārsniedz PSRS valdības noteiktās normas.

Tādā pat kārtībā, t. i. līdzīgi kolchoznieku saimniecībām apliek ar nodokli:

mežu apsardzības un ūdens ekspluatācijas līniju darbinieku saimniecības, ja viņu saimniecības pilnā mērā atbilst iepriekš uzskaitītiem noteikumiem, bet to rīcībā esošais dienesta izbraukumiem paredzētais zirgs netiek izmantots peļņas iegūšanai ārpus saimniecības;

kolchozu nebiedru saimniecības, kurās ģimenes galva vai cits ģimenes loceklis dien Padomju Armijā vai Jūras kara flotē, ja pārējie darba spējīgie ģimenes locekļi (izņemot mājsaimnieci un mācības iestāžu audzēkņus) strādā algotu darbu vai ir kooperativo ražošanas arteļu biedri un ja lopu skaits un zemes gabala lielums saimniecībā nepārsniedz strādnieku un kalpotāju saimniecībām noteiktās normas.

Saimniecības, kuras neatbilst iepriekš norādītiem nosacījumiem, lauksaimniecības nodokli maksā līdzīgi individuālo zemnieku saimniecībām.

Ja, izvedot nodokli, noskaidrosies, ka zemes gabala apmērs iepriekš norādītās saimniecībās pārsniedz PSRS valdības noteiktās normas, tad šādas saimniecības apliek līdzīgi individuālo zemnieku saimniecībām. Bez tam, par to tiek ziņots rajona darba

laužu deputātu padomes izpildkomitejai, lai novērstu pārkāpumus zemes lietošanā.

Lauksaimniecības nodokli individuālo zemnieku saimniecībām aprēķina pēc divkāršām likmēm, salīdzinot ar kolchoznieku saimniecībām.

No kolchoza izstājušās (izslēgtās) saimniecības apliek ar nodokli līdzīgi individuālo zemnieku saimniecībām. Saimniecībām, kurās atsevišķi darba spējīgi ģimenes locekli nav kolchoza biedri vai izstājušies (izslēgti) no kolchoza un nestrādā algotu darbu un nav ražošanas arteļa biedri un mācības iestāžu audzēkņi ar mācības laiku ne īsāku par gadu, lauksaimniecības nodokļa sumu paaugstina par 50%.

Individuālo zemnieku saimniecības, kas iestājušās kolchozos līdz pirmajam lauksaimniecības nodokļa samaksas termiņam, apliek ar nodokli līdzīgi kolchoznieku saimniecībām; saimniecībām, kas iestājušās kolc.hozā pēc pirmā nodokļu samaksas termiņa, nodokli pārrēķina pēc kolchoznieku likmēm par tiem termiņiem, kas vēl nav pienākuši uz saimniecības iestāšanās dienu kolchozā.

LAUKSAIMNIECĪBAS NODOKĻA NOMAKSAS TERMINI UN MAKSĀTĀJU ATBILDĪBA PAR NODOKĻA SAVLAICĪGU NESAMAKSĀŠANU.

Lauksaimniecības nodoklis 1952. gadam nomaksājams šādos termiņos: līdz 1. augustam jāiemaksā avanss 40% apmērā no nodokļa gada sumas, kas aprēķināta no personīgās saimniecības ienākumiem par 1951. gadu. 'Pārējā aprēķinātā nodokja suma nomaksājama līdzīgās da]ās līdz 1. septembrim un I. novembrim.

1952. g. lauksaimniecības nodokļa avansu aprēķina visām saimniecībām, kurām bija jāmaksā nodoklis 1951. gadā. Saimniecībām, kurām nodokli iepriekšējā gadā neaprēķināja vai kuras uz atvieglojumu pamata bija pilnīgi atbrīvotas no nodokļa samaksas (izņemot atbrīvojumu no nodokļa sakarā ar stichiskām nelaimēm vai nodokja dzēšanas kārtībā piedziņas bezcerīguma dēļ), — lauksaimniecības nodokļa avanss nav jāaprēķina.

Tāpat neaprēķina avansu karavīru un invalidu saimniecībām, kuras bija ieguvušas tiesību uz pilnīgu atbrīvojumu no nodokļa 1951. gadā pēc nodokļa samaksas pirmā termiņa notecēšanas, kā arī tām karavīru un invalidu saimniecībām, kuras tiks atbrīvotas no nodokļa 1952. gadā.

Lai darbu pie aplikšanas ar lauksaimniecības nodokli varētu veikt augstvērtīgi, vaiadzīgs savlaicīgi un pilnīgi uzskaitīt nodokļa maksātāius. nrecizi noteikt to ienākumu avotus un aomē-rus, nareizi anrēkināt maksājumus katrai saimniecībai, savlaicīgi un pilnīgi piešķirt likumā noteiktos atviegloiumus un nodrošināt aprēķināto sumu ienākšanu terminā un oirms termiņa.

