Teilors Eldons

Prāta programmēšana no smadzeņu skalošanas līdz pašpalīdzībai

Eldons Teilors

PRĀTA PROGRAMMĒŠANA NO SMADZEŅU SKALOŠANAS LĪDZ PAŠPALĪDZĪBAI

Priekšvārds

Ja velaties, lai kaut kas būtu kvalitatīvs, izturieties tā, it kā tas jau tāds būtu. Izmēģiniet ja nu tehniku.

Viljams Džeimss

Jūs būtu pārsteigti, uzzinot, ka mūsdienās daudzu akadēmiķu vidū kaismīgi tiek apspriests brīvās gribas trūkums. Tam ir vairāki iemeslu. Pēdējos gados daudzi pētījumi ir parādījuši, ka apziņa tikai domā, ka ir noteicēja. Izrādās, ka patiesībā lēmumus pieņem zemapziņa un apziņa tikai sagudro stāstus, lai izskaidrotu šos lēmumus. Alberts Einšteins pārfrāzēja vācu filosofa Artura Šopenhauera vārdus: "Cilvēks gluži mierīgi var darīt, ko vien grib, bet viņš nevar ietekmēt to, ko viņš grib."1

Akadēmiskajās aprindās tiek atbalstīta ideja, ka cilvēki nav nekas vairāk kā "gaļas mašīnas" - bioloģiski mehānismi, kas ieprogrammēti uzvesties konkrētos veidos. Ir citēts Tafta Universitātes profesora Daniela Deneta izteikums: "Kad prātojam, vai brīvā griba ir ilūzija vai realitāte, mēs lūkojamies bezdibenī. Šķiet, mēs krītam nihilismā un izmisumā."2 Vai brīvā griba ir ilūzija? Ja lēmumus pieņem zemapziņa, tad kas vai kurš to programmē? Ceru, ka man izdosies parādīt vairākus galvenos vaininiekus, no kuriem daži ir diezgan acīmredzami, savukārt par citiem jūs varat nopietni šaubīties.

Kad kuģojam caur šķietami nebeidzamajām iespējām, kas stumda mūs uz priekšu un atpakaļ, kas programmē mūsu tieksmes un nosaka noskaņojumu, kad palūkojamies aiz aizvērtajām durvīm uz to, kurš, kas, kad un kur manipulē ar mūsu prātu un uzvedību, mēs arī apmeklējam krātuves, kas pilnas lieliskām iespējām paplašināt izpratni, paaugstināt prāta spējas, uzlabot dzīvi un gūt daudzus citus labumus, tostarp veselību un ilgmūžību. Tāpēc šai grāmatai es izvēlējos nosaukumu "Prāta programmēšana". (Vienīgā cita iespēja, ko varēju iedomāties, jau bija aizņemta - "Prāts kā dziednieks, prāts kā slepkava". Tas izsaka visu.)

Es vēlos, lai šis darbs jums liktos saistošs un sniegtu daudzas iespējas. Man ir subjektīva pārliecība, un es tūlīt jums par to pavēstīšu. Es ticu cilvēka potenciālam un tā attīstībai virzienā uz mīlestību un mieru. Es ticu jums. Es domāju, ka katrā no mums slēpjas plaša iespēju krātuve, kas parasti paliek neaizskarta. Kad mēs katrs atmostamies un apzināmies savu individuālo potenciālu, mēs virzāmies uz visas planētas apziņas atmošanos, jo, kā teicis Laodzi, "pasaule atmostas pa vienam cilvēkam vien". Manuprāt, zināšanas sniedz pārliecību, ka jūs piedzīvosiet visu labāko tajā realitātē, ko radāt pats sev, tāpat es ticu, ka šī grāmata kaut nedaudz var jums palīdzēt to paveikt.

Kad palūkojos atpakaļ pats uz savu ceļu, šķiet, es vienas dzīves laikā esmu izdzīvojis daudzas. Esmu bijis veiksmīgs tirgonis un tirdzniecības daļas vadītājs, uzņēmējs, sacīkšu zirgu treneris un tiesnesis hipodromā, melu detektora testu eksperts un izmeklētājs pats savā izlūkošanas un pretizlūkošanas aģentūrā, garīgais padomdevējs un mācītājs, motivācijas treneris elitāriem sportistiem, biznesmeņiem un skatuves māksliniekiem, bestselleru autors, hipnozes un subliminālās komunikācijas eksperts un tas vēl nav viss. Tas ir bijis brīnišķīgi piepildīts un dzīvespriecīgs ceļojums, kādu es nekad nebūtu varējis iepriekš izplānot.

Tātad - kāda ir galvenā doma? Manas daudzveidīgās apmācības un pieredzes laikā ir atkārtoti noskaidrojies viens kopsaucējs: prāta kontrole. Neatkarīgi no tā, vai cilvēks ir sportists vai izmeklētājs, ja viņš izprot to, kā prāts sajaucas ar emocijām, kā tas iespaido ķermeni un itin visa apļveida virzību, viņš sasniedz sava prāta kritisko robežu.

Cilvēki ir tā iekārtoti, ka dod "atsauksmes" jeb norādes ar visu, ko dara vai saka… vai ari nedara un nesaka. Turklāt iepriekš paredzami psiholoģiskie mehānismi ļauj relatīvi viegli manipulēt ar cilvēkiem - ari ar jums un mani.

Tas, ko jūs darāt, kas jums pieder, ko plānojat, kam ticat, ko par sevi domājat, ko gribat un vēl daudz kas vairāk - tas viss ir jums iemācīto uzskatu un vērtību rezultāts, tas viss jums ir jāgrib, un tam visam ir jums jābūt. Daļa no tā visa ir kultūras vērtību apgūšanas rezultāts, bet - ja nolūks ir bijusi apzināta manipulācija, kultūras vērtību apgūšana pati par sevi ir neatbilstošs apzīmējums.

Es uzskatu, ka jūs esat pelnījuši zināt, kas ir iespējams, ko dara citi un ko jūs varat darīt, lai atgūtu sava prāta spēku. Es gribu, lai mani dēli Rojs un Viljams būtu tik brīvi no šīm ietekmēm, cik vien tas iespējams, - vai vismaz pilnībā informēti par tām. Šī grāmata ir veltīta šim mērķim un līdz ar to Rojam, Viljamam un jums.

Ievads

Tu kļūsi tik mazs kā vēlmes, kas tevi kontrolē, tik liels kā tavi galvenie centieni.

Džeimss Allkns

Prāta pētījumos esmu aizvadījis 30 gadus, bet patiesībā šajā sfērā es ienācu pa sētas durvīm. Sākotnēji manai interesei nebija nekāda sakara ar personīgo izaugsmi vai garīgumu, bet gan ar mana darba specifiku, kad strādāju par melu detektora ekspertu un izmeklētāju. Tomēr - jo vairāk es uzzināju par prāta darbības principiem, jo vairāk sāku novērtēt to neticamo potenciālu, kas piemīt mums visiem.

Savā agrāk sarakstītajā grāmatā "Izvēles un ilūzijas" (Choices and Illusions) es aplūkoju to, ka izvēli nevada mūsu pašu kultūras vērtību apgūšana un līdzcilvēku spiediens. Šajā grāmatā aplūkošu to, cik tālu atsevišķi cilvēki ir gājuši, lai izprastu prāta darbības principus un varētu manipulēt ar cilvēku domām, vēlmēm un uzskatiem. Daudzējādā ziņā tas nav noslēpums, piemēram, mēs visi labi zinām, ka tirdzniecības pārstāvji pastāvīgi izmanto šādu taktiku. Tomēr daudzi no mums pat nenojauš, cik tālu un dziļi šie pētījumi sniedzas.

Dažiem šī informācija var likties pārmērīga, un šie cilvēki var apgalvot, ka viņus neinteresē sazvērestības teorijas. Savukārt citi turpina ticēt, ka subliminālā komunikācija nedarbojas. Vienīgi parādot visus mēģinājumus kontrolēt jūsu domas - izskalot smadzenes, ja vēlaties, - es varu jūs pārliecināt par domu kontroles realitāti.

Patiesībā šīs ir divas grāmatas vienā. Lai gan ir iespējams, ka dažus cilvēkus interesēs tikai viena no tām, pabeigtības vārdā esmu iekļāvis tās abas. Pirmā grāmata sagatavo augsni. Tajā izskaidrots, kā darbojas prāts un detalizēti parādīts, cik lielu darbu ir paveikuši konkrēti cilvēki, apgūstot šo informāciju ar mērķi jūs izmantot. Pirmā grāmata nav sevišķi iedvesmojoša, bet tajā sniegtā informācija beidzot pieliek punktu uzskatiem par to, ka "subliminālā komunikācija nedarbojas", "cilvēku nevar piespiest darīt ko tādu, ko viņš nevēlas" un "neviens to neizmanto". Detaļas ir gaužām pamācošas, un pētnieku interesi vairs nav iespējams noliegt.

Pirmajā grāmatā ietverts gandrīz viss, ko esmu uzzinājis par subli- minālo komunikāciju. Lielākoties savu darbu esmu veltījis tam, lai pierādītu pats sev, kas ir efektīvs, turklāt kad un kādā veidā - ja vien tas vispār ir efektīvs. Tagad esmu pārliecināts, ka prātam piemīt neierobežotas spējas gan radīt mūsu sapņu dzīvi (veselību, labklājību, mīlestību un tā tālāk), gan sniegt visu to, ko uzskatām par nevēlamu (slimību, nabadzību, vientulību un tamlīdzīgi). Es bagātīgi aprakstīšu pārliecināšanas tehnoloģiju - sevišķi subliminālo metodi un to, kādā veidā tā tiek izmantota pret mums. Pierādījumi ir milzīgi un neapstrīdami. Es jūs iepazīstināšu arī ar subliminālās komunikācijas pozitīvajiem aspektiem un veiktajiem pētījumiem, lai parādītu, ka šī tehnoloģija spēj dot lielu labumu.

Kad būsiet izlasījuši pirmo grāmatu, jūs pilnībā novērtēsiet otrās grāmatas nepieciešamību. Tā ir kā atslēga uz to, kā tikt galā ar ikdienas dzīvi 21. gadsimtā. Tajā sniegti daudzi instrumenti, tehnikas un vingrinājumi, kas palīdzēs kļūt par tādu cilvēku, kādam jums jābūt.

Abu grāmatu nepieciešamību vislabāk paskaidrot ar metaforas palīdzību: iztēlojieties, ka jūsu prāts ir kā svaigs, dzirkstošs ūdens, kas plūst no augstkalnu strauta. Plūstot lejup no kalna caur maziem ciematiņiem, tas uzņem dažus sārņus, tomēr joprojām ir uzskatāms par tīru un dzeramu ūdeni. Šajā analoģijā mazie ciematiņi ir mūsu agrīnā bērnība - vai vismaz vēlamā agrīnā bērnība.

Turpinot plūst lejup caur lielām pilsētām un mazākām pilsētiņām, tas sevī uzņem vēl vairāk sārņu. Tas vairs neizskatās tīrs un dzirkstošs, bet joprojām tiek uzskatīts par piemērotu dzeršanai - sevišķi gadījumos, ja to pirms lietošanas uzvāra. Šīs lielākās apmetnes līdzinās vairumam to manipulāciju mūsu dzīvē, kas ir gandrīz neizbēgamas un svārstās no pārdevēju izmantotās taktikas, lai pārliecinātu jūs nopirkt lielāku televizoru, līdz to līdzatkarīgo cilvēku manipulācijām, kuri jau ir zaudējuši paši savu prātu.

Tālāk ūdens plūst cauri lielai industriālai pilsētai. Straumē tiek izgāzti atkritumu kalni, un tā kļūst brūna un lēna. Tajā vairs nevar izdzīvot neviena zivs. Lai šis ūdens atkal kļūtu dzerams, tam jāiet cauri notekūdeņu attīrīšanas iekārtām. Lielpilsēta līdzinās rupji ļaunprātīgai pārliecināšanas tehniku izmantošanai reklāmā, mūzikā un filmās. Tiem, kuri izmanto šīs metodes, rūp tikai viņu personiskais ieguvums. Viņi vēlas, lai jūs pirktu lietas, kas jums nav nepieciešamas un var pat būt jums kaitīgas. Viņi vēlas, lai jūs izjustu tādas emocijas kā naids, dusmas un bailes.

Šajā pilsētā vardarbīgi incidenti ir kļuvuši par ikdienišķu lietu. Aizvien pierastāka kļūst šaušana skolās, lielveikalos, naida izraisīti noziegumi, aprobežotība, agresija uz lielceļiem un vēl, un vēl. Noziegumi tiek paveikti uz ielas gaišā dienas laikā, turklāt neviens nesteidzas palīgā cietušajam. Pasaule ir tumša, pelēka un neglīta. Tā ir pilna ar tādiem teicieniem kā "Ja atmaksā, tad atmaksā dubultā!", "Dzīve ir mēsls, un tad tev jāmirst!", "Labākie mirst pirmie!" un tā tālāk.

Varētu likties, ka ar ūdeni, kas savu ceļojumu uzsāka kā vēss kalnu strauts, viss sliktākais jau ir noticis, bet tā nav taisnība.

Straumes lejtecē dzīvo cilvēki, kuri vēlas ūdenī liet toksiskus kodolatkritumus. Par laimi, viņi atrodas piepilsētā, tādēļ - ja darbosimies kopā, varēsim nepieļaut, ka mūsu dzīves straumē iekļūst šis ļaunums.

Toksiskais piesārņojums līdzinās smadzeņu skalošanas mēģinājumiem, par kuriem daži apgalvo, ka tādi nekad nav notikuši. Tomēr tepat līdzās dzīvo cilvēki, kuri ne tikai vēlas iegūt jūsu pirktspēju vai balsi vēlēšanās, bet arī kontrolēt ikvienu jūsu būtības šķiedriņu - tiecas iegūt varu pašas varas dēļ.

Otro grāmatu var uzskatīt par attīrīšanas iekārtu. Tajā ir instrumenti, priekšstati un uzskati, kas smagi piesārņoto ūdeni lēni, bet droši atkal padarīs skaidru un dzirkstošu. Kad šī straume sāk atkopties, tā var izvēlēties citu ceļu, iespējams, tādu, kas ved caur pļavām, laukiem, akmeņainiem kanjoniem un laimīgiem ciematiņiem. Tas var beigties arī citādi - iespējams, jūrā. Otrā grāmata nav galapunkts, tā ir brīnišķīga ceļojuma sākums. Tā piedāvā tehnikas un vingrinājumus, kas izveidoti, lai palīdzētu droši nostāties uz ceļa, pa kuru jums jāiet, - uz ceļa, ko veido mācīšanās, mīlēšana, izbaudīšana un dzīvošana tajā brīnumainajā vietā, ko sauc par dzīvi.

Lasot pirmo grāmatu, jūs varat nodomāt, ka tā jūsu gaumei ir pārāk tehniska vai tumša. Ja tā, izlasiet tikai kopsavilkumus katras nodaļas beigās un ātri pārejiet pie otrās grāmatas. Iespējams, turpinot savu ceļojumu, jūs vēlēsieties padalīties ar kādu citu savās jaunajās zināšanās. Varbūt šis cilvēks būs jāpārliecina, ka prāta trenēšana ir nepieciešama. Tādā gadījumā pirmajā grāmatā sniegtais materiāls var izrādīties noderīgs.

Šajā grāmatā iekļauts arī lnnerTalk® subliminālais kompaktdisks, lai jūs pats varētu ar to eksperimentēt. [1] mēdz teikt, ka visu labāk pārbaudīt pašam, un šī iemesla dēļ es vēlos, lai jums būtu iespēja veikt šo pārbaudi. Kompaktdisks lieliski noder tajos brīžos, kad jūtaties satraukts vai noguris un vēlaties nedaudz miera. Izmēģiniet to - jums patiks! (Lūdzu, aplūkojiet 4. pielikumu, tajā jūs atradīsiet sarakstu ar apgalvojumiem, kas ierakstīti šajā programmā.)

Lai lietotu šo kompaktdisku, vienkārši klusi atskaņojiet to fonā, veicot ikdienišķas darbības, taču tāpat varat to atskaņot arī naktsmiega laikā. Lai gan jūs, iespējams, fonā dzirdēsiet runāšanu, nekoncentrējieties uz to! Tāpat arī nepārdzīvojiet, ja jūs to nevarat sadzirdēt - tas, cik daudz cilvēki uztver, ir atkarīgs no paša cilvēka un tā, cik atslābinājies viņš ir.

Jums nav jāuzregulē lielāks skaļums - kamēr vien varat sadzirdēt mūziku, lai arī cik klusa tā šķistu, lnnerTalk vēstījumi uzlabos jūsu iekšējo runu. Jo biežāk atskaņosiet šo programmu, jo lielāks būs jūsu ieguvums.

Izbaudiet ceļojumu!

PIRMĀ GRĀMATA

PĀRLIECINĀŠANAS DIVAS SEJAS

Ja spējat kontrolēt vārdu nozīmi, atturēt cilvēkus no kritiskas novērtēšanas un uzjundīt mehāniskas dziņas, jūs spējat kontrolēt masas. Tie ir manipulatora galvenie instrumenti.

Eldons Teilors

PIRMĀ DAĻA

Prāts kā slepkava: pārliecināšanas tumšā puse

pirma nodaļa

Džins

Pamosties katru rītu, apņemoties būt laimīgs… nozīmē uzstādīt savus nosacījumus katras dienas notikumiem. Tas nozīmē kontrolēt apstākļus, nevis jaut tiem kontrolēt sevi.

Rai.fs Vai do Emkrsons

Iztēlojieties, ka jūsos mīt džins - īsta radīšanas mašīna, kas spēj sniegt it visu iekāroto - gan labo, gan slikto. Iedomāsimies, ka jūs nezināt par šo džinu sevī vai ari esat par to dzirdējis, bet neesat varējis noticēt. Varbūt jūs mēģinājāt noticēt un atklājāt, ka tas nav īsts un stāsti par iekšējo džinu izrādījušās tikai māņticīgu ļautiņu pļāpas.

• Mēs visi esam dzirdējuši tādas frāzes kā "domu spēks", "prāts ir pārāks par matēriju" un "prāta un ķermeņa saikne". F.sam dzirdējuši par pēkšņu izdziedināšanos vai sapņu dzīves radīšanu. Vairums no mums paši ir pieredzējuši ko tādu - pat ja tikai pavisam nelielā mērogā.

Gandrīz visi mūsdienās ir vismaz dzirdējuši par grāmatu un filmu "Noslēpums" (The Secret). Tām bija gluži apbrīnojams noiets, un, lai gan tajās nav nekādu īstu noslēpumu, tās pārstāsta visu laiku iekšējās mistiskās mācības. "Noslēpums" informēja lasītājus un skatītājus par to, ka cilvēka prāts ir sava veida džins, jo visu, kas tajā pastāv pietiekami detalizētā veidā, tas pievilks vai radīs, turklāt šie divi vārdi šajā kontekstā patiesībā bija savstarpēji aizstājami.

Iespējams, jūs noskatījāties Opras Vinfrijas šovu, raidījumu Larry King Live vai kādu citu programmu un padzirdējāt par brīnišķīgo labklājību un pārticību, ko cilvēki ir piesaistījuši ar "Noslēpuma" palīdzību. Iespējams, jūs uzreiz ķērāt pēc grāmatas, kompaktdiska vai DVD diska, kurā stāstīts par Pievilkšanās likumu, lai atbildētu uz jautājumiem "kā?" un "kāpēc?".

Nu, bruņojušies ar slepenajām zināšanām un tik daudzu cilvēku liecībām, jūs izveidojāt iztēles tāfeli un izdrukājāt apgalvojumus, kurus izvietojāt visās iespējamās vietās, lai tie pastāvīgi būtu acu priekšā. Jūs sākāt vizualizēt visu, ko vēlējāties piesaistīt, un katru dienu pat nodevā- ties meditācijai. Jūs atvērāt interneta pārlūku un meklējāt tādus apzīmējumus kā New Age un metafizika. Jūs pierakstījāties daudzos abonentu sarakstos, klausījāties radiostacijas New Age Radio šovus internetā un sākāt pirkt pašpalīdzības grāmatas. Tomēr - nekas brīnumains nenotika.

Diemžēl šādu vilšanos ir pieredzējuši gandrīz visi cilvēki, kas bija noskaņojušies uz ideju par iekšējo džinu. Tomēr daži ieguva atšķirīgu rezultātu. Viņi ieguva savu māju, jaunas attiecības vai ko līdzīgu.

Es atgādinu - to neieguva daudzi, bet daži gan. Kāpēc?

Prāts ir šis džins, kā arī durvis uz vēlmju realizāciju, lai gan tā loma bieži tiek pārprasta. Tas ir ieejas punkts, nevis manifestācijas instruments. Prāts sniedz bildītes, nevis sajūtu. Tas organizē mūsu rīcību, lai mēs izveidotu iztēles tāfeli, izlīmētu apgalvojumus un tā tālāk. Tas šajā procesā iegulda apgūto izpratni (gaidas). Patiesībā prāta svarīgākais uzdevums ir kavēšana. Ļaujiet man to pateikt vēlreiz: prāta svarīgākais uzdevums ir kavēšana!

Cilvēka prāts

Vai nu mums tas patīk, vai ne, mēs visi esam miljoniem gadu ilgas izdzīvošanas evolūcijas produkts. Ikvienā no mums - neatkarīgi no tā, cik augstmanīgi esam, jo tas attiecas arī uz attīstītākajām cilvēciskajām būtnēm, - slēpjas primitīvi mehānismi, kuri reaģē uz primitīviem un reizēm pavisam vulgāriem stimuliem. Stimuli, kurus apzināti saucam par peļamiem, zemapziņā bieži tiek apstrādāti tādos veidos, kas liek meklēt tādus pašus stimulus. Šie mehānismi reaģē uz cīņu un bēgšanu, tabu attēliem, sabiedriski biedējošu atraidījumu un līdzīgiem stimuliem - no tā arī izriet apzīmējums mehānisms.

Cilvēka smadzenes ir evolūcijas brīnums, un viens no to lieliskākajiem sasniegumiem saistībā ar cilvēka apziņu ir smadzeņu garoza. Viens no maniem agrīnajiem skolotājiem profesors Karls Laprehts mēdza teikt: "Ja jūs dabā kaut ko ievērojat lielā daudzumā, pievērsiet tam uzmanību.

Tas sistēmai ir kritisks." Smadzeņu garoza jeb pelēkā viela ir nesalīdzināmi lielākā smadzeņu daļa. Un tieši šajā garozā slēpjas kavēšanas spējas.

Smadzeņu garoza ir bremzes. Tās spēks apspiež impulsus, kuru uztveršana nav mūsu interesēs vai kuri nav mūsu labāko nolūku rezultāts. Smadzeņu garoza izslēdz televīziju, kad tur rāda vardarbību, iestāsta par slimībām un savārgumu vai ataino kādu citu materiālu, kas ir pilnīgs mēsls. Prāts ir kā liels atkritumu konteiners: mēs varam tajā likt visu pēc kārtas. Un - kā jau atkritumu konteinerus - tos ir grūti iztīrīt. Atkritumu konteinerus nav viegli apgriezt ar kājām gaisā, tādēļ - lai šīs tilpnes iztīrītu, nākas tajās kāpt iekšā, iespējams, ar dārza šļūteni, karsta ūdens spaini, tīrīšanas līdzekļiem, sukām un tamlīdzīgi. Cik apnicīgs un nejauks darbs!

Nē, izrādās, ka pirmās ieelpas brīdī mūsu prātā jau ir ierakstītas zināmas predispozīcijas un pat zināšanas (šūnu atmiņa un ne tikai tā). Taču prāta saturs, kas tiek iegūts pēc dzimšanas, ir sākums tam, ko mēs ar-laiku uzskatīsim gan par savu identitāti, gan zināšanām/uzskatiem.

Pievilkšanās likums

Iespējams, jūs esat dzirdējuši par trim Pievilkšanās likuma sastāvdaļām - lūdz, tici un saņem. Tas izklausās patiešām viegli, līdz jūs sākat šaubīties par savas ticības līmeni, un šajā brīdī vairums cilvēku izgāžas. Patiesībā es iedalu ticību trīs komponentos, kas jāaktivizē pareizajā secībā, lai realizētu savas vēlmes ar iekšējā džina palīdzību. Šie komponenti ir:

Viss, kas traucē mums domāt, just un apzināties šos trīs komponentus, ir tieši proporcionāls traucēklis centieniem realizēt savas vēlmes.

Zinot to, kļūst vieglāk saprast, kāpēc daži cilvēki vispirms realizē savas vēlmes, lai pēc tam iegūtos dārgumus zaudētu un nonāktu vēl sliktākā situācijā nekā sākumā. Savukārt dažiem tas vispār neizdodas, bet citiem, šķiet, izdodas realizēt nevis meklēto, bet tieši pretējo.

To apzinoties, jūs varat sev uzdot tādu pašu jautājumu, kādu es uzdevu arī sev: Kāpēc šķiet, ka lielākā da(a cilvēku ir ierobežoti, nespējot izmantot iekšējo džinu un radīt tādu realitāti, kādu ir pelnījuši?

Līdzība ar atkritumu konteineru ir pirmā šī jautājuma atbildes norāde. Ja atkritumi, kurus daži cilvēki glabā savā galvā, būtu redzami, tie šķistu biedējoši. Kā filmu varonis vācu aitu suns Stronghārts [3] rakstīja savās vēstulēs Būnam: "Cik baismīgi ir redzēt cilvēku sejas tikpat nepilnīgas kā viņu prāts."[4] Es pārfrāzētu: "Cik šausminoši ir redzēt cilvēku sejas tik groteskas kā jaunākais, kas norisinās viņu prātā."

Es vēlētos iztēloties pasauli, kas pilna prieka, miera, līdzsvara un harmonijas. Ir patiešām grūti to paveikt, kad daba šķiet tik cietsirdīga un plēsonīga. Domājot par to, es saprotu, ka antropomorfizēju dabu, tāpēc pievēršu domas cilvēkiem un atklāju: tik briesmīgs notikums kā tas, ka lauva nogalina jēru, ir salīdzinoši nevainīgs. Kā lai mēs patiešām atrodam mieru, līdzsvaru un harmoniju? Kā lai iegūstam garīgu patiesumu un sapludinām to ar pareizo prāta un emociju līdzsvaru, lai realizētu pasauli, pilnu miera, līdzsvara un harmonijas?

Daži vēlas realizēt tādas lietas kā mašīnas, peldbaseinus, mājas un bagātības, kā arī iegūt šo un to seksīgu un apmierināt savas jutekliskās vēlmes. Garīgi patiesie vispirms vēlas realizēt mieru, līdzsvaru un harmoniju un tikai tad veselību un individuālo laimi. Tie ir sarežģīti jautājumi, kuriem nevar piekabināt raksturojošu apzīmējumu, tāpēc varam aprobežoties ar šo: katram cilvēkam ir iemesls, kāpēc viņš šeit atrodas; kad cilvēki tiecas attīstīties saskaņā ar savu uzdevumu, viņi apskaidro paši sevi un apkārtējo pasauli.

Atgriežoties pie svarīgākā: prāts ir gan aizdedze, gan bremzes. Pamostoties no rīta, es vispirms atveru acis un sāku sarunāties ar sevi. Manas domas var kavēties pie sapņa vai nekavējoties pievērsties jaunās dienas plāniem.

Prāts nekavējoties sāk atbrīvot iekšējo domu, uzskatu, ambīciju, mērķu un tamlīdzīgo lietu pasauli. Šī pastāvīgā apziņas plūsma - iekšējā runa - informē mūs par noskaņojumu, attieksmi, to, kas mums pašiem patīk, kas nepatīk un par vēl daudz ko vairāk. Šī apziņas plūsma atspoguļo mūsu "atkritumu konteinera" saturu.

Brīdinājums

Šo nodaļu sākām, iztēlojoties mūsos džinu. Es ticu, ka šis iekšējais džins eksistē, bet - ja jūs neticat, tas nekas. Mans nolūks ir parādīt, ka šis džins ir radījis nemitīgu realitāti, pat ja jūs domājat, ka tā ir tikai kāda sagudrota shēma, kā kļūt bagātam. Patiesībā - jo sliktāka liekas jūsu dzīve, jo lielāka iespēja, ka džins smagi strādā un piepilda ikvienas jūsu bailes (emocijas), domas (gaidas) un garīgos uzskatus ("Dzīve ir mēsls, un tad tu mirsti!").

Tieši šādā veidā jūsu cerības un ambīcijas tiek iznīcinātas. Tādējādi jūsu prāts ir kļuvis par slepkavu.

Lai adekvāti ilustrētu šo apgalvojumu, man jāizmanto piemērs, kas mūs novedīs dažās tumšās vietās. Gadiem ilgi es nodarbojos ar kriminālistiku. Tajā laikā es izdarīju pārbaudes ar melu detektoru, kā arī veicu izmeklēšanu, kriminālistikas hipnozi un tamlīdzīgas darbības. Es labi atceros gadījumu, kad jauns vīrietis tika apsūdzēts savas mātes slepkavībā pēc tam, kad bija viņu seksuāli izmantojis. Tas teju bija tumšākais un ļaunākais noziegums, pie kāda vien iespējams strādāt. Uzmanīgi rekonstruējot visu zināmo par notikušo, man gadījās (piedodiet par izteicienu) "šķebinoši brīži". Kad es iesaistījos, apsūdzētais dēls bija atzīts par vainīgu nozieguma pastrādāšanā. Morāle, ko vēlos jums pavēstīt, ir šāda: zēns nebija pastrādājis šo noziegumu, un mēs to pierādījām. Tā rezultātā viņš ir uz brīvām kājām, ļa es būtu atteicies izmeklēt šo tumšo noziegumu, viss varēja notikt pavisam citādi, jo apsūdzētais brīvību atguva, pateicoties maniem atklājumiem un liecībai.

Jau atkal - lai izdarītu atklājumu, mums jārunā par dažām nejaukām lietām, gluži kā to dara detektīvi. Es vēlos, kaut būtu kāds cits ceļš, bet tāda nav. Patiešām, ir tik daudz maldīgas informācijas, ka mūsu argumentiem - vienalga, vai tie būtu apstiprinoši vai noliedzoši, - visādā ziņā jāpaceļas pāri cīņai. Reizēm tas nozīmē skatīšanos dāvināta zirga mutē.

Manā dzīvē bija brīdis, kad es centos iegūt labas kontaktpersonas uz ielas (informatorus). Lai nodibinātu šos kontaktus, man reizēm bija jādodas uz viņu midzeņiem un jāiederas. Ja paliksiet kopā ar mani, es apsolu, ka mēs iznāksim no šīm vietām ar dziļāku izpratni par sevi un apkārtējo pasauli. Tomēr es jūs brīdinu - ja esat absolūti nevainīgi un tādi arī vēlaties palikt, nenāciet man līdzi! Aizveriet grāmatu jau tagad! Tomēr - ja līdzināties vairumam cilvēku un patiešām vēlaties saprast, kādā veidā jūsu izvēles ir ieprogrammētas, kā jūsu domāšana bieži tiek kontrolēta, kā ik dienu pret jums tiek pielietota pārliecināšanas māksla un kā to izmantojat jūs paši, tad palieciet ar mani. Turpmākajās lappusēs jūs atradīsiet to un vēl daudz ko citu.

Vēl viens brīdinājums: dažas šīs grāmatas daļas nav paredzētas bērniem. Lūdzu, turiet to viņiem nepieejamā vietā! Tā nav "Kamasūtra", un jūs šajā grāmatā neatradīsiet erotiskus piedzīvojumus, bet tajā ir daži vizuāli ilustrēti brutāli psiholoģiskie fakti un to ļaunprātīgas izmantošanas piemēri. Esmu pārliecināts, ka šis un tas no turpmākā būs aizvainojošs, tādēļ jau iepriekš atvainojos. Bet es zinu arī to, ka jūsos patiešām mīt džins. Tādēļ - kad iztīrīsiet atkritumu konteineru, kad pavēlēsiet smadzeņu garozas spēkam apturēt ievades procesu, kas ievada muļķības, un kad ieraudzīsiet pretlīdzekli, kas palīdz viegli atbrīvoties no atkritumiem, ceļojums būs bijis vairāk nekā noderīgs. Iekšējais džins ir jūsu pirmdzimtās tiesības un Radītāja godības realizēšana, izpildot savu uzdevumu, tā ir augstākā un labākā dāvana, kādu jūs varat dot Devējam.

Viens no manas dzīves uzdevumiem ir atklāt neatbilstošas pārliecināšanas tehnikas izmantošanu un pretoties tai, vienlaikus attīstot un izveidojot arī atbilstošus pielietojumus. Ceru, ka pēc šīs grāmatas izlasīšanas jūs sapratīsiet, ka esmu dzīvojis atbilstoši savai izpratnei, vismaz daļēji.

