Bridžiss Džons

Džentlmeņa rokasgrāmata

DŽONS BRIDŽISS

DŽENTLMEŅA ROKASGRĀMATA. MŪSDIENĪGI PIEKLĀJĪGAS UZVEDĪBAS LIKUMI

SATURS

IEVADS

Pirmā nodaļa Džentlmenis ikdienā

Otra nodaļa

Džentlmenis un viņa apģērbs

Treša nodaļa

Džentlmenis iet uz banketu

Ceturtā nodaļa

Džentlmenis pasaka vārdu vietā

Piektā nodaļa Džentlmenis rīko viesības

Sestā nodaļa

Džentlmenis iet uz viesībām

Septītā nodaļa Džentlmenis un viņa draugi

Astotā nodaļa Džentlmenis iet uz darbu

Devītā nodaļa

Džentlmenis un viņa aprīkojums

Desmitā nodaļa Etiķete ārkārtas situācijām Džentlmenis risina īpaši sarežģītas problēmas

IEVADS

Desmitiem gadu varbūt pat gadsimtiem ilgi pieklājīgas uzvedības normu noteikšanā vīrieši ir bijuši atkarīgi no sievietēm. Dažkārt šī sieviete bijusi vīrieša māte, citkārt sieva, bet reizēm arī pazīstamās uzvedības normu ekspertes Emija Vanderbilta un Emīlija Pousta.

Katra vīrieša dzīvē pienāk brīdis, kad mātes vairs nav līdzās. Vai nu vīrietis ir precēts, vai ne, no viņa sagaida, lai viņš apmeklētu viesības, kā arī lai uzņemtu viesus pats. Viņam ir biznesa partneri, ar kuriem jāsadarbojas, un darbabiedri, ar kuriem labi jāsatiek. Šādi brīži var likt vīrietim nevajadzīgi uztraukties. Viņš var pamatīgi sašļukt, pūloties sasiet tauriņu vai pareizi uzklāt galdu, var muļķīgi samulst brīdī, kad ir nepieciešams iepazīstināt savus divus labākos draugus.

Patiesībā jau būt džentlmenim nav nekāda augstā māksla. Tam ir nepieciešams mazliet loģikas, nedaudz apdomības un ļoti liela uzmanība pret apkārtējiem. Nav runa

par komplicētiem likumiem un sarežģītiem norādījumiem, bet gan par to, kā padarīt dzīvi vieglāku citiem cilvēkiem. Par to, kā vienkārši un sirsnīgi būt par jauku zelli.

Vīrieša cēlākie tikumi ir biedriskums, uzticamība un nelokāma lojalitāte. Viņu mulsina doma, ka nākotni varētu sabojāt tas, ja viņš notiesātu priekšēdienu, lietojot salātu dakšiņu.

Tieši tāpēc šī grāmata skaidri un gaiši atklāj, kas vīrietim noteikti būtu jāzina, ja viņš plāno sabiedrībā gūt panākumus.

Nepietiek vienkārši izturēties kā džentlmenim. Svarīgi ir būt džentlmenim, un tas nozīmē būt iejūtīgam pret citiem cilvēkiem, būt tur, kur esi vajadzīgs, un apzināties, kad neesi vēlams. Vīrieti par džentlmeni padara viņa rīcība un būtība tas ir džentlmeniskas uzvedības situāciju kopums visā dzīves laikā.

Vīrietim ir pilnīgi iespējams iemācīties būt džentlmenim, ja vien viņam tiek sniegti nepieciešamie ieteikumi. Tādēļ arī sievietes visā pasaulē patiesi iepriecinās šī grāmata.

Pirmā nodaļa

DŽENTLMENIS IKDIENĀ

Džentlmenis zina, ka citiem likt justies ērti.

Džentlmenis prot pagatavot grilētu sieru pulksten divos naktī un omleti septiņos no rīta.

Ja džentlmenis ir saaukstējies, sevišķi ja viņam ir drudzis, viņš noraida visus ielūgumus uz saviesīgiem pasākumiem. Ja vien iespējams, viņš pat neierodas darbā.

Pat ja džentlmenis dzīvo viens, viņš nekad nedzer pienu tieši no paciņas.

Džentlmenis iet uz teātri

v>ienīdams citus cilvēkus, džentlmenis uz izrādi vienmēr ierodas laikā vai tas būtu koncerts, kinofilma vai teātra uzvedums. Ja viņš nokavē, tad necenšas ieņemt savu vietu līdz piemērotam pārtraukumam izrādes laikā. (Ja tā ir teātra izrāde vai operete, viņš sava gausuma dēļ var būt spiests gaidīt līdz starpbrīdim.) Jebkurā gadījumā džentlmenis klausa vietu ierādītāju norādījumiem. Pats izturēdamies pieklājīgi, viņš zina, ka laipna vietu ierādītāja viņu var klusām apsēdināt kādā vietā pēdējā rindā.

Džentlmenis nekad neaizmirst, ka izrādes vērošana klātienē nebūt nav tas pats, kas televīzijas šova skatīšanās personiskajā dzīvojamā istabā. Izrādes laikā džentlmenis nesarunājas pat skanot visskaļākajai mūzikai vai skaņu efektiem. Viņš negrozās savā vietā bez vajadzības. Ja džentlmenim mēdz uznākt klepus, viņš vienmēr nēsā līdzi zāles pret to. Ja tomēr džentlmeni pārsteidz nekontrolējama klepus lēkme, viņš telpu atstāj gan pats savā, gan apkārtējo cilvēku labā.

Koncertā vai jebkurā citā izrādē ar muzikāliem priekšnesumiem džentlmenis nesāk aplaudēt līdz pat katra atsevišķā programmas numura beigām. Gadījumā, ja viņš nav īsti pārliecināts, vai ovācijas jau būtu uzsākamas, silti ieteicams nogaidīt, ko darīs citi.

Ja džentlmenis nomaldās, viņš to atzīst un labprāt lūdz norādījumus.

Džentlmenis publiski neurbina degunu. Patiesībā viņš darītu prātīgi, ja degunā neurķētos arī vienatnē, jo slikti ieradumi veidojas pārlieku viegli.

L astaigadamies ar savu suni, džentlmenis uzņemas atbildību par tā izkārnījumiem.

Ja džentlmenis nokavē dievkalpojumu, viņš sagaida piemērotu brīdi, lai klusu, tik neuzbāzīgi, cik vien iespējams, ieslīdētu pašā aizmugurējā solā.

Jebkurā vietā teātrī, baznīcā vai citur, kur ļaudis sapulcējušies, lai paklausītos mūziku, džentlmenis vienmēr izslēdz savu mobilo telefonu.

DŽENTLMENIS IET UZ KĀZĀM

Pats par sevi saprotams, ka džentlmenis iet tikai uz tām kāzām, kurās ir ielūgts. Ja ielūgumā nav teikts "Divām personām", viņš iet viens pats. Viņš ierodas laikā un apsēžas pareizajā ejas pusē (kreisajā, ja ir līgavas aicināts viesis, un labajā -, ja līgavaiņa; ja džentlmenis pazīst abus laulājamos, viņš apsēžas tajā pusē, kur ir vairāk tukšo vietu). Ceremonijas laikā viņš pieceļas kājās reizē ar pārējiem un nepļāpā, mūzikai skanot. Svinību laikā viņš parunājas ar līgavu un līgavaini un viņu vecākiem (nav nozīmes tam, cik laulības šķiršanu ir bijis). Ja ir dejas, viņš tajās iesaistās, dejojot ar iespējami vairākām līgavas māsām.

Džentlmenis ikdienā

■jot uz teātri, džentlmenis neņem līdzi mobilo telefonu.

Ja džentlmenis kādai personai ir atstājis ziņu, viņš netirda to ar papildu telefona zvaniem, sevišķi ja nav noteikts nekāds termiņš. Džentlmenim nav obligāti jāatbild uz īsziņām vai balss pasta ziņojumiem, kurus viņš pats nav lūdzis.

Ja džentlmenis ir ārsts, viņš darba laikā izslēdz mobilā telefona skaņu. Taču, ja viņš ir nekustamo īpašumu aģents, kas nolēmis vakaru pavadīt teātrī, viņš atstāj savu mobilo telefonu mājās. Pēdējais solis nekustamā īpašuma darījumā nav dzīvībai bīstama situācija.

Džentlmenis nekavejas pārbaudīt telefona zvanus savā mobilajā telefonā.

Sporta zale džentlmenis nepiesavinās svarus uz laiku, kad ar tiem nenodarbojas.

Ja džentlmenim ir pēdu sēnīte, viņš sporta zālē valkā dušas čības.

Savā personiskajā vannas istabā džentlmenis var darīt, ko grib, bet sporta

zāles dušā viņš neskujas. Viņš nekad nenem cita džentlmena dvieli.

Ja džentlmenis skujas veselības centra, viņš pēc tam vienmēr izskalo izlietni.

1 ^Zentlmenis zina, ka sporta zāle ir telpa fiziskām nodarbībām, nevis saietu vai izrādīšanās vieta.

Džentlmenis ikdienā

DŽE NTLMENIS IET UZ BEREM

entlmenis saprot, ka bēres ir brīdis, kad apliecināt cieņu. Viņš dodas turp, uzvilcis tumšu uzvalku, baltu kreklu, tumšu kaklasaiti un melnas kurpes. Ja notiek nelaiķa vāķēšana pirms bērēm vai nelaiķa ģimenes rīkota pieņemšana pirms vai pēc bēru ceremonijas, džentlmenis ierodas laikā un mierīgi gaida savu kārtu rindā. Cienīdams sērojošās personas dziļās bēdas, viņš izsaka vienkāršus līdzjūtības apliecinājumus. Piemērots ir šāds teksts: "Jūtu līdzi jūsu bēdās, misis Džounsa. Jūsu vīrs bija brīnišķīgs cilvēks." Bēru dievkalpojuma laikā džentlmenis neiesaistās sarunās ar citiem bēriniekiem. Viņš sēž tajā vietā, kur viņu apsēdinājuši vietu ierādītāji. Viņš noteikti ierakstās apmeklētāju reģistrā.

Džentlmenis var iet uz jebkuras personas bērēm, kuru ir pazinis personīgi vai kā kolēģi, ja vien viņi ir bijuši kaut pavirši pazīstami. Ja aizgājējs džentlmenim ir

izrādījis īpašu laipnību sevišķi, ja viņš kādreiz ir ticis uzņemts pie nelaiķa mājās -, džentlmenis noteikti dodas apliecināt cieņu viņa tuviniekiem.

Pieklājības labad un drošības dēļ džentlmenis lieki nekavējas pie bankomāta. Ja aiz viņa sastājusies rinda, džentlmenis nekavē laiku, pārbaudīdams visus savus uzkrājumu kontu atlikumus. Viņš pabeidz operāciju un turpina ceļu.

Džentlmenis nekad neēd, būdams pie stūres.

Džentlmenis zina, kā uzvesties citu tautu baznīcās. Ja draudze pieceļas, arī viņš dara to pašu. Tomēr viņam nav jāpārkrustās, jāklanās vai jāmetas ceļos.

Ja džentlmenis ir iegriezies sinagogā un viņam tiek piedāvāta benīte (tradicionālā

vīriešu galvassega konservatīvo un ortodoksālo jūdaistu dievkalpojumu laikā), viņš to uzliek.

Ja džentlmenis bieži apmeklē zēnu un meiteņu pilngadības ceremonijas, viņš nopērk savu personīgo benīti.

DŽeNTLMENIS IET PA DURVĪM

Ejot pa durvīm, džentlmenis vienmēr atskatās. Viņš nekad tās neaizcērt citam gājējam degungalā, vienalga, vai tas būtu vīrietis vai sieviete.

Ja tās ir virpuļdurvis, džentlmenis kļūst vēl uzmanīgāks nekā parasti. Viņš dodas uz priekšu, taču ne pārāk ātri, atgrūž durvis vaļā un parūpējas par cilvēku, kurš nāk aiz viņa, tā mazliet atvieglodams viņam dzīvi. Galu galā tieši tāpēc jau džentlmenis vispār eksistē. Viņš nekad nepūlas iespraukties vienā virpuļdurvju nodalījumā kopā ar citu gājēju. Džentlmenis ciena citu cilvēku personisko telpu. Starp citu, lielajās pilsētās tieši šādās situācijās parasti "uzdarbojas" kabatzagļi.

Džentlmenis neliek savas pārtikas preces uz konveijera slīdlentes reizē ar iepriekšējā pircēja pirkumiem.

Ja džentlmenim gadās ieturēt maltīti gultā, viņš pēc tam vienmēr apmaina palagus.

Beidzot darbinat veļas žāvējamo aparatu, džentlmenis iztīra kokvilnas filtru.

Veļas mazgātavā džentlmenis nekad neņem ārā no mazgājamā vai žāvējamā automāta citu cilvēku ielikto veļu, vienalga, cik ilgi viņš būtu gaidījis. Ja džentlmenis steidzas, viņš palūdz apkalpotāja palīdzību; ja tāda nav, viņš izvēlas citu veļas mazgātavu.

DŽENTLMENIS STĀV RINDA PIE KASES

entlmenis vienmēr precīzi zina preču skaitu savos iepirkumu ratiņos. Viņš netiecas ielavīties rindā pie ekspreskases, ja ir pārsniedzis noteikto pirkumu skaitu. Taču, ja viņam ir tikai pāris preču un kāds laipns cilvēks paaicina viņu pie kases bez rindas, viņš uzaicinājumu pateicīgi pieņem. Džentlmenis nekautrējas palūgt kādu konkrētu iepirkumu maisiņu, het citādi nekādas nopietnas prasības kasierei neizvirza. Kad pienāk brīdis samaksāt par pirkumiem, džentlmenim jau ir sagatavota čeku grāmatiņa, skaidra nauda vai kredītkarte. Džentlmenis rindā pie kases neizraisa sastrēgumu. Viņš apzinās, ka rindā stāv cilvēki, kuriem iepirkumu grozos skābst piens un mājās gaida izsalkuši bērni. Būdams džentlmenis, viņš zina, ka tieši viņa pienākums ir virzīt uz priekšu dzīves lielās rindas.

Ja džentlmenis ir spiests apgrūtināt citus cilvēkus, spraucoties tiem garām teātrī vai, piemēram, pametot savu sēdvietu lidmašīnā, viņš laiku pa laikam saka: "Piedodiet." Ja viņš ir spiests teātri atstāt izrādes laikā, viņš nesaka neko un cenšas nevienam neuzkāpt uz kājas.

Džentlmenis nespaida sava automobiļa signāltauri bez īpašas vajadzības. Taču

atsevišķos gadījumos viņš nevairās pasignalizēt, lai novērstu negadījumu.

Džentlmenis lieto pagrieziena signālus.

Džentlmenis novieto automobili stāvvietā ļoti rūpīgi. Atverot sava auto durvis, viņš neuztriec tās blakus stāvošajam automobilim. Ja džentlmenim gadās ieskrambāt citu auto, viņš atstāj tā īpašniekam zīmīti.

CIGĀRA BAUDĪŠANAS ETIĶETE

entlmenis bauda cigāru tāpat kā viskiju tikai atsevišķos gadījumos un nekad pār mēru. Viņš zina, ka šīs garšas sajūta izveidojas pakāpeniski un ka nesmēķētājiem cigāra dūmi dažkārt var šķist vēl pretīgāki par cigarešu dūmiem.

Pirms uzvilkt dūmu, džentlmenis pārliecinās, ka attiecīgajā vietā ir atļauts smēķēt cigārus. Kad cigārs ir iededzināts, viņš nepūš dūmus ar visu sparu, tā ka seja ietinas kaitīgo dūmu mākonī, un viņš arī neļauj sakrāties garam, trauslam pelnu stabiņam, kas varētu nobirt, sabojājot viņa krekla priekšu vai galdautu.

Kad cigārs ir izsmēķēts, džentlmenis noliek izsmēķi pelnu traukā. Atrazdamies sabiedriskā vietā un citu cilvēku vidū, viņš visiem spēkiem apspiež kārdinājumu vēl pakošļāt izmirkušo cigāra galu.

Rīgas Centrālā bibliotēka filiālbibliotēka «kurzeme»

DŽENTLMENIS LIDO AR LIDMAŠĪNU

vJandrīz visos gadījumos lidmašīnas pasažierus kopā ir savedis gadījums apvienojumā ar nepieciešamību. Džentlmenis saprot, ka šādās situācijās ir svarīgi, lai visi pakļautos noteiktiem likumiem.