Partija un valdība orasa lauksaimniecības nodokļa stingru un pareizu izvešanu, smalkiūtīgu un uzmanīgu izturēšanos pret nodokļu maksātāiu prasībām.

Nodokļa anmēriem nar katru saimniecību jāatbilst uzskaitītiem apliekamiem obiektiem šaiā saimniecībā un anliekamā ienākuma sumai. Ja saimniecībai ir tiesības uz atvieglojumu, tāds jāpieškir savlaicīgi.

Turpretim, ienākuma avotu noslēpšanas gadīiumos nodokla maksātāji saucami pie atbildības. Ja nodoklis noteiktos terminos nav samaksāts, tad pret parādniekiem pielieto likumā noteiktos piedz’nas līdzekļus.

Pieteikumi un sūdzības par nepareizu anlikšanu ar nodokli iesniedzamas raiona finansu nodaļas vadītāiam mēneša laikā no maksājuma paziņojuma izsniegšanas dienas. Raiona finansu nodajas vadītāia lēmumu var desmit dienu laikā pārsūdzēt novada (apgabala) finansu nodaļā vai savienotās republikas finansu ministriiā. ja republikai nav apgabala iedalīiuma. Pieteikumu un sūdzību iesniegšana neaptur nodokļa samaksu un piedzinu.

Tanīs gadīiumos, kad iznests lēmums nar labu maksātāiam, nepareizi piedzītās sumas atmaksāiamas desmit dienu laikā.

Raiona finansu nodalu vadīfāiiem personīgi iāskata cauri noteiktos terminos maksātāiu pieteikumi un sūdzības un nekavēto^ jāgādā par to pārkāpumu un nepilnību novēršanu nodokļu darbā, par kuriem ziņots sūdzībās un pieteikumos.

LAUKSAIMNIECĪBAS NODOKĻA ATVIEGLOJUMI.

Padomiu valsts, izvedot lauksaimniecības nodokli, piešķir iedzīvotājiem dažādus atviegloiumus. Sie atvieglojumi, kas atspoguļo partiias un valdības nepārtraukto gādību nar mūsu zemes darba ļaudīm, tiek piešķirti, piemēram, invalidiem, karavīriem, lielu vecumu sasniegušiem kolchozniekiem, pilsoņiem, kuru saimniecības cietušas no stichiskām nelaimēm, pārcelotāiiem.

Virknei atvieglojumu ir nolūks sekmēt atsevišķu tautas saimniecības nozaru attīstību. Tā, piemēram, atviegloiumus piešķir: pilsoņiem, kuri strādā apakšzemes darbā ogļu, mangana un slānekļu rūpniecības uzņēmumos, mežrūpniecības kokmateriālu sagatavošanas un pludināšanas uzņēmumu darbiniekiem; kokmateriālu sagatavošanas darbos nodarbinātiem kolchoznie-kiem u. c.

Zemāk uzskaitīti lauksaimniecības nodokļa galvenie atvieglojumi.

Atvieglojumi karavīriem. Tanīs gadījumos, kad kolchoznieku saimniecības vai kolchozu nebiedru saimniecības ģimenes loceklis, kas skaitās saimniecības sastāvā, dien Padomju Armijā vai Jūras kara flotē, šīs saimniecības tiek atbrīvotas no nodokļa samaksas ar noteikumu, ja ģimenē nav citu darba spējīgu, izņemot karavīra sievu vai māti, kam bērni vecumā līdz 8 gadiem.

Tēvijas kara frontēs bojā gājušo vai bez vēsts pazudušo karavīru un partizāņu ģimeņu saimniecībām 1952. gadā tiek piešķirta atlaide 50% apmērā no aprēķinātās nodokļa sumas, ja ģimenē nav palikuši darba spējīgie, izņemot bojā gājušā karavīra sievu vai māti, kam bērni vecumā līdz 8 gadiem. Minētām saimniecībām tanīs gadījumos, ja ģimenē nav palikuši darba spējīgie, izņemot bojā gājušā karavīra sievu vai māti, kam bērni vecāki par 8 gadiem līdz 12 gadiem, — piešķir atlaidi 25% apmērā no aprēķinātās nodokļu sumas.

Pilnīgi atbrīvo no nodokļa samaksas 1952. gadā darba nespējīgo — lielu vecumu sasniegušo kolchoznieku, strādnieku un kalpotāju saimniecības, ja ģimenes loceklis — karavīrs gājis bojā vai pazudis bez vēsts Tēvijas kara frontēs un ja saimniecībā nav darba spējīgu, kas ar personīgo darbu ņemtu dalību saimniecībā.