Kopsavilkums

Mūsu prāts ir iztēles un ambīciju avots. Esmu piedāvājis iekšējo džinu kā metaforu mūsu prāta spējai radīt dzīvi pēc pašu izvēles. Tomēr piekļūt šim džinam nav gluži tik viegli. Lai gan mums patīk domāt par sevi kā par visattīstītākajiem dzīvnieku valsts pārstāvjiem, mūsu būtībā slēpjas primitīvi mehānismi. Dzīve, līdzcilvēku spiediens, kultūras vērtību apgūšana un plānveida manipulācijas ar šiem mehānismiem - tas viss ietekmē mūsu iekšējo džinu. Tā rezultātā var likties, ka dzīve ir izgājusi ārpus kontroles. Kā gan šīs manipulācijas aizsākās?

Otra nodaļa

Vai ar mums manipulē?

Lai kļūtu par zvaigzni, jums jāatbrīvo pašiem sava gaisma, jāiet pašiem savs ceļš un nav jābaidās no tumsas, jo tieši tad zvaigznes mirdz visspožāk.

Autors nezināms

Es neesmu sazvērestības teoriju piekritējs, patiesībā es pārsvarā noraidu tā dēvētās sazvērestības teorijas. Tomēr pasaulē, kurā ir iespējams manipulēt, nav nekas nepieņemams jautāt: "Vai ar mums manipulē?"

Atbilde ir: "Protams!" Kāds ar mums manipulē katru dienu un, iespējams, ir manipulējis visu mūžu. Apģērba izvēle, mašīnas, ar kurām braucam, pārtika, ko ēdam, izklaides, uzskati un pat prizma, caur kuru uzlūkojam paši sevi, - tas viss ir izveidots tādā veidā, ka nav iespējams atdalīt mūsu identitāti no tā procesa, kas novedis mūs tur, kur atrodamies pašlaik. Tadi vārdi kā kultūras vērtības, etnocentrisms un egocen- trisks attiecas uz pieņēmumu, ka vide veido iespaidus, personības un tā rezultātā arī spriedumus un uzskatus. Vairums šo manipulāciju tiek uzskatīts tikai par dzīves faktu, un tas patiešām tā ir. Meriama-Vebstera vārdnīca vārdu propaganda definē kā "ideju, informācijas vai baumu izplatīšanu ar mērķi palīdzēt vai kaitēt kādai institūcijai, idejai vai cilvēkam; idejas, fakti vai apgalvojumi, kas tīši izplatīti, lai popularizētu kādu ideju vai kaitētu pretrunīgai idejai". Agrāk propaganda tika klaji izmantota, lai pārliecinātu veselas sabiedrības, ka to netaisnīgā rīcība ir attaisnojama. Vairums no mums zina patiešām daudz, bet - vai jums ir informācija par to, kā propaganda izcēlās un cik lielā mērā tā tiek lietota? Kā ir iespējams pārliecināt veselas sabiedrības pārkāpt savu morāli vai ētiku, piemēram, tādā veidā, kādu pasaule skatīja holokausta laikā?

Kā gan saprātīgi cilvēki tiek pārliecināti, ka nesaprātīgas darbības ir attaisnojamas un taisnīgas? Kas slēpjas to masu psiholoģijā, kuras mobilizē zemessardzes pasākumus, kuri neatbilst indivīdu uzskatiem? Vai ir cilvēki, grupas, aģentūras un valdības, kas vēlas apgūt un izmantot šīs cilvēku vājības? Vai domāt citādi ir muļķīgi vai vienkārši naivi?

Ar ko lai sākam? Vai dosimies līdz pašiem pirmsākumiem - līdz pašam civilizācijas šūpulim - vai arī mums sākt ar kaut ko daudz mūsdienīgāku? Apzinoties šajā grāmatā uzstādītos mērķus, ļaujiet man sākt ar stāstu par Edvardu Bērniju un to, kas mūsdienās pazīstams kā propaganda.

Propagandas dzimšana

20. gadsimta sākumā Bērnija tēvocis slavenais psihoterapeits Zigmunds Freids izvirzīja teorijas par dinamisko, aktīvo lēmumu pieņēmēju - zemapziņu. Ievērojamais amerikāņu filosofs-psihologs Viljams Džeimss šo modeli noraidīja. Darbā "Psiholoģijas principi" (The Principles of Psychology) Džeimss apgalvoja, ka prāts aprobežojas tikai ar apzinātajiem procesiem un ka tā dēvētie zemapziņas procesi ir "tikai fiziski". Džeimss paziņoja, ka divas apziņas atšķirības ir vienkārši atšķirīgas metafiziskas substances: apziņa bija cilvēka saprāta kronis; zemapziņa bija tikai ķermeņa funkcija.1

Lai gan Džeimsa darbi uzvedības zinātnēs ir kļuvuši par īstu klasiku un viņš patiešām bija apsteidzis savu laiku, inteliģentās zemapziņas noliegums bija kļūdains. Laika gaitā pēc daudziem strīdiem ir izrādījies, ka prāts lielā mērā sastāv no zemapziņas, turklāt ir pierādāms, ka tā apgādā apziņu ar domu saturu.2 Šos pētījumus 1967. gadā sākotnēji veica Bendžamins Libets, un tie ir vairākkārt apstiprināti; pēdējais tos apstiprināja Džons Dilans Heinss Bernšteina Skaitļošanas neirobiolo- ģijas centrā Berlīnē: "Pētot smadzeņu aktivitāti, kas noved līdz apzināta lēmuma pieņemšanai, pētnieki identificēja signālus, kuri ļauj uzzināt to, ka studenti izlēmuši pakustēties 10 sekundes pirms to uzzināja paši. Aptuveni 70% gadījumu pētnieki varēja arī prognozēt, kuru pogu studenti piespiedīs."3

Berilijs vēlējās izmantot zemapziņu. Viņš dēvēja savu pieeju par "piekrišanas tehnoloģiju" un argumentēja to ar tēvoča Freida darbu, tādējādi piekabinot savai tehnikai apzīmējumu zinātnisks. Savā ietekmīgākajā grāmatā "Propaganda" Bērnijs apgalvoja: lai demokrātija un tās ekonomika darbotos, manipulācija ar masām ir absolūti nepieciešama:

Apzināta un inteliģenta manipulācija ar organizētajiem ieradumiem un viedokļiem ir svarīgs demokrātiskas sabiedrības elements. Tie, kuri manipulē ar šo neredzamo sabiedrības mehānismu, veido neredzamu valdību, kas ir mūsu valsts vara. Mēs tiekam pārvaldīti, mūsu prāti tiek veidoti, gaume formēta, idejas ierosinātas; galvenokārt to dara vīri, par kuriem mēs nekad neesam dzirdējuši. [..] Gandrīz katrā ikdienas dzīves rīcībā - vai tā būtu politika vai bizness -, mūsu uzvedībā vai ētiskajā domāšanā, mūs pārvalda relatīvi neliels cilvēku skaits… kuri visi izprot masu mentālos procesus un sabiedriskos šablonus. Viņi rausta aukliņas, kas kontrolē sabiedrības prātu.4

. Lai sasniegtu mūsu mērķus, ir svarīgi saprast, ka no Freida viņš smēlās kaut ko vairāk par inteliģento zemapziņu. Svarīgāka bija centrālā loma, ko personības veidošanā un zemapziņas stratēģiju un aizsardzības mehānismu izveidē spēlē seksualitāte. Izpratne par šo ievirzi laika gaitā ir veidojusi izklaides pasauli gandrīz visās vietās.

Freida psiholoģija

Šeit varētu noderēt īss Freida psiholoģijas pārskats. Freids psiholoģisko attīstību asociēja ar seksuālo enerģiju (psihoseksuālo). Saskaņā ar viņa teoriju, mainoties mūsu seksuālajai enerģijai, mainās arī psiholoģiskā attīstība. Freids izvirzīja trīs attīstības fāzes: orālo, anālo un fallisko.

To iespējams skaidrot ar polimorfo perversitāti - spēju gūt erotisku baudu no jebkuras ķermeņa daļas. Šo fāžu laikā bērns rod baudu tādos veidos, kas pieaugušo vidū tiktu uzskatīti par perversiem. Pirmā ir orālā fāze. Pirmo divu dzīves gadu laikā bērns koncentrējas uz orālu apmierinājumu. Anālo periodu uzskata par otro fāzi, kas ir saistīta ar tualetes lietošanas apmācību un kuru bērns piedzīvo divu vai trīs gadu vecumā. Trešā ir falliskā fāze, kad bērns gūst baudu falliskās sajūtās; šī fāze parasti norisinās vecumā starp trīs un sešiem gadiem.

Ja attīstība tiek bremzēta, bērns var aizkavēties vienā no šīm fāzēm arī pieauguša cilvēka vecumā. Problēmas pirmajā fāzē pieaugušo dzīvē izpaužas kā nepieciešamība smēķēt vai pārēsties. Tas var liecināt par nepabeigtu orālo fāzi, piemēram, agrīnu atšķiršanu no krūts, sodu barošanas laikā (iespējams, pliķi, kad bērns, kuram šķiļas zobi, kož) vai pārlieku ilgstošu barošanu ar krūti, kas dažos gadījumos ilgst līdz pat trešajai fāzei. Problēmas otrajā fāzē parasti rodas kā rezultāts sodam podiņmācības laikā. Šeit meklējams cēlonis aizturei anālajā fāzē. Freids uzskatīja, ka trešās attīstības fāzes laikā bērns uzskata sava dzimuma vecāku par sāncensi cīņā par pretējā dzimuma vecāka uzmanību; šeit rodas priekšstati par Fdipa un Elektras kompleksiem.

Saskaņā ar Freida teoriju tālāk personība tiek iedalīta trīs komponentos: Id, superego un ego. Id ir instinktīvs un pirmatnējs, tas tiecas maksimalizēt baudu un minimalizēt ciešanas. Tiek uzskatīts, ka tas veido gan dzīvības spēku, gan nāves instinktu. Tas vada arī seksuālās tieksmes, jo vairošanās ir daļa dzīves spēka. Šajā kontekstā rodas Freida priekšstats par libido, kura impulsi var saturēt pamudinājumu uz nāvi, jo tie ietver gan dzīvi, gan tās pretmetu. Ir svarīgi izprast subliminālos iespiedumus, kurus atstājuši drukātie mediji un nāves un miršanas ainas, kas bieži ir sublimināli atainotas reklāmā.

Superego ir mūsu apgūto kultūras vērtību autoritatīvā iekšējā balss. Tās ir mūsu socializēto "tā vajag" priekšstatu mājas. Superego tiecas uzspiest morāli un runā ar mums caur apziņu.

Ego atrodas pa vidu starp Id alkatīgajām dziņām, kas bieži konfliktē ar sabiedrības tikumiem, un superego pieprasījumu tās apspiest. Ego rada to, par ko vairums domā kā par sabiedriski pieņemama ceļa atrašanu. Piemēram, seksualitāte tiek izpausta laulībā, nevis dzīvnieciskākā veidā, bet tas, protams, attiecas uz sociāli pielāgojušos cilvēcisku būtni.

Kad atgadās šie konflikti starp Īd un superego, ego var izmantot jebkuru no vairākām aizsardzības stratēģijām, lai izstumtu notikumu no apziņas, taču zemapziņā konflikts joprojām pastāv.

Ego ir prāta konstrukcija. Praktiskām vajadzībām tas laiž spēcīgas saknes individuācijas procesa laikā - parasti ap divu gadu vecumu. Zinātniskā literatūra ir pilna ar dažādu mūsu prātā esošo vai norisinošos aktivitāšu dalījumiem.

Prāta kategorijas

Mūsu mērķu sasniegšanai izmantošu četras prāta kategorijas:

1.     Pirmsapziņa ir atmiņas vai zināšanu da|a, kuru varam atsaukt, bet šajā brīdī neturam apziņā.

2.     Apziņa ir tas, ko mēs pilnībā apzināmies.

3.     Zemapziņa atrodas zem apziņas un parasti ir apslēpta.

4.     Bezapziņa ir dziļa miega vai komas stāvoklis un, iespējams, ir tā prāta daļa, ko analītiskās psiholoģijas pamatlicējs Karls Jungs uzskatīja par pastāvīgu kolektīvās apziņas līdzdalībnieci - telefona līniju vai vadu, ja vēlaties.

, Ego aizsardzības mehānismi ir noliegums, apspiešana, regresija, projekcija, sublimācija, reakciju veidošanās un izstumšana. Kā atklāsies nākamajās nodaļās, šie uztveres aizsardzības mehānismi patiesībā var apslēpt no mūsu acīm viegli saskatāmo. Bet tas, vai piekrītam Freidam vai nepiekrītam, izvirzīto mērķu sasniegšanai nav svarīgi. Saprotot šo shēmu, mēs varam uzzināt, kāpēc reklāmdevēji un citi apzināti izmanto atsevišķus attēlus, ieskaitot tabu. Nākamajā nodaļā lasāms pilnīgāks pārskats par aizsardzības mehānismiem, stratēģijām, kuras tie izmanto, un piekrišanas principiem, kas bieži tiek izmantoti pret ikvienu no mums. Taču tagad turpināsim stāstu par Edvardu Bērniju un propagandu.

Reklāmas revolūcija

Bērnijs vēlējās izveidot tādu komunikācijas formu, ko, izsakoties viņa vārdiem, varētu izmantot dumjo masu kontrolēšanai. Lai to paveiktu, viņš Freida teorijas attīstīja līdz tādam līmenim, kādu mūsdienu psiholoģija joprojām mēģina sasniegt. Bērnijs Freida uzskatiem piemēroja zinātnisku pieeju. Viņš noalgoja uzvedības zinātniekus, lai tie pētītu cilvēku reakcijas uz dažādiem stimuliem. Tika pārbaudīta cilvēku grupu reakcija uz konkrētiem vārdiem, attēliem un daudz ko citu. Izmantojot šīs izsmalcinātās analīzes rezultātus, tika veidotas reklāmas un izdarītas jaunas pārbaudes. Lieki teikt, ka viņa metodes bija ļoti veiksmīgas.

īsumā sakot, Bērnijs radikāli pārveidoja reklāmas, pārdošanas un sabiedrisko attiecību pasauli. Šis vīrs nomira 1995. gadā un tika plaši atzīts par "sabiedrisko attiecību tēvu". Bērnija ietekme ilga vairāk nekā 70 gadus, un viņa klientu vidū bija elitārie "Fortune 500" uzņēmumi [5] , politiķi un publicisti. 1929. gadā viņš organizēja elektriskās spuldzītes izgudrošanas 50. gadadienu. Svinības pazīstamas ar Gaismas zelta gadadienas nosaukumu, un to laikā nopelni par šīs ierīces izgudrošanu tika piešķirti Tomasam Edisonam; gadadienas pasākums bija tik veiksmīgs, ka uz visiem laikiem padarīja Edisonu par elektriskās spuldzes atklājēju, lai gan patiesībā šai slavai vajadzēja pienākties Džozefam Svonam.5

Edvards Bērnijs nebija iemīļots tēls. Viņš mainīja vārda "propaganda" nozīmi, kas agrāk bija "patiesības izpaušana ar mērķi izskaust nezināšanu un dezinformāciju", līdz šis vārds ieguva pašreizējo nozīmi, ko daudzi cilvēki pilnīgi pamatoti uzlūko ar aizdomām. Arī viņa augstprātība un nevērība pret "mazo cilvēku" izraisīja sabiedrisku nosodījumu. Vēl svarīgāk ir tas, ka, no mūsu perspektīvas raugoties, Bērnijam izdevās sapludināt socioloģiju ar mārketingu tādos veidos, kas reizēm psihologus ar mārketinga grādiem padarīja veiksmīgākus nekā konsultantus ar psiholoģijas grādiem.

Saskaņā ar advokāta un rakstnieka Augusta Buloka teikto 1950. gadu beigās "tika lēsts, ka gada laikā motivācijas pētījumos tiek investēti miljards dolāri un vēl desmit miljardi dolāru tiek iztērēti reklāmai kopumā. [..] Apzinoties, ka maizes klaips tolaik maksāja 17 centus, tie bija milzīgi izdevumi."6 Savā saistošajā grāmatā "Slepenie pārdošanas paņēmieni" (The Secret Saies Pitch) Buloks apraksta to, kā veikti daži no šiem motivācijas pētījumiem. īss ieskats par dažiem pētnieku uzdotajiem jautājumiem atklāj viņu interesi par zemapziņas iemesliem, kāpēc cilvēki patērē dažādas lietas. Piemēram, pētnieki uzdeva šādus jautājumus: "Kādas ir jūsu pirmās atmiņas par cepumu?" un "Kādas ir jūsu sajūtas, kad ēdat cepumu?"' Turpinājumā, kā norāda Buloks, "šie seansi bieži tika filmēti un tos analizēja pētnieku komandas".8

Grāmatu veikalu plaukti ir pilni ar materiālistiskām apmācības idejām un metodēm, kuras aizvainotu vairumu cilvēku. Tirgotāji apgalvo, ka zina, ko mēs gribam, tādēļ sper brutālus soļus, lai nodrošinātu, ka mēs to dabūjam. Ietverot tādas grāmatas kā "Slepenie pārdošanas paņēmieni" un paša Bērnija "Propagandu", aģentūru vēstījums ir skaidrs: cilvēki ir neizglītoti, un viņus vislabāk apkalpot ar manipulācijas palīdzību. Izsakoties Bērnija vārdiem, "demokrātiju administrē inteliģents mazākums, kas zina, kā disciplinēt un vadīt masas".9

Grāmatā "Propagandas laikmets" (Age of Propaganda) tās autori Pratkanis un Āronsons izsaka vairākas trāpīgas domas par to, kā sīkumus, kas šķietami neattiecas uz konkrēto jautājumu, var izmantot, lai vadītu lēmumu pieņemšanu - arī tik liela mēroga rīcību kā nācijas sakūdīšanu uz karu. Vienā šādā diskusijā norādīts, ka sīkas līdzības potenciāli var sasaistīt pašreizējos notikumus ar vēsturisku rīcību. Piemēram, ja divi prezidenti nāk no viena štata, līdzīgu situāciju gadījumā viena prezidenta rīcību iespējams pielīdzināt otra prezidenta rīcībai.10

Pēc Bērnija populārs kļuva Džordžs Orvels un viņa klasiskā grāmata "1984". Orvels iztēlojās nākotni, kurā masas kontrolē valdība, kas pazīstama ar vārdu "Lielais Brālis". Šis režīms izmantoja tehnoloģijas, lai uzraudzītu un kontrolētu sabiedrību. Orvela romāns "1984" tika publicēts 1949. gadā, pēc pieciem gadiem autors mira, tā arī neuzzinājis, cik pravietiska patiesībā bijusi viņa grāmata."

1946. gadā reklāmas aģents Ernests Dihters Ņujorkā nodibināja Motivācijas izpētes institūtu. Dihters bija strādājis ar tādiem uzņēmumiem kā Chrjsler un Procter & Gamble un atklāja: motivācijas pētījumus var izmantot kā "kvalitatīvus pētījumus, kas paredzēti, lai atklātu patērētāju zemapziņas motivāciju vai apslēpto motivāciju, kura nosaka pirkšanas uzvedību".12

Dihteram tiek piešķirts padziļinātās intervijas izveidotāja gods. Viņš bija pārliecināts, ka cilvēki nevēlas un/vai nespēj godīgi pateikt, kāpēc pērk lietas. Tāpēc padziļinātās intervijās tika pētītas asociācijas, idejas, emocijas un vēl daudz kas cits. Mūsdienās šis patērētāju izpētes veids zināmā mērā sāk atgriezties.13

Diskusijas par subliminālo informāciju

1957. gadā Ņūdžersijā tirgus pētnieks Džeimss Vikarijs apgalvoja, ka ir palielinājis komisijas pārdošanas apjomus, filmas laikā atainojot īsus subliminālu ziņojumu "Ēdiet popkornu!" un "Dzeriet Coca-ColaV uzplaiksnījumus. Subliminālā komunikācija jeb tās teorija nebija nekas jauns, akadēmiķi to bija pētījuši jau labu laiku. Dažādas subliminālās stimulācijas formas un to ietekme uz indivīdu ir vērtēta kopš 19. gadsimta beigām. Atšķirība bija vien tā, ka viņš publiski paziņoja par slepenu tehnoloģijas izmantošanu pret sabiedrību personiska labuma gūšanai. Es atgādināšu: līdz tam laikam zinātniskajās aprindās subliminālā informācijas apstrāde bija apspriesta pavisam nedaudz. Vienīgās nesaskaņas radās par to, cik liela ir stimulu ietekme, cik lielā mērā uzvedību iespējams veidot vai vadīt, cik ilgstoša varētu būt stimulācijas ietekme un tā tālāk. Būtībā - un tieši tas ir svarīgi - valdīja vienprātība, ka subliminālā informācija (audio, vizuālā vai kinestētiskā stimulācija) tiek uztverta un tā varētu predisponēt gan domas, gan rīcību, kas veidota no šīs stimulācijas būtības.

Vensa Pakarda darbs "Apslēptie pārliecinātāji" (The Hidden Persuaders) tika publicēts 1957. gadā, un, lai gan daudzi to apšaubīja, 1960. gadu beigās tas nonāca daudzu augstskolu obligātās literatūras sarakstā. Pa- kards citēja Londonas laikraksta Sunday Times rakstu par Ņūdžersijas kinoteātri, kurā filmas laikā uz ekrāna tika rādītas saldējuma reklāmas, kuru rezultātā palielinājās saldējuma pārdošanas apjomi; nekā citādi šis noieta palielinājums nebija izskaidrojams. Avīze šo tehniku dēvēja par "zemsliekšņa efektiem".14

Izmeklēšanas rezultātā Džeimss Vikarijs noliedza, ka viņa kinoteātrī jebkad būtu notikuši izmēģinājumi ar popkorna, kokakolas un saldējuma reklāmu. Tā ari nav pierādīts, vai tā ir patiesība vai ne. Mēs zinām, ka Vikarijam bija iespēja to izdarīt, bet, iespējams, viņš tikai izplatīja šo apgalvojumu, lai pārdotu aprīkojumu, ko izgatavoja viņa uzņēmums Precon Processing.

1990. gadā ar bēdīgi slaveno grupu Jūdas Priest Reno Nevadā saistās tiesas prāva, kuras laikā tika izmeklēti netaisnīgas nāves apstākļi; daļēji tika pierādīts, ka subliminālā stimulācija smagā metāla grupas albumā Stained Class bija cēlonis divu jaunu vīriešu nāvē, abiem nošaujoties. Dziesmas tekstā tika atrasta subliminālā komanda "Dari to!", šādā veidā neslēpti atbalstot pašnāvību; turklāt šī dziesma tika atkārtoti atskaņota tieši pirms zēni devās ārā un veica pašnāvību. Vienam tas izdevās nekavējoties, bet otrs iešāva sev sejā un nomira pēc trīs gadiem. (Sīkāku informāciju par šo gadījumu, lūdzu, meklējiet 5. pielikumā, kas aizgūts no manas jau agrāk sarakstītās grāmatas "Domāšana nedomājot" (Thinking Without Thinking).)

Es vēlos uzsvērt: tolaik mediji bija pārplūdināti ar apgalvojumiem, ka subliminālā informācija netiek izmantota, bet - ja tā tiktu izmantota, noteikti nedarbotos. Patiesībā tika apgalvots, ka subliminālā tehnoloģija ir joks un krāpšana. Ja mēs izsekojam sebliminālās teorijas attīstībai tā laika likumdošanas un sabiedrisko problēmu kontekstā, ir viegli nonākt pie secinājuma, ka 1990. gados tika sagatavots ceļš. "Ceļa sagatavošana" šajā gadījumā nozīmē sabiedrības pārliecināšanu par to, ka subliminālā komunikācija ir tikai liels farss. Iespējams, mūsu šībrīža atšķirīgās domas liecina par paranoju. Varbūt visi pierādījumi patiesībā ir rikai liela sagadīšanās - bet var gadīties, ka tā nav taisnība.

Grāmatā "Propagandas laikmets" tās autori Pratkanis un Āronsons izsaka šādu apgalvojumu:

Visbeidzot, ticība subliminālajai pārliecināšanai kalpo daudziem cilvēkiem. Mūsu propagandas laikmetā pilsoņiem tiek sniegts ļoti maz informācijas par pārliecināšanas dabu. Tā rezultātā galvenie sabiedriskie procesi daudzus cilvēkus mulsina. Subliminālā pārliecināšana tiek attēlota kā iracionāls spēks, kas atrodas ārpus vēstījuma saņēmēja kontroles. Savā būtībā tā iegūst pārdabisko "sātans lika man to izdarīt" kvalitāti; tas var attaisnot un izskaidrot to, kāpēc amerikāņi bieži tiek pārliecināti veikt šķietami iracionālas darbības. Kāpēc es nopirku šo nekam nederīgo produktu par tik augstu cenu? Subliminālā burvestība.15

Turpinot pārbaudīt pierādījumus, jūs redzēsiet atkārtotus mēģinājumus izsmiet tos, kuri runā par subliminālās komunikācijas efektivitāti. Izsakoties pašieceltās organizētās atmaskošanas grupas vārdiem, kas citēja rakstnieku un kritiķi H. L. Menckenu: "Zirga smējiens ir desmit siloģismu vērts."16 Citiem vārdiem sakot, ja varat kādu sasmīdināt jau pašā sākumā, tad vairs nav jālieto inteliģenti un efektīvi argumenti.

Tomēr patiesībā zinātniskā literatūra skaidri parāda, ka subliminālās tehnoloģijas ir reālas. Informācija, kas pasniegta šādā veidā, pre- disponē viedokļu veidošanos un lēmumu pieņemšanu, iespaido uzvedību un ne tikai to. Patiešām, veikto pētījumu metaanalīze uzrāda spēcīgus un nenoliedzamus rezultātus par labu subliminālajai ietekmei.1 Taču sabiedrība joprojām lielā mērā ir skeptiski noskaņota, tā jūtas droša, ka neviens nevarētu vai neuzdrīkstētos pret to izturēties tik cietsirdīgi un ciniski, kā to piedāvāja Edvards Bērnijs.

Vai citi apzināti manipulē ar mums peļņas dēļ? Dokumentālajā filmā "Nācijas programmēšana" (Programming the Nation) producents Džefs Voriks atstāj to jūsu ziņā.18 Es darīšu to pašu. Lai saprastu, kā, kad, kur un kāpēc ar mums varētu manipulēt, sīkāk jāizpēta aizsardzības mehānismi un piekrišanas principi.

Kopsavilkums

Manipulācija vienkārši ir dzīves fakts, taču atsevišķas cilvēku grupas ir pacēlušas to ļoti augstā līmenī. Edvarda Bērnija aizsāktā pētniecības joma ir veltīta tam, lai saprastu prāta primitīvos mehānismus ar vienu vienīgu mērķi - izmantot tos. Kādi ir mūsu dziļākie piekrišanas principi un pretošanās mehānismi, kas padara mūs tik uzņēmīgus pret manipulācijām?

Trešā nodaļa

Piekrišanas principi un aizsardzības mehānismi

Mēs zaudējām, jo pateicām sev, ka esam zaudējuši.

Ļevs Tolstojs

Mēs bieži veicam darbības, kas ir pretrunā ar mūsu personīgajām vērtībām un kas nav mūsu interesēs. Iespējams, jūs pazīstat cilvēkus, kuriem šāda veida pieredze ir dārgi izmaksājusi. Iespējams, viņi iztērējuši pārāk daudz naudas, pērkot mašīnas, kurpes vai citas rotaļlietas.

Krāpnieki, tirdzniecības aģenti un citi bieži specializējas manipulācijas prasmēs. Kādi principi izraisa piekrišanu? Kā mēs pieņemam lēmumus? Kas rada īssavienojumu mūsu lēmumu pieņemšanas procesā? Šajā nodaļā tiks izpētītas manipulācijas stratēģijas, uztveres aizsardzības mehānismi un sistemātiskie reakcijas kontroles paņēmieni.

Tālāk aplūkosim piekrišanas kontroles ētiku. Kādos gadījumos piekrišanas stratēģijas ir nepieciešamas, piemērotas vai ētiskas? Kas atšķir ekspluatāciju no noderīgas cilvēku motivēšanas, produktu pārdošanas un apkārtējo iespaidošanas?

Pirmais šīs nodaļas teikums var iespiesties mūsu prātā. Vieglāk ir sevi izskaidrot, nevis saprast. Kāpēc ir nepieciešams tik ilgs laiks, lai saprastu? Iespējams, jūs esat redzējuši, kā nohipnotizēti cilvēki reaģē uz posthipnotisko suģestiju. Viņi racionalizē. Viņi sagudro iemeslus, kāpēc rīkojušies savādi, liekot noprast, ka bijis gluži saprātīgi izvilkt maku un izmantot to kā basketbola bumbu. Tad viņi jūtas ērtāk. Viņi reti uzmin, ka notikusi hipnotiskā suģestija.

Racionalizēšana darbojas! Tā arī noslēpj vērtīgo izpratni. Kādā brīdī jūs izdarīsiet kaut ko neraksturīgu. Ja apiesiet pareizo atbildi uz saviem jautājumiem, gūsiet lietderīgāku izpratni. Varat sākt ar to, ko iemācīsieties šajā grāmatā.

Piekrišana: Kapec es to izdarīju?

Mēs katru dienu piedzīvojam mēģinājumus mūs iespaidot. Daži no tiem nāk mums par labu, bet daži ne. Daži cilvēki var mums palīdzēt atbrīvoties no atkarības, daži - labi nopelnīt, padarot mūs atkarīgus. Cik daudz jūs zināt par to, kā šī iespaidošana notiek?

Mēs atkārtoti saskaramies ar piekrišanas procedūrām. Smalkākās manipulācijas var paslīdēt nepamanītas arī apmācītu profesionāļu skatienam. Iztēlojieties, ka kāds varētu manipulēt ar mums, liekot pirkt produktus, pievienoties klubiem un pat ļaujot svešiniekiem bez maksas izvietot ziņojumu dēļus piemājas zālienā. Izklausās smieklīgi?

Valdības, uzņēmumi un baznīcas ir ilgi pētījušas piekrišanas metodes. Vēl ilgāku laiku šīs metodes ir virzījušas masas. Piekrišanas principi irīsceļi, kurus mēs izmantojam, lai noteiktu savu uzvedību. Un tieši tādēļ tie ir iedarbīgi.

Veltīgi izšķiestā jaunība, aizšūtā

Pusaudža vecumā es pārdevu šujmašīnas un putekļu sūcējus, staigājot no mājas uz māju. Darba devēji mācīja mani kontrolēt pakļaušanos, un es pakļāvos savai apmācībai. Man bija daudz jāmācās par šo tēmu. Tajos laikos "iebarošanas un pārslēgšanas" taktika bija likumīga. Es gan teiktu, ka tā nebija nelikumīga. Tā sākās ar piedāvājumu, kas bija pārāk labs, lai būtu patiesība. 1960. gadu sākumā kredīts bija atkarīgs no iemaksas - tajā laikā pirmo iemaksu veidoja 10 procenti. Kredīts bija brīvi pieejams. Pārdošanā grūtākā daļa bija panākt pirmo iemaksu, tāpēc uzņēmums, kurā es strādāju, izveidoja sistēmu šīs iemaksas iegūšanai.

Kā tas notika? Potenciālie klienti piedalījās konkursos. Šim mērķim kalpoja izloze vietējā pārtikas veikalā, uzdevums "saskaiti apslēptās sejas" svētdienas avīzē un dažādi citi paņēmieni. Kāds ieguva pirmo balvu. Visi citi ieguva otro balvu - kuponu 170 dolāru vērtībā jaunas šujmašīnas pirkšanai, kuras cena visā valstī bija izreklamēta kā nieka 199,99 dolāri. Mēs parādījām šiem "uzvarētājiem" reklāmu, parasti kādā populārā žurnālā. Par nieka 29,99 dolāriem ikviens otrās vietas ieguvējs varēja kļūt par laimīgo jaunas šujmašīnas īpašnieku. Lielisks darījums!

Šujmašīna, kuru varēja nopirkt par 29,99 dolāriem, bija pilnīgs mēsls. Tomēr manas mašīnas bagāžniekā atradās jauna, augstākās klases šujmašīna, kuras cena visā valstī bija izreklamēta kā 499 dolāri. Ja jūs bijāt otrās vietas ieguvējs un piemaksājāt 299 dolārus, varējāt iemainīt tikko nopirkto mazvērtīgo šujmašīnu un iegūt šo pirmšķirīgo modeli. Turklāt jūs jau bijāt iemaksājis 10 procentu pirmo iemaksu 29,99 dolāru apmērā. Pēc tam jums jāmaksā tikai 10 dolāri mēnesī, līdz būsiet atmaksājis 299 dolārus. Lai gan par pirmo šujmašīnu jūs bijāt iztērējis tikai 29,99 dolārus, jūs ieguvāt tās pilno izreklamēto cenu kā iemai- nīšanas vērtību. Oho, cik lielisks darījums!