Viņš salonā ņem līdzi tikai tik daudz bagāžas, cik ir atļauts, un ļoti uzmanās, novietodams to augšējos plauktos, lai neradītu traumas citiem pasažieriem un sev pašam. Ja ceļasoma vai sainis ir pietiekami mazs, džentlmenis to pastumj zem priekšējā sēdekļa. Viņš neaizņem vietu, kas ir paredzēta lietošanai citam pasažierim. Džentlmenis sēž vietā, kurā viņam pienākas sēdēt. Ja ir gadījies apsēsties nepareizā vietā un viņš tiek lūgts pārsēsties, džentlmenis par to nestrīdas. Viņš pieceļas un atrod vietu, kas norādīta biļetē. Tomēr viņam nav jāizjūt pienākums atdot savu likumīgo vietu citai personai.

ja vien tas ir iespējams, džentlmenis paliek savā vietā visā lidojuma laikā.

l lājiens uz tualeti ir gandrīz vienīgais iemesls, lai atkāptos no šī principa. Ilgu lidojumu laikā džentlmenis, kura veselības Māvoklis to prasa, nekavējas uz brīdi .ilslāt savu vietu, lai izkustinātu kājas un liktu asinīm riņķot. Gatavodamies iestāt savu vietu, džentlmenis atvainojas uk neuzmācīgi, cik vien iespējams, un Litrā ziņā uzmanās, lai neuzkāptu citiem p.isažieriem uz kājām.

Lidojums ar lidmašīnu ir viens no dzīves l>rīžiem, kad divi cilvēki vairākas stundas var atrasties līdzās, nemaz nesarunājoties. Ceļojumu viņi var uzsākt kā svešinieki un kā tādi arī to beigt, turklāt nevienam no viņiem nav iemesla justies pamestam novārtā vai apvainotam.

Džentlmenis nezvana uz privātu dzīvesvietu ļoti agri no rīta vai pārāk vēlu vakarā.

1 ēc pulksten desmitiem vakarā džentlmenis nogriež klusāk televizora skaņu. Ja džentlmenim trijos naktī jāklausās mūzika, viņš nopērk sev kvalitatīvas austiņas.

Oporta pasākumu laikā satraucošos brīžos džentlmenis bez kautrēšanās var piecelties un kliegt, cik jaudas. Citādi viņš sēž savā vietā. Viņš neskauž, ja uzvar otra komanda.

Ja uzvarētāja ir džentlmeņa atbalstītā komanda, viņš neizsaka dzēlīgas piezīmes pretinieku komandas piekritējiem.

Džentlmenis nenem līdzi savus >

mājdzīvniekus pie citiem cilvēkiem uz mājām, ja vien nav īpaši lūgts to darīt.

I džentlmenis nejūtas spiests lūgt citus > ilvēkus atnest savus mājdzīvniekus pie viņa uz mājām.

Ja džentlmenis atrodas citam cilvēkam l iederoša suņa tuvumā, viņš to nekaitina un nemudina riet.

I ^Zentlmenis nepieskaras citu cilvēku bērniem, ja vien nav aicināts to darīt. Viņš arī tos pārmērīgi nesatrauc.

Lai nodibinātu draudzīgas attiecības ar viesnīcas durvju sargu, džentlmenis lūdz

tam izdarīt kādu pakalpojumu pietiekami svarīgu, lai būtu pamatojums iedot kārtīgu dzeramnaudu.

Ja izsūtāmais piesakās palīdzēt, izsaucot taksometru, džentlmenis piedāvājumu pieņem, saprazdams, ka cilvēks vēlas nopelnīt kabatas naudu.

Džentlmenim nav jājūtas aicinātam runāt labas lietas par nesimpātiskiem cilvēkiem. Pat stāstot par patīkamiem ļaudīm, viņš nemēdz izpušķot patiesību.

Labestība runā pati par sevi, ja tiek izteikta skaidriem, vienkāršiem vārdiem.

Ja džentlmenim ir jāatstāj pusdienu galds,

viņš vienkārši saka: "Atvainojiet." Nav svarīgi, vai viņš dodas piezvanīt vai uz vannas istabu. Nav vajadzīgi nekādi sīkāki paskaidrojumi.

Ja džentlmenis aizņemas kādu citam cilvēkam piederošu mantu vai nu tas būtu elektriskais urbis, jauns bestsellers, vai salātu dakšiņu komplekts -, viņš nosaka galīgo termiņu, līdz kuram plāno to atdot. Viņš šo terminu noteikti ievēro un aizņemto mantu atgriež labā stāvoklī.

Džentlmenis nekad, cilvēkos būdams, nesakārto savu bikšu stakli.

Džentlmenis zina, ka ir ļoti bīstami kādam vaicāt: "Ko tu gribētu, lai tev uzdāvina Ziemassvētkos?" Labākajā gadījumā atbilde būs: "Nezinu labāk pārsteidz mani." Sliktākajā gadījumā

var tikt nosaukts kaut kas tāds, ko džentlmenis nevar sagādāt. Jebkurā no situācijām atbilde būs džentlmenim nevēlama. Labāk būs, ja viņš uzmanīgi vēros un klausīsies.

[džentlmenis nekad nesarunā tikšanos ar sievieti, būdams izmisumā.

ļa džentlmenis vēlas košļāt tabaku, viņš to dara ārā. Turklāt viņš nekad publiski nespļaudās.

Ieraugot restorānā pie citiem galdiņiem draugus vai paziņas, džentlmenis droši var tos pasveicināt, taču cenšas to darīt pēc iespējas neuzmācīgi. Viņš var apstāties pie viņu galdiņa, lai sirsnīgi pasveicinātu, taču ilgstoši netraucē viņiem turpināt ēst pusdienas vai sarunāties.

Džentlmenis vienmer piedāvā kadam kam nav lietussarga, nākt zem viņējā.

1 ārpildītā teātrī džentlmenis vienmēr spraucas uz savu vietu rindā ar seju pret sēdētājiem. Viņš nekad neliek cilvēkiem verot savu mugurpusi.

Otra nodaļa DŽENTLMENIS UN VINA APĢĒRBS

Arī siltā laika džentlmenis valka apakškreklu.

Ja vien džentlmenis nav Teksasas reindžers vai rančo īpašnieks, viņš pie uzvalka nevalkā kovboju zābakus.

Ja džentlmeņa uzvalkam ir žakete ar divrindu pogām, viņš nekad neatstāj to neaizpogātu.

I džentlmeņa bikšu atloki brīvi krīt pāri kurpēm; pieceļoties zeķes

nekļūst redzamas. »

Džentlmenis izplūc matiņus no deguna un neglītās spalviņas no ausīm. Kļūstot vecākam, viņam var rasties nepieciešamība apcirpt uzacis.

Džentlmenis vienmer iebāž apakškreklu apakšbiksēs.

Džentlmenis nenesa kabatas nevajadzīgas lietas. Masīvs atslēgu gredzens vai Šveices armijas nazis deformē pat visdārgāko bikšu aprises.

Kurpes džentlmenim vienmēr ir nospodrinātas.

- -

DŽENTLMENIS un VIŅA ODEKOLONS

entlmenis uzskata odekolonu par savu intīmo ietērpu. Tas nedrīkst izraisīt telpā esošo cilvēku komentārus ne pozitīvus, ne negatīvus. īstenībā tas tiek aiztaupīts kā patīkams pārsteigums cilvēkiem, ar kuriem viņš nonāk ciešā fiziskā kontaktā. Džentlmenis saprot, ka odekolons galu galā ir sava veida aksesuārs. To nedrīkstētu lietot kā dezodoranta aizvietotāju. Viegls pieskāriens kaklam no abām pusēm un kāda lāse odekolona kabatlakatā ir pilnīgi pietiekami.

Lietots pār mēru, odekolons kļūst kaitinošs un izraisa jautājumu, kādi aromāti gan tiek ar to slēpti. Ja vien otrs cilvēks spēj noteikt, ar kādas markas odekolonu vīrietis ir iesmaržojies, tas ir lietots par daudz.

Aukstā laikā džentlmenis vienmēr velk cimdus, turklāt ne tikai tāpēc, lai turētu rokas siltumā. Viņš apzinās, ka vēsi pirksti nenāk par labu patīkamam rokasspiedienam.

Laiku pa laikam džentlmenis liek veikt sev manikīru, tikai izvairās no nagu pulēšanas.

Džentlmenis vienmēr atstāj savu žaketi vai sporta jaku pa nakti izvēdināties, pirms to novieto atpakaļ drēbju skapī.

KAD VILKT BRŪNAS KURPES

entlmenis zina, ka ari mūsdienās melnas kurpes tiek uzskatītas par oficiālākām, lietišķākām un nopietnākām nekā brūnas. Faktiski dažās jomās piemēram, jurista profesijā vai bankā melnas kurpes joprojām ir vienīgie īsti pieņemamie apavi.

Taču, ja džentlmenis nokļūst situācijā, kurā brūns vai zaļš uzvalks vai sporta jaka būtu atbilstoši kādā birojā ar brīvāku ģērbšanās stilu vai sporta pasākumā —, derēs arī brūnas kurpes.

Tomēr džentlmenis nekad nevelk brūnas kurpes uz bērēm vai kāzām. Ja viņam palaimēsies nodzīvot garu mūžu, viņš piedzīvos daudzas nedēļas nogales un viņa brūnās mokasīnveida ādas kurpes tiks novalkātas godam.

DŽENTLMENIS UN VĪNA CEPURE

entlmenim droši vien pieder vesela kaudze beisbola cepuru, kuras viņš valkā pēc darba, nedēļas nogalē vai savā birojā, ja tur atrodas ārpus darba laika. Savu beisbola cepuri džentlmenis var izjust gandrīz kā ķermeņa daļu, taču nevajadzētu aizmirst, ka tā tomēr ir tikai galvassega un ka vienkārša pieklājība prasa, lai to par tādu arī uzskatītu.

Džentlmenis parasti neatstāj cepuri galvā sabiedrisko ēku iekšienē sevišķi reliģisko ceremoniju vietās. Tradicionāli džentlmenim ir jānoņem cepure sveicinot sievieti vai situācijās, kad viņš tiek iepazīstināts ar jebkura dzimuma personu. Ja vīrietis valkā cepuri, lai noslēptu nemazgātu matu ērkuli vai matu trūkumu, viņam tā nav jāpaceļ. Aiz cieņas pret otru cilvēku viņš pieskaras savas cepures malai varbūt arī sapņaini pieminēdams sen pagājušo pieklājības laikmetu.

I džentlmenis regulāri mazgā matus un . nišas aizkavēt blaugznu veidošanos.

).i džentlmenim rodas velme nokrāsot ūsas, viņš tās nodzen.

ļ.i džentlmenis aizraujas ar neparastu, \ ršzemniecisku galvassegu valkāšanu, piemēram, briežu mednieku cepuri

vai krievu sabuļādas ausaini, iņš saprot, ka, visticamāk, piesaistīs citu cilvēku uzmanību.

I Vvntlmenis nekad neliek bikšu siksnu, ja valkā bikšturus.

I ■ Tvntlmenis savu melno kaklasaiti sien .iilokāmās apkaklītes, tad apkaklītes nītus vienmēr novieto aiz kaklasaites. I i Irjādi kaklasaites malas palīdz noturēt iestīvināto apkaklīti uz leju.

džentlmenis vienmēr sien tikai pats savu kaklasaiti. Sevišķi tad, ja tas ir tauriņš. Jo īpaši ja melns.

Džentlmeņa krekla pogām nav precīzi jāatbilst viņa aproču pogām. Tomēr tām allaž citai citu jāpapildina.

Ja džentlmenis valkā plato smokinga jostu, viņš pārliecinās, ka ieloces ir pavērstas uz augšu. (Tādējādi tās var labi izmantot kā mazas, slepenas kabatiņas, piemēram, teātra biļešu glabāšanai.)

KAD VILKT SMOKINGU

LJŽentlmenis nevelk smokingu pirms pulksten sešiem pēcpusdienā neatkarīgi no tā, kā rīkojas citi. Ja viņam ir vakara uzvalks (pareizais apzīmējums ir smokings), viņš to vienmēr velk tad, ja ielūgumā ii rakstīts "smokingā" (black tie) vai "smokings pēc izvēles" (black tie optional). I īdzīgi, ja džentlmenis dodas uz kādu oficiālu pasākumu kāzu svinībām vai deju \,ikaru -, kas sākas pēc pulksten astoņiem vakarā, viņš var uzskatīt, ka smokings būtu piemērots.

Tomēr, ja viņš zina, ka pārējie svinību viesi diez vai būs vakartērpos, viņš drošības pec velk tumšu uzvalku. Ja ielūgumā nav noteikts nekāds apģērba veids vai ir rakstīts 1 .mokings pēc izvēles", džentlmenim nav obligāti jānoīrē vakara uzvalks. Šādos • idījumos viņa tumšais uzvalks būs pilnīgi .ii bilstošs.

KĀ APSIET TAURIŅU

Būtībā tauriņu sien tāpat kā jebkuru citu lenti. Džentlmenis to zina un nekrīt izmisumā, ja pirmās reizes tas īsti neizdodas. Pirms banketa dienas viņš mājās laikus kārtīgi pavingrinās.

Džentlmeņa rokasgrāmata

1. Pielāgojiet kaklasaites garumu. (Ja tā būs par īsu, tauriņš iznāks mazs. Ja par garu, pārāk kupls un nekorekts.)

2. Aplieciet kaklasaiti ap kaklu tā, lai viens gals nokarājas zemāk par otru.

i. Garāko galu pārlieciet pāri īsākajam. Tad to no aizmugures paveiciet uz augšu tā, it kā sāktu siet vecmāmiņas mezglu.

5. Pārlokiet kaklasaites īsāko galu, lai izveidotos cilpa.

6. Paceliet kaklasaites garāko galu augšup, virziet pāri un apkārt visa sējuma viducim.

7. Garākā gala atlikušo gabalu salokiet cilpā un izbāziet to cauri atvērumam aiz īsākā gala. (Garākā gala veidotajai cilpai ir jābeidzas aiz īsākā gala plakanās puses.)

8. Paveiciet sasieto lenti un pagroziet to šurpu turpu, līdz tauriņš izskatās glīts un pabeigts. (Šī procedūra var aizņemt krietnu laiciņu, taču nenolaidiet rokas. Jums tas noteikti izdosies! Neaizmirstiet pavilkt aiz abām cilpām vienlaikus, kā sasienot kurpju saites, citādi tauriņš atraisīsies.)

Džentlmenis nekad nekrāso matus.

Lai gan džentlmenis mēdz nest savus kreklus uz veļas mazgātavu, viņš pats tos prot izgludināt un iecietināt, izmantojot pulverizatoru.

Džentlmenim pieder vismaz viens pāris melnu saišu kurpju.

Pat ja vakara uzvalku džentlmenis ir spiests noīrēt, viņš lieto arī kaut ko savu. Pāris aproču pogu ir pietiekami.

Ja džentlmenis velk vesti, viņš atstāj apakšējo pogu neaizpogātu.

Ja drēbes džentlmenim kļūst par mazu, viņš tās atdod labdarībai.

Viņš neaizbildinās, ka kādu dienu nokritīsies svarā. Tad, kad un ja vispār viņš novājēs, viņš pavisam noteikti negribēs to nosvinēt, uzvelkot vecmodīgas drēbes.

Džentlmenis nekad nevalkā tauriņu pie pogājamas apkaklītes.

I džentlmenis atdod pazolēt savas kurpes, kad tas ir nepieciešams.

1 džentlmenis nekad nevelk vienus un to pašus džinsus divas dienas pēc kārtas.

Džentlmeņa biksēm vienmer ir atloki, izņemot džinsus un oficiālā ietērpa bikses.

Dzentlmena džinsiem nekad nav iegludinātas vīles.

Treša nodaļa DŽENTLMENIS IET UZ BANKETU

Džentlmenis zina, kad piedien apēst garnējumu.

Ja džentlmenim restorānā gadījušās nepatīkamas situācijas, viņš netirda apkalpojošo personālu, bet iesniedz sūdzību restorāna vadībai. Ja vien džentlmenis nealkst pārliecināties, ka vainīgais ticis sodīts, viņš šajā restorānā vairs neatgriežas.

Ejot uz restorānu pēc darba laika, džentlmenis savu mobilo telefonu nenem līdzi.

>

KA IEDOT DZERAMNAUDU

UZeramnaudas došana ir ļoti delikāta lieta, kas attiecas tikai uz pašu džentlmeni un apkalpotāju. Viņš neplātās, ka atstājis dāsnu dzeramnaudu. Ja pakalpojums ir bijis ļoti sīks, džentlmenis neklāsta sarunu biedriem, ka atalgojums būs niecīgs.