Atvieglojumi kara un darba invalidiem. No nodokļa samaksas pilnīgi atbrīvojamas:

saimniecības, kuru sastāvā ietilpst Tēvijas kara 1 grupas invalidi, ja ģimenē ir tikai viens darba spējīgais;

saimniecības, kuru sastāvā ietilpst Tēvijas kara II grupas invalidi, ja ģimenē pie viena darba spējīgā ir bērni, vecumā līdz 8 gadiem;

saimniecības, kuru sastāvā ir Tēvijas kara I un II grupas invalidi un divi darba spējīgi ģimenes locekļi ar pieciem un vairāk bērniem līdz 16 gadu vecumam, ar noteikumu, ka starp viņiem ir bērni, vecumā līdz 8 gadiem.

Citām saimniecībām, kuru sastāvā ietilpst I un II invaliditātes grupas kara un darba invalidi, nodokļa sumu pazemina uz pusi, bet ja nav darba spējīgo, šīs saimniecības pilnīgi atbrīvo no nodokļa.

Atvieglojumus, kas paredzēti, darba invalidu saimniecībām.

piešķir tām saimniecībām, kuru sastāvā ietilpst pilsoņi, kas strādājuši algotu darbu un kļuvuši par darba invalidiem un kurus sociālās nodrošināšanas orgāni ieskaitījuši I un II invaliditātes grupā.

Invalida naves gadījumā saimniecībai piešķirtais atvieglojums paliek spēkā līdz gada beigām.

Atvieglojumi lielu vecumu sasniegušo kolchoznieku, strādnieku un kalpotāju saimniecībām. Atbrīvojamas no aprēķinātās nodokļa sumas 50% samaksas lielu vecumu sasniegušo (vīrieši 00 gadi un vairāķ, sievietes 55 gadi un vairāk) kolchoznieku saimniecības, kurās nav darba spējīgu ģimenes locekļu, kas ar personīgu darbu piedalās saimniecībā. Šis atvieglojums attiecināms arī uz kolchozu nebiedru — strādnieku un kalpotāju — saimniecībām, kuras apliek ar nodokli līdzīgi kolchoznieku saimniecībām.

Rajona darbaļaužu deputātu padomju izpildkomitejām piešķirtas tiesības pilnīgi atbrīvot no nodokļa samaksas atsevišķas darba nespējīgo — lielu vecumu sasniegušo kolchoznieku un individuālo zemnieku saimniecības, kurās nav darba spējīgu ģimenes locekļu.

Atvieglojumi skolotājiem, ārstiem, agronomiem un citiem lauku apvidū strādājošiem speciālistiem. No nodokļa samaksas tiek atbrīvoti ar noteikumu, ja apliekamais ienākums no personīgās saimniecības nepārsniedz 3000 rubļu gadā:

lauku pamatskolu, nepilno vidusskolu un vidusskolu skolotāji (tanī skaitā šo skolu skolotāji, kas aizgājuši pensijā), direktori, direktoru vietnieki mācības — audzināšanas daļā, lauku apvidū atrodošos bērnu namu audzinātāji un darba instruktori;

agronomi, zootechniķi, hidrotechniķi, zemes ierīkotāji, melio-ratori, veterinārārsti un feldšeri, medicinas ārsti un feldšeri, valsts sanitārie inspektori un vecmātes, kam ir speciālā izglītība un kas šajos amatos strādā uzņēmumos, iestādēs un organizācijās lauku apvidū;

direktori, direktoru vietnieki politiskajā daļā, techniskie vadītāji, inženieri un vecākie mechaniķi mašinu — traktoru stacijās, lauksaimniecības mašinu kapitālremonta starprajonu darbnīcās, kā arī padomju saimniecībās, zirgu audzētavās un valsts koku skolās lauku apvidū;

Savienoto republiku ministru padomēm piešķirtas tiesības paaugstināt atsevišķiem apgabaliem un rajoniem līdz 40% neapliekamā ienākuma minimumu norādīto speciālistu personīgām palīgsaimniecībām.

Atvieglojumus piešķir ar nosacījumu, ka skolotājs, agronoms vai cits specialists ir ģimenes galva vai vienīgais darba spējīgais saimniecības loceklis.

Norādīto atvieglojumu attiecīgos gadījumos piešķir arī:

agronomiem, zootechniķiem, hidrotechniķiem, zemesierīkotā-jiem, melioratoriem, veterinārārstiem un feldšeriem, kas strādā savā specialitātē kā pasniedzēji technikumos un lauksaimniecības skolās lauku apvidū;

lauksaimniecības speciālistiem un praktiķiem, kurus iestādes, uzņēmumi un organizācijas nosūtījušas darbā par kolchozu priekšsēdētājiem valdības noteiktā kārtībā.