Šis pārdošanas paņēmiens bija tik iedarbīgs, ka kļuva nelegāls. Iespējams, jūs uzminējāt, ka reklāmām nacionālajos plašsaziņas līdzekļos bija tikai viens mērķis. Īstenībā neviens un nekad nemēģināja nopirkt kādu no šīm mašīnām par uzpūsto reklāmas cenu.

Netīrā veļa

Kad es pametu iznēsājumtirdzniecību un devos strādāt pie liela ma- zumtirgotāja, man vēl nebija apritējuši 20 gadi. Arī šis uzņēmums izmantoja iebarošanas un pārslēgšanas taktiku, bet ar citiem nosacījumiem. Lai gan žāvētājs tika reklamēts par 88 dolāriem, mēs to "aizturējām" - tas nozīmēja "nepārdot". Ja pircējs noteikti uzstāja, es varēju to pārdot. Taču - ja es pa durvīm izlaistu pārāk daudz šo 88 dolārus vērto preču, noteikti varētu sākt meklēt jaunu darbu, turklāt nevis par lētu žāvētāju pārdošanu, bet gan par kompetences trūkumu.

Tirgotāji pārdeva, izmantojot lētu ēsmu jeb paņēmienu, ko sauca par "pārdot dārgāk, nositot cenu". Pārdevējs parādīja pircējam visdārgāko žāvētāju veikalā, uzsverot visas papildu funkcijas un ieguvumus, taču pataupot 400 dolāru cenas zīmi uz beigām. Taču pēkšņi - tā saucamajā godīguma uzplūdā - viņš varēja teikt: "Ziniet, man gan nemaksā par to, ka es atrunāju jūs no naudas izšķiešanas, bet šeit man ir viens jauns žāvētājs. Tas ir pagājušā gada modelis. Šī gada modelī nekas nav mainījies, izņemot to, ka vadības pults izskatās nedaudz citādi. Turklāt es varu jums palīdzēt ietaupīt vairāk nekā 100 dolārus. Žāvētājs dara visu to pašu, ko es jums tikko nodemonstrēju, bet tas maksā daudz mazāk. Tā ir jūsu izvēle. Vai jūs izvēlēsieties iztērēt papildu naudu un iegādāties šī gada modeli?"

Ievērojiet, ko dara šis pārdošanas paņēmiens: tas noskaņo pircēju piekrišanas virzienā un koncentrē uzmanību uz mazāku naudas daudzumu. (Šajā gadījumā darbojas vairāki piekrišanas principi, kurus es sīkāk aprakstīšu turpmākajās lappusēs.)

Pirmām kārtām pārdevējs šķiet godīgs. Viņš var pat piebilst: "Jūs man patīkat, es sākumā negribēju jums rādīt šo žāvētāju, jo mums ir palicis tikai viens. Un es negribēju, lai jūs padomātu, ka es to saku tikai tāpēc, lai piespiestu jūs pirkt." Pircējam rodas viltus iespaids par godīgumu. Tikai nedaudzi iedomāsies, ka tie ir meli. Kāpēc? Tāpēc, ka mēs vēlamies draudzību, mums patīk patikt, mēs vēlamies veikt darījumu, viņš izdara mums pakalpojumu un ļauj gūt labumu savas autoritātes dēļ. Tirgoņi ilgi un smagi plāno, lai ievietotu šajās nelielajās runās visu, ko spēj.

Pārdošanas prezentācija paveic vēl kaut ko - tā koncentrē pircēja uzmanību uz zemāku cenu. Aizmirstiet, ka šis žāvētājs maksā 249 dolārus- par 161 dolāru vairāk nekā reklamētais 88 dolārus lētais žāvētājs. Nē, uzmanība tiek pārslēgta uz zemāku cenu - uz daudz zemāku cenu nekā tam žāvētājam, kurš spēj paveikt visas tās brīnišķīgās lietas. Uzmanība arvien smalkāk tiek pārslēgta uz šo vienu vienīgo iespēju. Pircējs ar savu naudu varētu izdarīt neskaitāmi daudzas lietas, bet tagad viņš domā par to, ka būs jāmaksā mazāk. Viņš vairāk domā par zemāku cenu.

Šī mazumtirdzniecības organizācija definēja trīs apmācības komponentus: zināšanas par produktu, entuziasms un motivācija. Viņi nemācīja daudz par tehniku. Mana pārdošanas vēsture ātri piesaistīja uzmanību. Uzņēmums mani paaugstināja, un es kļuvu par vadītāju. Es apmācīju citus, un viņu pārdošanas apjomi palielinājās.

Bezprincipu principi

Tehnika piedāvā noteikumus, kas garantē rezultātus. Ievērojot šos noteikumus, cilvēkus var noskaņot piekrist prasībām.

Dažādi autori izmanto dažādas piekrišanas principu kategorijas. Roberts Kialdini savā slavenākajā grāmatā "Ietekme" (Influence) detalizēti apraksta sešas kategorijas.1 Mūsu vajadzībām es aprakstīšu tās un vēl četras. Sagatavojieties iepazīties ar konsekvenci, savstarpīgumu, sabiedrības apstiprinājumu, asociēšanu, zemapziņas stimulu ietekmi, patikšanu, autoritāti, deficītu, dziņām un attaisnošanu.

Krapšana konsekvence

Šīs nodaļas sākumā es ierosināju, ka jūs varētu ļaut svešiniekiem bez atlīdzības novietot ziņojumu dēli zālienā pie mājas. Kialdini stāsta tieši par šādu notikumu. Brīvprātīgais darbinieks palūdza mājas īpašniekus parakstīt petīciju par Kalifornijas skaistuma saglabāšanu. Pēc dažām nedēļām cits brīvprātīgais vērsās pie tiem pašiem cilvēkiem un lūdza, lai katrs no viņiem novieto savas mājas priekšpagalmā ziņojumu dēli ar aicinājumu vadīt auto uzmanīgi. Pētnieki Džonatans Frīdmens un Skots Freizers atklāja, ka 76 procenti cilvēku, kuri bija parakstījuši petīciju, ziņojumu dēli novietoja - pretstatā tiem 17 procentiem māju īpašnieku, kuriem nebija lūgts parakstīt petīciju. Šķiet, pirmais piekrišanas akts - nevainīgas petīcijas parakstīšana - izraisīja ievērojamas pilsoniskās apziņas un līdzdalības izjūtas. Vairumā gadījumu pirmais lēmums noveda pie otrā lēmuma, jo bija nepieciešamība saglabāt konsekvenci. Tas ir, šie cilvēki vienreiz pateica jā, tāpēc viņiem radās sajūta, ka tas jādara atkal. Tādējādi neliela piekrišana noveda pie lielākas piekrišanas.2

Konsekvences krāpšana

Cilvēkiem patīk būt iekšēji konsekventiem un izskatīties ārēji konsekventiem. Pieņemsim, ka pircējs ienācis veikala mājsaimniecības tehnikas nodaļā un uzdod jautājumu: "Vai jums šis ledusskapis ir arī krāsā "zelta rudens"?"

Pārdevēji iemācās neatbildēt tikai ar "jā". Viņi iemācās padarīt jautājumu "noslēgtu", atbildot ar pretjautājumu: "Vai jūs vēlaties ledusskapi "zelta rudens" krāsā?"

Protams, lielākā daļa pircēju atbild apstiprinoši. Jebkura cita atbilde nozīmētu, ka viņi vienkārši tērē laiku - gan pārdevēja, gan savu. Kad šis lēmums ir pieņemts un publiski paziņots, nepieciešamība saglabāt konsekvenci liek cilvēkam atbildēt uz nākamo jautājumu: "Kad jums labāk to piegādāt - otrdien vai ceturtdien?" Prece ir pārdota bez nepieciešamības sīkāk apspriest ledusskapjus. Pircējam netiek lūgts pirkt. Tā vietā katrs nākamais jautājums apstiprina iepriekšējo pieņēmumu par to, ka pirkums tiks veikts. Pircējs saglabā konsekvenci: "Jā, es gribu zelta krāsā, un labāk piegādājiet otrdien."

Piekrišana darba ar melu detektoru

Laika gaitā es pametu tirdzniecības biznesu un sāku mācīties dažādās izlūkošanas, drošības un pratināšanas skolās. Beigu beigās es ieguvu melu detektora eksperta licenci. Kā izmeklētājs un melu detektora eksperts es pratināšanā izmantoju dažādas piekrišanas tehnikas. Kāpēc gan kādam būtu jāatzīstas noziegumā, kas viņu ieslodzītu cietumā uz daudziem gadiem? Kas liktu cilvēkiem uzrādīt vainu apstiprinošus pierādījumus?

Turpinājumā lasāmais dialogs liek aizdomās turētajiem dot nepatiesu liecību. Tas ar nolūku izveidots tā, lai piespiestu viņus melot. Vēlāk tas tiek izmantots, lai kontrolētu un vadītu viņu nepieciešamību pierādīt savu godīgumu un attaisnot spriedumus, kas apstiprina nozieguma veikšanu. Neliela uzticēšanās noved pie lielas uzticēšanās.

Iztēlojieties, ka esat ieradies uz pārbaudi ar melu detektoru. Eksperts ar ciešu skatienu raugās tieši jums acīs, silti pasmaida un jautā:

"Jūs taču neesat atnācis, lai man melotu, vai ne?" "Nē."

"Tātad jūsu nolūks šodien ir izstāstīt man taisnību?"

"Jā."

"Tas ir labi, jo jūs izskatāties pēc godīga cilvēka un es esmu jūsu pusē. Mēs varam izmantot šo pārbaudi, lai pierādītu jūsu nevainību. Jūs taču to gribat, vai ne?" "Jā."

"Labi, es jums ticēšu. Jūs izskatāties pēc godīga cilvēka. Es pastāstīšu par visiem jautājumiem, kurus šodien uzdošu, vēl pirms izmantošu tos pārbaudē. Es vēlos tos rūpīgi izskatīt kopā ar jums, un - ja kaut kas jautājumā jūs satrauc, pārrunāsim to. Tas ir svarīgi, jo satraukuma gadījumā es to ieraudzīšu diagrammās; iespējams, tas ir kas nenozīmīgs - varbūt kāds nepiederīgs sīkums, kam nav nekāda sakara ar šo lietu. Tāpēc esiet drošs: ja tas jūs satrauc, pasakiet man. Labi?"

"Protams."

"Tātad jūs neesat tāds cilvēks, kurš melo un zog. Pareizi?"

"Pareizi."

"Un jūs nemelotu kādam, kurš jums uzticas, un tāpat jūs neaplau- pītu tādu cilvēku, vai ne?" "Nē!"

"Labi. Es šodien uzdošu šādu jautājumu: vai jūs kādreiz esat melojis cilvēkam, kurš jums uzticas? Vēlāk es jautāšu: vai jūs esat kaut ko nozadzis, teiksim, laikā starp 10 un 20 gadu vecumu?"

Iepriekšējā dialogā iesaistīti daudzi piekrišanas principi. Nepareizas atbildes izraisītu neveiklību vēl izteiktāk nekā pārdošanas dialogā. Uz jautājumiem gandrīz nav iespējams atbildēt citādi. Kā eksperts zina, ikviens kādā savas dzīves brīdī melo savai mātei, tēvam, brāļiem vai māsām un otrajai pusītei - tiem, kas viņam uzticas. Gandrīz katrs ir kaut ko nozadzis, kaut vai tie būtu tikai daži centi no vecāku maka. Izjautāšanas process nostāda izjautājamo tādā pozīcijā, kuru izjautājamais var izmantot vairāk nekā vienam mērķim.

Piekrišanas principi

Kāpēc gan tā ir parasta prakse? Palūkosimies uz 11 piekrišanas principiem, kas liek cilvēkam atbildot piekrist.

1. Sabiedriskie uzskati

Sabiedriskie uzskati ir vieni no spēcīgākajiem indivīda principiem, un tie bieži nonāk konfliktā ar personīgajām vēlmēm. Tieši šie principi veido sabiedrības audeklu. Politiķi un spekulanti spēlē šos uzskatus, ilgas un to izraisītos konfliktus kā mūziķi savus instrumentus. Sabiedriskie uzskati, savtīgās intereses un konflikti veido piekrišanas principu pamatprincipus.

2. Savstarpīgums

Pētījumi ir parādījuši, ka došanas akts izraisa nepieciešamību to atmaksāt. Atceros, ka ar šī principa palīdzību tika pārdotas "mazās, zaļās cūciņas". Mazā zaļā cūciņa bija putekļu sūcējs, un iznēsājumtirdzniecības pārstāvji pasniedza cilvēkiem litra pudeli viņu iemīļotā atspirdzinošā dzēriena, ja tie atvēra durvis. Pārdošanas triks sākās ar kaut ko tādu: "Man jums ir dāvana. Kurš no šiem dzērieniem ir jūsu iecienītākais?" Tad jūs saņēmāt to, kuru bijāt izvēlējies. Kamēr pudele vēl bija jūsu rokā un komivojažieris pie jūsu durvīm, tika izteikts nākamais jautājums: "Vai jūs esat dzirdējis par mazo, zaļo cūciņu?" Sākot no šī brīža, jūsu atbildes tikai pasliktināja situāciju… ja vien jūs patiešām nevēlējāties dzirdēt visu par šo putekļusūcēju, kas bija labāks par visiem citiem putekļusūcējiem. Tas, ka bijāt pieņēmis dzēriena pudeli, lika jums izjust pienākuma apziņu. Mazākais, ko jūs varējāt darīt, bija veltīt jaunajam cilvēkam piecas minūtes sava laika, lai paklausītos par mazo, zaļo cūciņu. Sākot ar tā saucamo silto rokasspiedienu un beidzot ar iekšējo informāciju un bezmaksas priekšmetiem, kas tiek piedāvāti šodien, pasniegta dāvana rada apziņu, ka kaut kas jādod pretī. Kialdini to sauc par "veco, labo došanu un ņemšanu… un ņemšanu".[6] ja daudzi cilvēki par kaut ko vienojas, tai jābūt taisnībai, tam jābūt kam labam un vēlamam. Un ne tik sen daudzi ticēja arī tam, ka Zeme ir plakana.

Sabiedrisks apstiprinājums sevišķi labi darbojas demokrātijas apstākļos. Šīs pārliecības apšaubīšana liek apšaubīt mūsu nākotni.

4. Asociācijas

Asociācijas tiecas sasaistīt vēlamās sajūtas ar produktu vai mērķi. Mēs redzam politiķus ar ābolu pīrāgiem, zīdaiņiem un Amerikas karogu. Mēs redzam brīnumainus cilvēkus visneticamākajās vietās, ģērbtus visneticamākajās drānās, tikai tāpēc, lai sasaistītu viņu veidolu ar produktu.

Gluži tāpat, kā tas ir ar visiem šiem principiem, jūs varat ielūkoties tālāk par acīmredzamo. Izmantojiet, piemēram, projektu, kura uzdevums bija izmērīt to, kā vadošo kredītkaršu logotipi ietekmē pirkšanu. Šo pētījumu veica Ričards Feinbergs, un tajā tika atklats: ja telpā ir redzams kādas vadošās kredītkartes logotips, cilvēki tērē par 29 procentiem vairāk naudas, lai iegādātos preces, kuras var pasūtīt pa pastu. Vēl vienā šī pētnieka veiktā pētījumā atklājās, ka koledžas studenti biežāk ziedo naudu labdarībai, ja telpā ir kredītkartes logotips. Tikai 33 procenti studentu ziedo labdarībai, ja telpā nav kredītkartes logotipa, savukārt, ja tas ir telpā, ziedo 87 procenti - un tas viss par spīti tam, ka ziedojot kredītkartes netika pieņemtas. Naudas izdošanu palielināja tikai asociācijas vien.5 Reklāmdevēji izmanto arī skaņu, sevišķi mūziku, kas jau sen atzīta kā jaudīgs ietekmētājs. Iespējams, jūs esat pietiekami vecs, lai atcerētos veco Marlboro televīzijas reklāmu, kurā tika izmantots muzikālais motīvs no klasiskās filmas "Lieliskais septītnieks" (The Magificent Seven). Reklāma sasaistīja emocijas no filmas un mūzikas ar cigarešu smēķēšanu.

Televīzijas producenti izmanto ierakstītus smieklus, lai uzsvērtu smieklīgās vietas komēdijā, lai gan daudzi cilvēki to nemaz nepamana. Mūsu kultūrā cilvēki bieži apzināti neievēro skaņu.

Skaņa iesniedzas līdz mūsu pirmatnējai būtībai. Mūsu pirmās zināšanas par ārpasauli nāk no skaņām, kuras dzirdam, atrodoties dzemdē.

Savā darbā es bieži esmu koncentrējies uz jomu, kuru dēvēju par "audio norādījumiem". Viens no maniem pētnieciskajiem projektiem, kuru finansēja kāds Nevadas uzņēmums, bija saistīts ar monētu aparātu modeļiem. Vai spēlētājus pievelk skaņa, ko rada nauda, iekrītot metāla tvertnē? Tā jau mēs domājām. Vai skaņas var paildzināt spēlēšanas laiku, liekot spēlētājiem izjust jautrību, pat ja viņi zaudē naudu? Tā jau mēs domājām.

Nevērtējiet par zemu pat visnevainīgākās pazīmes, kas pavada produktu vai reklāmu. Šīs pazīmes veidojošie uzņēmumi ik gadu iztērē miljardus, lai apzināti izmantotu zināšanas un manipulētu ar jums.

5. Zemapziņas stimulu ietekme un asociācijas

Daži autori apvieno zemapziņas stimulus un asociācijas.6 Šie lielumi darbojas pārī. Kredītkaršu logotipu pētījumā tiek pieņemts, ka kredītkartes asociējas ar baudu; tas ir zemapziņas stimulu ietekmes princips, taču iepriekšēja negatīva pieredze ar kredītkartēm atceļ tieksmi uz tērēšanu.7

Es nodalu šos principus, jo klasisko zemapziņas stimulu ietekmi pavada subliminālā stimulācija. (Pilnīgu aprakstu par subliminālo zemapziņas stimulu ietekmi meklējiet manā grāmatā "Subliminālā mācīšanās: eklektiska pieeja" (Subliminal Learning: An Eclectic Approach).) Asociāciju princips ir saistīts ar vismaz nelielu apzinātu stimulācijas pazīšanu, bet subliminālā stimulācija apgāž šo pieņēmumu. Citiem vārdiem sakot, lai gan stimulācija ir saistīta ar reakciju, kā tas ir klasiskas zemapziņas stimulu ietekmes gadījumā, pašus stimulus apziņa nepazīst. Piemēram, ja ļaudīm atkārtoti tiek sublimināli rādītas cilvēku sejas, viņi sāk justies aizvien ērtāk atainoto cilvēku klātbūtnē. Jo biežāk tie tiek sublimināli rādīti, jo vairāk cilvēkiem patiks šīs personas, kad viņi tās vēlāk satiks. Tas notiek pat tad, ja cilvēki neapzinās, ka viņiem tiek sublimināli rādītas šīs sejas.8

Daudzas asociācijas formas var apiet apziņu un ne visas no tām obligāti ir klasificējamas kā subliminālas. Mums ir uztveres aizsargmehānismi, kas laiku pa laikam burtiski aizsien mums acis. Tāpat kā ar asociācijām, kas apzināti iestrādātas vairumā reklāmu, atsevišķas apziņas nereģistrētas asociācijas var iedarboties uz esošo zemapziņas stimulu ietekmi un apvienoties ar to, lai izveidotu jaunu ietekmi.

6. Patikšana

Jo vairāk mēs identificējamies ar kādu un jūtamies labi viņa klātbūtnē, jo vairām mums šis cilvēks patīk un jo biežāk mēs izpildām šī cilvēka prasības. Var likties smieklīgi, ka es runāju par kaut ko tik acīmredzamu, bet patikšanas principam ir nianses, kas vairumam 110 mums nav pazīstamas. Tam ir mehāniskas īpašības.

Neirolingvistiskās programmēšanas zinātne (NLP) bieži sākas ar raporta mehāniku. Tā iedala šo parādību trīs daļās: pielāgošanās, tempa uzdošana un vadīšana. Pielāgojies, pieņemot cilvēka runas stilu, fiziskos žestus un tā tālāk. Uzdod tempu, turpinot tā darīt, un vadi, izdarot jaunu žestu vai pamainot savu balss toni. Kamēr citi seko jūsu piemēram, jūs varat turpināt viņus vadīt. Jums ir raports!

NLP ir jaudīga tehnoloģija, kas mūsdienās nešķirojot tiek mācīta ikvienam - sākot ar veselības aprūpes profesionāļiem un beidzot ar tirdzniecības organizācijām un politiskiem un reliģiskiem grupējumiem. Reliģiskās apvienības ir kļuvušas par lielāko noieta tirgu šīs tematikas grāmatām. Šī jaudīgā tehnoloģija var darboties gandrīz tikpat mehāniski kā ceļgala reflekss, kad pa to uzsit ar gumijas āmurīti. (Sīkākai informācijai skatiet Ričarda Bandlera un Džona Grindera grāmatas.) Tādējādi NLP tehnikas paaugstina spēju veidot raportu, paaugstināt patikšanu un tā tālāk, gandrīz ikviens izmeklētājs valstī ir ticis tām pakļauts. Patikšana bieži attīstās sadarbības apstākļos. Mēs visi zinām, ka "politiku veido īslaicīgi sabiedrotie" un ka eksistē stratēģija nesamierināmu grupu apvienošanai, mudinot tās cīnīties pret kopīgu ienaidnieku. Televīzijas reklāmas mūs bieži informē: "Ir gripas sezona, un jūs ir sasniedzis jauns, biedējošs un naidīgs vīruss. Tas tuvojas jūsu pilsētai! Tas var jūs atrast, bet nebīstieties, jo jūs pasargās XYZ." Pirmkārt, reklāma mūs biedē ar jaunu ienaidnieku un padara šos draudus par kopīgo ienaidnieku. Otrkārt, reklāma sola atvieglojumu un uzticamas zāles.

Šķiet, ieguvumi no izārstēšanās ir svarīgāki par veselības saglabāšanu. Es to uzskatu par viltīgu piekrišanas principu izmantošanu. Manuprāt, šādas reklāmas patiesībā pārdod slimību. Godīgi sakot, lai pārbaudītu šo tēmu, es bieži esmu iztēlojies kādu scenāriju.

Iztēlojieties vēršanos pie Amerikas iedzīvotājiem ar visiem piekrišanas instrumentiem. Izmantojiet aktieri, kurš ir ģērbies kā ārsts un informē sabiedrību, ka tikko atklāta jauna slimība. Šai slimībai ir ne- specifiski simptomi - nogurums, nemiers, neregulāras galvassāpes, nieze, sāpes (sevišķi mugurā un locekļos) un reizēm sausa āda, ko pavada aiz- kaitināmība un depresija. Viņš izskaidro, ka agrāk šī slimība nav bijusi zināma, lai gan tā ir ļoti izplatīta un potenciāli bīstama. Tāpat aktieris pastiprina un izceļ savu paskaidrojumu ar aprēķiniem par lielo skaitu cilvēku, kuri, iespējams, slimo ar šo kaiti, tomēr nekad nav saņēmuši diagnozi, nemaz nerunājot par ārstniecību. Visbeidzot, viņš piedāvā zāles ar vienkāršu paskaidrojumu - teiksim, tabletes vai šķidrumu par pieņemamu cenu! Un skatieties vien, kā Amerikas ļautiņi metas uz aptieku.

Domājat, tas nav iespējams? Nesen vietnē www.msnbc.com tika publicēts raksts ar nosaukumu "Bez reklāmām nemierīgās kājas var doties pārgājienā" (Without Ads, Restless I.egs May Take a Hike). Trāpīgais nosaukums atklāj raksta saturu. Tajā tiek citēts Dr. Kristofers Dž. Ērlijs, asociētais neiroloģijas profesors Džona Hopkinsa Universitātē. Krlijs skaidro: "Nemierīgo kāju sindroms ir lielisks piemērs no zila gaisa uzpūstai slimībai." Vispirms parādījās televīzijas reklāma, kurā tika aprakstīti tik vispārīgi simptomi, ka vairums cilvēku bija izjutuši dažus no tiem, bet pēc tam reklāma piedāvāja palīdzību (ārstniecisku līdzekli). Cilvēki nekavējoties metās pēc šī līdzekļa. Tad, beidzoties reklāmām, izzuda arī slimība vai vismaz tās beigas bija gaidāmas. Nav gluži tā, ka šādas kaites nebūtu, vienkārši slimības izplatība un simptomu vispā- rīgums tika pasniegts tik pārspīlētā veidā, ka daudziem cilvēkiem radās aizdomas, ka viņi cieš no šīs saslimšanas.9

7. Autoritāte

Autoritāte, autoritāte, autoritāte. Šim vārdam piemīt pareizais skanējums, tas līdzinās tirdzniecības veiksmes noslēpumam: vieta, vieta, vieta! Lai arī kur mēs pagrieztos, mūs visur instruē un informē kāda autoritāte - autoritāte, kurai mēs uzticam pat savu dzīvi. Kā mēs izdzīvojām laikos, kad mums vēl nebija tik daudz dažādu ekspertu?

1960. gados sociālpsitiologs profesors Stenlijs Milgrams veica vienu no svarīgākajiem eksperimentiem vēsturē. Naivi brīvprātīgie saņēma norādījumus dot 450 voltu elektriskās strāvas triecienu citiem brīvprātīgajiem (pētījuma asistentiem), kuri bija piesieti krēsliem ar elektrības vadiem. Viņi bija jāsoda par neveiksmi kādā nenozīmīgā uzdevumā, piemēram, atmiņas pārbaudē. Cilvēks, kurš saņēma triecienu, protestēja pret strāvas jaudas palielināšanu ar sāpju kliedzieniem un brīdinājumiem, ka viņiem kļūst slikti ar sirdi.

Kā jūs domājat, ko cilvēki darīja? Ko jūs pats darītu? Autoritāte - zinātnieks savā baltajā halātā - uzstāja, lai viņi dotu vairāk triecienu. Brīvprātīgie paklausīja. Autoritātes vara iedvesa tādu godbijību, kas lika ignorēt brīvprātīgo smago psiholoģisko konfliktu. Cīņa bija redzama pat fiziski: viņu sejas nobāla, viņi svīda, drebēja un raudāja, tomēr paklausīgi izpildīja norādījumus palielināt strāvu pat pēc tam, kad "upuris" tēloja mirušu.10

Neviens negribēja ticēt, ka tā ir noticis. Cilvēki atkārtoja Milgrama eksperimentu tikai tāpēc, lai mēģinātu pierādīt, ka viņam nav taisnība, bet ieguva tos pašus rezultātus. Autoritātes Spīdzināšanas eksperiments deva tos pašus rezultātus neatkarīgi no brīvprātīgo rases, dzimuma, kultūras, valodas, tautības, izglītības un citām mainīgajām iezīmēm.

Roberta Kialdini stāsts par līdzīgiem rezultātiem, ko ieguvuši Hof- lings, Brocmans, Dalrimpls, Greivss un Pīrss, ir publicēts žurnālā The Journal of Nervous and Mental Disease.u Šajā pētījumā zinātnieki piezvanīja uz 22 medmāsu posteņiem. Zvanītājs uzdevās par ārstu un instruēja uz telefona zvanu atbildējušo medmāsu nozīmēt pacientam 20 miligramus Astrotēna. 95 procentos gadījumu medmāsa izpildīja norādījumu, lai gan pirms šī zvana nekad nebija šo pašpasludināto ārstu satikusi, redzējusi vai runājusi ar viņu. Turklāt pētnieku nozīmētais medikaments nebija slimnīcas apstiprināto medikamentu sarakstā un deva divreiz pārsniedza maksimālo diennakts devu (10 miligramus), kas bija redzamā vietā nodrukāta uz iepakojuma.12 Pētnieki apturēja medmāsas, pirms viņas patiešām iedeva pacientam medikamentu.

Kaut kādā veidā šis eksperiments man neliek justies droši. Medmāsas gadiem ilgi mācās, lai kļūtu par apmācītiem speciālistiem, tomēr viņas akli sekoja norādījumiem. Nepazīstamas, neapstiprinātas autoritātes pavēles kaut kādā veidā apgāza visu viņu apmācību.

Itin viss mums tiek pārdots, daļēji izmantojot autoritātes varu. Augsto tehnoloģiju sabiedrībā mums reizēm jāpaļaujas uz šādu kompetenci, tomēr akla paklausība ir absolūti muļķīga. Par laimi, aizvien vairāk cilvēku sāk izturēties pret autoritāti ar aizdomām. Vēl svarīgāk - mūsdienu tehnoloģija ļauj ikvienam no mums pārbaudīt informāciju un tā saucamos ekspertus daudz ātrāk.

8. Deficīts

Tas ir pēdējais - labāk ņemiet to. Rīkojieties tagad. Ierobežotā daudzumā. Neatlieciet. Nenokavējiet. Laiks ir ierobežots. Izpārdošana beidzas šodien. Steidzieties - kurš pirmais brauc, tas pirmais maļ. Tie ir tikai daži no nepietiekamības apgalvojumiem, kurus mēs atrodam reklāmās visam - sākot ar marinētiem dārzeņiem un beidzot ar zeķu- biksēm. Kāpēc mūs vada nepietiekamības piekrišanas princips? Vienā vārdā sakot: alkatība!

Retākos gadījumos nepietiekamība un līdzīgas īpašības vairumam cilvēku nozīmē vērtību. Ekonomikas teorija vērtību definē kā attiecību starp pieprasījumu un piedāvājumu - tas ir, nepietiekamību. Šeit atbilst teiciens "žoga otrā pusē zāle vienmēr ir zaļāka". Mēs visi vēlamies to, kā mums nav, līdz brīdim, kad to iegūstam. Saprotams - jo lielāks pieprasījums, jo retāk sastopams produkts. Mēs uzticamies vērtības sabiedriskajam apstiprinājumam: ja šis produkts ir tik pieprasīts, tam jābūt labam. Vai tad tā nav? Neviens negrib palikt ārpusē. Ikviens ir dzirdējis par vienīgo iespēju dzīvē, ko kāds ir palaidis garām. Nepietiekamība ceļ cenu un motivē pircējus tērēt naudu. Tomēr ne visa nepietiekamība ir ierobežota laika, nepietiekamas piegādes un tamlīdzīgas dabas jautājums. Tie, kuri manipulē ar piekrišanas principiem, reklamē arī cita veida nepietiekamību.

Kad es veicu nopratināšanu, bieži izraisīju godīguma deficītu. Galu galā - godīgums nepazīst procentuālo vērtību. Tas vai nu ir, vai tā nav… ļoti līdzīgi kā uzticība. Vairumu cilvēku neinteresē dzīvesbiedrs, kurš ir uzticīgs par 90 procentiem. Trūkstošie 10 procenti neliks jums mieru. Atbalstot ideju, ka cilvēkam ir grūti būt godīgam, uzsverot pārbaudītāja atklātību, cilvēks tiek predisponēts teikt taisnību. Deficītam - tāpat kā citiem piekrišanas principiem - ir daudzi smalki varianti, kurus pat profesionāļiem nav viegli atšķirt.

Vēl viena taktika, kas saistīta ar šo piekrišanas principu, ir priekšstats, ka kaut kas "vairs nav pieejams". Grāmatu izdevēji zina, ka viens 110 labākajiem veidiem, kā pārdot grāmatu, ir panākt, ka kāda grupa šo grāmatu aizliedz.

9. Dzinuļi

Dzinuļi ir pamata nepieciešamības. Psiholoģijā tiek izdalīti četri cilvēku dzinuļi: cīnīties, bēgt, ēst un stāties ārlaulības sakaros. Es sliecos domāt, ka mēs esam attīstījušies, uzplaukstot mūsdienu tirdzniecībai un atliktajam maksājumam. Tādējādi mans viedoklis ietver piecus spēkus, no kuriem pēdējais ir pavisam vienkāršs: vairāk!

Pievienojiet to pirmajiem četriem elementiem un redzēsiet, ka nevienam nepietiek, visi vēlas vairāk. Vairāk kaut kādā veidā ir kļuvis vēlams pats par sevi. Mūsdienās vārds vairāk ir līdzvērtīgs varai, prestižam, statusam, mierīgam prātam un tā tālāk. Tagad tas nozīmē ne tikai kvalitāti, bet ari kvantitāti. Neatpalieciet no kaimiņiem.