Dzeramnauda džentlmenim jāatstāj apkalpotājiem restorānā vai bārā, bet ne ātrās ēdināšanas iestādē. Apliecinot, ka ir apmierināts ar labu apkalpošanu, džentlmenis atstāj dzeramnaudu 15 % apjomā no kopējās rēķina summas. Teicama, īpaši laipna apkalpošana ir vismaz 20 % vērta. Ja apkalpošana ir bijusi tikai kaut cik pieņemama, 10 % liela dzeramnauda tomēr ir jāatstāj. Ja džentlmenis ir tik neapmierināts, ka viņam prāts nesas samazināt summu vēl vairāk, viņš neatstāj neko un iemeslu paskaidro administratoram. Nikna desmitcentu vai divdesmit piecu centu monētas pasviešana rāda, ka gan klientam, gan viņa apkalpotājam ir vienlīdz sliktas manieres.

Ja pasniegto ēdienu paredzēts ēst ļoti karstu (verdošu) vai ledusaukstu un ja džentlmenis ir pirmais apkalpojamais pie sava galdiņa, viņš nesāk ēst, iekams nav apkalpots arī viņa galdabiedrs.

Ja džentlmenim ilgi nenes pasūtīto ēdienu, bet viņa galdabiedri jau ir apkalpoti, džentlmenis mudina:

"Lūdzu, sāciet bez manis!" Un, to teikdams, viņš neliekuļo.

Ja džentlmenis ietur diētu, viņš pie galda par to nerunā.

Ja džentlmenis nav pasūtījis vakariņām galdiņu, viņš pieņem faktu, ka būs jāgaida pie bāra.

Džentlmenis nerunā ar pilnu muti.

Džentlmenis zina, ka ēst jāsāk ar dakšiņu, kas nolikta ārmalā. Ja salātu dakšiņa novietota nepareizā vietā, viņš nerīko scēnu.

Kad džentlmenis ir beidzis ēst, viņš dakšiņu un nazi noliek uz sava šķīvja krustām. Viņš nekad nenoliek netīru galda piederumu atpakaļ uz galda.

Džentlmenis nekad nesāla ēdienu, iepriekš to nepagaršojis. Viņš nekad šādā veidā neapvainotu pavāru.

KA VAR ZINĀT, KURA DAKŠIŅA JĀŅEM

Ja galds uzklāts pareizi, džentlmenis zina, kura dakšiņa, karote vai nazis jāņem vispirms. Apsēžoties pie galda, viņš atrod traukus un galda piederumus izkārtotus tādā secībā, kādā tie būs nepieciešami. Kad tiek atnests pirmais ēdiens, džentlmenis ņem to dakšiņu, kas atrodas vistālāk no šķīvja. Ticis galā ar šo ēdienu, viņš atstāj dakšiņu uz šķīvja, un tas tiek aiznests. Līdzīgā veidā džentlmenis rīkojas visu maltītes laiku, tādējādi, sagaidot desertu, viņam ir palikusi tikai viena dakšiņa, karote vai nazis. Ja ir gadījies, ka galda piederumi sakārtoti nepareizā secībā, džentlmenis tomēr rīkojas, vadoties pēc šīs loģiskās sistēmas. Šādos gadījumos galda klājējs ir tas, kurš radījis sajukumu.

DŽENTLMENIS UN VIŅA DRAUGI VEĢETĀRIEŠI

Pat ja džentlmenis ir kaislīgs steiku mīļotājs, viņam, ļoti iespējams, dzīvē nāksies uzņemt viesus, kuri gaļu uzturā nelieto. (Var gadīties, ka viņi atsakās no jebkuriem gaļas un pat piena produktiem. Iespējams, būs tādi, kas tomēr iekļaus savā ēdienkartē balto gaļu zivis un vistu.) Ja džentlmenis aicina pusdienās viesus veģetāriešus, viņš katrā ziņā ciena viņu vēlmes un pārliecinās, ka viesi saņem gardu, sātīgu ēdienu. Izvēloties restorānu, džentlmenis pārbauda, vai ēdienkartē ir pietiekami liela salātu un makaronu ēdienu izvēle. Pasūtot ēdienus iepriekš, viņš norāda, lai tiktu iekļauti arī ēdieni veģetāriešiem.

Džentlmenis, kurš pats ir veģetārietis, neuzprasās, lai viņu "palutina". Ja viņa lēmumu neēst gaļu ir noteikusi stingra pārliecība, viņš jau iepriekš par to informē namatēvu vai namamāti, lai tie parūpētos

par attiecīgiem ēdieniem. Pieņemot ielūgumu, viņš var teikt tā: "Protams, ar lielāko prieku ieradīšos sestdien uz pusdienām. Zināt, esmu veģetārietis, bet citādi gan ēdu visu, kas tiek pasniegts." Vai nu tas ir labi, vai slikti, bet veģetārieši parasti ir mazākumā. Paša veģetārieša pienākums ir darīt namatēvam vai namamātei zināmas savas īpašās vajadzības.

Nonācis aci pret aci ar šķīvi, kurā ir garie makaroni, piemēram, spageti, linguini vai fettucini, džentlmenis apspiež

vēlmi tos sagriezt, izmantojot nazi un dakšiņu. Ta vietā viņš savirpina kumosu makaronu ap dakšiņas zariem un ar karotes palīdzību virza to sev mutē.

DŽENTLMENIS REZERVĒ RESTORĀNĀ vietas PUSDIENĀM

entlmenis apzinās, ka vietu rezervēšana restorānā ir mutiska saziņa starp viņu un restorāna pārstāvi. Džentlmenis neliek rezervēt vietas, ja vien patiešām neplāno tās izmantot; gadījumā, ja viņam pusdienas jāatsauc vai mainās paredzamais viesu skaits, viņš informē restorāna vadību, cik drīz vien iespējams.

Džentlmenis neuzskata par publisku apvainojumu, ja restorāns nevar nodrošināt viņam rezervāciju pieprasītajā laikā. Ja džentlmenim nav iespējams samierināties ar agrāku vai vēlāku stundu, viņš lūdz ieteikt citu iestādi.

Ja viņa rīkotās viesības saistītas ar kādām īpašām prasībām, piemēram, vietu dalījums smēķētāju un nesmēķētāju sektoros, viņš tās dara zināmas jau rezervācijas laikā.

Ja vietu ierādītāja, administrators vai zāles pārzinis ir bijuši īpaši pretimnākoši, viņš ar prieku tiem atlīdzina ar dzeramnaudu.

Jāpiebilst, ka šo naudu viņš pasniedz tik neuzkrītoši, cik vien iespējams, piemēram, ieslidinot to pārziņa delnā atvadu rokasspiediena laikā.

Džentlmenis zina, ka ļaudis, kuri "aizmirst" par savu pasūtījumu, ātri vien iegūst nepieklājīgu un nevērīgu cilvēku reputāciju.

Restorānā džentlmenis ievēro vispārpieņemto apģērba etiķeti. Nebūdams pārliecināts, vai jāierodas

uzvalkā, viņš to laicīgi noskaidro. Ja džentlmenis ir uzaicinājis pusdienās citus kungus, viņš dara tiem zināmu, vai nepieciešams ierasties uzvalkā.

KA PASŪTĪT VĪNA PUDELI

entlmenis pasūta vīnu, kas viņam pašam garšo, vai tādu, ko ieteicis kāds no viņa rīkoto pusdienu dalībniekiem. Tas nebūt nenozīmē, ka viņam jāpasūta visdārgākais vīns, kāds atrodams ēdienkartē. Ja ieteiktā vīna cena pārsniedz džentlmeņa finansiālās iespējas, viņš pasūta citu, nevienam par to neatvainodamies.

Kopumā sarkanvīns ir pareizā izvēle pie jēra un vērša gaļas, makaronu ēdieniem ar tomātu mērci un — vairumā gadījumu — pie smagajiem priekšēdieniem. Baltvīnus parasti lieto pie zivīm, vistas gaļas, salātiem un makaronu ēdieniem ar vieglām mērcēm. Tomēr džentlmenis var bez raizēm izvēlēties jebkādu vīnu, kas viņam garšo.

Kad džentlmenis būs pasūtījis pudeli vīna, apkalpotājs to pasniegs, parādot etiķeti (lai džentlmenis redzētu, ka viņam patiešām pasniedz izvēlēto vīnu) un arī korķi (lai džentlmenis redz, ka tas nav pārāk sauss). Tad apkalpotājs ielies mazliet vīna džentlmeņa glāzē, un viņš to tūlīt nogaršos. Ja vīns pārbaudi iztur, džentlmenis ļauj apkalpotājam to ieliet saviem viesiem un visbeidzot džentlmenim pašam.

Baltvīnu apkalpotājs var atstāt dzesētājā, kas novietots pie galda. Ja pasniedz sarkanvīnu, to var atstāt uz galda. Jebkurā gadījumā džentlmenis var pagaidīt, lai apkalpotājs atkal piepilda glāzes, vai arī uzņemties šo pienākumu pats.

Ja džentlmenis izlēmis vīnu nedzert, viņš pārliecinātā tonī saka oficiantam: "Nē, pateicos. Man, lūdzu, tikai ūdeni (vai ledus tēju, vai minerālūdeni)."

Piepildot vīna glāzi, džentlmenis beidz ieliešanu, mazliet pagriežot pudeli, tā tiek novērsta vīna nopilēšana no pudeles kakliņa, kas ir visai nepievilcīgs skats.

Džentlmenis nekādā gadījumā negrauž ledus gabaliņus, kas ir viņa glāzē, ja nu vienīgi slepenībā savās mājās.

Džentlmenis necenšas par katru cenu mainīt savu pusdienu biedru viedokļus. Maltīte pie galda nav debašu turnīrs.

Kokteili džentlmenis nekad nedzer caur salmiņu.

Pie pusdienu galda džentlmenis apkalpo sievieti, kas sēž no viņa pa labi, palīdz, viņai apsēžoties savā krēslā vai pieceļoties no tā.

KA LIETOT SALVETI PUSDIENU LAIKĀ

Pēc tam kad džentlmenis ieņēmis savu vietu pie pusdienu galda, viņš vispirms novieto sev klēpi pusdienu salveti. Viņš to vienmēr ieliek klēpī, nevis aizsprauž aiz jostas vai zem zoda. Džentlmenis negaida, ka apkalpotājs pareizi sakārtos salveti viņa vietā. (Tikai sevišķi smalkos restorānos apkalpotāji salvešu atlocīšanu veic kā mazu intermēdiju pirms pusdienām.)

Ja džentlmenis pusdienu laikā uz neilgu brīdi atstāj galdu, viņš novieto salveti brīvi salocītu uz sava krēsla. Beidzot maltīti, viņš nevērīgi saloka salveti un noliek to pie sava šķīvja. Viņš vēro pasākuma rīkotājus un zina: kad viņi veic līdzīgas darbības, pusdienas tuvojas beigām.

A rī visizsmalcinātākās dinejas laika

džentlmenis var droši mieloties ar aukstajām uzkodām, ko ņem ar pirkstiem, sparģeļu dzinumiem, frī kartupeļiem un ceptas vistas gabaliņiem. Tomēr viņš ļoti uzmanās, lai nenopilinātu mērci uz sava krekla priekšas vai galdauta.

Ja džentlmenis jūt, ka viņam starp zobiem iesprūdusi avenes sēkliņa vai kāds cits traucēklis, viņš atvainojas un dodas uz tualeti.

Ja kokteiļvakarā vai pusdienu viesībās džentlmenis konstatē, ka ielicis mutē kaut ko nepatīkamu vai negaršīgu, viņš no tā atbrīvojas iespējami ātri un efektīvi (parasti to darot ar pirkstu vai dakšiņu). Viņš rīkojas strauji un pat nemēģina slēpt savas darbības, aizsedzies ar salveti.

Ceturta nodaļa DŽENTLMENIS PASAKA VĀRDU VIETĀ

Ir daži jautajumi, kurus džentlmenis nemūžam neuzdod.

•  "Kā jūs abi viens otru pazīstat?"

•  "Kāpēc man jūsu vārds šķiet pazīstams?"

•  "Jūs taču mani neatceraties, vai ne?"

•  "Vai jums nebūtu nekas pretī, ja es apskatītu etiķeti?"

•  "Vai jūs grasāties to visu apēst?"

Džentlmenis zina, ka "lūdzu" un "paldies" joprojām ir īsti burvju vārdiņi.

KĀ UZSĀKT SARUNU

Viesībās, pieņemšanā vai biznesa sapulcē džentlmenis uzsāk sarunu ar kādu cilvēku, kas viņam šķiet patīkams. Lai izvairītos no neveiklas situācijas, viņš sāk ar kādu pozitīvu, nevis strīdīgu jautājumu. Piemēram, viņš var bilst: "Jaukas viesības, vai ne?" vai: "Cārlijs nu gan ir labi pacenties, sagatavojoties šim pasākumam, vai ne?" Jebkurā gadījumā džentlmenis uzsāk sarunu ar jautājumu, kas nenovirza sarunu uz viņu pašu. Ja uzrunātais cilvēks sirsnīgi atbild, viņš turpina ar pāris līdzīgiem jautājumiem, līdz saruna "iesilst". Džentlmenis apzinās, ka viņš tikai tausta pamatu zem kājām. Kamēr vien saruna nav kārtīgi iekustējusies — un arī tad nav vēlams -, viņš neriskē spert kāju nezināmā teritorijā, piemēram, pieminot atdzisušu ēdienu bārā vai firmas akciju neseno lejupslīdi. Tas nu ir kā likums: pēc tam kad džentlmenis būs izteicis šāda rakstura komentāru, viņš atklas, ka runā ar namatēva māsu vai priekšnieka dēlu.

Džentlmenis neizsaka tukšvardigus draudus.

Džentlmenis neplātās.

Džentlmenis negaužas.

Džentlmenis prot lietot vārdnīcu.

Džentlmenis pieņem komplimentu, sakot: "Pateicos. Jauki, ka tā man sakāt." Ja draugs uzslavē: "Skaista kaklasaite, Džim," džentlmenis nekādā gadījumā neatbild: "Šī vecā lupata? Man gandrīz bija kauns to izvilkt dienasgaismā." Šāda veida replikas ietver domu, ka cilvēkam, kas izteicis komplimentu, ir apstrīdama gaume.

Ja vien iespejams, džentlmenis atturas iesaistīties sāpīgu jautājumu apspriešanā.

KAD UZRUNĀT CILVĒKUS PRIEKŠVĀRDĀ

Lai gan mūsdienu pasaulē, uzrunājot cilvēku, lielākoties mēdz lietot priekšvārdu, džentlmenis zina, ka drošības pēc vienmēr ir labāk pirmās tikšanās laikā uzrunāt jauno paziņu ar "mister" vai "mis". Viņam jo īpaši jācenšas ievērot šo norādi, ja jaunais paziņa ir gados vecāks cilvēks vai arī ja viņš tiekas ar savu priekšnieku lietišķā vidē. Tomēr, ja "mis Džounsa" ir teikusi: "Lūdzu, sauciet mani par Mēriju," džentlmenis viņai piekāpjas. Citādi viņš riskē likt viņai justies neveikli.

Ja džentlmenis dzird savas paaudzes cilvēku uzrunājam viņu "mister Braun", viņš var loģiski pieņemt, ka šis cilvēks vēlas, lai viņu uzrunā ar "mister" vai "mis". Džentlmenis necenšas piespiest savus darījumu partnerus uzvesties tā, it kā viņi tam būtu tuvi draugi.

KĀ BEIGT SARUNU

entlmenis apzinās, ka jebkurai sarunai ir savs dabiskais ritms. Viņš nav nepieklājīgs vai nevērīgs, mēģinot virzīt sarunu vienalga, cik patīkamu vai svarīgu, uz savlaicīga noslēguma pusi.

Runājot pa telefonu, džentlmenis uzņemas atbildību par to sarunu beigšanu, kuras pats ir uzsācis. Ja saruna notiek viņa birojā, tieši džentlmeņa pienākums ir šo tikšanos noslēgt. Jebkurā no gadījumiem viņš pasaka tik tieši, cik vien tas iespējams, ka ir laiks beigt pārrunas; viņš neļauj sarunai neveikli ieilgt. Pa telefonu viņš var pateikt pavisam vienkārši, piemēram: "Bija jauki ar tevi parunāties, Džek. Ceru drīzumā atkal ar tevi sazināties." Tiekoties aci pret aci, viņš pieceļas, pateicas viesim par tikšanos un pastiepj roku atvadu rokasspiedienam.