Atvieglojumi ogļu, mangana un slānekļu rūpniecības uzņēmumos strādājošo saimniecībām. Saimniecības, kuru sastāvā ietilpst ģimenes locekļi, kas pastāvīgi nodarbināti apakšzemes darbā ogļu, slānekļu un mangana rūpniecības uzņēmumos, atbrīvojamas no lauksaimniecības nodokļa samaksas, ja apliekamais ienākums no personīgās palīgsaimniecības nepārsniedz 3000 rubļus (atsevišķos apgabalos un rajonos — līdz 4200 rubļiem) gadā.

Organizēta iesaukuma kārtībā minētajos uzņēmumos apakšzemes darbā strādājošo kolchoznieku saimniecībām šis atvieglojums piešķirams tanī gadījumā, ja darba līgums noslēgts uz laiku ne īsāku par vienu gadu un ja šo kolchoznieku darba spējīgie ģimenes locekļi ņem dalību kolchoza darbā un izstrādā noteikto izstrādes dienu minimumu.

Saimniecībām, kurās apliekamais ienākums no personīgās palīgsaimniecības pārsniedz noteikto ienākumu minimumu, piešķirama atlaide 50% apmērā no aprēķinātās lauksaimniecības nodokļa sumas.

Likumā par lauksaimniecības nodokli paredzēti atvieglojumi pārceļotāju saimniecībām, no stichiskām nelaimēm cietušām saimniecībām un citi atvieglojumi.

Likumā paredzēti arī atvieglojumi, apliekot ienākumus no piemāju dārziem. Apgabalos ar nepietiekami attīstītu dārzkopību šie ienākumi pilnīgi atbrīvoti no aplikšanas ar nodokli. Viscauri neapliek ar lauksaimniecības nodokli jaunos dārzus augļu nešanas pirmajos divos gados.

Lai attīstītu individuālo biškopību, saimniecībās ar bišu dravu līdz 15 stropiem, ienesīguma normu, noteiktu no viena bišu stropa, pazemina uz pusi, bet saimniecībās ar bišu dravu no 15 līdz 25 stropiem — par 25%.

PILNĪGI UN LAIKUS SAVĀKT LAUKSAIMNIECĪBAS NODOKLI

Lauksaimniecības nodokļa sekmīgā izvešanā ļoti svarīga nozīme ir izskaidrošanas darbam starp iedzīvotājiem attiecībā uz nodokļa savlaicīgu un pirmstermiņa samaksu. Pagājušajā gadā tajos rajonos, kur šis darbs tika izvests, nodoklis lielāko tiesu tika samaksāts pirms termiņa. Daudzos gadījumos kolchoznieki samaksāja pirms termiņa visu gada sumu.

Noturot referātus vai pārrunas par lauksaimniecības nodokli, vajadzīgs pastāstīt, kā izpildās apgabala, rajona, ciema padomes budžets, kādiem mērķiem rajonā novirza budžeta līdzekļus utt.

Aģitatoriem labi jāzina sava rajona ekonomika un tā saimniecības attīstības plāns, jāprot izstāstīt par kolchozu ciema kultūras un labklājības turpmākā pieauguma perspektivām. Tāpat viņiem labi jāzina likumdošana par lauksaimniecības nodokli un atvieglojumu piešķiršanas kārtība. Tam nolūkam ar aģitatoriem jau iepriekš jānotur semināri un konsultācijās.

Lai nodoklis ienāktu pilnīgi un savlaicīgi, nepieciešams vispirms katrā rajonā un ciema padomē partijas un padomju organizāciju vadībā veikt izskaidrošanas darbu starp iedzīvotājiem un pienācīgi rūpēties, lai maksātāji savas saistības pret valsti izpildītu savlaicīgi un pilnos apmēros.

Liela nozīme nodokļa savlaicīgā samaksā piekrīt pareizi nostādītam nodokļu aģenta darbam maksājumu pieņemšanā. Maksājumi jāpieņem tādās stundās, kas visizdevīgākās iedzīvotājiem. Darbs jānoorganizē tā, lai pirms nodokļa aģenta ierašanās ciemā finansu aktivisti izvestu starp iedzīvotājiem izskaidrošanas darbu par saistību pret valsti savlaicīgu un pirmstermiņa izpildīšanu. Katram nodokļu aģentam jāsastāda sev preciza grafika izbraukumiem uz kolchoziem vai attālākām apdzīvotām vietām nodokļu maksājumu pieņemšanai. Minētā grafika jāsaskaņo ar ciemu padomju un kolchozu priekšsēdētājiem, ņemot vērā vietējos apstākļus.