Eksperti zina, kā atmodināt un izmantot šos dzinuļus ar piekrišanas principu palīdzību. Kad piekrišanas praktiķi vēlas kādu veikli pārliecināt, viņi izmanto ar dzinuļiem saistītas stratēģijas, kas nemainīgi izraisīs ievainojamību, pakļāvību, lojalitāti un tā tālāk. Ja kaut kas ir biedējošs (bēgt), vardarbīgs (cīnīties), piepildošs/apmierinošs (ēdiens) un/vai seksuāls, to pērk. Ja iespējams apvienot visus šos elementus, pārdošanas apjomi kāpj debesīs! Ja produktā patiešām nav neviena no šiem elementiem, tad asociēšana ar tiem paaugstinās pārdošanas apjomus un produkta tēlu. Patiesībā Kialdini ziņo par Smita un Engela veiktu pētījumu, kurā "vīrieši, kas redzēja jaunas mašīnas reklāmu ar valdzinošu, jaunu sievieti, vērtēja šo mašīnu kā ātrāku, pievilcīgāku, dārgāka izskata un labāka dizaina nekā tie vīrieši, kuri redzēja šīs pašas mašīnas reklāmu bez modeles".13 Taču - kad pirmās grupas vīriešiem tika jautāts par reklāmu un viņu reakciju, viņi noliedza iespēju, ka valdzinošajai sievietei bijis jebkāds sakars ar mašīnas vērtējumu.

10. Attaisnojums

Attaisnojums ir princips, ka vainu mīkstinoši apstākļi var attaisnot radikālu rīcību. Patiešām, mūsu jurisprudences sistēmas doktrīna tieši to pieļauj. Tāpēc likumos ir ietverti tādi jēdzieni kā attaisnojama slepkavība, pašaizsardzība un tā tālāk. Iespējams, šis princips ir visbiežāk neievērotais piekrišanas instruments. Kādā senā televīzijas reklāmā atrodams lielisks šī spēka piemērs. Skatītājs redz sievieti, kura veic visus pilnīgi neprātīgas dienas uzdevumus: iepērkas, aprūpē bērnus, dodas uz banku un tamlīdzīgi. Dienas beigās viņa (ļoti skaista un pavedinoša) atslābinās vannā ar putām. Reklamētas tiek vannas putas, un reklāma beidzas ar apgalvojumu: "Ļaujieties XYZ produktam pacelt jūs debesīs!" Tā ir lieliska reklāma, kurā tiek izmantots vairāk nekā viens piekrišanas princips. Tomēr šo reklāmu tik spēcīgu padara priekšstats par attaisnojamu sevis palutināšanu. Kā citādi lai pārdod vannas putas?

Vēsturē ir dokumentēti savādi notikumi. Aptverot tādu piemērus kā vācu mēģinājumu likvidēt ebrejus un Džima Džonsa sekotāju masveida slepkavību, vēsture apliecina, ka cilvēki rīkojušies neprātīgi. Kāpēc? Viņiem visiem bija iemesls. Der jebkurš no tiem. Vai jūs varat iedomāties kaut ko nepārliecinošāku par aizbildinājumu spīdzināšanai Milgrama autoritātes eksperimentā? Cilvēku rīcībai nepieciešams iemesls, un šai patiesībai ir ari sava labā puse. Viktors Frankls - vīrs, kurš pārdzīvoja nacistu koncentrācijas nometni, - šajā sakarībā citē filosofu Fridrihu Nīči: "Tas, kam ir iemesls dzīvot, var samierināties ar gandrīz jebkādiem apstākļiem,"14 Mums pašiem jāveido savi spriedumi - pašiem savi iemesli -, jo pretējā gadījumā to darīs kāds cits.

11. Apzinātā piekrišana

Šo principu apzināšanās ne vienmēr atbrīvo mūs no to spēka. Šie prin-, cipi lielāko daļu sava spēka iegūst no automātiskas darbības. Tie nenotiek pārdomāšanas rezultātā. Gluži pretēji - Kialdini šo reakciju dēvē par mehānisku - "klik, trr".15

Viņš un citi sociologi šo automātismu uzskata par nepieciešamu.

Parasti mēs gūstam labumu no tā, ka turamies kopā ar patīkamiem cilvēkiem, ar tiem, kuri mums izdarījuši pakalpojumus un tamlīdzīgi.

K.is notiktu, ja mēs vienkārši atmestu šos šablonus? Padomājiet par to. Mēs izmantojam šīs reakcijas, jo tās darbojas, turklāt reizēm mums nepieciešams reaģēt ātri un pilnībā informēti.

Šos šablonus sauc par sprieduma heiristiku, un tie tikai nesen ieguvuši sistemātisku uzmanību. Tajos ietilpst reflekss sargāt savus ceļus, tie palīdz ātrās palīdzības mediķiem strauji pieņemt lēmumus un ļauj diplomātiem panākt lēmumus ANO. (Var šķist, ka pēdējais piemērs nav sevišķi izdevies, jo ANO strādā cilvēki, kuri aktīvi izmanto šos šablonus cits pret ciru, kā arī pret mums pārējiem.)

Vienkārša zināšana jums nepalīdzēs izvairīties no piekrišanas. Ta var jums vienīgi dot iespēju pārāk vēlu uzzināt, kas noticis. Kialdini iesaka: ja jūtat, ka ar jums manipulē, uzskatiet, ka tā patiešām ir, un ejiet prom. Un tad izanalizējiet situāciju.

Norādes

Pratinātāji tiek apmācīti pamanīt daudzas lietas un klausīties nedaudz citādāk, nekā to dara vairums cilvēku. Viņi pavada daudzas stundas īpašās apmācībās, apgūstot dažādās metodes, kas tiek izmantotas (un patiešām - bieži arī ieviestas) tiesā ar lielāku ticamību, nekā atklājumi pārbaudēs ar melu detektoru. Esiet droši, ka manipulējošie cilvēki vai daži pārdevēji pārzina šo pašu tehnoloģiju.

Kā jau redzējāt dažu piekrišanas principu gadījumā, pastāv vairākas pretdarbības, kuras varat veikt, lai izvairītos no tā, ka ar jums manipulē. Viena ir "uzmanieties no norādēm". Norāde ir izpaušana. Dažas norādes var atrast ķermeņa valodā, piemēram, cilvēks var māt ar galvu, kamēr jūs uzrādāt pierādījumus, ka viņš izdarījis noziegumu.

NLP māca, ka jūs varat stimulēt šīs norādes, atspoguļojot un atdarinot to, ko dara otrs cilvēks. Jūs varat apšaubīt kādu, kamēr atdarināt viņa ķermeņa pozu, mājat ar galvu un sākat izpaust savu empātiju par to, kāpēc viņš varētu būt izdarījis noziegumu. Protams, ja subjekts nav vainīgs, viņš daudz drīzāk pieņems jūsu modulāciju un sāks māt ar galvu.

Cits norāžu tips ir pazīstams ar nosaukumu "Freidiskā kļūme". Pastāv arī šīs kļūmes mazāk pazīstama versija, kas tikpat labi noder komunikācijā. Piemēram, 2008. gadā Kalifornijā kampaņā ar mērķi vairot demokrātu prezidenta pārsvaru senators Baraks Obama paziņoja, ka "mazpilsētu iedzīvotāji ir vīlušies un jūt rūgtumu, f..] ķeras pie ieročiem, reliģijas vai nepatikas pret cilvēkiem, kas nav tādi, kā viņi, vai sāk atbalstīt pretimigrantu uzskatus vai prettirdzniecības uzskatus kā veidu, lai izskaidrotu savu vilšanos". Tika uzskatīts, ka Obamas komentāri bija domāti par Pensilvānijas iedzīvotājiem.

Politiskie visziņi plaši diskutēja par Obamas komentāriem un to, vai tā bijusi vienkārša pārteikšanās vai "Freidiskā kļūme", kas norādītu uz elitāristu mentalitāti. Viņš publiski paziņoja, ka kļūdaini izteicies - sajaucis vārdus -, taču tā nebija pirmā un, iespējams, arī pēdējā reize, kad tā notika.

Tomēr vēlāk, joprojām būdams Pensilvānijā, Obama apstrīdēja sena- tores Hilarijas Klintones kampaņas taktiku, saukdams to par "virtuves izlietnes" taktiku. Viņš sacīja, ka Klintones kampaņa ir tāda, it kā viņa mestu ar virtuves izlietni, Ķīnas servīzi un bufeti. Obama nesaprata, ka šis apgalvojums bija īsta norāde. Ja viņš patiešām centās līdzināties tēraudlējējiem, fermeriem un citiem Pensilvānijas lauku iedzīvotājiem, tad ko gan nozīmē tas, ka viņš pievienoja "Ķīnas servīzi" un "bufeti"? Skaidrs, ka Obamas virtuvē nelido izlietne, melamīna trauki, kafijas krūzes vai katli un pannas; viņa virtuvē lido Ķīnas servīze un bufete. Tas nenozīmē, ka Pensilvānijas lauciniekiem nav jaukas Ķīnas servīzes, bet virtuvē jūs to diez vai atradīsiet - ja nu vienīgi īpašos gadījumos. Pēc manām domām, šeit ir atšķirība starp Obamas raksturoto virtuvi un fiziskā darba strādnieka laucinieku virtuvi. Saturs un konteksts var nozīmēt visu. Kā jau redzējām, pastāv metodes mūsu pārliecināšanai, un tās atrodas daudzu tādu cilvēku rokās, kuriem mēs patiešām nevēlētos piešķirt tik lielu varu. To apzinoties, mēs kļūstam vēl vairāk ieinteresēti aizsargāties ne tikai pret norādēm, piekrišanas reakcijām un. psiholoģiskajiem mehānismiem, bet arī apgūt aizsarglēcas - sava veida īpašas saulesbrilles, kas varētu izfiltrēt reakcijas, kuras mums rāda citi.

Kad kļūstam uzmanīgi, mūs kļūs grūtāk savaldzināt kādam triku meistaram, jaunai hipotēkas shēmai vai kam citam, kas, visticamāk, vēlāk liktu mums uzdot sev jautājumu: kāpēc es to izdarījuf

Aizsardzības mehānismi

Iepriekš es minēju aizsardzības mehānismu lomu izmantošanā. Tie kalpo gan mūsu personīgajām interesēm, gan sabiedrības interesēm kopumā. Ir pierādījies: šo aizsardzības mehānismu nozīme ir tik liela, ka tie ir atbildīgi par cilvēka stāvokli tikpat lielā mērā kā gēni. Tie ir attīstījušies kopā ar mums un pievienojas piekrišanas principiem, lai palīdzētu apslēpt to darbību.

Aizsardzības mehānismu akadēmiskie pētījumi aizsākās senāk nekā piekrišanas principu gadījumā. Tā rezultātā vairums pētnieku izmanto kategorijas, kuras līdzinās šeit aprakstītajām.

-    Noliegums ir vienkārši noliegšanas mehānisms. Mēs varam redzēt to darbībā, kad liekuļoti komplimenti tiek uztverti kā īsti. Katrā no mums dziļi mīt vēlme patikt citiem, tāpēc reizēm varam noliegt to, ka mums glaimo. Cilvēki, kuri par sevi domā slikti, var pat nepieņemt patiesu komplimentu. Katrā gadījumā mēs varam vienkārši pieņemt jaunumus un pārbaudīt to patiesumu kaut kur citur. Noliegums bieži izpaužas caur projicēšanu (tā tiks aplūkota tālāk tekstā). Mēs varam projicēt vainu vai kļūdu uz citu cilvēku, lai pašiem nenāktos atzīt savu vainu.

-Fantāziju veidošanās liek uztvert fantāzijas par realitāti. Reizēm mēs nevaram apmierināt sevi objektīvajā ārpasaulē. Mēs vienmēr varam iztēloties un radīt savu sapņu pasauli. Vairums mūsu izklaižu apmierina vēlmi pēc fantāzijām par piedzīvojumiem, mīlestību un drošību.

-    Introjekcija ļauj uzņemties vainu. Uz sevi virzīta vaina vai sods aizsargā pret vilšanos, ilūziju zudumu un nedrošību. Piemēram, ja vecāki nepievērš uzmanību bērnam, tas sāk domāt, ka nav uzmanības cienīgs. Bērns reti uzdrīkstas apsvērt iespēju, ka viņš vecākiem vienkārši nerūp. Šis mehānisms bieži liek pieņemt autoritāru vadību, pat ja pagātnē bērns no tās uzstājīgi baidījies. Maiga, tomēr izplatīta šī mehānisma forma ir šāda: "Es neesmu gana gudrs. Es droši vien kaut ko pārpratu."

-     Izolēšanās nozīmē izvairīšanos no asociācijām, kas izraisa satraukumu. Viens datu komplekts ir izolēts no saistīta datu komplekta: cilvēki karā izolē uzvaru no ciešanām un nāves, kodolieroču arsenālus no nāvējošām šausmām. Atcerieties automašīnu vērtējumus, kur vīrieši mašīnu, kas atainota kopā ar pievilcīgu sievieti, novērtēja kā ātrāku nekā to, kas bija atainota viena pati, tomēr noliedza, ka modele būtu viņus iespaidojusi. Mašīnu vērtējošie vīrieši bija izolējuši sievieti no sava vērtējuma; atzīt pretējo nozīmētu sajust draudus. Šo mehānismu var izmantot arī asociācijās, starp kurām nav tiešas saistības, piemēram, dzimšanas un nāves gadījumā.

-     Projekcija pārvieto mūsu nolūkus, attieksmi, vainu vai atbildību uz kādu citu. Padomājiet par daudzajiem televīzijas klipiem, kuros aktrise īsos svārciņos var piesaistīt gandrīz ikviena vīriešu kārtas garāmgājēja uzmanību. Kā jūs domājat: kāds viņu fantāziju veidošanās projekcijai uz aktrisi bija sakars ar viņu gatavību tālu stiept smagas pakas? Normālu projekciju no patoloģiskas šķir šaura robeža. Daudzi izvarotāji uzskata, ka upuris "patiešām to vēlējās".

-     Regresija ir atgriešanās agrākā attīstības stadijā, parasti laikā, kad cilvēks bijis atkarīgs no citiem, kad juties drošībā un ērti. Cilvēks atgriežas agrākā attīstības stadijā, kad kāds cits uzņēmās atbildību un kad viņam uzstādīto prasību bija mazāk, tās bija vienkāršākas un primitīvākas. Parasti šis mehānisms darbojas slimības laikā. Šis mehānisms ir cieši iesaistīts vannas putu reklāmā, kurā pārstrādājusies māte dienas beigās atpūšas vannā, kā arī citās vienkāršākās pieejās. Tāpat tas ir pretgripas medikamentu reklāmās un arī dažās baudas priekšmetu reklāmās. (Tiem, kas ir pārāk jauni, lai atcerētos "dzenies pēc baudas" televīzijas reklāmas, varu pateikt, ka tās bija paredzētas, lai pārdotu ideju, ka jūs dzīvojat vienreiz, tāpēc pārliecinieties, ka darāt to ar maksimālu prieku, aizrautību un patiku.) Lutinošas, bezrūpīgas vēlmes un citi bērnišķīgi reklāmas kampaņu elementi piesauc šo mehānismu.

-     Apspiešana cenzorē vai apslēpj no apziņas atmiņas, asociācijas un uzstādījumus. Kā neredzams filtrs šis mehānisms neļauj apziņai saskatīt sāpīgas atmiņas 1111 kavējošus motīvus. Apspiešanas prizma bieži izplū- dina personīgos pieredzējumus, kas svārstās no apkaunojuma līdz nežēlībai. Šeit jau atkal nozīmīgu lomu spēlē sociālo un kultūras vērtību apgūšana. Piemēram, viens no iemesliem, kāpēc cilvēks neierauga lielu dzimumlocekli burbona reklāmā, iespējams, ir saistīts ar "neķītro domu" argumentu. Saskatīt dzimumlocekli nozīmē atzīt (kaut vai tikai sev), ka mēs domājam neķītri. Tāpēc mēs to neredzam vai vismaz apspiežam faktu, ka esam to pamanījuši.

- Sublimācija maina galvenos dziņu mehānismus. Tas nozīmē aizstāt pieņemamu uzvedību, lai apmierinātu galvenos motīvus, ko vienlīdz labi var sasniegt primitīvā ziņā ar kādu nepieņemamas uzvedības formu. Sports bieži sublimē agresiju. Šis mehānisms ir visnoderīgākais asociācijās - īpaši seksuāla rakstura. Piemēram, sporta mašīnu var padarīt par sociāli pieņemamu seksualitātes izpausmi.

Daži teorētiķi uzskata, ka vairāki dažādi izvairīšanās un aizsardzības mehānismi stimulē šos astoņus galvenos uztveres aizsardzības mehānismus. Katrs no tiem kalpo, lai pasargātu mūs no tā, ko nevēlamies - vai arī psiholoģiski nevaram atļauties - zināt par sevi un apkārtējo pasauli.

Piekrišanas profesionāļi ļoti labi pazīst gan principus, gan uztveres aizsargmehānismus. Patiesībā šie eksperti visbiežāk strādā reklāmas sfērā tieši šī iemesla dēļ.

Izmainīti apziņas stāvokļi

Būtu ļoti neuzmanīgi beigt piekrišanas tēmu, nemaz neaplūkojot izmainītos apziņas stāvokļus, kuri ietver fenomenu, ko profesionāļi sauc par paaugstinātas ietekmējamības stāvokli. Patiešām, pirmā grāmata par NLP kā atsevišķu jomu bija argumentēta ar medicīnas doktora Miltona H. Friksona lielisko hipnozes izpēti un terapiju. Mūzikas ritmi, skatiena pacelšana un fiksēšana un gaismas uzplaiksnījumi var radīt hipnotisku efektu. Savā darbā "Subliminālā komunikācija" (Subliminal communication) es ieskicēju dažus veidus, kādos reklāmisti, reliģiskas organizācijas, populārās kustības un līdzīgie izmanto iespaidojamības tehnikas, kas tika atklātas un attīstītas hipnozē. Pietiks ar šādu apgalvojumu: ja televīzijas skatīšanās laikā jūtaties tā, it kā ieietu vieglā transā (piemēram, nedzirdat, ka dzīvesbiedrs ar jums runā), iespējams, tieši tā arī ir noticis.

Netieša norāde

Daudzi hipnoterapisti izmanto netiešās norādes, kas var izraisīt piekrišanu. Šī tehnika galvenokārt darbojas caur iekšējiem lēmumiem. Ļoti vienkārša forma eksistē alternatīvo lēmumu formulējumos. Piemēram, pārdevējs nekad jums nelūdz pirkt. Viņš vienkārši apgriež otrādi pārdošanas līgumu un vaicā: "Vai jūs izmantosiet manu pildspalvu vai savējo?"

Hipnotizētājs var likt hipnotizējamajam iztēloties vienu magnētu pie savas pieres un otru - uz plaukstas, lai izraisītu rokas levitāciju, kas ir izplatīta ievadīšanas procedūra. Hipnotizētājs lūdz subjektam sajust magnētus un izlemt: "Vai magnēts pievelk stiprāk no rokas uz galvu vai no galvas uz roku?" Citiem vārdiem sakot, kurš magnēts ir stiprāks? Nav svarīgi, ko subjekts atbild. Galvenā doma ir šāda: jautājumā tiek iepriekš pieņemts magnētiskais spēks, un iekšējā konsekvence prasa, lai tas pievilktu roku pie galvas. Voila - hipnotizētājs kontrolē subjekta ķermeni. Vai tas līdzinās kādam no tirdzniecības dialogiem, par ko esat lasījis vai piedzīvojis pats?

Ētika un ekspluatācija

Šo tehniku un principu izmantošana ir neizbēgama un vērtīga, lai gan es neatbalstu to nepareizu pielietojumu. Tā teikt, lai nolīdzinātu spēles laukumu, es uzskatu, ka patērētājam, balsotājam vai iesācējam tehnikas saņēmēja galā ir tiesības uz tām pašām zināšanām, kuras pārvalda piekrišanas profesionāļi.

Manuprāt, aizsardzības mehānismi un vērtējuma heiristika ir piekrišanas principu veidojošie materiāli. Sabiedrība ir arhitekts, bet mūsu ģimene un paziņas liek ķieģeļus un pienaglo dēļus.

Aizsardzības mehānismi, tāpat kā piekrišanas principi, ir būtiski un nepieciešami individuālās un sociālās labklājības elementi. To labās vai sliktās īpašības nosaka veids, kādā tie tiek izmantoti. Ētiskais imperatīvs ir tos izmantot prasmīgi un ar labiem nolūkiem.

Piekrišanas principi ir piemēroti mārketingam, ja vien tie netiek sagrozīti. Reklāma virza produktus, kuri virza ekonomiku, un tas mums ir devis fiziskas iespējas pabarot un apģērbt visus pasaules cilvēkus, lai arī cik slikti mēs to darītu.

Pielietot šos principus, lai pārdotu produktus, slepeni izmantojot subliminālus tēlus, kas var paaugstināt naidīgumu, ir neētiski un bezatbildīgi. Mūsu jutīgums pret vardarbību šajā desmitgadē ir dramatiski pazeminājies. Es pat apgalvoju, ka turpmāka psihes bakstīšana un manipulēšana ar cilvēkiem ar laiku var sagraut mūsu sociālo kārtību. Vai domājat, ka nekad neesat atteicis drauga lūgumam tikai tāpēc, ka jūs izmantojis kāds, ko esat uzskatījis par draugu?

Visa šī informācija veido īsu pārskatu par pieejamajiem datiem. Tā var veicināt mūsu izpratni par dažām manipulācijām un pasargāt mūs no tām. Tā var veicināt ētisku piekrišanas šablonu izmantošanu un to noliegumu.

Kopsavilkums

Piekrišanas principi var iespaidot lēmumus un aktivizēt automātiskos procesus, kas liek cilvēkam nosliekties piekrišanas virzienā. Profesionāļi izmanto šos priekšrakstus, lai sasniegtu savus mērķus, pārdotu preces vai sprediķotu nākamajiem jaunpievērstajiem.

Aizsardzības mehānismi var kavēt vai novērst informācijas pazīšanu. To esamība paskaidro, kāpēc tā saucamā subliminālā drukātā reklāma var saturēt uzkrītošu seksuāla rakstura materiālu, kas paliek nepamanīts. Zināšanas palīdz aizsargāties pret šiem principiem un mehānismiem.

Es patiešām ceru, ka nu jūs zināt mazliet vairāk.

Ceturtā nodaļa

Marketinga tehnikas

Nauda ir jaunā verdzības forma, no iepriekšējās tā atšķiras tikai ar to, ka ir bezpersoniska - starp īpašnieku un vergu nepastāv cilvēciskas attiecības. Ļevs Nikolajevičs Tolstojs

Brīdinājums: šī nodaļa satur seksuāla rakstura informāciju un nav paredzēta gados jauniem lasītājiem. Es uzskatu, ka ir svarīgi iekļaut arī nevēlamā materiāla istu atšifrējumu, lai demonstrētu to, kā domā daži reklāmdevēji, un tādējādi nepieļautu argumentu, ka ievietotais materiāls tur ir nokļuvis nejauši.

Reklāma ir liels bizness. Palūkojieties uz konkrētiem priekšmetiem nākamajā televīzijas programmā vai filmā, ko skatīsieties. No mašīnām līdz datoriem, šis tā šķietami ikdienišķais izvietojums patiesībā nepavisam nav ikdienišķs - tā ir ļoti efektīva reklāma.

Padomājiet par šo: Mančesteras pusnakts pastaigas - labdarības pastaiga, ko organizē Svētās Annas hospiss Mančesterā Anglijā, - reklamētājs vienojās, ka pasākuma reklāmas plakāts tiks izvietots prominentā vietā un nofilmēts Apvienotās Karalistes ziepju operā Coronation Street. Aina, kurā tika parādīts plakāts, bija īpaši dramatiska un kritiska sižeta vieta. Saskaņā ar laikrakstu Mancbester Evening News šī "PR trika" rezultātā ārkārtīgi palielinājās pieteikumu skaits Svētās Annas hospisa līdzekļu vākšanai.1

Neilgi pēc manas grāmatas "Subliminālā mācīšanās" (Subliminal Learning) publicēšanas anonīms lasītājs man atsūtīja reklāmas apmācības rokasgrāmatu. Šis mazais "kūpošais ierocis", kā to nodēvēja daži mani kolēģi, izklāsta subliminālās reklāmas tehniku un motivāciju. Tas ir papildināts ar īstām reklāmām, kas parādījušās vadošajos medijos. Par spīti pierādījumiem daudzi cilvēki vienkārši turpināja vilkt veco meldiņu: "Mēs to neizmantojam, mēs nekad nedarītu ko tādu, turklāt tas nedarbojas."

Mārketinga pasaule ir labi aprīkota, lai ietekmētu psihi, kas ir cilvēka dabas pamatā. Nesen Eox ziņu raidījumā dzirdēju, ka reklāmas industrija 2007. gadā tirgus izpētei iztērējusi 149 miljardus dolāru. Lai jūs gūtu pilnu ieskatu, jānorāda, ka tie ir 500 dolāri uz cilvēku! Reklāmisti ir nodarbinājuši labākos psihologus un sociologus, nodrošinājuši viņus ar vislabāko aprīkojumu pētniecības laboratorijās, izgudrojuši un izmantojuši tehnoloģijas, kas novērtē zemapziņas domas un daudz ko vairāk, jo dedzīgi ir vēlējušies uzzināt, kas liek mums darboties. Izmantojot izsmalcinātas bioloģiskās atgriezeniskās saites ierīces, viņi ir novērojuši reakcijas uz pilnu komplektu stimulu, cenšoties atklāt vissīkākās detaļas, kas veido izvēli un uzvedību. Tas viss attiecas ne tikai uz mārketinga pētījumiem, kā redzēsiet, kad nākamajā nodaļā runāsim par dažādām smadzeņu skalošanas tehnikām. Turklāt ir zināms, ka 1960. gados vairākās radiostacijās tika izmantota subliminālā reklāma. Patiesībā KT1.A-TV Los- andželosā "parakstīja līgumu 60 000 dolāru vērtībā, kurā piekrita ievietot subliminālus komunālo pakalpojumu ziņojumus televīzijas programmās".2 1972. gadā kanādiešu profesors Vilsons Braians Kejs publicēja plaši apspriesto grāmatu "Subliminālā pavedināšana" (Subliminal Seduction). Kejs atmaskoja reklāmu pēc reklāmas, kuras visas bija pilnas attēliem, kas bija apslēpti vai maskēti normālai uztverei. Kejs un viņa studenti Rie- tumontario Universitātē bija atklājuši tā saucamās optiskās ilūzijas un citas viltības reklāmās, kas tika publicētas populārākajos drukātajos medijos. Keja darbs ir zināmā mērā strīdīgs, bet viņa grāmatā "Reklāmas subliminālie piedzīvojumi erotiskajā mākslā" (Subliminal Ad-Ventures in Erotic Art) norādīts: ASV reklāmas aģentūru starptautiskais vēriens nozīmē, ka tās kontrolē medijus "lielā mērā visā nekomunistiskajā pasaulē". Kejs turpina: "Patērētāju reklāmas mediji izglīto nabadzīgos cilvēkus mantrausīgajā bagāto cilvēku vērtību sistēmā… uzkrītošās patērēšanas nebeidzamajā orģijā, kuras veikšanai viņi ir sublimināli ieprogrammēti."3

Ja jūs interesē subliminālā reklāma, es no sirds iesaku izlasīt Vilsona Braiena grāmatu "Reklāmas subliminālie piedzīvojumi erotiskajā mākslā" un Augusta Bulloka darbu "Slepenie pārdošanas paņēmieni" (The Secret dilles l'itch). Alti autori ii ieguldījuši daudz laika, lai pa sastāvdaļām izjauktu daudzas reklāmas un ilustrētu to subliminālo saturu. Pro- tams, daudzi cilvēki nepiekrīt viņu atklājumiem, izmantojot tā dēvēto neķītro domu argumentu. Citiem vārdiem sakot, viņi uzskata: ja jūs reklāmā atrodat tabu attēlus, iespējams, jūs atradīsiet tos arī mākoņos. Šie visziņi izmanto sava veida Roršaha testu un apgalvo, ka subliminālā informācija ir joks un krāpšana, ka to neviens neizmanto un ka tā jebkurā gadījumā nemaz nedarbotos.

Ta vietā, lai rādītu reklāmas un piedāvātu savu interpretāciju, es jums parādīšu, ko saviem mācekļiem piedāvā reklāmas pasaule - vismaz rokasgrāmatā, kas man tika atsūtīta. Esmu pieminējis šo rokasgrāmatu arī iepriekšējās grāmatās, bet nekad neesmu atklājis tik daudz aprakstu, kāpēc, ko, kad un kur ievietot reklāmās.

Fragmenti no reklāmas apmācības rokasgrāmatas

Apmācības rokasgrāmata sākas ar krāsainu renderējumu, kas kļūs par alkoholiska dzēriena reklāmu. Zem zīmējuma skaidri uzrakstīti vārdi "Reizēm jums jāapiet rakstītais likums". Šeit pavadošais attēls ir melnbalts, bet jūs varat aplūkot krāsaino versiju tiešsaistes adresē wwvv. eldontaylor.com/mindprograniming.html.

1. attēls

Pēc titullapas ar nosaukumu "Pilnīgi slepeni" sākas rokasgrāmata:

Viegla peļņa miljoniem amerikāņu ir beigusies. Nekļūstiet naivi un neuzķerieties uz "ar mani tas nevar notikt" sindroma, jo, kā to apstiprinās plaši pētījumi, uz tā ir uzķērušies daudzi. Bezdarbnieku rindas pēc pabalsta un zupas virtuvēs ir pārpildītas ar nabaga dvēselēm, kuras sevi uzskatīja par neaizvietojamām, taču galu galā atmodās nežēlīgajā dzīves realitātē bez graša kabatā.

Rokasgrāmata garantē darbu tiem, kas pabeigs savu mākslas skolu, kuras uzdevums ir iemācīt subliminālās manipulācijas mākslu. Laikā, kad šis dokuments tika nodrukāts, 60 dienu kursa mācību maksa bija 2578 dolāri (iespējams, tagad tā ir daudz augstāka); turpinājumā mācību kurss piedāvāja "ceļojumu uz prāta robežām, kas izaicina pat visspēcīgākos indivīdus". Kursa apraksta turpinājumā lasāms:

Jūs iemācīsieties, kā un kāpēc izmantot tabu tēlus, grupu motivācijas teorijas, kas argumentētas ar kolektīvo attimus un aniina simbolismu, sapratīsiet, kā iedarbināt lēnos domu viļņus un iekļūt alfa, teta un delta prāta līmeņos, tāpat apgūsiet krāsu, formu un rakstu emocionālo nozīmi un galvenās ilustrēšanas un notušēšanas tehnikas…

Iniciācija mākslas kursa psiholoģiskajās koncepcijās un manipula- tīvajās viltībās bieži ir šoks tiem naivajiem indivīdiem, kurus dators izvēlējies kļūdaini.

Materiāls tiek pārdots topošajam studentam gan kā noslēpums, gan šokējoša informācija, un šīs divas pieejas pārdošanā jau pašas par sevi ir ļoti iedarbīgas. Rokasgrāmata turpina dižoties ar savu slepenību un šokēt, apgalvojot tādas lietas kā "36% visu iepriekšējo kandidātu riebumā izstājās pirmo trīs dienu laikā". Tālāk tiek izmantota šāda mačo pieeja: "Tā kā nauda netiek atdota atpakaļ, mēs cenšamies uzsvērt, ka atsevišķiem pārlieku jūtīgiem cilvēkiem šī straujā, slepenā biznesa psiholoģiskās prasības nav piemērotas." Ievērojiet, kā šī pieeja vienlaikus pozicionē un izaicina.

Viņu mērķis? "Radit māksliniekus un ideju personālu, no kuriem visi būtu nodevušies un padevīgi reklāmas vajadzībām, kas ir saistītas ,u Amerikas ražošanas un patērēšanas ciklu."

Rokasgrāmata turpinās ar apgalvojumiem par reklāmas industriju, tas ienākumu radīšanu un tā tālāk. Pēkšņi - tieši pirms vāka attēla analīzes - rokasgrāmatā rakstīts:

Cilvēks dzīvo simbolu vidē un ir ārkārtīgi svarīgi kaut nedaudz saprast simbolu veidošanas procesu, jo simboli ir cilvēka domas un visas komunikācijas izejmateriāls. Mēs pavirši domājam, ka vārdi ir vienīgā komunikācijas forma, jo dzīvojam tik verbālā atmosfērā. Tomēr patiesībā visu laiku norisinās daudz plašāka neverbālā komunikācija, kurā vārdu vietā tiek izmantoti citi simboli.

Jūs varētu vaicāt, kāpēc es tik daudz citēju šo rokasgrāmatu. Atbilde ir vienkārša: es varētu interpretēt materiālu, bet tad tie būtu netieši pierādījumi kā tiesas sēdē; tāpat es varētu nodot savu liecību publiskai izskatīšanai un ļaut jums būt žūrijai. Pieredze liek man izmantot pēdējo pieeju, jo citādi daudzi cilvēki noraidītu to kā kārtējo sazvērestības teoriju. Jūs ne tikai lasāt manu interpretāciju par informāciju, jo tā visa patiešām ir rakstīta apmācības rokasgrāmatā.