Pat saviesīgā pasākumā, piemēram, kokteiļu vakarā, džentlmenis var eleganti beigt sarunu, sakot: "Bija ļoti patīkami ar jums aprunāties, mister Grebit. Es vēlētos piepildīt savu glāzi. Vai jums nebūtu nekas pretī kopā ar mani doties pie bāra?" Pa ceļam viņš izmanto izdevību iepazīstināt misteru Grebitu ar citiem cilvēkiem. Ja misters Grebits atsakās kopīgi doties pie bāra, džentlmenis saka: "Bija tiešām jauki ar jums parunāties. Ceru, ka mums drīzumā atkal izdosies papļāpāt."

Ja džentlmenis uzsāk telefona sarunu, viņš zina, ka tieši viņa pienākums ir to beigt.

Džentlmenis sniedz tiešas atbildes, sevišķi uz strīdīgiem jautājumiem. Būt tiešam tas nav tas pats, kas būt skarbam.

Džentlmenis nekad nestāsta jokus, kas var samulsināt citus cilvēkus, pat tadā gadījumā ne, ja viņi šajā telpā neatrodas.

Ja džentlmenis nerunā franciski, viņš necenšas lietot franču vārdus.

Citējot Šekspīru, džentlmenis nemin autora vārdu; ja citāts turklāt nav gluži precīzs, jo labāk.

Džentlmenis nelamājas sieviešu, bērnu vai gados vecāku cilvēku klātbūtnē.

KA atbildēt uz apvainojumu

Ja džentlmeni kāds ir apvainojis, vienalga, sabiedriskā vietā vai divatā, viņa reakcija ir vienkārša.

Ta kā viņš ir džentlmenis, viņš nesaka neko.

Džentlmenis vienmer apdomājas, pirms ko saka.

Ja vien džentlmenis nevada angļu valodas nodarbību, viņš nelabo citu cilvēku pieļautās gramatiskās kļūdas. Taču pats savu runu džentlmenis pedantiski kontrolē.

KA atvainoties

Lai gan džentlmenis vienmēr cenšas būt taktisks un uzmanīgs pret citiem cilvēkiem, viņam gadās pieļaut kļūdas. Šādos gadījumos viņš vaļsirdīgi atzīst savu kļūmi un cenšas nodarījumu labot, iekams situācija nav pasliktinājusies.

Atvainojoties džentlmenis runā tieši un par lietu. Ja viņam gadījies nejauši izteikt piezīmi, kas aizvainojusi cita cilvēka jūtas, viņš var sacīt: "Sem, baidos, ka pagājušās kriketa spēles laikā pateicu jums ko aizskarošu, kad mēs jokojām par jūsu krekla krāsu. Es negribēju jūs apvainot." Ja džentlmeņa rīcība ir likusi citam cilvēkam justies neveikli, džentlmenis var teikt, piemēram, tā: "Sallij, tovakar pie Velisiem, kad izsitu jums no rokām vīna glāzi, es jutos kā īsts lempis. Man ļoti žēl."

Atvainodamies džentlmenis tīši nemazina savas kļūdas nozīmi un arī to nepārspīlē.

Džentlmenis atvainojas, ja ir pārliecināts, ka ir aizvainojis otru cilvēku. Viņš nemēdz

liekuļoti atvainoties, ja neko ļaunu nav nodarījis. Šāda atvainošanās ir meli. Tas ir apvainojums pats par sevi.

Džentlmenis zina, kā atvainošanos izteikt vienkārši. Viņš netur ļaunu prātu.

Ja atvainošanās džentlmenim tiek izteikta patiesi un sirsnīgi, viņš to labprāt pieņem. Viņš neizliekas, ka pāridarījuma nav bijis, taču uzskata to par pagātni un raugās nākotnē.

Džentlmenis nestāsta jokus ar rasistisku, seksuālu vai homoseksuālu ievirzi, tāpat arī nesmejas par tādiem pat tajā gadījumā ne, ja viņš domā, ka tos dzird tikai viens cilvēks.

Džentlmenis nekad nevaicā sievietei, vai viņa ir stāvoklī. Viņš nemūžam nejautā: "Vai tad tas bērns jums vēl nav piedzimis?"

Ja džentlmenis apgrūtina kādu cilvēku, lūgdams pavirzīties, lai var izspraukties cauri pārpildītai telpai, viņš saka: "Atvainojiet." Viņš nesaka: "Piedodiet," jo viņam nav iemesla to darīt. Patiesībā džentlmenis nekad nesaka: "Piedodiet," ja vien nav nodarījis kādam pāri.

KA UZRAKSTĪT LĪDZJŪTĪBAS VĒSTULI

Ir pieņemts, ka džentlmenis pauž līdzjūtību sakarā ar tāda cilvēka nāvi, kuru viņš ir pazinis, apbrīnojis vai cienījis. Viņš var izteikt līdzjūtību draugam, kurš zaudējis mīļoto cilvēku, pat ja aizgājēju nekad nav saticis.

Vienkāršākie līdzjūtības vārdi būs arī visdaiļrunīgākie. Džentlmenis varētu uzrakstīt: "Harolds man bija dārgs un uzticams draugs. Man viņa ļoti pietrūks." Lai mierinātu tuvu draudzeni, džentlmenis var rakstīt tā: "Zinu, ka Harolda zaudējums tev ir liels trieciens. Šajā grūtajā laikā domās esmu pie tevis."

Džentlmenis nekad nesaka: "Lūdzu, dari man zināmu, ja varu ko palīdzēt," — atstādams sērojošā ziņā lūgumu pēc palīdzības. 1a vietā džentlmenis piedāvā aizvest visu aizgājēja ģimeni pusdienās, izpildīt kādu uzdevumu vai pieskatīt māju, kamēr ģimene ir prom.

KA iesniegt sūdzību

Ir gadījumi, kad džentlmenim ir pamats iesniegt sūdzību. Ja viņš ir saņēmis sliktu apkalpošanu, ja ar viņu apgājušies rupji vai viņš ir nepelnīti apvainots, viņam ir pilnīgas tiesības darīt savu neapmierinātību zināmu ne tikai ievainoto jūtu dēļ, bet arī cerībā, ka nepatīkamā situācija vairs neatkārtosies.

Tomēr džentlmenis zina, ka nav nozīmes iesniegt sūdzību, ja tā netiek adresēta pareizajam cilvēkam. Piemēram, ja džentlmenis ir pavirši apkalpots, viņam nevajag lieki tricināt gaisu, sūdzoties apkalpotājam, kurš tik un tā var nejusties spiests savu izturēšanos uzlabot. 1a vietā džentlmenis par savām raizēm izstāsta attiecīgās iestādes pārzinim vai īpašniekam. Ja viņam ir tāda izdevība, džentlmenis sūdzību iesniedz, tiekoties aci pret aci, bet to var izdarīt arī pa telefonu vai rakstiski.

Iesniedzot sūdzību, džentlmenis detalizēti apraksta savas neapmierinātības iemeslus.

Viņš neizsaka draudus. Ja džentlmenis kādā restorānā vai citā iestādē tiek slikti apkalpots, viņš var izlemt turp doties atkārtoti, piemēram, darījumu pusdienās. Tomēr, ja sliktā apkalpošana turpinās vēl pēc tam, kad džentlmenis iesniedzis sūdzību, viņš neturpina pakļaut sevi šādiem nepatīkamiem brīžiem. Viņš norunā darījumu pusdienas kaut kur citur.

Džentlmenim ir savi uzskati un pārliecība, bet viņš apdomājas, pirms runā par to skaļi. Viņš apzinās, ka arī citu cilvēku uzskati var būt pamatoti. Strīdā džentlmenis ielaižas tikai par ļoti svarīgiem jautājumiem.

Džentlmenis nekad neapgalvo, ka būtu redzējis filmu, kuru nav skatījies, vai lasījis grāmatu, par kuru lasījis tikai atsauksmes. Viņš zina, ka jāsaka šādi: "Es šo grāmatu [filmu] vēl neesmu izlasījis [redzējis], taču no dzirdētā šķiet, ka tā ir ļoti interesanta. Kā jūs domājat?"

Ja džentlmenis ir nonācis naudas grūtībās, viņš aiztaupa citiem šīs situācijas detalizētu izklāstu. Arī finansiālas veiksmes gadījumā viņš par naudu nerunā.

Pat ja telpā esošie cilvēki runā svešvalodā, džentlmenis uzmanās, lai par viņiem neizteiktos. Varbūt viņš pats neprot krievu valodu, taču tas nenozīmē, ka viņi nepārvalda angļu valodu.

Piektā nodaļa DŽENTLMENIS RĪKO VIESĪBAS

Džentlmenis nerīko tādas viesības, kur viesiem jāņem līdzi alkoholiskie dzērieni. Tapat viņš neaizraujas arī ar "groziņu vakariem".

Ja vien var no tā izvairīties, džentlmenis neatliek ielūgumu nosūtīšanu uz pēdējo brīdi. Viņa draugi ir interesanti ļaudis, un viņš atzīst faktu, ka viņiem var būt visai aizņemts pasākumu grafiks.

Džentlmenis neatbild uz telefona zvanu pusdienu laikā. Ja džentlmenim kāds piezvana laikā, kad viņš uzņem viesus, viņš pieklājīgi palūdz, vai var atzvanīt kaut kad vēlāk.

KAS JĀZINA KATRAM DŽENTLMENIM NAMATĒVAM

Darbodamies namatēva lomā vai nu pats savā mājā, vai restorānā -, džentlmenis dara visu, kas ir viņa spēkos, lai viesus labi uzņemtu. Džentlmenis zina, ka viņa mērķis ir ļaut viesiem justies brīvi un omulīgi, nevis atstāt uz tiem iespaidu. Viņš neuzskata par nepieciešamu pasniegt visekstravagantākās uzkodas; tāpat arī viņam nav jājūtas spiestam vest viesus uz visdārgāko restorānu.

Kad viesi ierodas, džentlmenis ar viņiem sirsnīgi apsveicinās un parāda, kur izvietoti ēdieni un dzērieni. Ja viņš ievēro, ka kāds viesis nav iesaistīts sarunās, džentlmenis viņu iepazīstina ar pārējiem un ievirza sarunu.

Džentlmenis neraizējas par saplēstiem stikla traukiem vai skrambām uz mēbelēm. Šādas sīkas nepatikšanas viņš pieņem kā viesību sastāvdaļu.

Džentlmenis pārliecinās, ka viņa ielūgumā vienalga, telefoniski vai pa pastu ir sniegta visa nepieciešamā informācija. Viņš tajā uzrāda viesību laiku, datumu un vietu, kā arī dara zināmu, kādā apģērbā ierasties.

Ja kāds viesis piedāvā paņemt līdzi pudeli vīna vai palīdzēt papildināt

pusdienu ēdienkarti citā veidā, džentlmenis var šādu priekšlikumu vai nu pieņemt, vai noraidīt. Jebkurā gadījumā, viņš saka: "Paldies!" un tiešām tā arī domā.

Dzentlmenis-namatēvs ēdienus pasniec kvalitatīvos traukos. Ja kāds no tiem nejauši tiek saplēsts, viņš neceļ traci, tāpat arī nepieņem viesa piedāvājumu samaksāt par jauna trauka iegādi.

Džentlmenis rīko viesības

Ja viesis ierodas, paņēmis līdzi ēdienu, džentlmenis to liek galdā. Tomēr viņam nav jāatver nepieteikta vīna pudele, sevišķi ja šis vīns neder pie pasniegtajiem ēdieniem.

Ja džentlmenis rīko pusdienas ļoti šaurā lokā tikai vienam vai diviem cilvēkiem -, viņš var lūgt viesus pievienoties virtuvē, kamēr viņš pabeidz pusdienu sagatavošanu. Ja virtuve ir neliela, viņi var stāvēt durvīs, lai namatēvs var iesaistīties sarunā.

Dažkārt džentlmenis atklāj, ka ir kļūdījies, ielūdzot savā namā ļaudis ar sliktām manierēm. Viņš necenšas mainīt šo cilvēku uzvedību, bet gluži vienkārši vairs viņus pie sevis neaicina.

MĀKSLA SNIEGT DRAUDZĪGU SKŪPSTU

entlmenis zina, ka draudzīgs skūpsts nav erotisks. Tas pauž mērenas simpātijas. Skūpsts tiek sniegts ātri un nenozīmē neko daudz vairāk kā rokasspiediens. Ar draudzīgu skūpstu apmainās cilvēki, kas jau ir kļuvuši par draugiem; tas netiek sniegts lietišķā situācijā.

Džentlmenis vienmēr nogaida, lai sieviete pirmā dāvā draudzīgu skūpstu. Ja viņa paliecas uz džentlmeņa pusi, viņš pagriež vaigu pret viņas lūpām, un viņa to apveltī ar vieglu, garāmslīdošu skūpstu. To darot, viņa nevilcinās. Tapat arī džentlmenis šo brīdi nemēģina paildzināt. Viņš var uzlikt viņai uz pleca roku.

Ja no sievietes lūpu krāsas džentlmenim uz sejas paliek traips, viņš to nenotīra sievietes klātbūtnē. Viņš to nes kā godazīmi kaut neilgu laiku, bet vēlāk noslauka ar kabatlakatiņu.

Džentlmenis vienmer uzklāj galdu pirms viesu ierašanās.

Kad tiek pasniegti alkoholiskie dzērieni, džentlmenis-namatēvs vienmēr ir gatavs situācijai, ka kāds no viesiem var iedzert par daudz. Šādos gadījumos viņš tiem neļauj sēsties pie stūres.

Viņš nokārto, ka šos ciemiņus mājās aizved kāds draugs, kas ir skaidrā, vai izsauc taksometru. Ja džentlmenim šķiet, ka būtu vajadzīgs paņemt pie sevis šī viesa mašīnas atslēgas, viņš to dara.

Ja džentlmenis vēlas, lai viesi aizietu, viņš novāc no galda alkoholiskos dzērienus.

Ja džentlmenis viesībās ierodas ar dāvanu, viņš negaida, lai tā tiktu atvērta viņa klātbūtnē (ja vien šis pasākums nav viesības ar dāvanu pasniegšanu topošajai līgavai vai topošajai māmiņai).

KA ierīkot mājas bāru

entlmenis nepiebāž savu mājas bāru, lai tādā veidā atstātu uz cilvēkiem iespaidu. Viņš tajā tur tādus alkoholiskos dzērienus, kas garšo viņa viesiem. Pat visizvēlīgākajiem viesiem pietiks ar skotu viskiju, degvīnu, džinu, baltvīnu un dienvidu štatos burbonu. Turklāt viesi jutīsies drošāk, plašas izvēles nemulsināti.

Jebkurā gadījumā džentlmenim ir jāpārliecinās, ka ledusskapī ir pietiekami bagātīgi ledus krājumi un ka viņš var piedāvāt lielu jaukšanai paredzēto šķidrumu dažādību ne tikai par prieku draugiem, kuri lieto alkoholu, bet arī viesiem nedzērājiem. Džentlmenis zina, ka dzērienu kvalitāte vienmēr ir svarīgāka par to neparastumu.

Džentlmenis zina, ka viņa mājas bārs nebūs pilnīgs bez laima un citrona šķēlītēm, mērglāzītēm, kokteiļu maisītāja un lielas kaudzes iestērķelētu un gludinātu kokvilnas auduma kokteiļa salvešu.

KA SASĒDINĀT VIESUS

Ja džentlmenis rīko viesības vai nu savā mājā, vai kādā sabiedriskā vietā -, pienāks brīdis, kad viņam būs katram viesim jāierāda sava vieta. Tatad no viņa kā viesību saimnieka tiek prasīts izlemt, kurā vietā sēdēs katrs no ielūgtajiem ciemiņiem. Džentlmenis šo pienākumu uztver ļoti nopietni, apzinoties, ka viņa lēmums var visu vakaru vai nu celt, vai graut. Viņš cenšas saderīgos viesus sēdināt citu citam blakus, taču nekādā gadījumā kopā nesēdina pāri vienalga, precētus ļaudis, senus mīļākos vai tādus, kuriem šī ir pirmā tikšanās reize. Viņa mērķis ir viesus sajaukt, lai viņi varētu uzdot cits citam jautājumus, uzturot dzīvas sarunas.