Daudzas ciemu padomes un rajonu finansu nodaļas no gada gadā izved lauksaimniecības nodokli augstā līmenī, nepieļaujot parādus valstij.

1951. gadā labus rezultātus sasniedza Budjenovas rajona finansu nodaļas aģents b. Kovaļenko pa Stavropoles novada Krasno-Oktjabrskas ciema padomi. Uz 1. septembri — divus mēnešus pirms termiņa viņa pilnīgi savāca pa apkalpojamo ciema padomi lauksaimniecības nodokli un apdrošināšanas mak-sējumus, bet pusotra mēneša pirms termina — nodokli no neprecētiem, vientuļiem un mazu ģimeņu PSRS pilsoņiem.

Biedre Kovaļenko strādā kā nodokļu aģents pa Kjasno-Oktjabrskas ciema padomi jau astoņus gadus. Pa šo laiku viņa uzkrājusi lielu pieredzi. 1951. gada novembri finansu un banku darbinieku arodbiedrības novada komitejas prezidija sēdē b. Kovaļenko pastāstīja par sava darba metodēm.

— Pirmajā laikā nebija viegli strādāt, — sacīja b. Kova-ļenko. — Dzive ik dienas uzstādija visdažādākās prasības un jaunus uzdevumus, kurus es ne vienmēr varēju pareizi atrisināt. Es nezināju nodokļu likumus, instrukcijas, vāji pazinu pašus nodokļu maksatajus. Neliels skaita ziņā bija ari finansu aktivs, kurš vēlāk kļuva mans galvenais paligs.

Biedre Kovaļenko sāka sistemātiski studēt nodokļu likumus un instrukcijas, kas tai deva iespeju arvien pilnigāk atbildēt uz nodokļu maksātāju jautājumiem. Liela loma zināšanu papildināšanā piekrita rajonu finansu nodaļā noturētām periodiskām nodarbībām ar nodokļu aģentiem.

Līdz ar b. Kovaļenko zināšanu pieaugšanu, pieauga ari uzti-ciba pret viņu no pilsoņu puses, uz kuru jautājumiem viņa jau varēja dot pareizus un izsmeļošus paskaidrojumus.

Prakse rāda, ka nodokļu aģenta darbības sekmes atkarīgas no labas nodokļu likumu zināšanas, pastāvīgiem dzīviem sakariem ar nodokļu maksātājiem un izskaidrošanas darba starp tiem.

Ne mazāk svarīgs nosacījums nodokļu aģenta sekmīgam darbam ir apkalpojamās ciema padomes, kolchoza saimniecību izstudēšana, bet pa laikam arī iepazīšanās ar katras kolchozu sētas dzīvi. Bet tas panākams ar pastāvīgu saskari ar iedzīvotājiem, piedalīšanos sabiedriskajā dzīvē un ciema padomes darbā.

Nodokļu aģenta darba visatbildīgākais iecirknis ir lauksaimniecības nodokļa izvešana un iekasēšana.

Biedre Kovaļenko uzstādīja sev uzdevumu organizēt lauksaimniecības nodokļa pirmstermiņa ienākšanu. Kolchoznieku sapulcēs, ciema padomes sesijā, izpildkomitejas sēdēs, sarunās ar atsevišķiem kolchozniekiem viņa runāja par lauksaimniecības nodokļa svarīgo tautsaimniecisko nozīmi, par tā lielo lomu rajona, ciema budžetā un lielo komunisma celtņu finansēšanā, centās ari izskaidrot, ka nodokļa pirmstermiņa samaksa ir katra padomju pilsoņa goda lieta.

Saņēmusi no rajona finansu nodaļas lauksaimniecības nodokļa maksājuma paziņojumus, viņa nolēma uzstāties vienā no kopsapulcēm ar priekšlikumu par lauksaimniecības nodokļa pirmstermiņa samaksu no visiem ciema pilsoņiem.

Referātu par lauksaimniecības nodokli sapulcē nolasīja rajona finansu nodaļas vadītājs. Viņš pastāstīja par nodokļa finansu un saimnieciski — politisko nozīmi. Pēc referātā uzstājās daudzi kolchoznieki, kas pilnīgi vai daļēji bija samaksājuši lauksaimniecības nodokli. Viņi lika priekšā samaksāt visu nodokļa sumu ne vēlāk par 1. septembri un griezties ar tādu pašu aicinājumu pie citiem Budjenovas rajona kolchozniekiem.