Iegultas seksuālās norādes

Pirms turpinu apspriest rokasgrāmatu, gribu uzsvērt vēl kaut ko. Atcerieties, ka aģentūras un tirgus pētnieki ir veikuši pētījumus, lai uzzinātu, kā tieši un uz ko cilvēki reaģē. Viņi ir rādījuši erotiskus un daļēji erotiskus attēlus cilvēkiem, vienlaikus novērojot viņu ķermeņa funkcijas, piemēram, ādas galvanisko reakciju (ādas vadītspēju), sirdsdarbību un tā tālāk. Tādējādi viņi zina, kā konkrēti simboli, krāsas un attēli tiek interpretēti emocionāli un arī no vispārējās kognitīvās perspektīvas. Turpinot analizēt rokasgrāmatas saturu, izrādās, ka ir ļoti vērtīgi saprast Freida psihoseksuālo shēmu.

Tātad, izsakoties viņu vārdiem:

Iek|autie fotoattēli [skat. 1. un 2. attēlu] lieliski ilustrē dažas no šim "reklāmas vajadzībām", turklāt sniedz vizuālu apkopojumu mūsu skolā mācītajam.

Vienā fotogrāfijā atainota seksīga blonda sieviete, kas rokā tur kokteiļa glāzi. "Kārtējā glītā sejiņa" - tāds ir attēla vizuālais iespaids uz vairumu novērotāju. |..ļ Palūkosimies ciešāk uz māksliniecisko stratēģiju, ko esam izmantojuši, lai palielinātu reklāmas pamudinošo spēku.

Pirmām kārtām sieviete ir seksuāli pievilcīga. Vai blondīnēm ir jautrāka dzīve? Tāpat tas varētu nozīmēt, ka blondines ir seksuālākas, vieglāk pavedināmas un izbauda seksu vairāk nekā citu matu krāsu īpašnieces. Tā kā šīs reklāmas subliminālā tēma ir kliedzoša seksualitāte, blondie mati darbojas kā emocionāls katalizators, nodrošinot ļs/cļ to, ka skatītāja zemapziņa to interpretēs seksuālā veidā.

Satīrs uz sievietes koljē vai apkaklītes vēl vairāk pastiprina reklāmas zemapziņas tēmu. Satīrs ir mūžvecs vīrieša pamatinstinktu simbols, viņa primitīvās, miesaskārīgās tumšās puses simbols. Tas identificē tā valkātāju kā saistītu ar instinktīvu erotismu.

Apkaklīte ap sievietes kaklu ir vizuāls indikators viņas pakļāvībai satīra erotismam. Tā kā apkaklīte savā pakļāvīgajā simbolismā ļoti atgādina klaklasisksnu (šajā kontekstā), tas lielā mērā ir tas pats - viņa būs paklausīga un pakļāvīga kā suns, izpildot pavēlnieka (skatītāja) erotiskās vēlmes. Viņa ir seksa verdzene.

Ja palūkojamies ciešāk, redzam, ka šī blondā sieviete kokteiļa glāzi tur savādi un neatbilstoši. Viņas labā roka ir saliekta, tikai rādītājpirksts stāv taisni. Viņas rādītājpirksts ir izstiepts un norāda uz "ledus gabaliņiem" kokteiļa glāzē.

"Ledus gabaliņos" ir iestrādāti un notušēti vairāki erotiski simboli. Šie simboli paredzēti, lai aktivizētu skatītājā sociālās tabu domas un emocijas. Aktivizējot šos dziļos, instinktīvos domu procesus, mēs garantējam klientam skatītāja vai potenciālā patērētāja emocionālo iesaistīšanos. Mēs radām vēlmes, kuras iespējams apmierināt, vienīgi patērējot konkrēto produktu.

Simboli "ledus gabaliņos" var likties neredzami, bet pētījumi hipnozē ir parādījuši, ka 95% gadījumu zemapziņa tos uztver. Zemapziņa spēj uztvert apbrīnojami lielu daudzumu informācijas. Šī informācija ceļā uz apziņu tiek izfiltrēta sociāli pieņemamā veidā. Pārējais paliek zemapziņā, kur vēlāk izpaužas kā vēlmes un alkas, kas tiek apmierinātas patērēšanas ce|ā.

Dažiem cilvēkiem šīs vajadzības var tikt - un reizēm tiek - realizētas. Tās nevis vienkārši redz un apstrādā informāciju, bet arī īsteno to sociāli pieņemamos veidos. Būtu interesanti noskaidrot, cik daudz saaukstēšanās slimības ir radušās medikamentu reklāmu iespaidā vai cik daudzi šāvēji skolās realizē vajadzības, ko izraisījuši zemapziņas līdzekļi. Tomēr turpināsim ar rokasgrāmatā rakstīto:

"Ledus gabaliņi", uz kuriem norāda sievietes rādītājpirksts, veido ere- ģētu dzimumlocekli. Šie divi ledus gabaliņi ir iekrāsoti miesas krāsā, un pēc pamanīšanas tos ir viegli ievērot no vairāku pēdu attāluma. Ievērojiet, kā dzimumloceklis attēlots pareizā vīrišķīgas erekcijas leņķī. Tā . kā dzimumloceklis glāzē tiek uzskatīts par tabu, šis attēls nekavējoties tiks apspiests. Cilvēki redz tikai to, ko sagaida ieraudzīt.

Sievietes lūpas atrodas ļoti tuvu šim erģētajam miesas krāsas dzimumloceklim. Šo fellācijas ideju pastiprina satīrs, kas spēlē flautu jeb falliskas formas objektu. Orālais sekss ir visu vecumu vīriešu plaši iekārota nodarbe un fantāzija. Retušējot un iestrādājot šo simbolisko seksuālo vēstījumu, mēs esam padarījuši vienkāršu viskija glāzi par spēcīgu afrodiziaku.

Blakus šim ereģētajam dzimumloceklim ir sarkans ķirsis. Sarkanā ir karsta, skaļa un aktīva krāsa. Pa labi no šī sarkanā ķirša ir līksms, vaislīgs trusis. Šis trusis ir atbilstošs mīlestības un seksa simbols. Visi zina, ka žurnāla Playboy logotips ir vaislīgais trusis. Vīriešu lielība par sasniegumiem seksā bieži tiek saistīta ar uzsvaru uz partneres spēju "p- [mans saīsinājums, arī turpmāk grāmatā šādi saīsinājumi] kā trusim". Ievērojiet, ka ledus gabaliņi ap truša asinīm pieplūdušo dzimumlocekli ir krēmīgi balti. Arī ledus gabaliņi ap ķirsi ir krēmīgi balti, nevis caurspīdīgi. Šajā kliedzoši seksuālajā kontekstā krēmīgi baltā krāsa korelē

ar krēmīgo spermas baltumu. Acīmredzot fcllācijas rezultātā ejakulācija būs veiksmīga, un tas paaugstina šī produkta vīrišķīgo pievilcību.

Zem vaislīgā truša atrodas laimīgi smaidoša cilvēka seja, kura simbolizē dzērienu, kas labi garšo un darīs cilvēku laimīgu. Tas sasaucas arī ar baudu, ko sagādā orālais sekss, - viņa gaidoši laiza lūpas.

Vai šis materiāls jūs šokē? Diemžēl daudziem cilvēkiem tas šķiet tik šokējošs, ka viņi noliedz iespēju, ka kāds varētu pret viņiem izmantot šādu simbolismu. Atcerieties, es tikai citēju ļoti prestiža reklāmas uzņēmuma apmācības rokasgrāmatu. Izvēlēties ignorēt šo informāciju nozīmē dot šai organizācijai klusu piekrišanu to izmantot - un viņi to izmanto pret jums katru dienu!

Pirms turpinām, aplūkosim apspriesto attēlu.

Pirmais aplūkotais attēls bija koncepts. īstā reklāma izskatījās šādi:

3. attēls

• Ciešāk aplūkojot apvilktās kontūras, mēs iegūstam īsto attēlu

Kad vizuālais materiāls ir pilnībā atmaskots, turpināsim ar šī attēla veidotāju skaidrojumu. Kad būsim beiguši, esmu pārliecināts: jūs nešaubīgi ticēsiet, ka šajā reklāmā nekas nav vienkārša sagadīšanās, kā daži varētu uzstāt. Tāpat arī noticēsiet tam, ka mani novērojumi nav vienkārši neķītro domu izraisīts "tintes traipa" produkts. Rokasgrāmata turpinās:

Zem šīs smaidošās sejas ir vairāki citi dzimumlocekļi dažādās uzbudinājuma stadijās. Pa kreisi no uzbudinātajiem dzimumlocekļiem atrodas vairākas sieviešu figūras ar lielām krūtīm. Lielas krūtis palīdz aktivizēt instinktīvos zīšanas impulsus, kas saistīti ar baudas principu. Sieviešu figūras vizuāli stimulē visas skatītāja apspiestās seksuālās vēlmes.

Modeles kreisās rokas vidējais pirksts vizuāli pieskaras lielkrūtainās sievietes figūras ģenitāliju apvidum. Vidējais pirksts tiek asociēts ar seksu un tādiem seksuāliem žestiem kā "F-you"; seksuālā blakusnozīme šeit ir dzimumsakari. Tas, ka sieviete ar savu vidējo pirkstu pieskaras ģenitā- lijām, zemapziņā tiek interpretēts tā, ka viņa ir biseksuāla vai izlaidīga (gatava uz visu) pēc rakstura. Ta kā vīriešu fantāzijās bieži ietilpst lez- bisma akti, mēs iekļāvām šo vizuālo kārdinājumu seksuālajā repertuārā, ar ko mūsu izlaidīgā dāma kārdina skatītāju.

Agrāk tika paziņots, ka satīrs un apkakle norāda uz modeles gatavību būt seksuāli padevīgai skatītāja fantāzijām. Lai palīdzētu šai pakļāvīgajai interpretācijai, mēs likām modelei skatīties uz augšu. Šis augšupvērstais skatiens vizuāli novieto viņu zemākā pozīcijā par skatītāju. Šajā kontekstā tas zemapziņā tiks interpretēts tā, ka viņa tup uz ceļiem vai atrodas tādā augstumā, kas ir atbilstošs orālā seksa veikšanai. Viņas acu lielie baltumi tika retušēti, pieskaņojot tos baltajiem, krēmīgajiem ledus gabaliņiem. Izsmeļoši pētījumi norāda, ka zemapziņa to iztulko šādi: viņa koncentrējusi skatienu uz spermas izšaušanos, viņai patīk spēcīga bauda, viņa ir vuāriste.

Pat reklāmas tekstam jāpieskaņojas erotiskajai tēmai. Aptuveni pa vidu tekstam lasāmi vārdi "maigākā lieta pēc ādas". Tas korelē ar maigo dzimumlocekļa ādu, uz kuru viņa norāda.

Apzinoties reklāmas subliminālo seksuālo ietvaru, arī pārējais teksts ir samērā seksuāls. Vārdi "tas atmodina draiskuli ikvienā no mums"

attiecas uz primitīvo seksuālo vēlmju atbrīvošanu un impulsiem, kas mīt ikvienā cilvēkā.

Rokasgrāmata vēl, protams, turpinās, bet ar to vajadzētu pietikt, lai doma kļūtu skaidra.

Iegultas biedejošas norādes

šajā pašā rokasgrāmatā ir aplūkota vēl kāda reklāma, kuras sakarā ir vērts izpētīt diskusiju par baiļu pārdošanu, jo bailes ir tikpat spēcīgs pārdošanas instruments kā sekss. Šoreiz tā ir cigarešu reklāma. Turpinājumā aplūkojama mākslinieka skice un galaprodukts, kurā izmantoti profesionāli modeļi, - tāpat kā tikko izpētītajā alkoholiskā dzēriena reklāmā.

5. attēls (Cigarešu nosaukums labās puses attēlā ir noņemts juridisku iemeslu dēļ.)

Rokasgrāmatā aprakstīta šī reklāma un norādīts, ka 99,7 procenti jauno studentu izstājas no mācību iestādes. Viņi apgalvo, ka tieši tādēļ notikusi izpēte par to, kāpēc cilvēki izstājas no programmas. Rokasgrāmatā atklāts:

Šīs izmeklēšanas atklājumi norādīja, ka vairums jauno studentu Teta līmeņa divdomības apiešanas laikā pārsniedz savu traumatiskās pārslodzes slieksni. Šīs šķebīgās ideoloģiskās apstrādes laikā pārlieku jūtīgie tipi tiek "izravēti". Nesenais ārkārtīgi lielais atbiruma procents norāda, ka daudzi nebija gatavi 20. gadsimta pārdošanas mākas varmācīgajam aspektam. Sekss un vardarbība ir vienas medajas divas puses, kuras nevilcinoties tiek izmantotas pedantiski koordinētā veidā, lai veicinātu līdzsvarotu patērētāju īpašību psihisku izaugsmi. Šīs īpašības ir atzītas par nepieciešamām nākotnes korporatīvajai izaugsmei. Vardarbība kā manipulatīvs spēks ir neatņemama šīs līdzsvarotās pieejas sastāvdaļa.

Rokasgrāmatas turpinājumā ir pozicionēti apgalvojumi, kuros tiek norādīts, ka uzņēmums neatdusas uz lauriem vai morāles, bet gan izmanto klientu labā visu nepieciešamo. Pēc tam rokasgrāmatā izskaidrota cigarešu reklāma:

Pati reklāma šķiet pietiekami nevainīga apziņas interpretācijām: jaunu mīlnieku pāris izbauda rāmu saulrietu pie ezera un cigareti. Tas nav sevišķi spēcīgs emocionālais spiediens, lai pamudinātu cilvēku uzņemties risku saslimt ar vēzi.

Kopš ieceres rašanās 1960. gados XYZ [mans saīsinājums) cigarešu subliminālā pārdošanas stratēģija ir veidota no pilnīgi slepenā "pārdot kaut pašu velnu" teorijas varianta. Lai vizuāli apsolītu skatītājam atbrīvošanos no nāves un dvēseles atdošanas velnam, jārada emocionāls āķis, kuru dažādos veidos un dažādiem klientiem esam izmetuši atkal un atkal. Reliģiskā pārliecība un uzskati par nāvi uzjunda dziļākas emocijas nekā bieži pielietotās seksuālās stratēģijas.

Šajā kontekstā ir iekļauti [skat. 5. attēlu] divi fotoattēli, kas ilustrē vienu "pārdot kaut pašu velnu" tehnikas variantu. Vienā fotoattēlā redzama īstā cigarešu reklāma, savukārt otrs fotoattēls ir ilustrācija, kas uzsver reklāmas zemapziņas emocionālo nozīmi (bez zieda).

Ievērojiet, ka īstās reklāmas fotoattēlā debesis ir nespodrā, drūmā un nedzīvi pelēkā krāsā. Ja mēs būtu gribējuši, noteikti izvēlētos krāsaināku un romantiskāku saulrietu. Šīs nespodrās, nedzīvās debesis aptver vāji kvēlošu, rietošu sauli. Tumsa strauji tuvojas. Apgalvojumi par

sauli un tas simbolismu sik.ik liks i/.skaidroti nedaudz tālāk. Tikai paturiet prātā, ka tā ir drūma un vāji blāzmojoša.

Pārim, kas bauda šo nomācošo, neizteiksmīgo saulrietu, ir skaidrāk redzams siluets, bet ne ķermeņa dcta|as. Vīrieša sejas siluets ir skarbs. Viņa mati virs pieres veido izcilni. Viņa deguns ir ass un smails, nevis apaļš vai uzrauts. Vīrieša īkšķis vizuāli pagarina viņa zodu. Zoda apgabals ir retušēts tā, ka zods un īkšķis saplūst.

6. attēls

Rokas un īkšķa novietojums pie zoda projicē ideju, ka šis garzo- dainais vīrietis domā. Viņa galva ir viegli paliekta uz priekšu, lai palīdzētu pozu interpretēt kā domāšanu. Šīs interpretācijas apstiprinājums ir pieejams mūsu pētniecības nodaļā.

Šajā brīdī, lūdzu, pievērsiet uzmanību reklāmas vizuālajam centram un koncentrējieties uz abu mīlnieku sadotajām rokām. Ievērojiet,

Tas pats princips

7. attēls

ka rokas veido velna galvas siluetu, kas Ildzinās vīrieša sejas siluetam. Viņa smailais matu cekuls sakrīt ar velna ragu (vīrieša kreisais īkšķis). Viņa garais zods, kas retušēts veido vienu veselumu ar īkšķi, sakrīt ar velna silueta garo zodu (sievietes rādītājpirksts). Vīrietis lūkojas pa labi, nedaudz noliecis galvu uz leju (elles virzienā). Velna seja, ko veido viņu savienotās rokas (ļaunuma pakts), arī ir pavērsta pa labi un noliekta uz leju. Ievērojiet, ka sievietes galva ir nedaudz paliekta tuvāk vīrieša galvai. Tā ir ļoti tuvu "domājošā vīrieša" galvai. Šīs reklāmas kontrolētajā kontekstā kombinācija, ko veido vīrieša "velnišķīgi" gar- zodainais siluets, viņa domīgā poza, abu roku veidotais velna sejas siluets un pieru tuvums, zemapziņas līmeni skatītājam stāsta, ka viņš vēro kādu pārdabisku situāciju, kurā gars ir pārāks par miesu.

Turpinājumā lasāms noderīgs īstās rokasgrāmatas lappuses atveidojums. Daļa no redzamā apsteidz mūsu diskusiju, bet mēs atgūsim nokavēto.

Rokasgrāmata turpinās:

Lai vēl vairāk sekmētu šo interpretāciju, mēs esam novietojuši velna galvas roku kombināciju tieši virs saules. Velna galva vizuāli ir pārākā (uzvarošā) pozīcijā virs saules. Pie zemākās šīs vāji blāzmojošās (izdziestošās) saules daļas ir horizontāla līnija, kas beidzas pie saules kreisās apakšmalas. Šī vienkāršā līnija, kas novietota zem neskaidrā fona apvāršņa, norāda, ka saule noriet iekšā ezerā, nevis aiz tā. Saules nāve, ko izraisījuši sātaniski "prāts pār matēriju" spēki, šķiet nenovēršama! Protams, apziņas līmenī tas fiziski nav iespējams. Saule simbolizē pašu Dzīvi. Viss dzīvais, kādu mēs to pazīstam, nevar izdzīvot bez saules. Vizuāla dzīvības gala aina izraisa tik visaptverošu emocionālu triecienu, ka skatītāja prāts meklē veidu, kā apspiest šo tēmu. Lai nodrošinātu izeju no šīs satraucošās domas, mēs esam ievietojuši pamanāmu augu tieši zem horizontālās saules noslīkšanas līnijas. Šis augs relatīvi viegli nodrošina apziņai kaut ko, uz ko nofiksēties. Apziņai ir vieglāk interpretēt horizontālo līniju kā daļu no auga, nevis emocionāli pieņemt saules nāvi (apziņā šāda realitāte korelē ar kodolziemu).

Šis ļaunais pāris, kam pa vidu iesprostota mirstošā saule, ir ģērbies vienādas krāsas un stila biksēs. Viņas melnā ādas siksna ir ļoti plata un izskatās vīrišķīga; tā nav šaura, smalka vai sievišķīga. Piešķirot viņai smalkas vīrišķīgas iezīmes, mēs esam sublimināli izmainījuši viņas dzimumu uz pretējo. Vairākas šīs lomas maiņas detaļas atklāsies, pakāpeniski izskaidrojot reklāmu.

Fakts, ka viņu bikses ir zaļas, nav nejaušība. Zaļā krāsa tiek asociēta ar raganām. Uz Helovīna svētkiem balstīta izpēte apstiprina ļs/c], ka vairums bērnu, kuri izvēlas pārģērbties par raganām, izvēlas zaļu kosmētiku. Bērnu pasakās bieži uzzīmētas zaļas raganas.

Abu mīlnieku bikšu zaļā krāsa saplūst ar zaļajiem savvaļas augiem, starp kuriem viņi stāv. Nekopti vai neapgriezti augi (šajā kontekstā) pārstāv mežonīgo, nekontrolējamo, necivilizēto dabisko elementu. Viņu kurpes jeb kājas ir tā retušētas, lai saplūstu ar šo mežonīgo, zālaino, zafo zemi. Kājas bieži simbolizē cilvēka pamatu un ir stūrakmens, uz kura balstīta viņa dzīve. Velni bieži tiek attēloti ar šķeltiem nagiem. Gļēvulīgi ļaundari filmās, teātros un televīzijas programmās bieži klibo vai staigā ar kruķi. Tas simbolizē kroplo, vājo un izkropļoto pamatu, uz kura balstīta viņu dzīve. Iepludinot pāra kājas zālainajā un mežonīgajā priekšplānā, pēc tam iestrādājot velnu un biedējošas sejas, mēs esam vizuāli parādījuši, ka abu tēlu dzīve ir balstīta uz ļaunumu un iznīcību… viņu pēdas (dvēseles) ir ļaunas. Lai vēl vairāk pastiprinātu šo ļaunās būtības interpretāciju, vīrieša ceļi ir mākslinieciski deformēti un izliekti. Tie liecas uz iekšu neatbilstošā attālumā, norādot uz mazdūšīgu un savītu struktūru. Sievietes ceļu apgabalā ir neatbilstošas krunkas. Viņu abu biksēs ir daudz dziļu krunku un burzījumu, kas vēl vairāk pastiprina vājo, izliekto un izkropļoto interpretāciju. (Viņi nav tādi, kas valkātu stīvu, kārtīgu un sociāli pieņemamu apģērbu.)

Sievietes kāju apvidū iestrādāts milzīgs zirneklis. Vēl viens milzīgs zirneklis atrodas arī zemāk, kur tas ar kājām uz augšu guļ uz zemes. (Samazinātā izmēra dēļ netrenētai acij varētu būt grūti, varbūt pat neiespējami apziņas līmenī pamanīt šos zirnekļus un šausmīgās sejas priekšplānā. Tomēr lasītājs var būt drošs, ka šie divi arahnoīdi te ir atrodami.)

Tuvplānu vai krāsaino versiju varat aplūkot tiešsaistē: www.eldontaylor.com/mindprogramming.htinl .

8. attēls

Šie divi zirnekli ir savienoti ar vēderiem un norāda uz to, ka tie pārojas. Tā kā mazi zirnekļi Fobiju indeksā baiļu izraisīšanā atrodas ļoti augstu (otrajā vietā pēc čūskām), ir saprotams, ka lielākie zirnek|i, kuri d-žas, sniegs nepieciešamo emocionālo triecienu, lai apziņa tos apspiestu. Neatbilstošās norādes ir tievās, nedaudz iegravētās un gandrīz vertikālās līnijas, kas veido zirnekļu kājas. Šīs supersmalkās kāju līnijas ir daudz garākas par apkārtējiem mežonīgajiem augiem un tievākas par visām krunkām vai burzījumiem. Saskaņā ar Darfstinkla likumu par jutīgumu pret audumu un kroku veidošanos zirnekļu apa|ie ķermeņi ir vēl viena neatbilstoša norāde, ko skatītāja zemapziņa nevar nepamanīt.

Kad mēģināju izpētīt "Darfstinkla likumu par jutīgumu pret audumu un kroku veidošanos", es neko neatradu. Iespējams, tas ir pilnīgs safabricējums, lai izskatītos iespaidīgi topošo studentu acīs, tāpēc turpinu ar teksta fragmentu no rokasgrāmatas:

Dabiskā vide, kurā atrodas šis ļaunais pāris, ir labvēlīga zirnekļiem. Zirnekļi bieži mitinās plaisu un aizu tuvumā. Tas korelēs ar dziļajiem ielokiem un burzījumiem viņu sakrunkotajās biksēs. Zirnekļi lavās caur zālainiem apgabaliem, meklējot medījumu, un pavada visu savu dzīvi starp augiem. Zirnekļi bieži mēdz būt zaļi vai spēj mainīt krāsu, lai saplūstu ar vidi (zaļajām biksēm). Zirnekļi bieži ir aktīvāki naktī (rietošā saule).

Ievērojiet, ka vīrieša kabatā ir kaut kas garš un ciets; par to liecina nodevīgais izspiedums un kroka. Tas atrodas ļoti tuvu viņa ģenitāliju apvidum. Velna galvas siluets atrodas priekšā viņu abu ģenitāliju apvidum. Šī "prāts pār matēriju" ļaunā situācija iegūst seksuālas vairošanās spējas turpmāko elementu saspēlē: nedabiski milzīgie zirnekļi, kas kopojas, cietais falliskais objekts (nazis) vīrieša kabatā un velna galva, kas izveidota netālu no viņu abu ģenitālijām.

Milzīgie zirnekļi norāda arī uz slēptu tīklu un lamatu izmantošanu. [..] Sātans noķēris viņus savos tīklos f..ļ noķēris nāves un izmisuma tīklā. Zirnekļi bieži paralizē savus upurus, lai izsūktu tos sausus, kad vien pašiem iegribēsies. Sāpjpilna un šaušalīga nāve. Tas nav kaut kas tāds, ar ko cilvēks gribētu nodarbināt savu prātu apziņas līmenī… tādējādi tas ir viegli apspiežams materiāls.

Abiem cilvēkiem mugurā ir sarkans krekls. Sarkanā krāsa tiek asociēta ar elli un velnu. Tāpat sarkanā un zaļā ir savstarpēji pretējas krāsas. Ta kā abi šie cilvēki ir ģērbušies tikai sarkanā un zaļā krāsā, tas apzīmē pretstatu savienošanu un saistās ar līgumu ar nelabo. Tā ir velna (sarkanā) apvienība ar raganu (zaļo), lai izveidotu varenu ļauno spēku, kas spēj pārvarēt Dzīvību (sauli).

Pedantiski novietojot abus mīlniekus, mēs esam piešķīruši viņu siluetam daudzas asas un stūrainas iezīmes. Smailas formas darbojas kā katalizatori agrīniem bērnības sāpju pieredzējumiem, ko izraisījusi pēkšņa saskare ar asu priekšmetu (uzskriešana uz galda stūriem). Vīrieša muguras lejasdaļā ir smaile vai asa forma, kas disonē ar apaļīgo formu, kāda parasti ir džempera krokai. Viņa mugurkauls izskatās izkropļots.

daru, asu smaili veido ari atstarpe starp viņa kāju apakšdaļu. Sievietes sejas apvidū ir iestrādāta matu šķipsna. Tā vizuāli padara viņas degunu garu un smailu kā raganai. Ari viņas jostas sprādze veido asu formu. Gar viņas galvas virsu ir iezīmētas divas mazas smailes, kas šajā kontrolētajā kontekstā norāda uz ragiem. Divi cilvēki pavērsuši savas cigaretes viens pret otru. Šīs cigaretes ir tievākas neka īstās, un šis tievums liecina par to, ka abi objekti ir adatveidīgi un izraisa sāpes. Patiesībā šie cilvēki nevis smēķē, bet ir pieķerti, durot viens otram. Tas norāda uz viņu sadistisko vēlmi radīt un arī izjust sāpes.

Šī sāpes mīlošā sieviete nav mazāka par vīrieti un ir tikpat gara kā viņš. Viņam mugurā ir svīteris ar augstu apkakli un garām piedurknēm, bet viņa ir ģērbusies plānā īspiedurkņu krekliņā. Parasti sieviete ir mazāka par vīrieti un vēsā laikā ģērbjas plānāk nekā viņš. Augstas apkakles svītera valkāšana vasaras laikā (zaļās zāles) ir neatbilstoša attiecībā pret sievieti īspiedurkņu krekliņā un norāda uz vēlmi pārlieku sildīties; šajā ļaunuma kontekstā |.. vēlme pēc karstuma, pēc ellišķīgas svelmes. Šie nesaskanīgie elementi - garums un apģērbs - ir vēl viens viltīgs veids, kā nodot mainītās lomas; viņa ir garāka un "izturīgāka" nekā vairums sieviešu, savukārt viņš ir īsāks un salīgāks nekā vairums vīriešu. Vairākās līdzīgās reklāmās vasaras laikā tika izmantots "vilnas džemperis", kas ir uzkrītošāks nekā šajā reklāmā izvēlētais plānais svīteris. Jau atkal lasītājam šajā jautājumā jānotic mums uz vārda (lai arī kāda būtu tā vērtība).

Ievērojiet, ka vienošanās ar nelabo tiek noslēgta pie ūdens. Tas simbolizē atrašanos uz jauna pieredzējuma (nāves) robežas. Ūdens mala ir vieta, kur viena matērijas forma (zeme) sastopas ar citu (ūdeni). Divas pretējas formas sastopas un savienojas. Tas korelē ar savienotajām rokām un zirnekļiem. Savienotu pretstatu forma piešķir spēku sublirn- inālajai šausmu tēmai. Ūdenim bieži piemīt garīgas un reliģiozas asociācijas (tas tiek izmantots kristību ceremonijās utt.), jo tas spēj mainīt formu. Tas var būt garaiņu, šķidrā vai cietā veidā, turklāt pastiprina mistisko apkārtni ļaunajai "prāts pār matēriju" situācijai, kas konfrontē ar skatītāju. Skatītājs ir uz jauna pieredzējuma - sāpju un šausmu pieredzējuma - sliekšņa. Nedzīva matērija bieži izskalojas krastā un sakrājas ūdens malā. Plēsīgie radījumi (gan ūdens, gan zemes) klaiņo pa piekrastēm biežāk nekā pa iekšzemes teritoriju. Nu pat paviršākajam skatītājam būtu jāsaprot, ka viņš atrodas SLIKTĀ situācijā. Situācijā, kurā mūžīgā tumsa, sāpjpilna nāve un dvēseles atdošana Sātanam ir neizbēgama! Nostādot skatītāju šādā Dzīvības un Nāves situācijā, mēs aktivizējam zemapziņā mītošos pašsaglabāšanās instinktus līdz maksimumam (tikai dažu sekunžu laikā… laikā, kas nepieciešams, lai pāršķirtu grāmatas lapu). Ļoti nedaudzi cilvēki vēlas mirt ciešanās tikai tāpēc, lai pavadītu mūžību ellē. Patiesībā vairums cilvēku darītu gandrīz jebko, lai izvairītos no tik ellīgas situācijas. Un šeit uz skatuves parādās XYZ (cigarešu zīmols) cigaretes.

Ievērojiet, ka šīs reklāmas augšējā daļā uzsvērts vārds "Labs". Tas ir nostādīts vienā rindā 3 reizes. Šis vizuālais uzsvars uz "labumu" liek vārdam izcelties un tikt saistītam ar XYZ cigaretēm. Novietojot skatītāju sliktā situācijā un vienlaikus apsolot viņam LABUMU ar XYZ, mēs esam paaugstinājuši XYZ tēlu 110 parastajām "zārka naglām" līdz pārnēsājamām aizsardzības paciņām, kurām piemīt maģiskas dvēseles glābšanas spējas.

Mūsdienu pasaulē, kas ir vardarbības piesātināta, kur ik pēc dažām sekundēm notiek laupīšanas, slepkavības un seksuāla rakstura uzbrukumi, zemapziņā allaž tiek kārots LABUMS un aizsardzība (pašsaglabāšanās). Ikdienas rīcība ir saistīta ar kontaktiem ar svešiniekiem un cilvēka dzīvības nostādīšanu uz līnijas… uz robežas. Šis ir stresa un satraukuma laiks. Mēs solām glābšanu un aizsardzību no tiem pašiem satraukumiem, kurus paši provocējam, patērējot produktus. "Iedarbinot" bailes no jaunā, nezināmā, no miršanas un nokļūšanas ellē, mēs rokam emocionālu zeltu. Dažādas "Labais pret 1,.auno" stratēģijas pārdod virkni mūsu un konkurentu produktu. Šo "pārdot kaut pašu velnu" stratēģiju pastiprina Baznīca. Tas, ka patērētājsabiedrība apmeklē reliģiska rakstura pasākumus, pastiprina garīgo elles realitāti. Tas netieši pastiprina mūsu "pārdot kaut pašu velnu" stratēģiju emocionālo ticamību un "dzinējspēku". Apzinoties, ka "vidusmēra amerikānis" dienas laikā noskatās vai noklausās vairāk nekā 800 reklāmas, šis "dzinējspēks" iedveš bijību.

Tā kā dzeršana un smēķēšana ir tik "augstu likmju" vienības, mēs nevaram ļaut veselības modei vai pilsoniski noskaņotajiem, nepaklausīgajiem

labdariem izstumt šis nodarbes no tirgus. Alkoholisma un plaušu vēža saslimstības augstie koeficienti sniedz statistisku pierādījumu šo vienkāršo, bet emocionālo pārdošanas stratēģiju efektivitātei. Tāpat šie rādītāji ir pierādījums mūsu gatavībai cīnīties kā nelabajiem (kalambūrs ir apzināts) par mūsu bagāto klientu tiesībām. Reklāmas jomā gana bieži tiek radītas "asins sūkšanas tehnikas", kas ļauj mums jāt uz pašreizējo reliģisko, sociālo un ekonomisko kustību muguras par nieka naudiņām, varbūt pat par velti. Patiesais skaistums slēpjas tajā, ka patērētājs patiešām maksā, lai viņam tiktu "izskalotas smadzenes", kamēr mēs - korporatīvie "resnie runči" - smejamies visu ceļu līdz bankai.