Ja viesībās ir kāds goda viesis, šai personai vienmēr tiek atvēlēta vislabākā vieta. Piemēram, banketa laikā šādu viesi sēdina vietā ar vislabāko skatu uz visu telpu. Ja viesības notiek mājās, goda viesi sēdina no namatēva pa labi vai vislabāk starp diviem viņam tuviem viesiem.

Savukārt džentlmenis-namatēvs sev atstāj visnecilāko vietu. Piemēram, oficiālās pusdienās, kuru laikā paredzētas runas, viesību saimnieks ieņem vietu ar vissliktāko skatu uz runātāja paaugstinājumu. Kompensāciju par to viņš gūst, vērojot savu iepriecināto, labā noskaņojumā esošo viesu sejas.

Ja džentlmenis vislabprātāk gatavo pusdienas pats, viņš par to pasaka saviem viesiem un pieklājīgi noraida viņu palīdzību. Tomēr, ja viņam tā būtu tīkama, džentlmenis piedāvājumu pieņem. Arī tad, ja šādi piedāvājumi nav izteikti, viņš tomēr var lūgt viesu palīdzību sīkos darbiņos, piemēram, atkorķēt vīna pudeli vai iepildīt glāzēs ledu.

KĀ UZKLĀT PUSDIENU GALDU

Džentlmenis zina, kā eleganti saklāt kaut vai visvienkāršāko pusdienu galdu.

Galvenie galda piederumi tiek sakārtoti šādi.

Ja Salāti Tiek Pasniegti Ka Pirmais Ēdiens

A.   Lēzenais šķīvis F. Tējkarotē

B.   Salātu šķīvis G. Deserta karote*

C.   Salātu dakša H. Ūdens glāze

D.  Pusdienu dakša I. Vīna glāze

E.  Pusdienu nazis J. Servjete

* Deserta karotes vietā atbilstošā gadījumā var būt arī dakšiņa.

Džentlmena rokasgrāmata

A. Lēzenais šķīvis

F. Tējkarotē

B. Salātu šķīvis

G. Deserta karote*

C. Salātu dakša

H. Ūdens glāze

D. Pusdienu dakša

I. Vīna glāze

E. Pusdienu nazis

J. Servjete

*Deserta karotes vietā atbilstošā gadījumā var

būt arī dakšiņa.

KĀ PASNIEGT PUSDIENAS

Pirms viesu ierašanās džentlmenis jau ir novietojis uz galda lēzenos šķīvjus, galda piederumus un glāzes. Kad viesi jau kādu brīdi ir patērzējuši un, iespējams, iemalkojuši pa glāzei, viņš aicina visus pie galda. Turpmākā viesību norises kārtība ir šāda:

•  viesi ieņem savas vietas;

•  ja džentlmenis pasniedz salātus, viņš novieto salātu šķīvjus tieši uz lēzenajiem šķīvjiem (tie ir uzlikti jau iepriekš);

•  kad viesi ir beiguši ēst salātus, džentlmenis novāc salātu šķīvjus. Ja viņš ir iecerējis ēdienu uz lēzenajiem šķīvjiem uzlikt virtuvē, tad pie reizes aiznes prom arī tos. Salātu dakšiņas paliek uz viesu šķīvjiem;

•  džentlmenis vai nu piepilda pusdienu šķīvjus virtuvē, vai arī atnes otro ēdienu un piedevas un noliek uz galda, un tad viesi apkalpojas paši;

•  kad viesi ir pabeiguši baudīt otro ēdienu (ar papildporcijām, ja tādas tiek piedāvātas), džentlmenis aiznes pusdienu šķīvjus kopā ar pusdienu dakšām un nažiem;

•  džentlmenis pasniedz desertu. Ja viņš līdz tam nav uzlicis uz galda deserta dakšiņas vai karotes, viņš tās var atnest kopā

ar desertu. Ja paredzēta kafija, viņš to pasniedz šajā brīdī.

Ja pusdienlaika sarunas turpinās vēl pēc tam, kad viesi ir pabeiguši ēst desertu, džentlmenis aizvāc tukšos traukus un ielej vēl kafiju. Viņš nekādā gadījumā nesteidzina draugus pēc sātīgas maltītes atstāt galdu.

Ja džentlmenim, kurš pats ir viesa statusā, gadās cita cilvēka mājā sasist kādu trauku vai glāzi (tas tiešām notiek ne jau visi džentlmeņi ir veikli un graciozi), viņš atvainojas. Viņš nepiedāvā samaksāt par jauna trauka iegādi, bet pats tādu nopērk.

Ja kāds viesis pēc svinībām piedāvā palīdzēt visu novākt, džentlmenis var šo priekšlikumu vai nu pieņemt, vai noraidīt. Tomēr viņam nav pamata gaidīt, ka šāds piedāvājums tiks izteikts. Viesību rīkošana no sākuma līdz pat beigām ir viena cilvēka uzdevums.

Sestā nodaļa

DŽENTLMENIS IET UZ VIESĪBĀM

Džentlmenis nenoraida ielugumus. Viņš nekad negaida kaut ko labāku.

Džentlmenis nekad nepaliek pēdējais, kurš aiziet no viesībām. Tāpat arī viņš nav pirmais, ja vien tas iespējams, kurš tajās ierodas.

Džentlmenis neveic tālsarunas no citu cilvēku mājām, ja vien viņš neizmanto savu kredītkarti.

KA ATBILDĒT UZ IELŪGUMU

entlmenis neizšķiež laiku, atbildot uz ielūgumu. Ja uz ielūguma ir burti RSVP (tas ir saīsinājums no franču valodas ar nozīmi "Lūdzu, atbildiet!"), džentlmeņa pienākums ir atbildēt vai nu pa telefonu, vai rakstiski. Abreviatūra RSVP prasa atbildēt, vai ielūgtais plāno attiecīgo pasākumu apmeklēt vai ne. Ja norāde skan: "Lūdzu atbildēt tikai noraidījuma gadījumā", namatēvs vai namamāte ir jāinformē tikai tajā gadījumā, ja viņš neplāno ierasties. Džentlmenis saprot, ka no viņa puses ir ārkārtīgi nevērīgi nepaziņot par saviem nodomiem.

Ja džentlmenim ielūgums ir jānoraida, viņš skaidri norāda pamatojumu. "Esmu jau ielūgts", "Pie manis ieradīsies ciemiņi no laukiem" un "Es tajā laikā būšu aizbraucis atvaļinājumā" šie visi ir gluži pieņemami izskaidrojumi.

Džentlmenis neizvirza noteikumus, kādā gadījumā viņš būtu gatavs pieņemt

ielūgumu. Viņš nevaicā: "Kādi ēdieni tiks pasniegti?" — vai: "Kādi viesi vēl ieradīsies?" Viņš ar prieku pieņem aicinājumu un pierāda pats sev: tieši tāpēc, ka ir džentlmenis, viņš vienmēr spēj labi pavadīt laiku jebkurā sabiedrībā.

Ja ielūgumā rakstīts "RSVP", džentlmenis vienmēr uz to atbild, darot zināmu, vai viņš gatavojas pasākumu apmeklēt.

Ja džentlmenis atklāj, ka viņam tomēr ir iespējams apmeklēt viesības, ielūgumu

uz kurām viņš jau ir noraidījis, viņš piezvana viesību rīkotājam vai rīkotājai un vaicā, vai var ierasties.

Džentlmenis saprot ielūgumā minēto apģērba kodeksu. "Neoficiāls" ir atkarīgs no gadalaika: šorti un polo krekls vasarā, džinsi un svīteris ziemā. "Neoficiāls lietišķs" nozīmē kreklu ar atpogātu apkaklīti un sporta jaku. "Daļēji oficiāls" prasa tumšu uzvalku un kaklasaiti. "Smokings" paredz vilkt smokingu kopā ar citām nepieciešamajām ietērpa sastāvdaļām: vesti vai jostu, aproču un apkaklītes pogas, labas kvalitātes baltu kreklu un spoži nospodrinātas melnas kurpes. "Fraka" prasa tērpties džentlmeņa vissmalkākajā apģērbā, kurā ietilpst fraka un jaunas ādas deju kurpes.

Džentlmenis nekad neatgažas krēslā.

Džentlmeņa rokasgrāmata

Ja izrādās, ka džentlmenim ir jānoraida ielūgums, kuru viņš jau ir pieņēmis, viņš to nekavējoties dara zināmu viesību rīkotājiem. Viņš sniedz vaļsirdīgu paskaidrojumu par iemesliem, kas likuši viņam mainīt plānus, un izsaka patiesu atvainošanos.

Ja džentlmenis sava telefona automātiskajā atbildētājā ir saņēmis vairākus ielūgumus, viņš vienmēr pieņem pirmo no tiem. Pat mūsdienās, kad saziņā tik liela nozīme ir balss pastam, ir nepieklājīgi izsvērt, kurš ielūgums ir nozīmīgāks. Džentlmenis nekad negaida "kaut ko labāku".

Ja ielūgumā teikts: "Lūdzu atbildēt tikai noraidījuma gadījumā," džentlmenis dara zināmu viesību rīkotājiem, ja neplāno ierasties.

KA BŪT VIESIM

entlmenis zina, ka pieņemt ielūgumu ir tikpat kā parakstīt darījumu kontraktu. Namatēvs solās labi uzņemt viesus, un viņš pats piekrīt no savas puses darīt visu iespējamo, lai pasākums izdotos.

Džentlmenis ierodas laikā ne par agru un ne vairāk kā ar stundas ceturkšņa nokavējumu. Viņš piedalās plānotajās aktivitātēs un iesaistās jaukās sarunās ar citiem viesiem. Pie pusdienu galda viņš pār mēru nepieēdas, tomēr, ja tiek piedāvāts, var paņemt papildporciju. Alkoholiskos dzērienus pie bāra džentlmenis lieto ar mēru.

Viesībām tuvojoties noslēgumam, džentlmenis, izstarodams ap sevi labvēlības gaisotni, dodas prom. Viņš pateicas namatēvam vai namamātei un atvadās no visiem, arī jauniepazītajiem draugiem.

Džentlmenis uz viesībām nenem līdzi

draudzeni, ja vien nav pilnīgi pārliecināts, ka viesību rīkotāji to no viņa gaida. Ja ielūgumā pie viņa vārda nav piebildes "Divām personām", viņam nav tiesību kādu aicināt līdzi.

Ja džentlmenim tiek pasniegta plāksnīte ar vārdu, viņš to piesprauž pie apģērba.

Viesībās džentlmenis nekādā gadījumā nepavada visu laiku, tērzējot ar vienu cilvēku. Viņš allaž priecājas iepazīt tik daudz cilvēku, cik vien iespējams, un pieņem, ka ārkārtīgi daudz cilvēku priecāsies satikt viņu.

Ja džentlmenis nekur neredz pelnu trauku, viņš nesmēķē un nevaicā, vai to drīkst darīt. Ja džentlmenim tomēr ļoti gribas uzsmēķēt, viņš iziet ārā.

Gi āzi džentlmenis vienmer noliek uz paplātes vai paliktņa.

Vannas istabā džentlmenis droši lieto roku dvieli. Viņš nepūlas to pēc tam salocīt citādi pārējie viesi nezinās, ka tas ir lietots.

Ja tiek piedāvātas papildporcijas, džentlmenis tās palūdz. Ja vien viņam piemīt kaut cik veselā saprāta, džentlmenis nemūžam nepieļaus, ka viņu redz ēdam vai dzeram vienatnē.

KAD JĀŅEM LĪDZI DĀVANA

Ja džentlmenis ir ielūgts pie kāda mājās vai nu pusdienās, vai uz kādu svētku svinēšanu, vai arī apciemojumu ar nakšņošanu viņš ņem līdzi dāvanu. Dodamies uz pusdienām, viņš aiznes ziedu pušķi vai vīna pudeli (neatdzesētu, lai viesību rīkotāji zina, ka tā ir dāvana, nevis paredzēta pusdienu galda papildināšanai). Uz svētku viesībām viņš var paņemt sinepju burciņu, ievārījumu, augstvērtīga viskija pudeli, bundžiņu ar riekstiem vai kafijas pupiņu paciņu. Ja viņš tiek ielūgts uz ilgstošāku palikšanu — nakšņošanu vienu vai vairākas naktis pēc kārtas —, džentlmenis sarūpē pamatīgāku dāvanu, piemēram, auduma kokteiļu salvetes, rezerves korķviļķi vai kādu noderīgu priekšmetu virtuvei.

Džentlmenis vienmēr pasniedz savu dāvanu tieši namatēvam vai namamātei. Lai gan džentlmenis nāk ar dāvanu, viņš pie pirmās izdevības nosūta ari pateicības vēstuli.

KA teikt tostu

Savas dzīves laikā džentlmenis, visticamāk, tiks ielūgts uz ļoti daudzām viesībām kāzām, pusdienām par godu kādai gadadienai, dzimšanas dienu un citām svinībām. Neizbēgami pienāks brīdis, kad džentlmeni palūgs teikt tostu, un, ja tā notiek, viņš nedrīkst atteikties. Tomēr viņam nevajag pūlēties teikt pusdienu noslēguma runu vai tēlot ākstu. Viņa teiktais cieņas apliecinājums var izskanēt pat gluži vienkārši: "Džo, es lepojos, ka varu tevi saukt par savu draugu." Viņš var pastāstīt kādu epizodi no savas draudzības ar apsveicamo personu vai arī, ja jūtas pārliecināts par savu jokdara prasmi, izmest kādu bezbēdīgu asprātību. Nekādā ziņā nav pieļaujams šo goda viesi samulsināt. Tapat arī nedrīkst izplūst garās pļāpās. Džentlmenis patur prātā: tā kā tosti parasti tiek teikti vēlu vakarā, prātīgākais ir sakāmo padarīt īsu un kodolīgu.

I rikdams tostu, džentlmenis vienmēr paceļ glāzi; tā nedrīkst būt tukša. Pat ūdens glāze, ja tā tiek pacelta, paužot īsto noskaņojumu, apliecina labas veiksmes vēlējumu.

I ^ēc tosta teikšanas džentlmenis askandina savu glāzi ar jebkura cita \ u-sību dalībnieka glāzi, kas pastiepta uz viņa pusi.

Privātu viesību laikā džentlmenis pret bārmeņiem izturas sirsnīgi un i uīdzīgi. Tomēr viņam nav jādod tiem

dzeramnauda. Ta ir namatēva zinā.

KAD SŪTĪT PATEICĪBAS VĒSTULI

entlmenis vienmēr nosūta pateicības vēstuli. Kaut arī viņš ir aiznesis ziedus vai, teiksim, sainīti uz "groziņu vakaru", džentlmenis vienmēr jūtas pateicīgs. Viņš raksta vēstuli pat tad, ja ir atnesis pudeli vīna. (Ziedi nozīmē: "Paldies, ka mani ielūdzāt." Zīmītē raksta tā: "Pateicos, es labi pavadīju laiku." Tas nav viens un tas pats.) Ja viņš ir aiznesis ziedus vai vīnu, vēstule nav jānosūta uzreiz. Ja vakars ir garlaicīgs vai arī ja viņš ātri atstāj viesības, džentlmenis vienmēr var pateikt, piemēram, šādi: "Man bija ļoti patīkami kopā ar jums mazliet atvilkt elpu pirms gaidāmā maratona nedēļas nogalē," vai arī: "Pusdienas bija tiešām gardas, es visu nogaršoju."

Viesību rīkotājiem uz pateicības vēstuli nav jāatbild.

Džentlmenis nekad mūžā nav pusdienu

laikā nosēdināts pie galda līdzās garlaicīgam viesību dalībniekam. Tapat arī viņš nekādā gadījumā nav sēdināts blakus cilvēkam, kurš būtu garlaikojies.

Džentlmenis drīkst nemācēt dejot sambu, taču viņam pavisam noteikti ir jāpārvalda fokstrota dejas soļi.

Ja vien džentlmenim nav lūgts, viņš nesāk darboties ar cita cilvēka mūzikas atskaņošanas aparātiem. Tapat viņš arī neaiztiek otra kompaktdiskus.

Ja džentlmenis, ierodoties privātās viesībās, atklāj, ka viesus saņemt norīkots

īpašs apkalpotājs, kas atbild par automobiļu novietošanu, viņš iestājas rindā un gaida savu kārtu. Piebraucis pie namdurvīm, viņš ļauj apkalpotājam atvērt

auto durvis gan džentlmenim pašam, gan viņa viesiem. Džentlmenis neaizmirst atstāt atslēgas aizdedzē.

Viņš parūpējas par to, lai, vakaram beidzoties, dzeramnauda būtu pie rokas.