Pieņemtā saistība un aicinājums uzlika lielus pienākumus. Biedre Kovaļenko plaši izziņoja kur, kad un kādās dienās tiks pieņemti maksājumi, apstaigāja lauku nometnes un brigades, lai saņemtu naudu uz vietas. Visi nodokļu maksātāji bija sadalīti iecirkņos pa 15—20 sētām. Uz katru iecirkni ciema padome bija iedalījusi pilnvaroto, kura pienākumos ietilpa organizēt maksājumu savlaicīgu un pirmstermiņa saņemšanu. Pilnvaroto darbība atļāva pieņemtas saistības izpildīt pirms termiņa.

Ik dienas b. Kovaļenko ziņoja pa telefonu rajona finansu nodaļas vadītājam un ciema padomes izpildkomitejas priekšsēdētājam par pieņemtās saistības izpildes gaitu.

Sekmes b. Kovaļenko darbā izskaidrojamas ne tikai ar viņas aktivo darbību, bet arī ar ciema padomes priekšsēdētāja, ciema padomes finansu — budžeta komisijas priekšsēdētāja, un finansu aktiva rosīgo palīdzību.

Uļjanovas apgabala Ignatovas rajona Chvostinas ciema padomei, kur par nodokļu aģenti strādā b. Potapova, divas reizes tika piespriests VK(b)P rajona komitejas un rajona darbaļaužu deputātu padomes izpildkomitejas ceļojošais Sarkanais karogs par nodokļu maksājumu iekasēšanas ceturkšņa plāna pārsniegšanu.

Lai gūtu sekmes, — saka b. Potapova, — vajadzīgs vispirms labi pazīt nodokļa maksātājus. To es panāku»personīgās pārrunās, izskaidrojot tiem nodokļu likumus. Pārrunu laikā ar nodokļu maksātājiem tie paši nosaka nodokļa samaksas termiņus. Es precizi kontrolēju šos termiņus, un maksātāji parasti savus nodokļu maksājumus samaksā termiņā un pirms termiņa ...

Pieredze rāda, ka maksājuma paziņojumu izsniegšana ir visai svarīgs un atbildīgs darbs. Izsniedzot paziņojumus, vajadzīgs katrā ziņā aprunāties ar maksātājiem un noskaidrot, kādos termiņos tie samaksās nodokli. 1951. gadā pa Chvostinas ciema padomi, pateicoties izskaidrošanas darbam, kas tika iesākts vēl ilgi pirms maksātāju uzskaites, uz 1. septembri ienāca 54% aprēķinātās lauksaimniecības nodokļa sumas, bet uz 1. oktobri

— 74%. Uz 15. novembri lauksaimniecības nodoklis bija pilnīgi savākts.

Var droši sacīt, ja nodokļu aģents nepazīst savus maksātājus, bet maksātājs — nodokļu aģentu un starp viņiem nav lietišķību sakaru, — panākumu nebūs. Bet izšķirīgais nosacījums, kas nodrošina nodokļu aģenta sekmīgu darbību ir finansu aktivs. Biedrei Potapovai palīdz 25 ciema aktivisti, kuri vienmēr noved līdz galam tiem uzticēto darbu un vienlaikus paši ir piemērs finansu saistību kārtīgā izpildīšanā pret valsti.

Jaroslavas apgabalā kā nodokļu aģents strādā b. Kuzņecova. Viņa ir apgabala labākais nodokļu aģents. Biedri Kuzņecovu Jaroslavas apgabala darbaļaužu deputātu padomes izpildkomiteja apbalvojusi ar goda rakstu, bet PSRS finansu ministrs ar nozīmi «Finansu darba teicamnieks».

Raksturīga īpašība b. Kuzņeeovas darbā — plānveidība. Kopā ar finansu — budžeta komisiju viņa sastāda katram ceturksnim plānu pasākumiem, kam jānodrošina nodokļu maksājumu sekmīga savākšana. Šajos plānos paredzēts organizācijas — masu darbs starp iedzīvotājiem un personas, kuras atbild par izstrādāto pasākumu veikšanu, kā arī norādīti jautājumi, kas jāapskata izpildkomitejas sēdēs, ciema padomes sesijās un finansu-budžeta komisijās. Plānā paredzētas arī tēmas pārrunām starp iedzīvotājiem nodokļu jautājumos.

Biedres Kuzņeeovas piemērs palīdzēja veselai rindai Jaroslavas apgabala nodokļu aģentu uzlabot nodokļu darbu. Nekrasovas rajona Mišņevskas ciema padomes nodok|u aģents b. Bačina rūpīgi izstudēja b. Kuzņeeovas pieredzi, par kuru tika stāstīts speciāli izdotā brošūrā, apsprieda brošuru ciema padomes finansu aktiva sanāksmē. Ņemot vērā b. Kuzņeeovas pieredzi, b. Bačina un finansu aktivs sāka izkārt brigādēs un apmetnēs ziņu kopsavilkumus par saņemtiem maksājumiem pa katru aktīvistiem piestiprinātu iecirkni, pa jaunam organizēja sociālistisko sacensību. Viss tas sekmēja finansu plāna izpildes pārsniegšanu.