Jums tas šķiet pretīgi? Šis tonis līdzinās tam, ko izmanto noziedznieki, kad atklāti plāno noziegumu, attaisno un, pie sevis smiedamies, izbauda to.

Ja jebkad esat izsmēķējis kaut vienu cigareti, kā tas liek jums justies? Vairāk nekā 40 gadus es smēķēju divas līdz trīs paciņas dienās, un tikai tad saskatīju patieso ziņojuma jēgu, bet tas ir cits stāsts. Rokasgrāmatas turpinājumā lasāma sīkāka iedziļināšanās šajā konkrētajā un citās reklāmās, citos attēlos, citās tēmās, kas ir to būtībā, un citos aprakstos par katru sīkāko detaļu, kas iestrādāta reklāmas materiālā (tehniski apstrādāta un novietota).

Pēc izlasītā kļūst skaidrs, ka reklāmas ir rūpīgi pārdomātas. Varētu šaubīties par šiem pieņēmumiem, bet reklāmas aģentūru rīcībā esošie pētījumi nav pieejami sabiedrībai. Miljoniem dolāru ieguldīti privātos psiholoģiskos pētījumos, kas pieder privātiem uzņēmumiem, reklāmas aģentūrām un tamlīdzīgiem īpašniekiem, tādēļ nav sabiedrības īpašums un nav plaši pieejami uzvedības zinātnes sabiedrībai. Pat apmācītiem profesionāļiem atliek pārbaudīt pieņēmumus vai strādāt, izmantojot to informāciju, kas jau ir zināma publiskākas izpētes rezultātā.

Nākamajā nodaļā aplūkošu, kādi psiholoģiskie pētījumi par pārliecināšanas tehnikām - konkrēti par subliminālajiem efektiem - ir sabiedrības īpašumā. Varu jau iepriekš apgalvot: esmu pilnīgi un zinātniski argumentēti pārliecināts, ka reklāmistu izmantotās tehnikas un stratēģijas ir balstītas uz pārbaudītiem, taču privātiem pētījumiem. (Tas ir, šie pētījumi pieder tikai tiem, kuri ir samaksājuši par izpēti.)

Pierādījumi, kas atbalsta iepriekš izteiktos pieņēmumus apmācības rokasgrāmatā, un finansējums, kas ir atļāvis daudzkārt atkārtot dažas no šīm reklāmām, reizēm iztērējot miljoniem dolāru par vienu vienīgu reklāmu, demonstrē vai nu kampaņu efektivitāti, vai reklāmdevēja stulbumu- izlemiet paši. Pirms beidzam šo nodaļu, izteikšu vēl pēdējo piebildi. Mūsdienās tiek veikti pilnīgi jauna veida pētījumi, ko sauc par "neiromārketingu". Tajos tiek izmantota izsmalcināta tehnoloģija, tāda kā funkcionālā magnētiskās rezonanses attēlveidošana (fMRl) un elek- troencefalogrāfija (EEG), lai novērotu smadzeņu aktivitāti, kamēr cilvēki tiek pakļauti dažādai stimulācijai. Septiņus miljonus dolāru vērts neiromārketinga pētījums ir atklājis jaunu informāciju, piemēram, faktu, ka brīdinošā uzlīme uz cigaretēm pastiprina vēlēšanos smēķēt, tādējādi radot pretējo efektu tam, kas tika gaidīts un kārots."4

Nesen publicētajā grāmatā "Pirkšanas zinātne" (Buyology) tās autors Martins Lindstrēms atkārtoti atsaucas uz savu darbu ar pētnieku komandu Oksfordā Anglijā un atklājumiem, ka patērētājus virza neapzināti motīvi.5 Lindstrēms, uzņēmuma Lindstrom Co. vadītājs un valdes priekšsēdētājs, izpētīja aptuveni 2000 cilvēku reakcijas piecās valstīs. Lūk, kas viņam bija sakāms žurnālam Advertising Age par savu darbu un atklājumiem: "Neiromārketings līdzinās āmuram. Tas ir atkarīgs no tā, kādam nolūkam un kā jūs to izmantojat. Jūs varat to izmantot, lai iznīcinātu, kā arī lai pieliktu pie sienas skaistu gleznu."6

Kopsavilkums

Gadiem ilgi daudzi cilvēki ir ignorējuši seksuālo "subliminālo vēstījumu" izmantošanu reklāmā, norakstot tos visus uz atsevišķu skatītāju neķītrajām domām. Tomēr mūsu rīcībā esošie reklāmas milžu sniegtie pierādījumi pilnībā atspēko šo argumentu. Vairs nevar būt šaubu par to, cik tālu atsevišķi cilvēki ir gatavi iet, lai manipulētu ar mūsu domām un vēlmēm.

Lai gan vairums cilvēku subliminālo uzsvaru lietojumu reklāmā uzskata par nepieņemamu, jaunā produktu izvietojuma tehnika nav daudz labāka. Patiesība var nebūt tik aizraujoša, lai kalpotu par iedvesmu interesantam televīzijas sižetam, bet tā palīdzēs mums visiem pieņemt i icionālu datu argumentētus lēmumus. Visā šajā nodaļā bija stāstīts par psiholoģisko pārliecināšanas tehniku izmantošanu vai ekspluatāciju, I.ii pārdotu preces. Pārdodot preces, tiek pasniegtas arī idejas un uzskati. Šo ideju atkārtošana nozīmē, ka tās tiek pastiprinātas līdz punk- i.un, kad dažādos veidos tiek iestrādātas dažādos apziņas līmeņos. Tā ka šīs tēmas nemitīgi tiek uzspiestas, ar laiku šie uzskati parādās kultūrā. Reizēm tie atrod ceļu uz izklaidi un kļūst par apzinātu mūsu modelēšanas procedūru daļu. Mēs ne tikai sākam pārņemt šīs idejas, piemēram, cigaretes "LABUMU", bet iestrādājam šīs tēmas kā attiecīgajā brīdī populāru priekšstatu, nosakot, ka atriebties ir pareizi ("Ja es atmaksāju, tad atmaksāju dubultā!"). Šie priekšstati jeb konstrukcijas neatspoguļo iniisu patieso būtību, tie ari neatbilst mūsu lielākajam potenciālam, īsumā, ļoti daudzos veidos mēs kļūstam par patērēto preču produktu.

Lai gan esmu jums aiztaupījis vairumu pieejamā grafiskā satura, jau no dažiem manis ievietotajiem attēliem kļūst skaidrs, ka nav pienācīgi novērtēta to zināšanu nozīme, kas veido mēģinājumus manipulēt ar mums. Es ceru, ka šis ceļojums to cilvēku domās, kuri ir gatavi jums pārdot jebko - sākot ar veselības aprūpes un beidzot ar lūpu krāsu -, ir bijis patiešām informatīvs.

Piektā nodaļa

Ikdieniškā smadzeņu skalošana

Televīzija ir domāta, lai izskalotu mums visiem smadzenes, bet internets - lai likvidētu pēdējo pretošanos.

Pols Karvels

Meriama-Vebstera vārdnīca smadzeņu skalošanu definē kā: (1) "piespiedu ideoloģisko apstrādi, lai piespiestu cilvēku atteikties no savas politiskās, sociālās vai reliģiskās pārliecības un pieņemt pretējas kontrolētas idejas" un (2) "pārliecināšanu ar propagandas vai pārdošanas mākas palīdzību".

Vispirms aplūkosim "pārliecināšanu ar propagandas vai pārdošanas mākas palīdzību". Manā agrāk sarakstītajā grāmatā "Izvēles un ilūzijas" (Choices and lllusions) stāstīts par to, kā mēs iemācāmies vai apgūstam valodu, kurā runājam, un uzskatus, kas mums ir dārgi, kā arī par alternatīvām, kuras varētu apsvērt. Šī grāmata, protams, ir par rāmjiem, kādos parasti domā mūsu prāts. Darbā rakstīju par sieviešu kārtas ērgli Ņinu, kuru uzaudzinājušas vistas. Ņina ļoti cenšas būt laba vista, lai gan zina, ka vairākas viņas īpašības nemaz nelīdzinās vistu īpašībām. Kad kāds cits ērglis cenšas parādīt Ņinai viņas īsto potenciālu, viņa izvēlas noliegt šo patiesību un turpina dzīvot kā vista, rakājoties pa dubļiem, nevis lidojot debesīs.

Šī stāsta morāle ir acīmredzama. Vairums cilvēku apgūto kultūras vērtību iespaidā pieņem un tic konkrētām lietām, kas var neļaut atraisīties viņu īstajam potenciālam un, visticamāk, to arī dara. Kā vistas sprostā mēs visi esam apzīmogoti. Uzvedības zinātnieki izmanto šo apzīmējumu procesiem, kuru dēļ dzīvnieki cenšas tikt pieņemti, iebiedējot sev līdzīgos. Ērglis vai pīlēns, kas uzaudzis vistu sprostā, uzvedīsies kā vista un tā tālāk. Daudziem - atšķirībā no neglītā pīlēna tāda paša nosaukuma stāstā - beigās palīgā neieradīsies gulbis. Taču - ja tā notiek, visticamāk, viņš saņems tādu pašu attieksmi kā otrs ērglis gadījumā ar Ņinu.

Cilvēki gluži vienkārši ir kontrolēti tādos veidos, kas rada ierobežotu domāšanu - vai, drīzāk, trenētu domāšanu. Patiešām, tas tiek darīts tik labi, ka vairums no mums ir zināmā mērā akli. Šo neziņu reizēm labi ilustrē tas, ko kognitīvie teorētiķi dēvē par kontekstam piesaistīto domāšanu.

Kontekstam piesaistītā domāšana

Ellena Langera no Hārvardas Universitātes par šo jēdzienu lieto pāris analoģiju. Pirmā ir aicinājums padomāt par siekalām savā mutē. Kad siekalas paslidina gar mēli, tās garšo labi un rodas laba sajūta, it sevišķi salīdzinājumā ar sausu muti. Tad Langere iesaka iztēloties, ka jūs izspļaujat siekalas priekšā novietotā glāzē un pēc tam tās izdzerat. Kaut kas mainījās jūsu domās par šo spļāvienu - vai ne? Pareizajā kontekstā jeb mutē tās ir lieliskas. Tomēr kā dzēriens… vairumam cilvēku tās šķiet pretīgas. Kāpēc?1

Pirms pievēršamies Langeres otrajai analoģijai, ļaujiet man norādīt uz kaut ko. Ja produkts ir ievietots kontekstā, kas pēc definīcijas ir vēlams, tad mēs parasti neredzam alternatīvu kontekstu. Vairums smēķētāju cigareti uzskata par savu draugu. Tā remdē satraukumu un atvieglo stresu.

Tā vienmēr ir pa rokai, garšo labi un palīdz skaidri domāt. Tā nodarbina rokas un ļauj izturēt daudzas lietas, kas citādi būtu grūti izturamas, piemēram, sēdēšanu un klausīšanos garās sarunās. Patiešām, cigarete var likt sarunām ievilkties vēl ilgāk (pajautājiet par to jebkurai viesmīlei, kas ir apkalpojusi smēķētājus). Tās visas, protams, ir blēņas, bet smēķētājs tā nedomā. Kāpēc? Tāpēc, ka tabakas industrija ir rūpīgi ierāmējusi (izveidojusi kontekstu) šo procesu tādā veidā, ka mēs zinām - šis priekšstats vienkārši neradās, tas tika radīts. Kad smēķētājs maina kontekstu uz "spļāvienu glāzē", kļūst viegli atteikties no smēķēšanas. Šis apgalvojums var šokēt daudzus smēķētājus, bet tā ir patiesība. Hs smēķēju vairāk nekā 40 gadus un spēju atteikties no atkarības vienīgi tad, kad saskatīju cauri cigarešu kontekstam. Tabaka r/.raisa atkarību, bet fizisko atkarību pārvarēt ir daudz vieglāk nekā psiholoģisko. Ja koncentrējamies uz katru atsevišķo dūmu, cigaretes patiesībā negaršo labi, tās padara smēķētāju par vergu un tā tālāk. Es varētu to izskaidrot sīkāk, bet domai ir jābūt skaidrai. Cigaretes ir lielisks piemērs konteksta izveidei. Tāpat kā ar siekalām mūsu mutē - vienā kontekstā ar tām viss ir kārtībā, bet citā gan ne. Langeres otrais piemērs ir aptuveni šāds: iedomājieties, ka kādu vakaru, teiksim, ap deviņiem vakarā kāds klaudzina pie jūsu durvīm. Jūs atverat durvis, un tur stāv jūsu draugs. Viņš saka: "Es piedalos atkritumu vākšanas konkursā un, ja man izdosies atrast koka plāksni trīs reiz septiņu pēdu izmērā, varu laimēt 10 000 dolāru. Ja tev ir šāda plāksne, es sadalīšu balvu uz pusēm ar tevi." Jūs brītiņu padomājat un tad sakāt: "Piedod, man nav malkas grēdas un nekā tamlīdzīga. Es nevaru tev palīdzēt." Un jūs aizverat savas trīs reiz septiņas pēdas lielās koka durvis. Lange- rei ir taisnība: mēs nedomājam par durvīm kā par koka plāksnēm. Mēs bieži vispār nedomājam. Mēs esam sasaistīti ar definīcijām, kontekstiem un citiem uzskatiem, kas ierobežo mūsu uztveri. Daži cilvēki domā tā: ja viņi kaut ko redz, tas eksistē, un otrādi. Patiesība ir pavisam citāda. Grāmatā "Izvēles un ilūzijas" es parādu, cik nepareizs ir šis pieņēmums, un tieši par to pašu liecina stingri pētījumi: "Mūsu uztvere vairāk veidojas no gaidām un ticības nekā no neatkarīgas interpretācijas."2

Slēptie aizspriedumi

Cilvēkā ir daudzas lietas, kas ir patiešām brīnišķīgas, un tikai dažas, kuras vairums gribētu noliegt. Viens no šiem "slēpjamajiem" faktiem ir tas, ka mums visiem piemīt slēpti aizspriedumi. Visiem tie nav vienādi, bet katram ir savi aizspriedumi, kurus mums ir neērti atzīt. Afroame- rikāņu pilsoņtiesību aktīvists Džesijs Džeksons reiz teica: "Mani šajā dzīves brīdī nekas nesāpina vairāk kā tas, ka es eju pa ielu un dzirdu soļus, un sāku domāt par laupīšanu - tad apskatos apkārt, ieraugu kādu balto un jūtos atvieglots."3

Pētījumos ir noskaidrots, ka aizspriedumi bieži ir slēpti, nevis atklāti. Tas ir, daudzi no tiem eksistē, bet mēs apzināti un formāli tos pat neapzināmies. Vairums cilvēku atzīst savus aizspriedumus pret Hitleru un citiem vēsturiskajiem tirāniem, pret organizācijām, kas atzītas par peļamām, piemēram, pret kukluksklanu, kā arī pret tiem politiskajiem spēlētājiem, kuru viedokli viņi neatbalsta. Tas ir acīmredzami, bet to pašu nevar teikt par mūsu neapzinātajiem uzskatiem. Piemēram, Džesiju Džeksonu droši vien patiešām izbiedēja paša reakcija.

Pētījumā, kura mērķis ir atrast aizspriedumus, baltajiem pirmsskolas vecuma bērniem tiek rādītas dusmīgas sejas, kuras viņi biežāk krāso tumšas, nevis baltas. Tikpat interesants ir fakts, ka priecīgās sejas šajā pētījumā tika krāsotas baltas.4 Tie abi ir zemapziņas aizspriedumu piemēri.

Kad civildrēbēs ģērbušies policisti bija nošāvuši Rietumāfrikas imigrantu Amadū Diallo, pētnieki gribēja atklāt, vai rezultāts būtu bijis citādāks, ja jaunais vīrietis būtu bijis baltais. Viņi izveidoja datorspēli, kurā brīvprātīgajiem tika rādīti 100 attēli ar cilvēkiem, kuriem rokās bija redzamas pistoles, maki vai telefoni. Puse no viņiem bija baltie, puse - melnie; spēlē tika mērīts reakcijas laiks pirms tie tika vai netika nošauti. Pētījumā atklājās izteikti rasu aizspriedumi, pieņemot lēmumu šaut.5 Arī paši varat izmēģināt šo spēli adresē http://backhand.uchicago . edu/Centcr/ShooterEffect/.

Atsauciet atmiņā līdz šim izlasīto un padomājiet par televīzijas stacijām tādās Vidējo Austrumu valstīs kā Saūda Arābija un Irāna, kas ebrejus un amerikāņus ataino tādā gaismā, lai tie izskatītos pēc ļaundariem. (Šī labi dokumentētā prakse ir norisinājusies gadiem ilgi un turpinās arī tajā brīdī, kad rakstu šo grāmatu.) Ilgi pēc tam, kad apzinātais konflikts ir atrisināts, dziļi iesēdušies slēptie un atklātie aizspriedumi paliek un ietekmē visas iesaistītās puses. Patiešām, ir grūti iztēloties, ka šajā brīdī visā pasaulē starp dažādiem reliģiskiem un politiskiem grupējumiem nerodas, iespējams, viņu pašu izraisīti aizspriedumi. Daži no tiem ir acīmredzami, daži nav. Svarīgi ir tas, cik viegli ir pieņemt lēmumu, argumentējot to ar slēptiem aizspriedumiem. Tāpat kā vairumā gadījumu, zināšanas ir labākais veids, kā sagatavoties aizsardzībai.

Televīzijas skatīšanas efekti

Bērnu izklaidei - sākot ar televīzijas skatīšanos un beidzot ar datorspēļu spēlēšanu - var būt tālejošas sekas. Izpēte atklāj, ka pirmsskolas vecuma bērni televīziju skatās aptuveni 60 stundas nedēļā, bet skolēni parasti to skatās 25 līdz 30 stundas nedēļā. Parēķinot sanāk, ka gada laikā viņi noskatās apmēram 20 000 reklāmu. Sasniedzot pusaudžu vecuma vidu, viņu prātā ir noglabāts aptuveni 200 000 reklāmu. Turklāt ir aprēķināts, ka viņi ir redzējuši 33 000 slepkavību!

Ar bērnu paradumiem intensīvi skatīties televīziju ir saistīti daudzi zināmi efekti, nemaz nerunājot par viņu paštēlu un cerībām. Lūk, īss iespējamo negatīvo efektu uzskaitījums: televīzija var negatīvi iespaidot sensorisko attīstību, palielināt agresiju un naidīgumu un pasliktināt mazu bērnu dzirdes attīstību. Ta aizvieto fizisko aktivitāti un līdz ar to negatīvi iespaido veselību. Tā pārdozē bērnus ar mākslīgo gaismu un var izraisīt bezmiegu. Tā ir līdzvainīga sliktā kognitīvajā un intelektuālajā attīstībā, var palēnināt valodas apguvi un ir saistīta ari ar sliktu lasītprasmi. Televīzija negatīvi ietekmē arī sociālo attīstību un realitātes uztveri.6

Mazs bērns visu redzēto uztver kā īstu. Pieaugušie zina, ka var spēlēt paslēpes, vienkārši paslēpjoties aiz papīra lapas un tad, par milzīgu pārsteigumu mazam bērnam, izlecot no otras puses. Bērnam šķiet, ka seja (cilvēks) ir maģiski izzudis un atkal parādījies. Ir saprātīgi uzskatīt, ka šim pašam bērnam reāls ir arī viss, kas notiek televīzijā. Tas attiecas uz vardarbību, briesmoņiem un izvirtību, ko ataino tik daudzas programmas. Domājošam cilvēkam bērna interesēs vajadzētu kontrolēt televīzijas skatīšanos tikpat stingri, kā daži mēdz kontrolēt pieeju internetam.

Patiešām - ja televīzija tiek izmantota pareizi, tā ir varens ierocis. Iespējas uzlabot mācības, apgūt tēlotājmākslu un bagātināt izglītību ir gluži vai lieliskas. Ja cilvēkiem būtu izvēle, kāpēc lai viņi izvēlētos skatīties kādu riebīgu realitātes šovu vai vardarbīgu filmu, ja tā vietā varētu paklausīties operu, paskatīties dabas programmu, redzēt pēdējos astronomijas atklājumus vai pat paskatīties kādu vēsturisku pārraidi, piemēram, arheoloģisko izrakumu norisi?

Pajautājiet sev: ko es izvēlos skatīties un kāpēc? Vai jūs esat atkarīgs no kādas konkrētas izklaides formas vai arī izmantojat televīziju kādam mērķim, piemēram, satraukuma remdēšanai? Vai tas ir veids, kādā sapulcējas jūsu ģimene: jūs ēdat, skatāties filmu un atkal ēdat? Vai jūs pulcējaties ap televizoru, nevis ap ugunskuru un ļaujat citiem stāstīt jums stāstus? Vai tie tiešām ir stāsti, ar kuriem vēlaties piepildīt savu prātu?

Kas tu patiesībā esi?

Šajā brīdī ir viegli redzēt, cik tālu mēs, iespējams, esam aizmaldījušies paši no sevis. Mūsu pārliecība, tabu, vēlmes un interpretācijas var būt manipulētas un iesmērētas ļoti līdzīgā veidā kā mēs apguvām dzimto valodu. Mūsu patērēšanas ieradumi, filmu elki, mūsdienu tikumi, apetīte un pat slimības ir implantētas prātā vēl slepenākā veidā. Un kurš to ir izdarījis? Nu, protams, pārdevēji. Preču sagādnieki, pakalpojumi, valdība un pat reliģija - tie visi un vēl vairāk ir piedalījušies šajā procesā.

Tad kas ir īsts? Kas jūs patiesībā esat? Vai tam ir kāda nozīme?

Ja tā ir smadzeņu skalošana, vai tā nav tādā vai citādā veidā norisinājusies vienmēr? Kā lai cilvēki atklāj, kas viņi patiesībā ir, un izbēg no šiem spaidiem? Kas paliek, ja cilvēks pārvar aklo domāšanu un iziet ārpus ierobežojošajiem rāmjiem?

Daļēji šī grāmata aplūko šos jautājumus. Otrajā grāmatā es aplūkošu tieši kā, kas, kad un kur var atklāt savu īsto patību. Patiešām, ar subliminālās komunikācijas un smadzeņu viļņu sinhronizācijas metodēm es pozitīvā gaismā izskaidrošu tādus instrumentus kā hipnozi un neirolingvistisko programmēšanu. Šos instrumentus bieži izmanto ļaunprātīgi, lai padarītu cilvēku vājāku, taču tos var izmantot arī spēcinošiem nolūkiem. Pārdomāta, izpētīta un plānota propaganda ir mūsu kultūras daļa. Tā ir visur, kur ir vēlama patērēšana - vienalga, vai tā ir ideju vai preču patērēšana. Simboli, stereotipi un daudz kas cits bieži tiek izmantoti, lai izslēgtu vārdus. Arī šī tehnika ir apzināta, un tai ir izveidota pašai sava filozofija - jau atkal, lai apietu kritisko domāšanu, lai liktu tai izskatīties nevajadzīgai. Savā obligāti izlasāmajā grāmatā "Sabiedriskais viedoklis" (Public Opinion) Valters Lipmans šo praksi raksturo šādi:

Šī filosofija ir vairāk vai mazāk organizēta attēlu virkne neredzamās pasaules aprakstīšanai. Bet ne tikai tās aprakstīšanai. Arī tās vērtēšanai. Un tāpēc stereotipi ir pārpildīti ar priekšrokām, pārplūdināti ar patiku vai nepatiku, saistīti ar bailēm, kaislībām, spēcīgām vēlmēm, lepnumu, cerībām. Tas, kas atmodina stereotipu, tiek vērtēts ar atbilstošām jūtām. Izņemot brīžus, kad mēs apzināti aizturam savus aizspriedumus, mēs nepētām cilvēku un neizlemjam, ka viņš ir slikts. Mēs redzam sliktu cilvēku. Mēs redzam spirdzinošu rītu, sarkstošu jaunavu, svētu priesteri, angli, kuram nav humora izjūtas, bīstamu komunistu, bezrūpīgu bohē- mistu, slinku indieti, blēdīgu austrumnieku, sapņainu slāvu, nepastāvīgu īru, alkatīgu ebreju, simtprocentīgu amerikāni.'

Es varētu piebilst, ka jūs redzat durvis, nevis koka plāksni. Jūs redzat pretīgu spļāvienu, nevis siltas, muti veldzējošas siekalas.

Atgriezīsimies pie Edvarda Bērnija. Psihoanalīzes jēdzienu modificēšana, pielāgojot tos patērētāju izpētei, ir novedusi pie ļoti izsmalcinātas simbolu, stereotipu un daudzu citu instrumentu izmantošanas un attīstības, tostarp arī sekmējot idejas, kas pārvērstas morālā attieksmē. Vienu no šādiem mūsdienu priekšstatiem var noformulēt tā: "Atriebties ir labi." Tas ir tikai viens piemērs idejai, kura ir kļuvusi tik populāra, ka tikusi pieņemta vērtību sistēmā.

Lipmanam par mūsu vērtībām bija sakāmi šādi vārdi, turklāt mūsdienās šis viedoklis ir tikpat aktuāls kā pirms 80 gadiem:

Morāle, laba gaume un forma vispirms standartizē un tad uzsver atsevišķus no šiem pamatā esošajiem aizspriedumiem. (Aizspriedums jau agrāk ir formulēts kā "ne taisnīgums, ne žēlastība, ne patiesība nav piedalījušies šī sprieduma veidošanā, jo spriedums ir apsteidzis pierādījumus".) Pielāgojoties savam kodam, mēs pielāgojamies faktiem, ko uzskatām par saistītiem ar šo kodu… jo morāles kods ir uzvedības shēma, kas tiek pielietota virknei tipisku gadījumu. Uzvesties tā, kā norāda kods, nozīmē kalpot tam nolūkam, kādam kods ir izgudrots.8

Kādam nolūkam kalpo priekšstats "atriebties ir labi"? Kā jau minēju iepriekš, "Ja es atmaksāju, tad atmaksāju dubultā!" ir vismaz vienas automašīnas bufera uzlīmes tēma, kas kalpo šim kodam. Kā tas rodas? Uz ko tas aicina?

Pieaugošā vardarbība skolās

Pirms vairākiem gadiem publicētā rakstā par vardarbību skolās es prognozēju vairākas lietas, kurām nevajadzētu jūs pārsteigt. Pirmā bija vardarbības pieaugums. Otrā prognoze, kas bija pirmās cēlonis, noteica, ka mediji turpinās palielināt vardarbības un citu stimulu apjomu, jo šie fenomeni tiek izmantoti kā līdzeklis, kas palīdz pārdot attiecīgo produktu. Trešā prognoze noteica, ka tas paaugstinās pamudinājuma slieksni, uzspiežot aizvien atklātāku vardarbību, seksu un citas stimulācijas metodes. Beigās pamudinājuma slieksnis ne vien kļūs tik augsts, ka ļaus cilvēkiem uzlūkot nāvi, sadalīšanu gabalos un daudz ko vēl ļaunāku bez emocijām, bet arī novedīs pie jauniešu emociju nonivelēša- nas pret nāves nozīmi un vērtībām kopumā. Lai redzētu šādu nākotni, nebija jābūt gaišreģim.

Mūsdienās mēs redzam daudz vairāk vardarbības. Mazi, vēl pusaudžu vecumu nesasnieguši bērni sašauj cilvēkus gabalos. Reizēm viņi to dara no kalna nogāzes, demonstrējot savu šaušanas prasmi, ko ir daudzkārt trenējuši kādā vienkāršā datorspēlē. Tieši tāpat kā terorists var mācīties vadīt lidmašīnu stimulatorā vai izsmalcinātā programmā klēpjdatorā, arī bērns iemācās izmantot ieroci un nogalināt līdzcilvēkus.

Pirmās personas šaušanas spēļu (FPS[7]) popularitāte ir palielinājusies kopš 1993. gada, kad senators Džo Lībermans vadīja senāta noklausīšanos, kurā tika izmeklētas vardarbīgās video spēles. Šie pārskati noveda pie programmu vērtējumiem, bet šie vērtējumi, tāpat kā brīdinājumi uz cigarešu paciņām, tikai kārdina jauniešus atrast veidu, kā iegūt aizliegtās spēles. Vēl viens simbols ir sagrozīts, lai kļūtu par kārtējo pamudinājumu pirkt.

Ir vērts pieminēt, ka apzināmies, cik dziļi un plaši iesniedzas tas, kas Vebstera vārdnīcā nodēvēts par "pārliecināšanu ar propagandas vai pārdošanas mākas palīdzību", lai varētu turpināt ar pirmo smadzeņu skalošanas definīciju: "Piespiedu ideoloģiskā apstrāde, lai piespiestu cilvēku atteikties no savas politiskās, sociālās vai reliģiskās pārliecības un pieņemt pretējas kontrolētas idejas."

Kopsavilkums

Atsevišķas apgūtas un sev uzspiestas tendences ir radījušas īssavienojumu mūsu patiesajā domāšanā. Cilvēki ir socializēti līdz tādam līmenim, ka garīgie procesi ir kļuvuši ierobežoti. Daudzas tā saucamās izvēles ir starp tādām alternatīvām, kas ir izplānotas mūsu nobriešanas laikā. Tādējādi mēs izvēlamies darīt A, nevis B vai C, bet nekad nepadomājam par to, ka ir vesels iespēju alfabēts. Mūsu etiķetes, definīcijas, domāšanas šabloni un tamlīdzīgi ir padarījuši mūs aklus. Mēs it kā dzīvojam domu kastītēs, kas ierobežo alternatīvas.

Sestā nodaļa

Uzspiestā smadzeņu skalošana: pratināšana un domu kontrole

Mēs zinām, ka cilvēkus var piespiest darīt jebko. Ir tikai jāatrod pareizie līdzekli.

Džūlzs Romēns

Vismaz viena lieta, kas mūsu kultūrai ir kopīga ar visu pasauli, ir sazvērestības teorijas. To ir tik daudz un dažas ir tik acīmredzami stulbas (man riebjas lietot šo vārdu, bet neviens cits šeit neder), ka ar kādu drusciņu pašcieņas to atmaskošana ir gandrīz obligāta. Tomēr, apzinoties to, ne visas sazvērestības teorijas ir blēņas. Politoloģijas un filoso- fijas aprindās ir labi pazīstama šāda ideja: "Labi meli sākas ar patiesības sēkliņu." Vai nu ar nolūku, vai sākumā bez pārspīlējumiem, bet dažas sazvērestības teorijas satur vairāk nekā vienu patiesības elementu.

Tas nenozīmē, ka tās visas ir meli, un drīzāk liecina par to, ka, pagriežot muguru sazvērestības teorijai, mēs varam ignorēt kādu patiesību. Vairums cilvēku būs pārsteigti (un šausmināti) uzzinot, ka šīs nodaļas epigrāfs ir aizgūts no citāta, kas atrasts 1960. gada CIP pētījumā par smadzeņu skalošanu. Pilnais citāts skan šādi: "Tagad mēs zinām, ka cilvēkus var piespiest darīt jebko. Ir tikai jāatrod pareizie līdzekļi. Ja vien mēs pietiekami pacenšamies un darbojamies pietiekami lēni, varam piespiest viņus nogalināt savus novecojušos vecākus un apēst tos sautējumā."1

Šajā kontekstā nodaļā izpētītas piespiedu jeb uzspiestās smadzeņu skalošanas tehnikas, tostarp lasāms īss pazīstamāko tehniku pārskats. Vēlāk izpētīsim dažus no instrumentiem, kas, kā tiek uzskatīts, tiek izmantoti šajās tehnikās, piemēram, hipnozi, smadzeņu sinhronizācijas metodes, frekvences rezonansi, subliminālo komunikāciju jeb komandas un šo tehnoloģiju kombināciju.

Sabiedriska izglītība

Iespējams, jūs pārsteigs tas, ka ikvienā diskusijā par smadzeņu skalošanu vienam no svarīgākajiem sākumpunktiem ir jābūt sabiedriskās izglītības sistēmai.

Amerikā netrūkst sazvērestības teoriju par izglītību. Internets ir stāvgrūdām pilns ar rakstiem, komentāriem, pirmās personas liecībām, vēsturiskiem dokumentiem, ļaunumu cildinājumiem un tā tālāk. Ja vēlaties, varat to visu aplūkot. Es izvēlos koncentrēties uz acīmredzamo - uz Amerikas izglītības sistēmas milzīgo ietekmi pār to, kā mēs domājam un uzvedamies, pār mūsu cerībām un daudz ko citu. Savā grāmatā "Izvēles un ilūzijas" es daudz laika veltu tam, lai ilustrētu, kā tieši mūsu domāšana ir ievietota "rāmjos". Lai saprastu, kā un kāpēc daudzi uzskata, ka šis potenciāli nenovērtējamais instruments ir pārveidots valdošās elites labā, noderēs īss ieskats sabiedriskās izglītības aizsākumos.