Džentlmenis allaž nēsā kabatā dolāru banknotes. Nekad nevar zināt, kurā brīdī vajadzēs dot dzeramnaudu šveicaram,

zāles pārzinim vai apkalpotājam automobiļu novietotājam. Viņš pat tur gatavībā vairākas rezerves viendolāra banknotes, ko aizdot citiem džentlmeņiem vai dāmām, ja viņi tiktu pārsteigti nesagatavoti.

Septītā nodaļa

DŽENTLMENIS UN VIŅA DRAUGI

Džentlmenis nekad "neuzpūšas" tik liels, lai bez kautrēšanās teiktu vai darītu kaut ko, kas citiem liktu justies sīkiem.

Džentlmenis neaizdod vairāk naudas, kā var atļauties iztērēt. Viņš neaiznemas vairāk naudas, kā spēj atmaksāt.

Džentlmenis nepaceļ balsi pret nedzirdīgajiem vai neredzīgajiem.

KĀ IEPAZĪSTINĀT CILVĒKUS

Pat mūsu steidzīgajā un virspusējā sabiedrībā džentlmenis ciena laika pārbaudi izturējušās iepazīstināšanas tradīcijas.

•  Gados jaunāks cilvēks vienmēr tiek stādīts priekšā vecāka gadagājuma personai. Piemēram, kad divdesmitgadīgais Lerijs Laionss tiek stādīts priekšā piecdesmitgadniekam misteram Olgudam, džentlmenis saka: "Mister Olgud, es gribētu jūs iepazīstināt ar Leriju Laionsu." Pat tajā gadījumā, ja gados jaunāka sieviete tiek iepazīstināta ar vecāku vīrieti, džentlmenis noteikti kā pirmo uzrunā vīrieti.

•  Ja džentlmenis savstarpēji iepazīstina vīrieti un sievieti, kuri ir viena vecuma, viņš stāda priekšā vīrieti sievietei. Ta, ja viņa draugi Sallija Boldvina un Lerijs Laionss viens otru nepazīst, džentlmenis viņus iepazīstina, sakot: "Sallij, šis ir mans draugs Lerijs Laionss." Pēc tam džentlmenis pagriežas pret Leriju un saka: "Lerij, šī ir Sallija Boldvina."

•   Džentlmenis vienmēr var droši piebilst kādu sīkumu, lai rosinātu sarunu. Piemēram, viņš var teikt tā: "Mister Olgud, Lerijs man ir labs draugs no juridisko studiju laikiem." Vai arī: "Sallij, iespējams, ka esi dzirdējusi mani pieminam Leriju. Pagājušonedēļ mēs kopā bijām uz Mocarta mūzikas koncertu."

•  Džentlmenis katrā ziņā cenšas skaidri izrunāt iepazīstināmo vārdus. Ja vien tas šķiet piemēroti, viņš to vārdus sarunas gaitā drīz vien atkārto.

Pat nebūdams pārliecināts par konkrētajai situācijai atbilstošo etiķeti, džentlmenis veic iepazīstināšanas procedūru, cik labi vien prazdams. Pat ja viņam gadās pieļaut sīku kļūdu, džentlmenis izvairās no daudz smagākas kļūmes izrādīties rupjam.

Džentlmenis nekad nepieņem kā pašu par sevi saprotamu to, ka otrs cilvēks pazīst kādu konkrētu personu; viņš tos vienmēr iepazīstina. Džentlmenis ir gatavs nosaukt arī pats savu vārdu.

Ja džentlmenis tiek ar kadu iepazīstināts, viņš pieceļas.

Ja džentlmenis pamana, ka citam džentlmenim gadījies atstāt vaļā bikšu priekšu, viņš to tūdaļ dara zināmu pat pārpildītā istabā.

Ja džentlmenis atklāj, ka viņa paša bikšu priekša ir vaļā, viņš to nekavējoties aiztaisa, ja vien situācija ir kaut cik piemērota. Neaiztaisīta bikšu priekša nekādā ziņā neprasa atvainošanos.

KĀ IZTURĒTIES PRET NEDZĒRĀJIEM

Katram džentlmenim var būt draugi, kuri nelieto alkoholu. Lai kāds tam būtu iemesls reliģiskā pārliecība, veselība vai vairīšanās no kaitīga ieraduma —, džentlmenis ciena šādu izvēli. Viņš nevienu nespiež dzert un neuzdod arī pavedinošus jautājumus. Viņš gādā par to, lai viņa draugiem nedzērājiem būtu daudzas kārdinošas izvēles iespējas.

Ja džentlmenis nolemj viesībās nedzert, viņš neuzspiež šo lēmumu citiem cilvēkiem. Ja viņam tiek piedāvāts kokteilis, džentlmenis var sacīt: "Pateicos, bet es alkoholu nelietoju. Es labprāt iedzertu kādu bezalkoholisko dzērienu vai minerālūdeni kas nu jums ir pie rokas." Sīkākus paskaidrojumus viņš nesniedz.

KA paspiest roku

entlmenis var droši paspiest roku katram, ar kuru tiek iepazīstināts, vai jebkuram paziņam, kuru satiek publiskā vietā vai nu tas būtu viesībās, teātra vestibilā, vai baznīcas ejā. Tomēr džentlmenis te ievēro zināmas norādes. Ja viņš tiek iepazīstināts ar gados vecāku cilvēku vai augstu amatpersonu, džentlmenis pirmais roku nesniedz. Viņš gaida, lai to izdara otrs cilvēks. Tad viņš stingri satver pasniegto plaukstu tieši zem pirkstu locītavām un pāris reižu mazliet saspiež. Viņa rokasspiediens ir viegls, nesāpīgs, un, tikko tas ir beidzies, plauksta tiek atlaista.

Džentlmenis nekad pirmais nepastiepj roku sievietei. Visos gadījumos tieši viņas privilēģija ir izlemt, vai viņa vēlas sarokoties. Jebkurā gadījumā džentlmenis dara prātīgi, paspiezdams sievietei roku strauji un maigi, nevis sparīgi to spaidīdams. Ja dāma roku nepastiepj, džentlmenis vienkārši pamāj ar galvu.

Džentlmenis nekādā ziņā neatsakās paspiest roku, kas pastiepta viņam pretī. Šāds atteikums ir kliedzošākais apvainojums, kāds vien iespējams darījumu vai saviesīgā vidē.

Ja džentlmenis ir kopā ar sievieti vienalga, vai tā ir viņa māte, sieva, mīļotā, priekšniece vai vienkārši draudzene un viņi kopā virzās cauri ļaužu pārpilnai istabai, džentlmenis iet mazliet aiz viņas.

Džentlmenis neierodas viesībās nelūgts.

Oaviesīgos pasākumos džentlmenis vienmēr ierodas laikā. Ja pirms pusdienām pie galda paredzēta kokteiļu stunda, viņš drīkst ierasties ne vairāk kā ar pusstundas nokavējumu. Tomēr, ja viņš ielūgts tikai uz pusdienām un saprot, ka nokavēs vairāk par piecpadsmit minūtēm, viņš laicīgi piezvana namatēvam vai namamātei un lūdz sākt maltīti bez viņa.

KAD SŪTĪT ZIEDUS

entlmenis var droši sūtīt ziedus, atzīmējot gandrīz jebkāda veida notikumu, vai nu priecīgu, vai skumju. Ziedi kuplina gadadienas, dzimšanas dienas, svētku dienas svinēšanu, tāpat arī paaugstinājumu darbā, bērna piedzimšanas svinības vai citu priecīgu dzīves notikumu. Ziedi brīnišķīgi noder, lai paustu pateicību namatēvam vai namamātei, tos var aizsūtīt vai nu pirms, vai pēc viesībām. Ziedus var sūtīt arī kā mierinājumu sērojošai ģimenei vai kā gaismas staru slimnieka istabā. Tapat tie var kalpot arī kā atvainošanās gadījumā, ja džentlmenis ir kādu negribēti publiski apvainojis.

Tomēr džentlmenis zina, ka ir dažas situācijas, kad ziedu vai vismaz noteiktas šķirnes ziedu sūtījums nav vēlams. Ja sērojoša ģimene ir lūgusi, lai uz bērēm nesūta ziedus, džentlmenis to ari nedara, tāpat viņš nesūta ziedus savai sekretārei — vai jebkurai citai darbabiedrenei —

uz mājām. Ta vietā viņš liek novietot uz viņas galda griezto ziedu kārtojumu vai kādu salcietīgu augu.

Visbeidzot, džentlmenis nekad nesūta sievietei sīku puķu pušķīti, ja vien viņa nav līgavas vecmāmiņa.

Ja telpās atrodas sieviete vai pastāv iespēja, ka sieviete drīz varētu ierasties, džentlmenis noteikti tualetē nolaiž uz leju poda vāku.

No rīta džentlmenis ir tas, kurš piedāvājas piecelties un pagatavot kafiju.

KA VIESOTIES PIE CITIEM MĀJĀS

Viesodamies pie kāda mājās, džentlmenis ar vislielāko rūpību apietas ar namatēva mēbelēm vai mantām, pat uzmanīgāk nekā ar savām.

Ja tur ir apkalpotāji un kādi pakalpojumi tiek sniegti tieši viņam vai arī ja viņš šai mājā viesojas ilgāku laiku, savu pateicību džentlmenis izrāda, pasniegdams dzeramnaudu.

Jebkurā gadījumā džentlmenis cenšas iekļauties šīs mājas ierastajā kārtībā. Viņš no rīta ceļas un vakarā dodas pie miera saskaņā ar mājā pieņemto režīmu. Džentlmenis ēd to, kas tiek pasniegts, un nekad nesūdzas. No rīta viņš saklāj gultu un mitros dvieļus liek tur, kur viņam teikts.

Svarīgākais džentlmenim ir ievērot viņa plānoto ierašanās un aizbraukšanas laiku. Apciemojumam beidzoties, viņš pārbauda istabu, kas bijusi nodota viņa rīcībā, lai pārliecinātos, ka ir iesaiņojis visas savas mantas. Aiz sevis viņš neatstāj neko citu kā tikai patīkamas atmiņas.

KA IZTURĒTIES PRET NEPRECĒTIEM PĀRIEM

entlmenim var būt daudz draugu un paziņu, kas dzīvo kopā pēc netradicionāla attiecību modeļa. Ja džentlmenis nolemj šiem cilvēkiem piešķirt lomu savā dzīvē, viņš pieņem tos tādus, kādi viņi ir, atzīstot, ka cilvēku privātā dzīve ir tikai viņu pašu un neviena cita darīšana. Ja arī džentlmenis neatzīst pāra rīcību, viņš tomēr nelasa morāli. Tādā gadījumā viņš satiekas ar tiem, cik vien reti iespējams.

Iepazīstinot kādu ar šādu pāri, džentlmenis nekādā ziņā nenosauc viņu abu attiecības. Piemēram, džentlmenis nesaka: "Šī ir Mērija Brauna un viņas draugs, kas dzīvo pie Mērijas [vai "viņas liktenīgais vīrietis", vai "viņas bērna tēvs"], Sems Džounss." Ta vietā džentlmenis bilst: "Es gribētu jūs iepazīstināt ar saviem draugiem Mēriju Braunu un Semu Džounsu." Džentlmenis izvairās atklāt pāra attiecības sevišķi tajos gadījumos, kad cilvēki no malas tiek iepazīstināti

ar kādu geju vai lesbiešu pāri. Prātīgāk būtu teikt: "Lūdzu, iepazīstieties ar Bobu Greindžeru un Kītu Herisu," vai: "Lūdzu, iepazīstieties ar Keitu Viljamsu un Helēnu Tompsoni," un viss.

Ja pāris jūt vajadzību sniegt vēl kādus paskaidrojumus par savas kopdzīves niansēm, to var darīt, lai gan vairumā gadījumu būs tā, ka pāris stāstīs vairāk, nekā citiem nepieciešams vai viņi vēlas zināt.

Rakstiski sazinoties ar Mēriju un Semu, džentlmenis aploksni adresēs "Mis Mērijai Braunai un misteram Semam Džounsam". Vēstule Bobam un Kītam tiks adresēta "Misteram Bobam Greindžeram un misteram Kītam Herisam". Uz vēstules Keitai un Helēnai tiks rakstīts "Mis Helēnai Tompsonei un mis Keitai Viljamsai", vārdus sakārtojot alfabētiskā secībā.

KA IZTURĒTIES PRET DRAUGIEM, kuri IR ŠĶĪRUŠIES

entlmenis nožēlo, ja redz sabrūkam jebkuras mīlas pilnas attiecības, sevišķi tad, ja šos abus cilvēkus uzskata par saviem draugiem. Tomēr šī nožēla attiecas tikai uz viņu abu sāpēm, nevis smeldzi, ko izjūt džentlmenis pats. Abu ģimenes konfliktā viņš nenostājas neviena pusē un neklimst starp abām pretinieku nometnēm kā ziņnesis.

Ja divi džentlmeņa draugi ir nesen izšķīrušies, džentlmenis necenšas viņus nostādīt neveiklās situācijās piemēram, pusdienās ar nelielu lūgto viesu skaitu -, kur tie būtu spiesti viens otru satikt.

Viņš mēģina uzturēt sakarus ar abām pusēm, tomēr saprot, ka nu ir draugos ar diviem cilvēkiem, nevis ar pāri. Lai uzturētu šādu draudzību, var būt nepieciešams pielikt divkāršas pūles un veltīt divreiz vairāk laika.

Pēc tam kad jau ir pagājis krietns laika sprīdis, džentlmenis var droši iesaistīt abus

draugus kādā kopējā pasākumā, sevišķi ja tajā paredzēts piedalīties plašam cilvēku lokam. Lai novērstu saspīlējumu, viņš prātīgi darīs, ja pārliecināsies, ka abas puses jau iepriekš ir informētas par šo faktu. Viņš gādā arī par to, lai viesu sarakstā būtu iekļauti vēl citi neprecēti cilvēki, lai neviens no šķirteņiem nejustos kā piektais ritenis.

Džentlmenis var teikt Betsijai, kas agrāk bija precējusies ar Tomu: "Betsij, tur būs jautri. Esmu ielūdzis Džimu un Mārsiju, tāpat arī Bobu, Džimu, Gloriju, Tedu un Vivjenu. Taisos uzaicināt arī Tomu."

Ta kā džentlmeņa draugi ir ļaudis ar labām manierēm, viņi šo informāciju nemūžam paši nelūgs. Tomēr džentlmenis saprot, ja konkrētajos apstākļos abi izvēlas uzaicinājumu noraidīt. Galu galā — šī tad varētu būt gandrīz vienīgā situācija, kādā cilvēks ar labām manierēm vispār var ielūgumu noraidīt.

Politikas vai reliģijas jautājumos džentlmenis nepieņem kā pašu par sevi saprotamu to, ka visi pārējie domā tāpat kā viņš.

Ja džentlmenis apsola piezvanīt, viņš noteikti savu solījumu arī tur.

Džentlmenis ievēro vecāka gadagājuma cilvēku un invalīdu īpašās vajadzības. Piemēram, ja viņš satiek neredzīgo, kurš nedroši mīņājas krustojumā ar intensīvu satiksmi, džentlmenis to uzrunā:

"Vai drīkstu jums palīdzēt pāriet ielu?" Ja piedāvājums tiek pieņemts, džentlmenis sniedz palīdzīgu roku. Ja tas tiek noraidīts, džentlmenis paliek pieklājīgā attālumā, taču turpina uzmanīgi vērot.

Džentlmenis nevienam nezvana pusdienlaikā.

Lietainā dienā džentlmenis pasniedz roku jebkuram cilvēkam, lai palīdzētu tikt pāri dubļu peļķei.

Džentlmenis nebaidās nēsāt līdzi elpu atsvaidzinošas piparmētru dražejas. Viņš labprāt tās piedāvā arī citiem.

Ja džentlmenim ir jānovieto sava mašīna pie restorāna vai jebkurā citā izklaižu vietā, viņš piedāvā savus pasažierus izlaist pie pašām durvīm.

Džentlmenis ir gatavs pieņemt atbildi "Nē" uz kādu savu jautājumu, turklāt jau pirmajā reizē, kad šo atbildi dzird.

Džentlmenis nekad necenšas sarunāt satikšanos pēdējā brīdī. Tomēr, ja viņam pilnīgi nejauši "iekrīt rokās" labas biļetes, džentlmenis nelaiž garām izdevību dalīties tajās ar cilvēku, kura sabiedrība viņam ir tīkama. )

Džentlmenis atsauc satikšanos tikai slimības, nāves vai dabas katastrofas gadījumā. Ja viņam savi plāni jāmaina, viņš paziņo par to, cik drīz vien iespējams.