— Tagad mēs plānu sastādām katram mēnesim, — saka b. Bačina. — Tajā mēs norādām, kad un kāds masu izskaidrošanas darbs jāizved starp iedzīvotājiem. Pie vienas apmetnes vai 10—15 saimniecībām piestiprināts finansu aktīvists. Katram no viņiem uzdots noturēt tādu vai citādu pārrunu, sapulci, referātu. Pārrunu tematiku saskaņo ar partijas organizāciju. Katrs aktivists, labi izstudējis tam piestiprinātās saimniecības, notur individuālās un grupu pārrunas ar maksātājiem.

Finansu plāna izpildi un atsevišķu finansu aktivistu atskaites apspriež ciema padomes finansu — budžeta komisijas sēdēs.

Lielu palīdzību mums sniedz ciema padome, kura regulāri noklausās pārskatus par finansu plāna izpildes gaitu un organizē finansu aktiva sociālistisko sacensību.

Lai piešķirtu sacensībai plašu atklātības raksturu, ciema padomē, klubā un kolchozu brigādēs izkar plāna izpildes rādītājus un finansu aktivistu uzņemtās saistības. Pēc katrām piecām dienām plāna izpildes rādītājus atjauno un paziņo visām brigādēm un aktīvistiem.

Ik piecas dienas b. Bačina uzstājas pa radio ar paziņojumiem par plāna izpildi, nosaucot labāko aktivistu un maksātāju vārdus. Bieži uzstājas pa radio arī ciema padomes finansu — budžeta komisijas priekšsēdētājs un izpildkomitejas priekšsēdētājs. Sienas avīzē ievieto atzīmes par kārtīgiem maksātājiem, rakstus par izcilus pieredzi, kritizē trūkumus atsevišķu finansu aktivistu darbā.

Biedre Bačina un finansu aktivs stāsta maksātājiem par lauksaimniecības nodokļa nozīmi un tā lielo lomu ciema padomes un rajona vietējā budžetā, kultūras celtniecības pasākumu finansēšanā laukos, lauku iedzīvotāju labklājības celšanas sekmēšanā. Viņi cenšas izskaidrot iedzīvotājiem, ka lauksaimniecības nodokja savlaicīga un pilnīga samaksa ir katra maksātāja svarīgākais pienākums pret valsti.

Kā piemērs nodokļu maksājumu savākšanas laukos organizācijas darba veiksmīgai pārkārtošanai var derēt Rjazaņas apgabala Ucholovas rajons, kurš agrāk vairākus gadus neizpildīja nodokļu maksājumu savākšanas plānu.

1951. gadā LJcbolovas rajona kolchoznieki un finansu darbinieki uzstājās kā iniciatori sociālistiskajai sacensībai par lauksaimniecības nodokļa pirmstermiņa samaksu un aicināja Rjazaņas apgabala kolcbozniekus un finansu darbiniekus nodrošināt uz 1951. g. 1. oktobri lauksaimniecības nodokļa saņemšanu ne mazāk kā 70% apmērā no gada aplikuma, bet uz 25. oktobri plānu izpildīt pilnīgi.

Pieņemtā saistība tika izpildīta. Darba sekmes Ucholovas rajonā izšķīra pareiza darba organizācija. Vēl ilgi pirms saimniecību un ienākuma avotu uzskaites, rajona finansu nodala sastādīja sīku plānu tiem pasākumiem, kurus vajadzēja realizēt, lai lauksaimniecības nodokli aprēķinātu savlaicīgi un pareizi un aprēķināto sumu savāktu pilnā apmērā līdz noteiktam terminam. Minētais plāns tika saskaņots ar rajona vadošām organizācijām, un to ņēma par pamatu nodokļu aparata darbībai.

Saimniecību un ienākumu avotu uzskaiti rajonā pabeidza līdz 1951. g. 1. augustam, bet maksājuma paziņojumu izsniegšanu iedzīvotājiem — līdz 1951. g. 15. augustam. Saimniecību un ienākumu avotu uzskaites rezultātus apsprieda ciema padomju sesijās.

Masu izskaidrošanas darbu starp iedzīvotājiem par lauksaimniecības nodokli uzsāka vietējo padomju un partijas organizāciju vadībā vēl pirms aplikuma objektu uzskaites. Visos kolchozos kolclioznieku kopsapulcēs rajona finansu nodaļu darbinieki nolasīja referātus par lauksaimniecības nodokļa izvešanu un par nozīmi, kāda ir iedzīvotāju saistību pret valsti savlaicīgai un pirmstermiņa izpildei.