Firmā publiskā obligātās izglītības sistēma tika izveidota Prūsijā 1819. gadā. Sistēma tika sadalīta trīs līnijās, kas piedāvāja trīs atšķirīgus izglītības līmeņus (nejaukt ar klasēm). Līnijas bija izveidotas trim bērnu grupām. Saskaņā ar pensionēto skolotāju rakstnieku Džonu Gato pirmā līnija bija paredzēta tiem, kuri kļūs par valdniekiem, otrā līnija bija domāta tiem, kuri kļūs par valdnieku palīgiem un profesionāļiem, piemēram, ārstiem, juristiem un tamlīdzīgi, un trešā līnija - tiem, pār kuriem valdīs. Pēdējā grupa saņems izglītību, kas nepieciešama, lai nodrošinātu viņu pakļaušanos autoritātei (valdniekiem). Pavalstnieki veidoja 90 procentus iedzīvotāju.2

Šī zemākā klase jeb pārvaldītie tika izglītoti, bet novirzīti no domāšanas un spriešanas. Mācību priekšmetu un metožu variācijas izglītos masas matemātikā, sabiedriskajās zinātnēs, eksaktajās zinātnēs, svešvalodās un mākslā - bet tas viss notiks veidā, ko es dēvēju par "domāšanu rāmjos"; turklāt es šo vārdu izmantoju patvaļīgi, jo patiesībā tā nemaz nav domāšana.

Laika gaitā šī sistēma tika ņemta par paraugu un eksportēta uz daudzām citām valstīm. Līdz 1800. gadu beigām tā pilnībā bija ieviesta Amerikā, kur dažu cilvēku aizbildniecībā uzplauka. Viens no ietekmīgākajiem tā laika vīriem filosofs Džons Djūijs uzskatīja, ka publisko skolu uzdevums ir "aktīvi piedalīties nākotnes sabiedriskās kārtības izveidē… atbilstoši tam, kā skolotāji pievienojas jaunākajiem spēkiem, kas veido ekonomisko spēku sabiedrisko kontroli."3

Amerikas sabiedriskās izglītības vēsturē liela ietekme bija arī Ed- vardam Lī Torndaikam. Torndaikam apmācība bija:

Māksla dot un aizturēt stimulus, lai izraisītu vai aizkavētu konkrētas reakcijas. Šajā definīcijā apzīmējums "stimuls" tiek plaši izmantots, lai apzīmētu katru notikumu, kas iespaido cilvēku… vārdu, kas viņam pateikts, skatienu, teikumu, ko viņš izlasa, gaisu, ko ieelpo utt. Apzīmējums "reakcija" tiek lietots, lai apzīmētu katru viņa reakciju… jaunu domu, interesi, fizisku darbību, katru fizisku stāvokli, kas rodas stimulācijas rezultātā. Skolotāja uzdevums ir izraisīt vēlamas un novērst nevēlamas izmaiņas cilvēkos, sekmējot un novēršot zināmas reakcijas. Skolotāja rīcībā ir stimuli, ar kuriem viņš var ietekmēt skolnieku… skolotāju vārdi, žesti un āriene, skolas telpu stāvoklis un ierīces, izmantojamās grāmatas, redzamie objekti un tā tālāk veido garu to lietu un notikumu sarakstu, ko skolotājs var kontrolēt."4

Ir skaidrs, ka pastāv iespēja kontrolēt/trenēt skolnieku domāšanu un vismaz daži no ievērojamākajiem un ietekmīgākajiem izglītības sistēmas veidošanā iesaistītajiem cilvēkiem apmācību paredzējuši, lai socializētu, nevis izglītotu. Viņi pat domāja, ka izglītībai jāpakļauj skolnieku filosofijai, kas uzsver sabiedriskās kārtības doktrīnu kā pārāku pār intelektuālisma attīstību. Par neko labu neliecina arī tas, ka tādi cilvēki kā Djūijs un Torndaiks piedalījās Skolotāju koledžas direkcijas izveidē, radot daļu no Kolumbijas Universitātes. Saskaņā ar Džimu Keitu, grāmatas "Kontrole pār prātu, kontrole pār pasauli" (Mind Control, World Control) autoru: "Līdz 1950. gadiem Skolotāju koledža neapstrīdami bija lielākais spēks Amerikas izglītībā, tajā bija akreditēta aptuveni viena trešdaļa visu skolu prezidentu un dekānu un viena ceturtdaļa visu Amerikas skolotāju."5

Kad nākamreiz izlaižat savu bērnu no mašīnas pie skolas vārtiem, padomājiet par šo: jūs nopērkat bērnam zīmuļus un citas lietas, bet vēlāk uzzināt, ka skolotājs to visu paņēmis un salicis kopā ar citu skolnieku zīmuļiem kopīgā traukā, kuru var izmantot visi. Pajautājiet sev: kāpēc? Vai tas veicina individualitāti un īpašumtiesības vai…? Nākamreiz, kad dzirdēsiet, ka skolā notiek kaut kas savāds, varat pajautāt sev: ko es daru, lai mati nebūtu jāredz, ka tuvējās skolās norisinās kaut kas tāds• Nākamreiz, kad dzirdēsiet, ka Uzticības zvērests tiek skaitīts, izlaižot atsevišķus vārdus, pajautājiet sev: kāds šis Zvērests būs nākamajos gados?

Psiholoģiskās noslieces

Kā pieminēju jau iepriekš, īsi aplūkosim dažas no psiholoģiskajām nosliecēm, kas atvieglo smadzeņu skalošanu.

Daudzi cilvēki atceras, ka 1974. gadā tika nolaupīta Patrīcija Hērsta. Neilgi pēc viņas nolaupīšanas laikraksta mantiniece tika nofotografēta ar automātisko bisi rokās, palīdzot saviem nolaupītājiem Simbiotiska- jai atbrīvošanas armijai (SLA)[8] aplaupīt banku.

īsuma sakot, Stokholmas sindroms ir upura tieksme dažos gadījumos uzticīgi saistīties ar nolaupītāju, ķīlnieku ņēmēju vai pat pāridarītāju, mēģinot pievienoties šai personai un izvairīties no papildu ciešanām. Cits šī sindroma variants ir pazīstams kā psiholoģiska identificēšanās ar spēcīgāko pāridarītāju. Upuri ar šiem traucējumiem bieži sargā to ģimenes locekli, kurš darījis viņiem pāri. Ta bija noticis ar Petiju Hērstu. Viena psiholoģiska nosliece, kas piemīt daudziem cilvēkiem un atvieglo viņu apkrāpšanu vai smadzeņu skalošanu, ir pazīstama kā psiholoģiskā augstprātība. Būtībā šis stāvoklis rada priekšstatu, ka viss, ko šis cilvēks domā, ir pareizi. Tā rezultātā racionāli mēģinājumi izdibināt patiesību tiek ignorēti. Savā ziņā tā ir smadzeņu skalošana pašam sev.

Mūsu sabiedrības audekls un vajadzība tikt pieņemtiem rada daudzus iemeslus, kāpēc mūs var tik viegli pārliecināt. Iespējams, man ir aizspriedumi, bet, manuprāt, ir interesanti, ka visā cilvēces vēsturē ir pastāvējusi ticība garīgai realitātei jeb Dievam. Seno apbedījumu vietu artefakti apstiprina faktu, ka cilvēki vienmēr ir ticējuši dzīvei pēc nāves.

Mūsdienīgākā veida neirobiologi ir demonstrējuši, ka cilvēka smadzenēs ir reliģiozitātes centri.6 Citiem vārdiem sakot, mēs esam veidoti tā, lai ticētu. Lai radītu ateistu, ir nepieciešama sabiedrības rīcība un kontrolēti skolotāju centieni. Šajā ziņā ateisms ir smadzeņu skalošanas produkts.

Jau redzējām, kāda var būt masu mārketinga grupu, tirdzniecības organizāciju, politiķu un patz/«M (ja Amerikā tās vēl joprojām var saukt par ziņām, nevis komentāriem un ievadrakstiem) ietekme uz cilvēku prātu; savukārt mums visiem pārdotās tēmas var nebūt tik acīmredzamas. Padomājiet, piemēram, par mītu, ka veģetārieši lielākoties ir intelektuāļi, vai liellopa gaļas industrijas priekšstatu: lai tu būtu īsts vīrs, tev jāēd gaļa! Padomājiet par visām tām tēmām, kas jums ir dārgas un šķiet patiesas. Cik daudzas no tām ir mīti, izkropļojumi, pārspīlējumi vai vienkārši vecie, labie meli?

Grupu uzvedība

Šajā vienādojumā jāiekļauj arī grupu uzvedība. Zinātniskā literatūra ir pilna dokumentētiem grupu histērijas gadījumiem. Reizēm tā patiešām noved līdz fiziskiem simptomiem. Kādā gadījumā vidusskolas skolotāja klasē saoda benzīnam līdzīgu smaku. Viņai sākās galvassāpes, nelabums, elpas trūkums un reibonis. Arī skolnieki sāka sūdzēties par līdzīgiem simptomiem. Skola tika evakuēta un ieradās medicīniskais personāls no vairākiem apgabaliem. Todien 100 cilvēki devās uz vietējās slimnīcas uzņemšanu ar simptomiem, kurus viņi saistīja ar uzturēšanos skolā. Tomēr fiziskas un laboratoriskas pārbaudes neatklāja pierādījumus toksiskam simptomu cēlonim.

Filipa Zimbardo 1971. gadā Stenfordas cietumā veiktais eksperiments bija klasisks piemērs ietekmei, kāda var būt lomām un grupām uz individuālu cilvēku uzvedību. Šajā labi pazīstamajā pētījumā brīvprātīgie studenti tika sadalīti sargos un ieslodzītajos. Ļoti īsā laika periodā sargi, kam piederēja liela autoritāte un vara pār ieslodzītajiem, uzvedās tādos veidos, kas bieži aprakstīti kā necilvēcīgi. Kas attiecas uz ieslodzītajiem, viņu loma pazemoja cilvēcību tādos veidos, kuri, pēc Zimbaro domām, negatīvi iespaido cietumu sistēmas arī mūsdienās. Izsakoties viņa vārdiem: "Cietums ir ļauna vieta, kas pazemo cilvēcību. |..| Uz sargiem tas iedarbojas tikpat slikti kā uz cietumniekiem."8

Prata kontrole

Prāta kontrole un tā dēvētās psiholoģiskās operācijas [9] bieži tiek izmantotas zinātniskās fantastikas filmās. Patiesībā tā ir arī joma, kurai pasaules valdības tērē miljardiem dolāru. Atstāšu jūsu pašu ziņā izvēlēties, vai piedēvēt šai jomai kādu motīvu, īpaši - slepenu, kura izpildīšanā iesaistīti pilsoņi, kas nav pieteikušies kā brīvprātīgie.

Slavenajā filmā "Mandžūrijas kandidāts" (The Manchurian Candi- date) atainota posthipnotisku ierosinājumu izmantošanu, lai aktivizētu ieprogrammētu uzvedību. Uzvedība ir saistīta ar Amerikas interešu sa- botāžu. Kad šo filmu pirmo reizi laida klajā, tika izteiktas lielas bažas par filmā norādītajām smadzeņu skalošanas iespējām. Profesionāļi ātri norādīja, ka tā ir mākslas filma un tajā atainotais nav iespējams. Daudzkārt tika izplatīts šāds apgalvojums: "Nav iespējams hipnozes iespaidā likt cilvēkam darīt kaut ko pret viņa gribu!"

Kopš filmas pirmās demonstrēšanas 1962. gadā šis arguments ir palicis nemainīgs, taču ļoti daudz cilvēku uzskata, ka valdība un citi slepenās operācijās turpina programmēt cilvēkus ļaunos nolūkos. 1987. gadā Amerikas psiholoģijas asociācijas (APA) Psiholoģijas sociālās un ētiskās atbildības padome (BSERP[10]) noraidīja smadzeņu skalošanas teorijas, norādot, ka tām "trūkst zinātniskās precizitātes un objektīvas kritiskās pieejas, kas nepieciešama APA apstiprinājumam".9

Daļējo sazvērestības teorijas baro nesaskaņas profesionāļu un tā dēvēto ekspertu starpā. Daudzi profesionāļi mūsdienās uzskata, ka atsevišķi smadzeņu skalošanas aspekti patiešām ir iespējami, un šī piekrišana tālāk iedvesmo teroristus, kuri APA vai tādu valdības organizāciju kā CIP noliegumu uzskata par slēpšanu.

Smadzeņu skalošana un Amerikas Savienoto Valstu valdība

Izpētīsim dažas teorijas un apspriedīsim iespējas, tāpat pārrunāsim vēsturi, kas aptver šķietamo smadzeņu skalošanas vaininieku darbību ASV valdībā. Prezidents Franklins D. Rūzvelts deva atļauju izvedot Informācijas koordinatora biroja (COI) [11] , lai tas kalpotu Amerikas aizsardzībai pret psiholoģisko karu ("siržu un prātu savaldzināšanu", kā to sauc mūsdienās). COI attīstījās par Stratēģisko pakalpojumu biroju (OSS)[12] un ar laiku par cip.

Saskaņā ar oficiāliem protokoliem "visi plāni par Stratēģisko pakalpojumu biroja veicamajiem projektiem tiks iesniegti izskatīšanai Vienotajai ASV personāla vadībai ar Vienotās psiholoģiskā kara komitejas starpniecību".10 Publicētās atskaites parāda, ka Stratēģisko pakalpojumu birojs izveidoja Prāta kontroles operāciju, kas "psiholoģisko karu attīstīja par efektīvu ieroci pret vietējiem un ārvalstu civiliedzīvotāju un militāristu prātiem".11

Saskaņā ar Valteru Bovartu, kā Džims Keits citē savā grāmatā "Kontrole pār prātu, kontrole pār pasauli", Džordžs Estabrūkss no Kolgeita Universitātes koledžas piedāvāja izmantot hipnozi Otrā pasaules kara sākumā, lai trenētu spiegus un algotņus. Keits turpina:

Kādā reizē 1968. gadā, pļāpājot ar izdevuma Providence Evening Bul- letin reportieri, Estabrūkss kļuva pārāk vaļsirdīgs. Tā rezultātā rakstā parādījās atsauce uz to, ka "Dr. Estabrūkss teica, ka atslēga uz efektīva spiega vai algotņa radīšanu slēpjas… personības dalīšanās izveidē ar hipnozes palīdzību; labais ārsts šo procedūru nodēvēja par "bērnu spēli"". Estabrūkss pat izvirzīja priekšlikumu, ka Lī Hārvijs Osvalds un Džeks Rubijs "tikpat labi varēja darboties hipnozes iespaidā".12

OSS savās pētniecības metodēs neaprobežojās ar hipnozi vien. Keits vēlreiz pārskata kādu pilnīgi slepenu pētījumu, kura mērķis bija atklāt patiesības serumu:

Šī projekta mērķis bija salauzt spiegu un karagūstekņu pretošanos. Projekts tika veikts, piesaistot brīvmūrniekus, un to pārraudzīja superinten- dants Vinfreds Overhulsers, Skotu ceremoniju galvenais psihiatrs Svētās Elizabetes slimnīcā Vašingtonā. Tāpat tika piesaistīta pētnieciskā komanda, ko veidoja Federālā narkotiku apkarošanas biroja vadītājs Harijs Dž. Enslingers un toreizējais Amerikas Psihiatrijas asociācijas prezidents Dr. Edvards Strekers. Pētījumā tika izpētīta meskalīna, sko- polamīna, pejotas un barbiturātu lietošana, bet tas apstājās pie marihuānas un tabakas apvienojuma, mēģinot pilnveidot maisījumu, kas stimulētu "bezatbildības stāvokli". Tad OSS zinātnieki nāca klajā ar spēcīgu marihuānas ekstraktu, kura nosaukums ir TD. Tā lietošanas rezultāti bija minēti OSS ziņojumā: "Izrādās, ka TD atslābina jebkādu kavēšanu un padara nejutīgus tos smadzeņu apgabalus, kuri pārvalda cilvēka apdomību un piesardzību."13

OSS beidza pastāvēt 1945. gada 20. septembrī, kad prezidents Franklins D. Rūzvelts parakstīja rīkojumu pārtraukt tā darbību. Allens Dalīs pārņēma jaunā CII' vadību.

Mandžūrijas kandidāts

Psiholoģiskā kara agrīnā vēsture ir auglīga augsne daudzām sazvērestības teorijām. Valdības un citu organizāciju eksperimenti, kas tika veikti kara laikā un pēc tā beigām, šķiet, paaugstina iespēju, ka daudzās no šīm hipotēzēm ir vairāk patiesības nekā izdomājuma. Piemēram, CIP Pretizlūkošanas nodaļas vadītājs Džeimss Jesus Engltons definēja trīs savas Mandžūrijas kandidāta programmas mērķus (programmai dots grāmatas un filmas nosaukums). Uzdevumos ietilpa izpēte ar hipnozes palīdzību: "( I) nezinošu subjektu strauja hipnotiska iesaukšana; (2) spēja izraisīt ilglaicīgu amnēziju un (3) ilglaicīgu, noderīgu hipnotisku ierosinājumu iedvešana".14 Estabrūkss jau bija nodemonstrējis CIP, ka jaunus ierindniekus ar zemu izglītības līmeni var ieprogrammēt iegaumēt sarežģītu verbālu informāciju. Pētnieks Dž. G. Votkinss veica turpmākas pārbaudes ar Estabrūksa zemā ranga neizglītotajiem padotajiem.

Kā ziņo Keits, Votkmss parādīja, ka "pretstatā pieņemtajiem uzskatiem par šo tēmu hipnozes iespaidā šiem vīriešiem var likt veikt tādas darbības, kas ir pretrunā ar viņu morālo kodeksu, nemaz nerunājot par militāro kodeksu. Vienā no Votkinsa veiktajiem eksperimentiem armijas ierindnieki tika nohipnotizēti un viņiem tika pateikts, ka tajā pašā telpā esošais virsnieks ir ienaidnieka iesūtīts. Votkinss pateica hipnotizētajiem padotajiem, ka virsnieks mēģinās viņus nogalināt. Pēc komandas kareivji visi bez izņēmuma vardarbīgi uzbruka virsniekam."15

Viens no maniem hipnozes skolotājiem bija Harijs Āronss, kurš lielāko daļu agrīnās karjeras bija pavadījis centienos saprast, kā ziemeļkorejie- šiem izdevās tik veiksmīgi izskalot smadzenes amerikāņu karagūstekņiem Korejas kara laikā. Kopš tā laika ir veikti daudzi citi eksperimenti ar nolūku manipulēt ar cilvēkiem un viņu uzskatiem vai kontrolēt tos. Par šo tēmu ir sarakstīts ne mazums grāmatu, tāpēc parunāsim par plašāk pazīstamajiem eksperimentiem.

Projekts Bluebird

Antons Čaitkins žurnāla British Psychiatry rakstā "No eigēnikas līdz slepkavošanai" (Frum F.ugenics to Assassination) ziņoja, ka vīrs vārdā Morze Allens pētījis ideju par vienas reizes lietošanai paredzētiem slepkavām projekta Bluebird ietvaros.16 Saskaņā ar materiāliem, kas atrodami Bluebird grāmatā, mēs uzzinām, ka:

Atslepenotā CIP dokumentā, kas datēts ar 1953. gada 7. janvāri, aprakstīts, kā divām deviņpadsmitgadīgām meitenēm eksperimentāli izraisīta personības dalīšanās. "Šīs meitenes ir uzskatāmi demonstrējušas, ka viņas no pilnīga nomoda stāvokļa var ieiet dziļā H (hipnotiskā) kontrolētā stāvoklī, telefoniski saņemot rakstisku vēstījumu vai izmantojot kodu, signālu vai vārdus, turklāt kontroli pār šīm nohipnotizētajām var relatīvi vienkārši nodot no viena cilvēka citam. Eksperimentējot ar šīm meitenēm, ir arī parādīts, ka viņas pret savu gribu var kalpot kā informācijas kurjeri."17

Saskaņā ar Čaitkinu CIP atbalstīja Minesotas Universitātē veiktu Aldena Sīrsa pētījumu, kura uzdevums bija iedvest cilvēkiem personības dalīšanos. Šis darbs norisinājās vienlaikus ar Bluebird projektu.

Projekts "Artišoks"

Projekts "Artišoks" turpināja Bluebird iesākto - daži saka, ka aizstāja to, - un izpaudās kā sadarbība starp CIP un Federālo narkotiku apkarošanas biroju. "Projekta uzdevums bija īsi izklāstīts dienesta vēstulē, kas datēta ar 1952. gada janvāri; tajā bija teikts: "Vai mēs varam iegūt tādu kontroli pār cilvēku, lai viņš izpildītu mūsu rīkojumu pret savu gribu un pat pretotos tādiem fundamentālajiem dabas likumiem kā pašsaglabāšanās?"18 Projektā tika pētīta hipnoze un morfijs piespiedu atkarības un atradināšanās situācijās. Pēc projekta "Artišoks" tika veikti daudzi citi projekti. Daži no tiem bija Chatter, "MKDelta", "MKNaomi", "MKUltra" un "HAARP". Tieši par "MKUltra" un "HAARP" mūsdienās, iespējams, tiek rakstīts visvairāk. Tādēļ īsumā aplūkosim tos.

"MKUltra" un "HAARP"

"MKUltra" bija kodētais nosaukums slepenai CIP operācijai, kurā tika pētīta prāta kontrole un ķīmiskā pratināšana. Kongresa noklausīšanās laikā Senātā 1977. gadā senators Teds Kenedijs teica:

CIP direktora vietnieks atklāja, ka vairāk nekā trīsdesmit universitātes un organizācijas bija iesaistītas "plašā testēšanas un eksperimentēšanas" programmā, kas ietvēra slepenus narkotiku testus ar neinformētiem pilsoņiem "visos sabiedrības līmeņos - gan augstos, gan zemos ar amerikāņiem un ārzemniekiem". Vairākos no šiem testiem "nezinošiem cilvēkiem dažādās sociālajās situācijās" tika nozīmēts LSD. Šīs aktivitātes izraisīja vismaz vienu nāvi, Dr. ļFrenka] Olsona. Pati Pārvalde atzina, ka šiem testiem nebija lielas zinātniskas nozīmes. Novērošanu veikušie aģenti nebija kvalificēti zinātniskie novērotāji.19

Projekta apzināti netiešais CIP nosaukums ir veidots no saīsinājuma "MK", un tas nozīmē, ka projektu sponsorēja pārvaldes Tehnisko pakalpojumu nodaļa; šo saīsinājumu turpinājumā noslēdz patvaļīgais vārdnīcā izvēlētais vārds uItra.20 (Ievērojiet, ka plānu noslepkavot Fidelu Kastro Kenedija administrācijas laikā izstrādāja tieši Tehnisko pakalpojumu nodaļa.)

Nesenais Pola Dž. Nortona sarakstītais pārskats "Izmeklēšanas ziņojums: "MKUltra" un nacisms ASV valdībā" aicina uz antipropa- gandas pasākumiem. Nortons kategoriski apgalvo, ka CIP turpina projekta darbu. Saskaņā ar Nortona izteikumiem žurnālā Freedom of Thought Public Journal: "Izvarošanas, slepkavības, miesas bojājumi, pretlikumīga novērošana, agresijas kari, gandrīz viss iedomājamais, ko varētu darīt cilvēku ienaidnieki, - CIP ir darījusi to visu un vēl vairāk."21

Atslepenotie dokumenti par "MKUltra" ir ļoti informatīvi, lai neteiktu vairāk. 1977. gada 3. augustā 95. kongresa pirmajā sēdē es citēju Vienoto noklausīšanos Izlūkošanas komisijai un Cilvēkresursu komisijas Veselības un zinātnisko pētījumu apakškomisijai:

Desmit gadu ilgajā programmas norises laikā tika izveidoti daudzi "papildu līdzekļi cilvēku uzvedības kontrolēšanai" (tas ir papildinājums ķīmiskajiem un bioloģiskajiem līdzekļiem), lai piemērotu tos izpētei "MKUltra" privilēģiju ietvaros. Tie ir "radiācija, elektrošoks, dažādas psiholoģijas, psihiatrijas, socioloģijas un antropoloģijas, grafoloģijas jomas, novārdzinošas substances un paramilitāras ierīces un materiāli"22 .

Daudzi domā, ka "MKUltra" vai tā atvasinājums joprojām darbojas visā pasaulē - ne tikai Savienotajās Valstīs. Patiešām, Kanādā ir plaši izplatīts uzskats, ka ASV ir izmantojušas subliminālus ziņojumus Radio America raidījumos un citus psiholoģiskus līdzekļus citviet pasaulē. Kad grāmatu "Superatmiņa" (Super Memory), "Supermācīšanās" (Super Learning) un "Psihiskie atklājumi viņpus Dzelzs priekškara" (Psychic Discoveries behitid the Iron Curtain) autore Linna Šrēdere man rakstīja par manu darbu "Domāšana nedomājot", viņa pievienoja materiālu, kas bija viņai atsūtīts anonīmi.

Šo informāciju pārbaudīt bija pietiekami viegli. Šķiet, vadošais FIB zinātnieks piekritis ierosināt izmantot prāta kontroles ierīci, lai mainītu Deivida Koreša uzvedību Vako ielenkuma laikā Teksasā. Dr. Igors Smirnovs no Maskavas Medicīnas akadēmijas "10 amerikāņu militārajām, izlūkdienesta un likumsargu amatpersonām Vašingtonā demonstrēja ierīci, kura, kā viņš apgalvoja, var sublimināli iedvest domas cilvēku prātā un līdz ar to kontrolēt viņu rīcību".23 Patiešām, FIB neizmantoja šo aprīkojumu tikai tādēļ, ka Krievijas zinātnieki nevarēja garantēt, ka tas "nedos pretsitienu un neizraisīs vēl lielāku vardarbību".24 Tomēr viņi nepārtraukti izmantoja skaļas skaņas un citas prāta tehnoloģijas.

Galvaskauss un kauli

Daudzām konspirācijas teorijām ir kāda fona nokrāsa, kas vēl nav aplūkota. Būtībā tas ir organizācijas "Galvaskauss un kauli" arguments; tā uzstāj, ka aiz kulisēm "Jaunā pasaules kārtība" koordinē rūpīgu plānu, lai izveidotu ne tikai pasaules vadoņus, bet arī kārtību.

"Galvaskausa un kaulu" ordenis, kas sākotnēji bija pazīstams kā Nāves brālība, ir slepena pēdējā kursa studentu apvienība, kas atrodas Jēla Universitātē. Ir apgalvots, ka biedrība tika izveidota, lai nodarbotos ar narkotiku kontrabandu no Ķīnas, galvenokārt ar opija ievešanu. "Biedrības absolventu organizācija, kurai pieder īpašumi un kas pārrauga visas organizācijas aktivitātes, ir pazīstama kā Rasela Trasta asociācija (R.T.A.) un ir nodēvēta par godu vienam no dibinātājiem."25

Šī teorija apgalvo, ka daudzi pasaules vadoņi ir bijuši labprātīgi CIP, MI5 un citu līdzīgu aģentūru kohortas slepenos mēģinājumos kontrolēt masas. Teorija min daudzus specifiskus piemērus, kuru kompetence sniedzas ārpus šīs nodaļas uzdevumiem, bet kurus viegli atrast internetā. Galvenā doma ir tāda, ka propaganda, slepeni smadzeņu skalošanas eksperimenti un pat daži reālās pasaules scenāriji (traģēdijas) ir to cilvēku veidota propaganda, kuri sponsorē un atbalsta Jauno pasaules kārtību.

Šāda domāšana raksturīga ne tikai "Galvaskausa un kaulu" biedrībai. Patiešām, daudzi uzskata, ka "Ilumināti" - slepena biedrība, kura, pēc daudzu domām, aizgūtnēm vada visus procesus pasaulē, - galu galā ir pamatā šim mēģinājumam kontrolēt cilvēci. Šīs sazvērestības aizvirzās pārāk tālu no mūsu mērķiem, tāpēc tālāk es neturpināšu.

Manuprāt, ar to vajadzētu pietikt, lai jūs saprastu, kāpēc eksistē saprātīgas raizes par smadzeņu skalošanu. Šo tēmu tālāk neturpināšu, vien aprunāsimies vēl par "HAARP" un to, uz ko tas mūs vedina.

"HAARP"

"HAARP" ir saīsinājums no "Augstfrekvences aktīvās polārblāzmas izpētes programmas" [13] . tā tika izveidota, lai "izstarotu 1,7 gigavatus (miljardi vatu) lielu starojumu jonosfērā - elektriski lādētajā slānī virs Zemes atmosfēras."26

interneta rakstā ir paskaidrots:

"Augstfrekvences aktīvās polārblāzmas izpētes programma" ("HAARP") ir izpētes projekts, lai "saprastu, simulētu un kontrolētu jonosfēras pro- • cesus, kuri var mainīt komunikācijas un novērošanas sistēmu sniegumu". Šis projekts tika uzsākts 1993. gadā, un ir paredzēts, ka tas turpināsies divdesmit gadus ilgā periodā. Projektu kopīgi finansē Savienoto Valstu Gaisa spēki, Jūras kara flote, Aļaskas Universitāte un Progresīvās aizsardzības pētniecības projektu aģentūra.2 '

Attiecībā uz "HAARP" pastāv daudzas bažas, piemēram, kā skaidro Dr. Niks Begičs, "atmosfēras augšējā slāņa uzvārīšanās", bet laikap- stākļu pārzināšanu, globālos draudus un tamlīdzīgus jautājumus atstāsim citiem.28 Mums rūp kaut kas cits.

Patiesībā "HAARP" ir otrādi apgriezts radioteleskops - tas pārraida, nevis uztver. Tas ir pastāvīgi pieaugošs pārraides antenu tīklojums, kas izskatās ļoti līdzīgi satelītantenām, kuras tiek izmantotas mobilajiem telefoniem. Teorētiski "HAARP" spēj pārraidīt visa veida informāciju nesēj frekvencēs. Tās ir frekvences, kas var nopietni ietekmēt cilvēku veselību un labklājību, kā arī spēj sinhronizēt smadzeņu viļņu aktivitāti. Pārraidītā informācija var būt arī sublimināli vēstījumi, kas tiek pārraidīti mūsu dzirdes tā saucamajās mirušajās zonās. Teorētiski, izmantojot augstfrekvences nesējviļņus, iespējams pārraidīt patiešām nedzirdamu subliminālo vēstījumu.

Pirms dažiem gadiem es pusdienoju kopā ar Petu un Geilu Flenege- niem. Dr. Pets Flenegens mūsdienās ir labāk pazīstams ar savu neiro- fonu (neuropkone), kas smadzenēm pievada audio informāciju, apejot pierastos dzirdes kanālus. Šis izgudrojums tika patentēts kā ierīce dzirdes invalīdiem, un drīz pēc tam to savā pārziņā pārņēma ASV Nacionālās drošības aģentūra. 25 gadus izgudrotājs nevarēja gūt pieeju pats savai ierīcei.

Pets patiešām ir ģēnijs un pirmatklājējs. Būdams jauns zēns, viņš uzbūvēja pirmo agrās brīdināšanas ierīci, kas spēja reģistrēt kodolsprādzienu. Mūsu valdība ieguva šo tehnoloģiju, un viņš pēkšņi kļuva pazīstams kā brīnumbērns.

Vairākus gadus pirms mūsu sastapšanās es biju veicis pētījumus, izmantojot hipnozi, subliminālus apgalvojumus un neirofonu. Tikšanās laikā mēs sākām apspriest manu agrāko darbu ar Peta neirofonu un drīz runājām arī par "HAARP" tēmu. Programmas darbības laikā viņš bija apmeklējis galveno apgabalu un zināja par drošību, kas to ieskauj. Līdz vakara beigām mēs secinājām, ka "HAARP" neapšaubāmi dod kādam iespēju veikt īstus eksperimentus ar cilvēkiem, izmantojot to, kas mums zināms par frekvenču šabloniem un subliminālo informāciju. Katru dienu, dodoties uz savu biroju, es eju garām aizdomīga izskata antenai, kas atsauc man atmiņā šo sarunu.