Astotā nodaļa DŽENTLMENIS IET UZ DARBU

Ja džentlmenis vēlas, viņš var ņemt darbu līdzi uz mājām. Tomēr viņš nepieņem kā pašu par sevi saprotamu to, ka viņa darbabiedri darīs tāpat.

Ja džentlmenis ir tādā amatā, ka viņa

pienākums ir savā birojā pārraudzīt citu cilvēku darbu, viņš nemēģina tiem pavēlēt. Viņš vada.

Džentlmenis nekad neraksta personiskās vēstules, izmantojot darbavietas vēstuļpapīru un rakstāmpiederumus.

TELEFONA AUTOMĀTISKĀ ATBILDĒTĀJA lietoŠanas ETIĶETE

entlmenis nekad nepieņem kā pašu par sevi saprotamu to, ka cilvēki pazīst viņa balsi, kas ierakstīta telefona automātiskā atbildētāja mikrokasetē. Viņš runā skaidri, nosauc savu vārdu un atstāj telefona numuru. Vēl labāk, ja viņš runā lēnām un nosauc numuru divreiz. Džentlmenis nekādā ziņā nepiedrazo automātisko atbildētāju ar liekiem tekstiem. Viņš atstāj ziņu un tad dodas pats savās gaitās. Ja nepieciešama saruna, džentlmenis to var risināt pusdienu laikā.

Ja uz džentlmeņa telefonziņu nav atbildēts laikā, bet "spiež" noteikts termiņš, viņš piezvana un, ja vajadzīgs, atstāj vēl vienu ziņu. Šādā gadījumā otras personas pienākums ir atzvanīt.

Ja džentlmenis saņem ziņu, kurā ir noteikts kāds termiņš, piemēram, ielūgumu uz pusdienām, viņš tūlīt pat sūta atbildes ziņu.

Ja džentlmeni lūdz nodot ziņu darbabiedram, viņš lūgumu izpilda. Viņš pārliecinās, ka precīzi pierakstījis zinu, un atceras to nodot.

Džentlmenis spēji neiebražas cita cilvēka birojā, pat ja durvis atstātas vaļā.

Ja džentlmenis strādā plašā biroja telpā, viņš patur prātā, ka apkārt esošie var dzirdēt viņa sarunas. Runājot viņš pazemina balss toni, skaļi neuzsauc pāri telpai. Tapat arī viņš skaļi un dārdoši nesmejas, kad pārējie čakli strādā.

A iznemies no kāda darbabiedra pildspalvu, džentlmenis atdod to iespējami ātrāk. Viņš nepazaudē uzgali.

DŽENTLMENIS UN VIŅA PRIEKŠNIEKS

A rī mūsdienu egalitarajā sabiedrībā džentlmenis patur prātā, ka ir situācijas, kad kāds tomēr dod pavēles un citi tās izpilda. Iespējams, ka džentlmenis ar savu darba devēju viens otru uzrunā priekšvārdā un palaikam kopā uzspēlē golfu, tomēr viņš vienmēr atceras, kurš birojā ir noteicējs. Darba uzdevumus džentlmenis labprāt pieņem izpildei, ja vien tie nav viņu aizskaroši. Ja džentlmenis jūt, ka kāda priekšnieka prasība būtu jānoraida, viņš to atklāti un nekavējoties pamato.

Neoficiālās situācijās, piemēram, draudzīgi iedzerot kādu kokteili pēc darba, džentlmenis bez iebildēm pieņem sava priekšnieka piedāvājumu samaksāt rēķinu pat tajā gadījumā, ja šis priekšnieks ir sieviete. Ja džentlmenis svētkos saņem no priekšnieka dāvanu, viņš to pieņem un pateicas. Viņš saprot, ka priekšnieks negaida atbildes dāvanu. Šāda dāvana liecina par to, ka džentlmeņa darbs ir ticis M

novērtēts, nevis rosinājumu uz dāvanu apmaiņu draugu starpā.

Ja džentlmenis tiek uzņemts pie sava priekšnieka mājās, viņš izturas pret priekšnieku un viņa laulāto draudzeni tieši tāpat kā pret jebkuru citu namatēvu un namamāti. Ja tas šķiet piemēroti, viņš paņem līdzi nelielu dāvanu un pēc viesībām noteikti aizsūta pateicības vēstulīti. Pat ja tā bijusi vienkārši biroja ballīte, džentlmeņa priekšnieks ir izrādījis laipnību, ielūgdams savā namā cilvēkus no malas.

Rakstot savu CV, džentlmenis nekad nemelo.

Dodamies uz darba interviju, džentlmenis apģērbjas tā, kā ģērbtos parastai darbdienai birojā. Sādi viņš skaidri dara zināmu, ka saprot konkrētā darba specifiku.

Pēc darba intervijas džentlmenis uzraksta pateicības vēstulīti.

Aizejot no darba kādā iestādē, džentlmenis nenodedzina aiz sevis visus tiltus.

Džentlmenis vienmer gada par to, lai kopējamajā aparātā neaptrūktu papīra.

DŽENTLMENIS UN VĪNA SEKRETĀRE

entlmenis izturas pret savu sekretāri vai adminstratīvo palīgu un visiem pārējiem sava personāla dalībniekiem ar cieņu, kas pienākas darbabiedram, kura veikums tiek novērtēts, un jebkurai cilvēciskai būtnei, ar kuru nākas sadarboties. Viņš skaidri dara zināmu, ko no viņiem gaida, un labprāt izsaka pateicību par labi paveiktu darbu.

Viņš uzmanās, lai saglabātu skaidru robežšķirtni starp personīgo un profesionālo dzīvi. Ja džentlmenis savai sekretārei pietiekami uzticas, viņš var lūgt veikt naudas noguldījuma operāciju bankā viņa vietā. Tomēr, ja vien viņš nemaksā sevišķi augstu atalgojumu un sekretāre neveic džentlmeņa personiskās asistentes pienākumus, viņš tai nelūdz pārzināt savas čeku grāmatiņas bilanci vai samaksāt viņa rēķinus. Džentlmenis var lūgt sekretārei noorganizēt darījumu pusdienas. Viņš nelūdz noorganizēt satikšanos.

īpašos gadījumos viņš var pasniegt sekretārei dāvanu, piemēram, darba jubilejā, dzimšanas dienā vai kādos citos svētkos, taču dara prātīgi, aprobežodamies ar ziediem, grāmatu vai citu bezpersonisku priekšmetu. Viņš negaida, lai viņa sniegtu atbildes dāvanu.

Vienalga, cik gadu viņi abi ir strādājuši kopā un cik steidzami ir darbu izpildes termiņi, džentlmenis nekad nepiemirst pateikt savai sekretārei "Paldies". Pat ja viņš lūdz tikvien kā nokopēt kādu dokumentu, viņš atceras pateikties.

Ja džentlmenis noprot, ka uz lietišķu tikšanos nokavēs vairāk nekā piecas minūtes, viņš laicīgi piezvana.

Dodoties dienesta komandējumā kopā ar kolēģiem, džentlmenis vienmēr ierodas laikā.

Ja džentlmenim vaicā, vai viņš vēlētos

komandējuma laikā dalīt viesnīcas numuru ar kolēģi, viņš paziņo, kā viņam būtu ērtāk. Taču, ja kompānijas politika prasa īrēt vienu numuru uz diviem, džentlmenis pret savu istabas biedru izturas pieklājīgi un uzmanīgi.

Komandējuma laikā džentlmenis ļaunprātīgi neizmanto sava izdevumu konta priekšrocības.

Ja džentlmenis kaut kur uzaicinājis savas firmas klientu, viņa pienākums ir samaksāt rēķinu.

Džentlmenis saprot, ka privāta elektroniskā pasta vēstule līdzinās privātam telefona zvanam. Viņš nepārtrauc savu darbdienu personisku iemeslu dēļ, ja vien nav radusies kāda ārkārtas vai drausmīgas krīzes situācija.

Džentlmenis nesūta niknas elektroniskā pasta vēstules. Viņš apzinās, ka uzrakstītais nav atsaucams.

Džentlmenis vienmēr glabā vizītkartes savā galdā un portfelī. Ja jauns darījumu

paziņa džentlmenim piedāvā savu vizītkarti, viņš ar to apietas rūpīgi, ieliekot

kabatā vai kabatas portfelī. Viņš to nenomētā un neizmanto kā nagu tīrāmo līdzekli.

Džentlmenis pastavigi atjauno savu adrešu grāmatiņu.

ELEKTRONISKO VĒSTUĻU sŪtĪŠanas ETIĶETE

Pret saziņu ar elektronisko pastu džentlmenis izturas tāpat kā pret jebkuru citu saraksti. Savas domas viņš izsaka skaidri un lakoniski. Viņš nesūta nebeidzamas īsu, pašpārliecinātu ziņojumu virknes, pieblīvējot saņēmēja pastkasti. "Priekšmeta" rindiņā viņš raksta vēstules tēmu, lai saņēmējs savā direktorijā to var atpazīt.

Ja džentlmenis sūta elektroniskās vēstules kopiju citam respondentam, viņš to uzrāda, tāpat kā vēstules apakšmalā rakstītu "Kopija nosūtīta adresātam X". Viņš zina, ka elektroniskais pasts nekad nav pilnīgi privāts, jo tas tiek lasīts datora ekrānā un bieži vien biroja vidē. Lai aiztaupītu sev un sarakstes biedram neveiklu situāciju, džentlmenis cenšas būt diskrēts, rakstot vēstules.

BIROJA ATPŪTAS TELPAS izmantoŠanas ETIĶETE

Pat tādā gadījumā, ja džentlmenis nav sevišķi pedantisks pats savā virtuvē, viņš izvirza sev stingrākas prasības biroja atpūtas telpās vai kopējā virtuvē. Viņš nekad neatstāj izlietnē netīru kafijas krūzīti, traukus vai galda piederumus. Ja nav trauku mazgājamās mašīnas, viņš pats nomazgā savus traukus, noslauka tos un noliek vietā. Džentlmenis neatstāj ēdienu atliekas biroja ledusskapī pārāk ilgu laiku un nekādā gadījumā nepieņem kā pašu par sevi saprotamu, ka viņam būtu tiesības pagaršot to, ko kāds darbabiedrs ielicis ledusskapī.

Dirojā, tāpat kā savās mājās, džentlmenis vienmēr piepilda ledus paplātes ar ūdeni.

Džentlmenis atceras reģistratoru, administratīvo palīgu un sekretāru vārdus tajās iestādēs, uz kurām viņam bieži nākas zvanīt. Viņš pateicas tiem par sniegto palīdzību, cik bieži vien iespējams.

Džentlmenis nekad nelūdz darbabiedram un nekādā gadījumā ne sev pakļautajam darbiniekam pagatavot kafiju. Ja džentlmenis mēdz dzert kafiju, viņš iemācās apieties ar kafijas aparātu pats.

Ja džentlmenim mainas darbavietas adrese vai telefona numurs, viņš informē savus partnerus, cik drīz vien iespējams.

Savu mājas telefona numuru džentlmenis dara zināmu tikai tiem partneriem, kuriem tas patiešām ir vajadzīgs. Izņemot ārkārtas apstākļus, viņš neizpauž savu darbabiedru mājas telefona numuru.

Ja džentlmenis plašas darījumu sapulces laikā jūt vēlmi apmeklēt tualeti, viņš klusu atstāj telpu. Viņam nevajag visiem pavēstīt, kurp dodas vai kad plāno atgriezties. Pametot apspriedi, kas notiek šaurā lokā, džentlmenis atvainojas, teikdams: "Būšu atpakaļ pēc dažām minūtēm."

Devītā nodaļa džentlmenis un viņa aprīkojums

Džentlmenis lasa kadu dienas laikrakstu vismaz trīs reizes nedēlā.

Džentlmenis tur savā automobili lietussargu.

Džentlmenis prot piešūt pogu. Vannas istabas skapītī un savā galdā birojā viņš glabā adatu un diegu.

Džentlmenim vienmer ir krājuma tualetes papīrs.

Ja vien džentlmenis var atļauties, viņš nolīgst kādu, kurš uzkopj viņa māju.

Džentlmenis rūpīgi izvēlas ķīmisko tīrītavu. Apģērbu pieņēmēji zina viņa vārdu, kā arī to, kādu cietināšanas līdzekli viņš ir iecienījis.

Virtuves atvilktne džentlmenis glabā labas kvalitātes korkvilki.

Džentlmenis vienmēr nēsā līdzi kabatlakatu. Ta kā tas vienmēr ir tīrs, viņš to labprāt aizdod citiem.

džentlmeņa salvešu un dvieļu krājums

Lai gan džentlmenis pats droši vien ik dienu tos neizlietos, tomēr viņam mājās glabājas šādi krājumi:

•  vismaz pusducis baltu bieza auduma pusdienu salvešu (pat ja viņam ir pusdienu trauki tikai četrām personām, viņš dara prātīgi, glabādams pārīti rezerves salvešu gadījumam, ja kāda tiek aplieta, kā arī lai apklātu maizes groziņu);

•  vismaz pusducis baltu bieza auduma kokteiļa salvešu;

•  pāris lieku paku bieza papīra kokteiļa salvešu;

•  pusducis bieza auduma virtuves dvieļu (citādi var gadīties, ka, uzkopjot virtuvi, viņam nākas slaucīšanai izlietot pusdienu salvetes).

Vannas istabas skapītī zem izlietnes viņš glabā šādus krājumus:

•  vismaz divus kvalitatīvus frotē dvieļus, kurus nelieto ik dienas (pat negaidīts viesis, kas ieradies pārnakšņot, pelna saņemt tīru dvieli);

•  vismaz divus auduma masāžas cimdus, kas ir saskaņoti ar dvieļiem;

•  vismaz divus roku dvieļus potenciālajiem viesiem (tie nedrīkst būt tie paši, kurus viņš lieto ik rītu, lai noslaucītu seju pēc skūšanās).

Džentlmenim ir krājumā auduma salvetes.

Džentlmenis vienmēr raksta vai nu ar zilu, vai zilganmelnu tinti. Viņš nekad neizmanto lodīšu pildspalvu.

Džentlmeņa rokasgrāmata

Džentlmenis vienmēr glabā kārbu ar labas kvalitātes biezām kartona korespondences papīra loksnēm neoficiālai sarakstei pateicības, līdzjūtības vēstulēm, atbildēm uz oficiāliem ielūgumiem un, var gadīties, pat mīlestības vēstulēm. Tas var būt vienkāršas, ar uzdrukātu attēlu vai, piemēram, reljefi izveidotu džentlmeņa vārdu.

Džentlmenim vienmēr pie rokas ir paka labas kvalitātes rakstāmpapīra personiskām vajadzībām. Neoficiālai sarakstei viņš lielākoties lieto standartizmēra (18,4x26,7 cm) papīru.

Rakstot pateicības vēstules, džentlmenis izmanto savu personisko papīru un rakstāmpiederumus. Ja džentlmenim par kaut ko jāatvainojas, viņš izmanto telefonu.

DŽENTLMEŅA GLĀŽU KRĀJUMS

Viesus nākas uzņemt diezgan regulāri un trauki plīst, tāpēc džentlmenis tur mājās krietnu krājumu glāžu. Ta kā ir ļoti iespējams, ka viņš uzņems pie sevis citus džentlmeņus, viņš izvēlas vienkāršus, grūti plīstošus modeļus, kas ērti iegulst plaukstā.

Džentlmeņa krājumā ir šādas glāzes:

•  vismaz astoņas glāzes viskijam un citiem dzērieniem, kurus pasniedz ar ledu (šajās pašās glāzēs var liet arī augļu sulu);

•  vismaz astoņas glāzes jauktajiem dzērieniem, piemēram, degvīnam un tonikām (tās labi noder arī gāzētajam ūdenim un ledus tējai);

•  vismaz astoņas lielas daudzfunkcionālas vīna glāzes (burbuļa formas glāzes, lai gan galvenokārt paredzētas sarkanajam vīnam, noderēs gandrīz jebkam. Vēl vairāk pat ja džentlmenis vīnu nedzer, šīs glāzes

var labi izmantot deserta pasniegšanai, piemēram, saldējumam, kas pārliets ar Heršija šokolādes mērci);

pusducis konjaka (brendija) glāzīšu, ja viņš ir šī dzēriena cienītājs.

Džentlmenis netērē naudu oriģinālajām Pilzenes alus glāzēm. Viņš vienkārši dzer alu no kārbas, tikai, protams, nedrīkst aizmirst par kokteiļa salveti.