Visīsākā laikā pēc kopsapulcēm kolchoznieki iemaksāja pirms termiņa pāri par 90 tūkst, rubļu.

Sevišķi plaši masu izskaidrošanas darbs par lauksaimniecības nodokļa samaksu pirms termiņa tika izvērsts pirms maksājuma paziņojumu izsniegšanas un tieši pie pašas nodokļu maksājuma paziņojumu izsniegšanas.

Masu darba izvešanai blakus nodokļu darbiniekiem tika plaši piesaistīti lauku aktivisti, kuri noderēja kā kārtīgu nodokļu maksātāju piemēri.

Lielu palīdzību finansu aparatiem sniedza VK(b)P Ucholovas rajona komiteja un rajona darbaļaužu deputātu padomes izpildkomiteja. Rajona izpildkomiteja pieņēma speciālu lēmumu par lauksaimniecības nodokļa savākšanas organizēšanu. Ar šo lēmumu izpildkomiteja uzlika par pienākumu ciema padomēm sniegt ik dienas palīdzību finansu darbiniekiem masu izskaidrošanas darba organizēšanā un lauku aktiva piesaistīšanā šajā darbā. VK(b)P rajona komiteja un izpildkomiteja divas reizes noturēja rajona apspriedes ar partijas pirmorganizāciju sekretāriem, ciema padomju un kolchozu priekšsēdētājiem jautājumā par nodokļu un apdrošināšanas maksājumu plāna izpildi. Šajā apspriedē ņēma dalību arī finansu darbinieki.

Katrai ciema padomei un katram nodokļu darbiniekam rajona padomes izpildkomiteja un rajona finansu nodaļa deva piecdienu uzdevumus lauksaimniecības nodokļa savākšanā. Šo uzdevumu izpildi kontrolēja ik dienas.

Finansu sistēmā labi pazīst b. Gruševaju, — Vorošilovgradas apgabala Roveņkovas rajona finansu nodaļas nodokļu inspektori — iniciatori sociālistiskajai sacensībai uz nosaukumu «Teicams nodokļu darba iecirknis.»

Biedres Gruševajas iecirknis apvieno trīs ciematus un divas ciemu padomes. Katrā apdzīvotā vietā ar darbaļaužu deputātu padomes izpildkomitejas palīdzību organizēts finansu aktīvs. Tie ir — pirmrindas kolchoznieki, padomju deputāti, lauku inteliģence.

Finansu aktivs, ciema padomes budžeta komisijas locekļi veic izskaidrošanas darbu tieši brigādēs. Divas reizes nedēļā sasauc apspriedes, kurās aktivisti sniedz atskaiti un dalās savā pieredzē. Prakse rāda, ka kolchoznieku finansu saistību pret valsti sekmīgu izpildi veicina nodokļu savākšanas gaitas plaša izziņošana atklātībā.

Biedru Kovaļenko, Potapovas, Bačinas, Kuzņecovas, Gruše-vajas un daudzu citu pirmrindas finansu darbinieku pieredze liecina, cik liela loma ir finansu aktivam nodokļu maksājumu savākšanas valsts plānu izpildē.

Ievērojama lauksaimniecības nodokļa daļa ienāk vietējos budžetos. No pilnīgas un savlaicīgas šī nodokļa savākšanas lielā mērā atkarīga skolu, slimnīcu, bērnu namu un citu sociālo un kultūras iestāžu netraucēta finansēšana. Finansu orgāniem un visam nodokļu aparatam vajadzīgs pievērst pastāvīgu, neatslābstošu uzmanību lauksaimniecības nodokļa izvešanas darbam un nodrošināt tā ienākšanu savlaicīgi un pirms termiņa.

Lauksaimniecības nodokļa ienākšanas plāna sekmīga izpilde 1952. gadā būs jauns ieguldījums mūsu sociālistiskās Dzimtenes varenības stiprināšanai. Zemnieku ienākumu pieaugums, padomju tautas patriotisms, tās uzticība boļševiku partijai, padomju valdībai un darbaļaužu lielajam vadonim biedram Staļinam ir ķīla lauksaimniecības nodokļa savākšanas plāna savlaicīgai un augstvērtīgai izpildei. 1952. gadā.

SATURA RĀDĪTĀJS

ipp.

Sociālistiskās ekonomikas varens kāpinājums, kultūras uzplaukums un

JT 28261. LPRRT 2. tipogrāfijā «Sovetskaja Latvija». Pas. Nr. 3263. T. 3000.

1

Ļeņins. Raksti, 5. sējums, 300. lpp.

Content

1952. gada lauksaimniecibas nodoklis

1