DŽENTLMEŅA TRAUKU KRĀJUMS

Pat tad, ja džentlmenis viesus pie sevis mājās uzņem ārkārtīgi reti, viņam krājumā ir visas nepieciešamās lietas, lai uzklātu vienkāršu pusdienu galdu. Virtuves skapīšos viņš glabā šādus galda piederumus:

•  vismaz četrus saskanīgus lēzenos šķīvjus (var būt māla trauki vai balti bistro stikla šķīvji, kurus var mazgāt trauku mazgājamā mašīnā, kā arī likt mikroviļņu krāsnī);

•  vismaz četrus salātu šķīvjus, kuri saskan ar lēzenajiem šķīvjiem (tiem nav obligāti jābūt vienādiem, taču jāizskatās labi uz viena pusdienu galda);

•  vismaz četras zupas bļodiņas, kas saskan ar lēzenajiem šķīvjiem (vēlams, lai tās būtu pietiekami lielas arī čili piparu vai liellopu gaļas sautējumam);

•  vismaz četras saskanīgas tases ar apakštasēm;

• galda piederumus (vēlams no nerūsošā tērauda) četrām personām, to skaitā:

•  četrus nažus,

•  četras pusdienu dakšiņas,

•  četras salātu dakšiņas,

•  četras zupas karotes,

•  četras tējkarotes.

Džentlmenim, pirms viņš klāj galdu, jābūt pārliecinātam, ka pusdienu trauku komplektā visi trauki ir neiedauzīti un tīri. Kaut arī galda piederumi ir nomazgāti trauku mazgājamā mašīnā, pirms likšanas uz galda viņš tos nospodrina ar drāniņu, lai tie mazliet spīdētu.

Džentlmenim ir pamatzināšanas vismaz vienā svešvalodā.

Džentlmenis uzraksta testamentu gan tāpēc, lai pašam būtu mierīgs prāts, gan domājot par citiem.

Džentlmenis uzskata, ka maksa par dejošanas nodarbībām ir saprātīgs ieguldījums.

Džentlmenis zina, kādā veidā un kādos apstākļos sūtīt ziedus.

Desmita nodaļa ETIĶETE ĀRKĀRTAS SITUĀCIJĀM

Džentlmenis Risina Īpaši Sarežģītas Problēmas

-

TIKŠANĀS AR KARALISKU PERSONU

Tiekoties ar karalisku personu, nedrīkst pieļaut nekādas paviršības. Ja džentlmenis tiek stādīts priekšā, piemēram, Anglijas karalienei, viņam jāgaida, līdz viņa pati uzsāk sarunu, un viņš nedrīkst karalienei pieskarties, ja vien viņa pirmā nepastiepj roku. Džentlmenis viņu uzrunā "kundze" (Ma'am), ļauj viņai uzdot jautājumus un gaida, lai tieši viņa beidz sarunu.

Ja džentlmenis ir Savienoto Valstu pilsonis, viņam nav jāpieliec galva, pat ne mazliet jāpamāj citas valsts valdnieka priekšā.

Protams, ja džentlmenim galvā ir cepure, viņš to noņem, apliecinot cieņu.

IELŪGUMS BALTAJĀ NAMĀ

Ja džentlmenis jebkāda iemesla dēļ tiek ielūgts Baltajā namā, viņš nedrīkst atteikties. Šādu ielūgumu drīkst noraidīt tikai smagas slimības gadījumā vai tad, ja ģimenē kāds miris.

Ja ielūgums ir oficiāls (reljefi iegravēts uz bieza papīra, ar prezidenta zīmogu apakšā), džentlmenim uz to ir arī oficiāli jāatbild, rakstot atbildi ar roku. Arī tad, ja ielūgums ir mazāk oficiāls, piemēram, telefona zvans no prezidenta sekretāra vai pirmās lēdijas palīga, džentlmenis atbild līdzīgā veidā.

Ja džentlmenis ir ielūgts uz kādu pasākumu dienas laikā, piemēram, uz oficiālām brokastīm, viņš velk tumšu uzvalku. Ja tās ir pusdienas vai kāds cits vakara pasākums, džentlmenis velk smokingu.

Smēķēt Baltajā namā nav atļauts.

TIKŠANĀS AR PREZIDENTU

Gaidot rindā uz tikšanos ar prezidentu, džentlmenis iet pirms sievietes, ar kuru kopā ieradies. Viņš gaida, lai prezidents pirmais sniedz roku sveicienam un uzsāk sarunu. Prezidentu džentlmenis uzrunā "ser" (iespējams, kādreiz būs arī "kundze" Ma'am) vai "mister prezident" ("prezidentes kundze").

Prezidenta laulātā draudzene vai prezidentes laulātais draugs tiek uzrunāti uzvārdā, piemēram, "misis Kūlidža" vai "mister Kūlidž".

Kamēr vien prezidents stāv, arī visi, kas atrodas telpā, paliek stāvam.

KA noskŪpstĪt dĀmai roku

Ceļodams pa Eiropu, džentlmenis var nonākt situācijā, kad no viņa gaida, lai viņš skūpsta dāmai roku. Savienotajās Valstīs gan tas vairs sevišķi bieži nenotiek.

Tomēr, ja sieviete izstiepj roku uz džentlmeņa pusi ar plaukstu uz leju, tādā veidā skaidri norādot, ka viņa nedomā rokasspiedienu, džentlmenis vienkārši viegli pieskaras ar lūpām viņai pie ādas, uz mirkli saspiež viņas pirkstus un tad ļauj pavilkt plaukstu prom.

Protams, šī darbība prasa, lai džentlmenis paklanās, saliecot augumu viduklī.

AUDIENCE PIE pĀvesta

Lai saņemtu audienci pie pāvesta, džentlmenim ir jābūt lieliskiem sakariem katoļu baznīcā. Ja lūgums tiks apmierināts, viņš saņems caurlaidi audiencei Vatikānā kādam konkrētam laikam.

Džentlmenis velk savu vislietišķāko, viscienīgāko tērpu.

Pāvestam ienākot vai izejot no audiences telpas, visi pieceļas. Dievkalpojuma laikā pāvests saka īsu lūgšanu un pēc tam svētī klātesošos. Pat tiem, kuri nav katoļi, ir jāmetas ceļos un jāceļas kājās kopā ar draudzes locekļiem, tomēr viņiem nav jāpārkrustās. Ja pietiek laika, pāvests var apsveikt apmeklētājus individuāli. Pāvestu uzrunā "Jūsu Svētība".

TIKŠANĀS AR CITIEM SABIEDRĪBĀ pazĪstamiem CILVĒKIEM

Ja džentlmenim tiek dota iespēja tikties ar slavenību sporta, politikas vai mākslas jomā -, viņš pret šo personu izturas vienkārši ar cieņu. Glaimošana un pārlieka slavināšana nav nepieciešama. Vairums slavenību, kuri sabiedrībā ir plaši pazīstami cilvēki, uzskata par savu pienākumu sniegt autogrāfus vai uzklausīt komplimentus no svešiniekiem. Tomēr džentlmenis nekad neuzmāksies slavenībai vai jebkurai citai personai, kuru viņš nepazīst, privātu pusdienu vai sarunas laikā.

Ja džentlmenim šķiet, ka bridi tomēr varētu izmantot, viņš sāk runāt pirmais, sakot: "Atvainojiet." Šo sastapšanos viņš garumā nevelk un uztur pozitīvā gaisotnē. Tai beidzoties, viņš saka: "Paldies, ka veltījāt man laiku."

CITAS UZRUNAS FORMAS AUGSTĀM amatpersonĀm

Viceprezidentam

"Mister viceprezident (viceprezidenta kundze)" vai "ser (kundze)" Savienoto Valstu Senatoram

Senator__________________ "

Pārstāvju Palātas Loceklim

"Pārstāvi________ "

Štata Gubernatoram

"Gubernator_____________ "

Romas Katoļu vai Citas Baznīcas Bīskapam

"Bīskap___________________ "

Romas Katoļu Baznīcas Arhibīskapam

"Jūsu ekselence"

Rabīnam

"Rabin_____________ "

Protestantu Baznīcas Loceklim

"Mister____________ ", "Misis_________________ "

"Mis_____________ " vai "Dr.__________________ '

Sevišķi smalkas situācijas

pie pusdienu galda

i

KA LIETOT TRAUKU PIRKSTU NOSKALOŠANAI

Ja omāru vai svaigus augļus, kuri jāmizo un jāēd ar rokām, pasniedz restorānā, iespējams, uz galda tiks uzlikts trauks pirkstu noskalošanai. Tajā peldēs vai nu ziedi, vai citrona šķēlīte, un džentlmenim jāuzmanās, ka viņš šo ūdeni neizdzer.

Džentlmenis mazliet iemērc pirkstus speciālajā traukā, lai noskalotu lipīgo sulu vai mērci, un nosusina pirkstus salvetē. Apkalpotājs novāks no galda trauciņu, tiklīdz tas būs izlietots paredzētajam mērķim.

KĀ EST KAVIĀRU

Nlūsdienās kaviāru bieži pasniedz kā vienu no uzkožamajiem tas tiek uzziests uz kviešu krekeriem vai jaunajiem kartupeļiem. To var pasniegt kā pirmo ēdienu uz maza šķīvīša kopā ar dažiem maizes gabaliņiem un tradicionālajām piedevām sarīvētu sīpolu, rīvētu olu un kaperiem. Džentlmenis patur prātā, ka kaviārs ir sāļš un diezgan sātīgs. Viņš rūpīgi izmanto salveti, jo mazās, melnās zivju oliņas var atstāt neglītu traipu uz viņa baltā krekla.

KĀ ĒST ARTIŠOKU

Parasti džentlmenim uz šķīvja būs uzlikts vesels artišoks. Lapas būs saslietas uz augšu. Džentlmenis pa vienai noņem nost visas lapas, iemērc artišoku sagatavotajā mērcē un paskrubina ar zobiem, lai nodabūtu nost maigo mīkstumu. Kad visas lapas būs noņemtas, artišoka viducī būs palikusi maza, pūkaina "saliņa". Izmantojot nazi un dakšiņu, džentlmenis to nogriež, atsedzot gardo artišoka serdi. Tad viņš sagriež šo serdi kumosa lieluma gabaliņos un, pirms liek mutē, katru no tiem iemērc mērcē.

Iespējams, uz galda būs nolikts trauciņš pirkstu noskalošanai.

KĀ ĒST GLIEMEŽUS

Ja džentlmenim dinejas laikā gadīsies izdevība nobaudīt gliemežus vai escargot —, viņam tiks pasniegts viss nepieciešamais aprīkojums, lai ar tiem tiktu galā. Viņš saņems īpašas knaiblītes, lai gliemezi

varētu satvert, un mazu dakšiņu gliemeža izvilkšanai no čaulas. Ja knaibles nav atnestas, džentlmenim čaula jātur ar rokām. Viņš to satver cieši, citādi ieapaļās čaulas var aiztraukties pa istabu nezināmā virzienā.

Mazā molusku dakšiņa tiek novietota šķīvim labajā pusē, aiz naža un karotes.

KAUSIŅŠ ŠERBETA

Dažkārt plaša mēroga banketos vai ļoti smalkos restorānos pēc pamatēdiena džentlmenim var pasniegt mazā trauciņā ieliktu šerbetu ar citrusaugļu vai liķiera garšu. Tas nav deserts, bet vienkārši mazs pārtraukums maltītē, lai šerbeta skābenā garša aizgaiņātu pamatēdiena smago pēcgaršu. Parasti pēc šerbeta pasniedz salātus.

Etiķete ārkārtas situācijām

NOSLĒGUMA VĀRDI

entlmenis nekad necenšas nokļūt uzmanības centrā.

Viņa mērķis ir padarīt dzīvi vieglāku ne tikai sev pašam, bet arī saviem draugiem, paziņām un pasaulei kopumā.

Tieši tāpēc, ka ir džentlmenis, viņš to visu neuztver kā nastu. Tieši otrādi viņš ar lielu prieku uzņem katru dienu kā jaunu izaicinājumu.

Content

Bridžiss Džons Džentlmeņa rokasgrāmata

SATURS

IEVADS

DŽENTLMENIS IKDIENĀ

Džentlmenis iet uz teātri

DŽENTLMENIS IET UZ KĀZĀM

Džentlmenis ikdienā

DŽE NTLMENIS IET UZ BEREM

DŽeNTLMENIS IET PA DURVĪM

DŽENTLMENIS STĀV RINDA PIE KASES

CIGĀRA BAUDĪŠANAS ETIĶETE

DŽENTLMENIS LIDO AR LIDMAŠĪNU

Otra nodaļa DŽENTLMENIS UN VINA APĢĒRBS

DŽENTLMENIS un VIŅA ODEKOLONS

KAD VILKT BRŪNAS KURPES

DŽENTLMENIS UN VĪNA CEPURE

KAD VILKT SMOKINGU

KĀ APSIET TAURIŅU

Treša nodaļa DŽENTLMENIS IET UZ BANKETU

KA IEDOT DZERAMNAUDU

KA VAR ZINĀT, KURA DAKŠIŅA JĀŅEM

DŽENTLMENIS UN VIŅA DRAUGI VEĢETĀRIEŠI

DŽENTLMENIS REZERVĒ RESTORĀNĀ vietas PUSDIENĀM

KA PASŪTĪT VĪNA PUDELI

KA LIETOT SALVETI PUSDIENU LAIKĀ

Ceturta nodaļa DŽENTLMENIS PASAKA VĀRDU VIETĀ

KĀ UZSĀKT SARUNU

KAD UZRUNĀT CILVĒKUS PRIEKŠVĀRDĀ

KĀ BEIGT SARUNU

KA atbildēt uz apvainojumu

KA atvainoties

KA UZRAKSTĪT LĪDZJŪTĪBAS VĒSTULI

KA iesniegt sūdzību

Piektā nodaļa DŽENTLMENIS RĪKO VIESĪBAS

KAS JĀZINA KATRAM DŽENTLMENIM NAMATĒVAM

MĀKSLA SNIEGT DRAUDZĪGU SKŪPSTU

KA SASĒDINĀT VIESUS

KĀ UZKLĀT PUSDIENU GALDU

KĀ PASNIEGT PUSDIENAS

DŽENTLMENIS IET UZ VIESĪBĀM

KA ATBILDĒT UZ IELŪGUMU

KA BŪT VIESIM

KAD JĀŅEM LĪDZI DĀVANA

KA teikt tostu

KAD SŪTĪT PATEICĪBAS VĒSTULI

DŽENTLMENIS UN VIŅA DRAUGI

KĀ IEPAZĪSTINĀT CILVĒKUS

KĀ IZTURĒTIES PRET NEDZĒRĀJIEM

KA paspiest roku

KAD SŪTĪT ZIEDUS

KA VIESOTIES PIE CITIEM MĀJĀS

KA IZTURĒTIES PRET NEPRECĒTIEM PĀRIEM

KA IZTURĒTIES PRET DRAUGIEM, kuri IR ŠĶĪRUŠIES

Astotā nodaļa DŽENTLMENIS IET UZ DARBU

TELEFONA AUTOMĀTISKĀ ATBILDĒTĀJA lietoŠanas ETIĶETE

DŽENTLMENIS UN VIŅA PRIEKŠNIEKS

DŽENTLMENIS UN VĪNA SEKRETĀRE

ELEKTRONISKO VĒSTUĻU sŪtĪŠanas ETIĶETE

BIROJA ATPŪTAS TELPAS izmantoŠanas ETIĶETE

Devītā nodaļa džentlmenis un viņa aprīkojums

DŽENTLMEŅA GLĀŽU KRĀJUMS

DŽENTLMEŅA TRAUKU KRĀJUMS

Desmita nodaļa ETIĶETE ĀRKĀRTAS SITUĀCIJĀM

TIKŠANĀS AR KARALISKU PERSONU

IELŪGUMS BALTAJĀ NAMĀ

TIKŠANĀS AR PREZIDENTU

KA noskŪpstĪt dĀmai roku

AUDIENCE PIE pĀvesta

TIKŠANĀS AR CITIEM SABIEDRĪBĀ pazĪstamiem CILVĒKIEM

CITAS UZRUNAS FORMAS AUGSTĀM amatpersonĀm

Sevišķi smalkas situācijas

KA LIETOT TRAUKU PIRKSTU NOSKALOŠANAI

KĀ EST KAVIĀRU

KĀ ĒST ARTIŠOKU

KĀ ĒST GLIEMEŽUS

KAUSIŅŠ ŠERBETA

NOSLĒGUMA VĀRDI