"HAARP" var izmantot, lai radītu nepārtrauktu vai pulsējošu ne- sējvilni, uz kura var uzsēdināt daudz ko, arī elektrisko strāvu. Tas ir svarīgi, jo pētījumi ir skaidri parādījuši elektriskās stimulācijas ietekmi uz smadzenēm. Patiešām, nedaudz novirzoties no tēmas, jānorāda, ka mūsdienās eksistē tehnoloģija, lai uztvertu precīzu dažādu lietu frekvenci, to svārstību no farmaceitiskiem līdz elektriskiem signāliem. Šis "paraksts", tā sakot, spēj radīt efektus cilvēka ķermenī, kas pielīdzināmi tam, ko pazīstam kā rezonansi. Citiem vārdiem sakot, vibrējiet parakstu vai piegādājiet to caur šķidrumu, un ķermenis reaģēs. Saskaņā ar vienu avotu "HAARP" "pārraida tajās pašās frekvencēs, kādās darbojas cilvēka smadzenes, un to iespējams noregulēt specifiskam pielietojumam visai cilvēcei. Šo tehnoloģiju var izmantot ari tam, lai projicētu vārdus un attēlus tieši uz visas sabiedrības prātu".29 "HAARP" ir arī spējīgs sinhronizēšanas instruments. Tam piemīt spēja ģenerēt signālu, kas nosaka smadzeņu viļņu aktivitātes tempu.

Šīs tehnoloģijas mehānisms ir veidojis to, ko Džerijs Smits dēvē par intracerebrālo prāta kontroli.30 Saskaņā ar Smitu viņa grāmatā "HAARP: galējais sazvērestības instruments" (HAARP: The Ultimate Weapon of Conspiracj) liela daļa "HAARP" darba ir atbilde Padomju Savienības sasniegumiem prāta kontroles tehnoloģijās. Viena no šīm tehnoloģijām, kas pazīstama kā "Dzenis" (Woodpecker), bombardēja mūsu vēstniecību Maskavā, un ir pierādīts, ka tas izraisīja saslimšanu un nāvi. Šī mikroviļņu bombardēšana turpinājās 15 gadus, pirms ASV valdība to apstiprināja. Bijušie vēstniecības darbinieki un viņu ģimenes atminas, ka, atrodoties Maskavā, sirguši ar savādām slimībām un vairākiem diagnosticēts vēzis. Tika uzsākta pilna medicīniskā izmeklēšana.31

Bet atgriezīsimies pie mūsu tiešās tēmas. Dr. Hose M. R. Delgado grāmatā "Fiziskā prāta kontrole: ceļā uz psihocivilizētu sabiedrību" (Physical Control of the Mind: Toivard a Psychocivilized Society) ir demonstrēta dzīvnieku uzvedības manipulācija, izmantojot elektrisko strāvu.32 Jēla Universitātes profesoram Delgado vēlāk izdevās radīt tos pašus efektus bez implantētiem elektrodiem - panākt kontroli no attāluma. Turpinot šos pētījumus, neiroķirurgam Dr. Robertam G. Hītam no Tulanas Universitātes izdevās tālāk manipulēt ar cilvēku uzvedību caur elektrisku stimulāciju. Grāmatā "Eņģeļi nespēlē "HAARP" arfu" (Attgels Don't Play This HAARP), ko sarakstījis Dr. Niks Begičs un Džīna Meninga, stāstīts, ka "tāpat kā Dr. Delgado, arī neiroķirurgs |L)r. Hīts] secināja, ka F.SS (elektriskā smadzeņu stimulācija) var izsaukt halucinācijas, kā arī bailes un baudu. Tādējādi iespējams manipulēt ar cilvēku pēc savas vēlēšanās."33

Ir vērts pieminēt, ka daži cilvēki uzskata: tā nav tikai sagadīšanās, ka frekvenču josla, kas tiek izmantota mobilajiem telefoniem, ir tā pati, ko atklāja Vilhelms Reihs, lai iespaidotu domu pārraidi. Kāds rakstnieks, aprakstot Reiha otrās viļņu kārtības efektu (kas šodien tiek izmantota mobilajos telefonos), raksta šādi: "Reihs vairāk nekā 5 gadus - no 1947. gada līdz 1952. gadam - slepeni strādāja pie šī projekta CIP uzdevumā, līdz saprata, pret ko CIP plāno pielietot prāta kontroli - pret Amerikas iedzīvotājiem."34

Neiroelektromagnētiskā prāta kontrole

Vēl viena svarīga ierīce - Persingera ķivere - ieguvusi nosaukumu no sava izgudrotāja Dr. Maikla Persingera. Kad viņa pētījumi par elektromagnētisko frekvenču izmantošanu noveda pie atklājuma, ka, stimulējot dažādus smadzeņu apgabalus, var iegūt atšķirīgus rezultātus, viņš strādāja par neirobiologu Ontario Lorensas Universitātē Kanādā. Saskaņā ar rakstnieku un sazvērestības teoriju atbalstītāju Glenu Krav- čuku vēlāk Persingers bija iesaistīts arī operācijā "Melnā skaistule", kas bija saistīta ar ledusskapja izmēra elektromagnētiskas pārraides ierīces izveidi, lai pēc tam tā tiktu izmantota sacelšanos un citu masveida nekārtību gadījumā.35 Saskaņā ar Džimu Keitu, grāmatas "Kontrole pār prātu, kontrole pār pasauli" autoru: "Runā, ka šī ierīce izmanto mainīga laika, īpaši - zemas frekvences, enerģijas laukus, pārraidot frekvencēs, kuras svārstās starp 1 un 10 herciem un izraisa vemšanu ikvienam, pret ko šī ierīce tiek izmantota."36

1990. gados es runāju ar Dr. Robertu Beku, kurš bija strādājis ar padomju "Dzeņa" signālu un kam bija liela pieredze darbā ar īpaši zemu frekvenču (ELF)* modulāciju. Viņš izstāstīja, kā abi ar draugu netālu no kāpnēm, kas ved uz mācību ēku Kalifornijas Universitātes studentu pilsētiņā, izmantojuši vienu no ierīcēm, kuras viņš bija izgatavojis uzvedības kontrolēšanai.

Ja jūs domājat, ka neiroelektriskie vai neiroelektromagnētiskie ieroči vēl ir tālu, padomājiet par šo. Ja Google meklētājā pameklēsiet Voice- to-Skull device, atradīsiet ASV armijas interneta vietni. Tomēr, uzklikšķinot uz saites, jūs atklāsiet, ka lapa ir izņemta. Tomēr apraksts ir palicis Amerikas Zinātnieku federācijas interneta vietnē. Tur ierīce aprakstīta šādi:

Nenogalinošs ierocis, kas iekjauj (1) neiroelektromagnētisku ierīci, kas pielieto skaņas mikroviļņu pārraidi cilvēku vai dzīvnieku galvaskausā pulsēta-modulēta mikroviļņu starojuma veidā, un (2) nedzirdamas skaņas ierīci, kas var pārraidīt skaņu tieši uz cilvēku vai dzīvnieku galvaskausu. Ievērojiet: skaņas modulācija var būt sublimināli balss vai audio ziņojumi. Viens no V2K pielietojumiem: to iespējams izmantot kā elektronisku putnu biedēkli, lai aizbiedētu putnus lidostu apkaimē.3

Šai mikroviļņu skaņas pārraidei ir vēl viens nosaukums - Medūza. Kādu laiku šo projektu finansēja ASV Flote, un bija iecerēts, ka tas būs mikroviļņu skaņas ierocis. Šī pārraides forma ir nedzirdams audio signāls, kas īstenībā ievieto trokšņus cilvēka galvā.38 Ir izteiktas domas, ka to varētu izmantot zemā jaudas līmenī, lai radītu čukstu, kas ir pārāk kluss, lai to uztvertu apzināti, bet kas varētu cilvēku iespaidot zemapziņā.59

Ir daudzi citi projekti un implikācijas, kā arī šajā grāmatā neaprakstīti pielietojumi. Netrūkst arī sazvērestības teoriju vai personisku liecību, kurās runāts par šo projektu ļaunprātīgu izmantošanu.

Manipulācijas ar prātu

Es neesmu sazvērestības teoriju eksperts, tāpat arī neaizraujos ar slepenību un prāta manipulācijas teorijām. Darbs mani ik pa laikam novedis pie sastapšanās ar cilvēkiem un vietām, kas ir daudz labāk informēti par šiem jautājumiem. Ar pārliecību varu teikt - un jums tas jāsaprot pēc šīs nelielās tūres caur šādām idejām -, ka atsevišķus faktus ir vērts paturēt prātā.

Pirmkārt, saistībā ar reklāmas pasauli ir izveidoti un veikti daudzi pētījumi, lai noteiktu, kā un kādos apstākļos vislabāk manipulēt ar cilvēku uzvedību, tāpat ir pētīts kādiem mērķiem to vislabāk izmantot. Otrkārt, ir tehniskas iespējas kontrolēt cilvēkus, izmantojot dažādas metodes, kas svārstās no tiešām un acīmredzamām līdz daudzām slepenām iespējām. Treškārt, visus šos pētījumus joprojām ieskauj liela slepenība. Patiešām, daudzos gadījumos vairums datu atklājies vienīgi izmeklēšanas laikā pēc kāda ziņu piegādātāja izpaustas informācijas vai iekšējās informācijas noplūdes. Ceturtkārt, arī ekspertu vidū nav vienprātības par to, kas ir zināms, un to, ko iespējams izdarīt. Atsevišķa informācija ir atslepenota, bet melnie plankumi šajos dokumentos kopā ar visu to, kas aizzīmogots slepenībā, atstāj vietu milzīgam daudzumam diskomforta. Apvienojiet to visu, un noteikti radīsies materiāls vairākām sazvērestības teorijām.

Kopsavilkums

Nu mēs esam nonākuši līdz visa klāsta beigām, izpētot to, cik tālu daži cilvēki ir ar mieru iet, lai uzzinātu, kā ar mums manipulēt. Pārliecināšana, manipulācija un smadzeņu skalošana - tā visa ir realitāte - neatkarīgi no tā, vai to dara mūsu mīļotie, tirgoņi vai pati valdība. Šīs nodaļas uzdevums bija informēt un paplašināt izpratni par pārliecināšanas mākslu. Zināšanas ir spēks. Informācija ir kritiskais faktors, lai pieņemtu lēmumus, un šķiet, daudzi cilvēki un grupas vēlas pieņemt šos lēmumus mūsu vietā

OTRĀ DAĻA

Pareja: ceļojums uz parliecinašanas gaišāko pusi

Septītā nodaļa

Subliminālā komunikācija

Blēdība un nodevība ir tādu muļķu paradumi, kuriem nepietiek prāta, lai būtu godīgiem.

Bendžaminš Franklins

Tagad esam redzējuši, cik vienkārši ir manipulēt ar mūsu domām un uzskatiem. No visām aplūkotajām metodēm es savus pētījumus gandrīz 30 gadus esmu koncentrējis tieši uz subliminālo komunikāciju. Subliminālā komunikācija varētu tikt izmantota pret mums katru dienu, bet tā sevī slēpj arī lielāko apsolījumu palīdzēt mums piepildīt mērķus un sapņus. Šī iemesla dēļ es uzskatu, ka ir ļoti noderīgi aplūkot šo jomu dziļāk.

Tehniskā nozīmē "subliminālā" ir jebkura komunikācijas forma, kas netiek apzināti uztverta. Mūsu nolūkiem ir atbilstošas šādas definīcijas un vārdu lietojuma un nozīmes atšķirības:

-    Vārds supralimināls tiek izmantots ar nozīmi "uztverams", lai gan galvenokārt apziņa to neuztver. Tādas asociācijas kā politiķis un zīdainis un kontekstuāli secinājumi, piemēram, par to, ko izdarām, redzot politiķi ar bērnu, ir supraliminālās komunikācijas piemēri.

-    Vārds apakšuztverc attiecas uz kaut ko tādu, kas parasti nav uztverams ar apziņu viena vai vairāku aizsardzības mehānismu darbības dēļ. Piemērs ir iegults tabu tēls.

-    Vārds sublimināls nozīmē kaut ko tādu, ko apziņa nevērtē, pateicoties kādai tehniskai īpatnībai, kas apslēpj to vērtējumam (ja vien sākotnēji netiek pielietotas kādas tehniskas atklāšanas spējas), vai retos gadījumos pateicoties zināmiem izmainītiem apziņas stāvokļiem.

-    Supraliminālā komunikācija ietver ikdienišķu sarunu, kurai var piemist zemapziņas elementi, un apakšuztveres komunikācija ietver sava veida manipulāciju, ko reizēm izmanto reklāmdevēji drukātajos medijos. Šis abas komunikācijas formas trenētam novērotājam ir pieejamas, neizmantojot īpaša tehniska aprīkojuma palīdzību vai instrumentus.

-   Tādā gadījumā subliminālā komunikācija attiecas uz komunikāciju, kas izveidota ar tehnisku palīdzību (tas ir, ar aprīkojumu, instrumentiem vai tehnoloģiju kopumā), kuru apziņa nevar uztvert tieši - neatkarīgi no novērotāja treniņa vai zināšanām par šiem jautājumiem. Piemēram, skaņu inženieris var atmuguriski nomaskēt (atskaņot vārdu, tekstu vai frāzi atmuguriski) ierunātu vēstījumu smagā metāla ierakstā, radot sub- liminālu stimulu klausītājam. Šajā gadījumā inženieris nespēj apzināti uztvert subliminālo vēstījumu galaproduktā vairāk kā jebkurš cits klausītājs, neizmantojot īpaša tehniska aprīkojuma palīdzību.

Senākos subliminālās komunikācijas pētījumus varētu būt veikusi M. Suslova, kas 1863. demonstrēja izšķirtspējas sliekšņa attiecību pret subliminālo elektrisko stimulāciju. 1894. gadā Dr. med. V. R. Danhems uzrakstīja izcilu komentāru par subliminālo prātu un subliminālo komunikāciju, ko pat pēc 100 gadiem daži cilvēki joprojām uztver kā zinātnisko fantastiku.1

Pašreizējie pētījumi

Savās agrākajās grāmatās "Subliminālā mācīšanās, subliminālā komunikācija" un "Domāšana nedomājot" es aplūkoju lielu daļu pētījumu, kas tika veikti subliminālās komunikācijas jomā pirms Judas Priest prāvas. Bez strīdiem, kas ieskāva šo lietu (pilna informācija par to atrodama grāmatās "Domāšana" un "Izvēles un ilūzijas"; tas pats aprakstīts arī 5. pielikumā), zinātnieki vilcinājās sīkāk izpētīt šo jomu. Patiesībā izturētā vai pārbaudītā rakstā, kas tika publicēts žurnāla Journal of the American Psychotberapy Association annālēs, es argumentēju, ka akadēmiķi attur ambiciozus jaunus studentus no subliminālās komunikācijas teoriju izpētes dezinformācijas dēļ, kas ieskauj Judas Priest jautājumu.2 Tāpat es norādīju, ka - pretstatā populārajam akadēmiķu un neprofesionāļu viedoklim - nekādi likumi neaizliedz subliminālo metožu izmantošanu uz sabiedrību. Turklāt subliminālo stimulus var veidot ļoti atšķirīgas tehnoloģijas.3

Tomēr ļoti nesen šajā jomā tika veikti jauni pētījumi, kas atkārtoti apstiprināja agrākos atklājumus. 2007. gadā kognitīvais neirobiologs Kens Pallers Ziemeļrietumu universitātē demonstrēja, ka apziņā nepamanītas sejas izteiksmes tiek reģistrētas sublimināli. Kamēr es rakstu šo grāmatu, šie rezultāti tiek sagatavoti publicēšanai Journal of Cognitive Neuroscience. Izsakoties Pallera kolēģa Vena Lī vārdiem, kuru citē Čārzls Čoi interneta vietnē Live Science: "Mūsu rezultāti parāda, ka ar zemapziņu uztverts draudu signāls, piemēram, mirklīga sejas izteiksme, kas liecina par bailēm, var uzburbuļot un neapzināti iespaidot sociālos vērtējumus un mūsu rīcību."4

Saskaņā ar rakstu, kas tika publicēts zinātniskajā žurnālā New Scientist un ievietots interneta vietnē NewScientist.com, Johans Karremens no Nidžmegenas Universitātes Nīderlandē sublimināli pamudināja cilvēkus dot priekšroku konkrētam dzērienam. Karremens izmantoja gan izslāpušus, gan vidēji izslāpušus cilvēkus un viņu priekšā atainoja 23 sekundes tūkstošdaļas ilgu subliminālu vēstījumu Lipton Ice. Kad viņiem vēlāk tika lūgts izvēlēties dzērienu, abas grupas ievērojami deva priekšroku Lipton Ice zīmola dzērienam, turklāt no izslāpušo grupas šādu izvēli veica 80 procenti eksperimenta dalībnieku. Šis rezultāts norāda, ka subliminālā vēstījuma klātbūtne tiek pastiprināta vai iedarbojas ātrāk, ja pastāv atbilstošs dzinulis (slāpes).5

2007. gada 26. februārī CBC ziņu reportāžā no Ontario Kanādā tika ziņots par spēļu automāta izņemšanu no apgrozības, jo tajā esot atainoti sublimināli laimesta attēli: "Daži psihologi CBC ziņām atklāja, ka spēles laikā sekundes piektdaļu mirgoja laimesta džekpota simboli; tas tika darīts pietiekami ilgi, lai smadzenes tos ievērotu, pat ja spēlētāji nezināja par vēstījumu." Automātus ražojošais uzņēmums Konami apgalvoja, ka tā ir tikai "programmatūras kļūda". CBC ziņās piebilda: "Elektronisko spēļu speciālists Horbijs sacīja, ka spēlētāji sūdzas par to, ka mašīnas ietekmē viņu domāšanu. Viņi nevar precīzi uzrādīt problēmu, bet "tam var būt kāds sakars ar to, kas, pēc viņu domām, jauc viņiem galvu"."6

Pētnieki Jeruzalemes Universitātē pārbaudīja arī subliminālo karogu kā simbolu ietekmi. 2007. gadā viņi ziņoja par saviem atklājumiem žurnālā Proceedings ofthe National Academy of Sciences. Viņi atklāja, ka ar subliminālu "Izraēlas karoga parādīšanu pietika, lai liktu cilvēkiem pieņemt mērenākus uzskatus".'

Virsraksti 2008. gada martā slavēja gandrīz maģisko Apple logotipa ietekmi uz radošumu. Profesori Geivens Ficsimons un Taņa Čārtrande no Djūka Universitātes šajā eksperimentā pievienojās Greinam Ficsi- monsam no Vaterlo Universitātes Kanādā. Subjektiem tika sublimināli rādīti vai nu IBM, vai Apple logotipi (varavīksnes versija), lai pārbaudītu to abu ietekmi uz radošumu. Pētnieki pieņēma, ka Apple logotipam būs lielāka ietekme uz radošumu, jo zīmols tiek asociēts ar radošumu, un tieši to viņi atklāja. Laikrakstā Information Week publicētā rakstā autors Tomass Klabērns ievēroja: "Ir skaidrs, ka šie atklājumi atkal atmodinās interesi par subliminālo mārketingu, jo papildu tests parādīja, ka neuztverama pakļaušana citiem labi pazīstamiem zlmoliem arī izraisīja reakciju subjektos. Piemēram, kad viņiem tika parādīts Disneja kanāla logotips, dalībnieki uzvedās godīgāk nekā tie, kam tika parādīts E! Channel logotips."8 (Intereses atdzimšana? It kā tirgotāji kādreiz būtu pārstājuši izmantot subliminālo tehnoloģiju!)

2008. gada februārī Channel Ten Austrālijā notika izmeklēšana par subliminālās reklāmas izmantošanu mūzikas balvas pasniegšanas programmā. Liecībās bija apgalvots: "Oktobrī televīzijas raidījuma laikā uz ekrāna pa vidu katrai apbalvojuma kategorijai 1/25 sekundes daļu (standarta subliminālā vizuālā vēstījuma laikposms) mirgoja sponsoru logotipu rāmji. Programmas sponsoru logotipi - Chupa Chups, KFC, Toyota, BigPond un Olay - parādījās arī pirms un pēc katra segmenta."9 Ir viegli saprast, kādu labumu reklāmdevēji cenšas iegūt, to darot.

Apvienotajā Karalistē pētnieku komanda no Universitātes koledžas Londonā izmantoja smadzeņu skenēšanas rezultātus - vizuālus attēlus un funkcionālās magnētiskās rezonanses attēlus -, lai novērotu, kā septiņi cilvēki apstrādā subliminālo informāciju. Viņi novēroja aktivitāti smadzeņu garozas redzes zonā, kad piegādāja subliminālo informāciju "vienkārša uzdevuma" ietvaros (piemēram, izvēloties burtu H no daudzu burtu virknes). Tomēr viņi atklāja, ka apstākļos, kas bija definēti kā "sarežģītāki", rezultāti nebija tik izteikti.10 Tad rakstā bija norādīts, ka subliminālā reklāma Apvienotajā Karalistē ir aizliegta, bet Savienotajās Valstīs joprojām atļauta. Tas beidzās ar komentāriem, kas būtībā apgalvoja šo: labi, nu mums ir fiziski pierādījumi, ka smadzenes apstrādā subliminālos vēstījumus, - bet tas nenozīmē, ka tās iespaidos uzvedību. (Patiesi - vai nu jūs tam ticat?)

2000. gadā un 2003. gadā veiktos pētījumos tika atklāts, ka zemapziņas kognitīvā apstrāde var izraisīt seksuālu reakciju. Tas var norādīt uz informācijas apstrādes zemapziņas dabas papildu spēku, runājot par subliminālo stimulāciju. Ja tā, tas apliecinātu tikai to, ko aģentūras pētījumi acīmredzot atklājuši jau sen. Saskaņā ar pētniekiem Boutu, Braueru, Everaerdu un Karsdorpu, kuri rakstīja žurnālā Journal of Sex Research: "Vīriešiem sublimināli parādītas seksuālas norādes veicināja seksuālu mērķu pazīšanu. Bez nepieciešamības veikt apzinātu novērtējumu seksuāli kompetenti stimuli aktivizēja netiešo seksuālo atmiņu un izraisīja seksuālu rekciju."11 Runājot nespeciālistu valodā, pētnieki atklāja, ka, teiksim, sievietes krūšu subliminālā parādīšana izraisīja seksuālas reakcijas vīriešos.

• Pētījumā tika testēta arī sieviešu reakcija uz subliminālu stimulāciju. Rezultāti bija nedaudz atšķirīgi, tas pats attiecas arī uz pētnieku secinājumu: "Lai gan netiešā informācijas apstrāde sievietēm un vīriešiem ir kvalitatīvi līdzīga, iespējams, pastāv kvantitatīvas atšķirības. Izrādās, ka vīrieši seksuāli ir spēcīgāk motivēti nekā sievietes."12

2007. gada martā Amerikas Psiholoģijas asociācijas Patērētāju psiholoģijas nodaļas prezidents Jagdišs Siets paziņoja: "Vienmēr ir pastāvējušas domstarpības par cilvēku nostājas maiņu. To jūs nedrīkstat darīt! Jūs drīkstat tikai pamudināt uz attieksmi vai noslieci." Šis Sieta apgalvojums tiek citēts interneta reklāmā, kas imitē redaktora rakstu. Šķita, ka viņš sniedz atbildi uz jautājumu, vai subliminālā reklāma un subliminālās pretaizdzīšanas tehnikas (kas rakstā dēvētas par reklām- trikiem) patiešām varētu darboties.13 Man uzreiz rodas jautājums: kas gan attieksmē ir tāds, kas liecina, ka ar to nevarētu manipulēt?

Grāmatā "Slepenā pārdošanas māka" Augusts Bulloks ziņo par pētījumu, ko 1982. gadā veicis Džeralds Gorns un kurā ir demonstrēts, ka produkta apvienošana ar mūziku var predisponēt pircēja izvēli.14

Būtībā Bulloks savā grāmatā min precedentu patērētāju zemapziņas stimulu ietekmei klasiskās zemapziņas stimulācijas veidā, ko pārdomāti realizējuši reklāmisti. Viņš raksta tā:

Reklamētāji, protams, vēlas slepeni stimulēt mūsu zemapziņu, lai mēs pirktu viņu produktus. Rakstā Wall Street Journal tika citēti uzņēmuma Coca-Cola "komunikāciju izpētes menedžera" izteikumi: "Mēs izvirzām Pavlovu par mūsdienu reklāmas tēvu. Pavlovs izmantoja neitrālu tēmu un, asociējot to ar jēgpilnu objektu, lika tai simbolizēt ko citu… tieši to mēs cenšamies izdarīt."15

Subliminālie vēstījumi politikā

Esmu pārliecināts, ka man nav jums jāatgādina, kādus centienus reklāmisti ir pielietojuši, lai izmantotu subliminālo vēstījumu pētījumu rezultātus. Tomēr jums jāatceras arī tas, ka, izmantojot šīs tehnikas, tiek pārdoti ne tikai produkti. 2000. gada prezidenta vēlēšanās izskanēja skaļi protesta saucieni par republikāņu reklāmu, jo tika atklāts, ka pār Ala Gora seju izvietots sublimināls vārds RATS (žurkas). Tika sniegti daudzi paskaidrojumi, kas svārstījās no "tā bija nejaušība" līdz apgalvojumam, ka "RATS ir tikai vārda DEMOCRATS (demokrāti) nobeigums". Viss šis incidents tika padarīts par lielu joku, kad Džordžs Bušs pat nebija spējīgs pareizi izrunāt vārdu sublimināls, un jautājums tika noklusināts ar apmēram šādu komentāru: "Un kas tur liels? Tas ir tikai viens kadrs no visas reklāmas!"

Jums varētu būt interesanti uzzināt, ka tajā pašā laikposmā pie manis vērsās kāda slavena politiķa pārstāvis no citas valsts un uzdeva jautājumus par subliminālās reklāmas izmantošanu. Pēc neilgas sarunas es devu padomu politiķim izmantot subliminālos vēstījumus tikai tad, ja auditorija ir informēta. Tapat šo tehniku kampaņā varēja izmantot, lai piesaistītu uzmanību un ievietot reklāmā subliminālu vēstījumu "Noteikti nobalsojiet!". Šis teksts tikai iedrošina balsot, nevis izvēlēties konkrētu kandidātu. Politiķis izvēlējās neizmantot nekādus subli- niinālus vēstījumus vai arī vismaz neizmantot manu palīdzību šādas programmas izveidē.

Bet atgriezīsimies pie RATS reklāmas, kurā tika pārdots prezidents - vai arī notika atpirkšanās no cita kandidāta, ja jums tā labāk patīk. Tika veikts papildu pētījums, lai noteiktu, cik efektīva varēja būt šī televīzijas reklāma. Psihologs Džoels Veinbergers no Adelfi Universitātes Gārden- sitijā Ņujorkā un viņa kolēģi Drū Vestenna no Emorijas Universitātes Atlantā izveidoja aptauju, kuru izvietoja interneta vietnē. Tajā viņi lūdza apmeklētājus novērtēt potenciālos kandidātus no to attēliem. Eksperimenta veicēji mirklīgi atainoja vienu no četriem burtu komplektiem uz kandidāta sejas: RATS (žurkas), STAR (zvaigzne), ARAB (arābs) un XXXX. Subjekti tika sadalīti grupās pēc burtu komplekta, kuru tie sublimināli uztvēra.

Sids Pērkinss ziņoja par šo pētījumu vietnes Science News Online rakstā ar nosaukumu "Netīrās žurkas: kampaņas reklāma varēja sublimināli sašūpot vēlētāju nostāju" (Dirty Rats: Campaign Ad May Haue Swayed Voters Subliminally). Viņš paziņoja: "Vārds RATS pētījumā vienlīdz negatīvi iespaidoja gan vīriešus, gan sievietes. Turklāt dalībnieki, kuri identificēja sevi kā republikāņus, reaģēja uz vārdu RATS tikpat negatīvi, kā demokrāti." Turpinājumā šis pētījums parādīja, ka subliminālā ietekme bija spēcīgāka, kad kandidāta attēlu pavadošie apgalvojumi bija negatīvi.16

Šīs grāmatas tapšanas laikā ziņās arvien vairāk parādās līdzīga veida paziņojumi. Televīzijas kanālā KMSP, kas pieder Fux Television un atrodas Mineapolisā/Sentpolā, fonā stāstam par teroristu seksuālu uzbrucēju parādīja Baraka Obamas seju. Raidstacija apgalvo, ka tā bijusi kāda kļūda. Tāpat Džona Makkcina un viņa sievas Sindijas sejas nesen tika atrastas iegultas Fox News logotipā. Es uzskatu, ka šī attēlu kombinācija nevar būt nejaušība - drīzāk katrs no šiem gadījumiem ir subliminālās norādes piemērs. Paskatieties paši un izlemiet, vai jūs piekrītat. Ieejiet www.youtube.com un pameklējiet Who's That Hiding Iti My Fox 5 Neivs Logo? (Kas slēpjas manā Fox S News logotipā?).

Savā grāmatā "Subliminālie reklāmas piedzīvojumi erotiskajā mākslā" (Subliminal Ad-Ventures in Erotic Art) Vilsons Braians Kejs stāsta par vairākiem gadījumiem, kad politiķi izmantojuši subliminālās tehnikas, tostarp zaimojošu vārdu iegulšanu uz kandidātu plakātiem.1 Sapāro- šanas (asociācijas) vērtība ir acīmredzama, tāpat arī bīstama.

2008. gada martā karsti apspriestā demokrātu kandidāta izvēles procesa laikā virsraksti laikrakstos atainoja, kā senatori Obama un Klintone mētājas ar netiešiem mājieniem par personu noslepkavošanu un citiem netīriem paņēmieniem. Šī mēneša laikā izdevumā Newsweek tika publicēts raksts ar nosaukumu "Rases un dzimuma politiskā psiholoģija" (The Political Psychology of Race and Gender), tā bija saruna ar diviem vīriem, kuri tikko kopā bija sarakstījuši tāda paša nosaukuma rakstu žurnālā Law Revietv. Abiem autoriem - Kornelas jurisprudences studentam Gregorijam Parksam un profesoram Džefri- jam Rahlinskim - bija psiholoģijas doktora grādi. Rakstā bija aptverta virkne dažādu jautājumu, bet šeit atbilstošs ir citētais pētījums ar nosaukumu "Amerikānis nozīmē "baltais"" (American Equals White). Rahlinskis raksta:

Un tas (pētījums "Amerikānis nozīmē "baltais"") mums parādīja, ka slēptā līmenī cilvēki balto rasi pielīdzina amerikāņu tautībai, savukārt melna ādas krāsa tiek pretstatīta ar amerikāņu tautību. Vēl vairāk - 2008. gada vēlēšanu pētījumi ir parādījuši: kad dodat cilvēkiem norādi ar Amerikas karogu - subliminālā līmenī, tāpēc ziņojums tiek parādīts tikai sekundes tūkstošdaļu, - tam ir tendence likt baltajiem cilvēkiem izrādīt mazākas simpātijas pret Baraku Obamu. Tas liek atgriezties pie jautājuma par to, kāpēc Obamam nav Amerikas karoga piespraudītes, un apsūdzībām par to, ka viņš neuzlika roku uz sirds, dziedot valsts himnu. Šie jautājumi ir sarežģīti, īpaši - apzinoties to, ka daži oponenti apšauba viņa patriotismu.18

Taču tāpat daudz tika runāts par republikāņu kandidātu Maiku Hakabiju un tā dēvēto subliminālo krustu, kas atradās fonā vienai no viņa reklāmām. Tajā gadījumā krusts patiesībā neizrādījās sublimināls, lai gan, skatītājam koncentrējoties uz viņa seju un vēstījumu, šķita, ka tas noteikti tāds ir. Daudzi mediju komentāri norādīja: apzinoties Ha- kabija izslavēto uzmanību pret detaļām, ir maz ticams, ka tā bija tikai nejaušība.

Tevzemes drošība

Līdztekus publiskajam noliegumam, ko popularizē cilvēki, kas netic subliminālo tehnoloģiju izmantošanai un citām prāta zondēšanas vai kontrolēšanas tehnoloģijām, 2007. gadā sabiedrība uzzināja, ka ASV Tēvzemes drošības departaments testēja un, iespējams, veica pārrunas, lai iegādātos 2.0. Šo ierīci izveidoja Krievijas organizācija, izmantojot nelaiķa Igora Smirnova un viņa sievas ļeļenas Rusalkinas celmlauža darbu.

Rusalkina vada Psihotehnoloģijas pētniecības institūtu Maskavā. Saskaņā ar Šaronu Veinbergeru, kas rakstīja žurnālam Wired, Rusalkina apgalvo, ka viņas ierīce ir "jutīgāka par melu detektoru, un to var izmantot lidostās", lai atklātu teroristus. Ierīce pārraida subliminālus attēlus šķietami nevainīgas datorspēles fonā. "Galvenā tehnoloģija ir tāda, ka teroristi pazīs nevīžīgu terorista attēlu, to pat neapzinoties, un viņus nodos pašu zemapziņas reakcija uz attēlu."19

Lai gan Smirnovs bija krievu tautības, viņš kā viens no vadošajiem cilvēkiem deva ieteikumus FIB Vako Deivida Koreša aplenkuma laikā (skat. 6. nodaļu). Veinbergere nevilcinās norādīt, ka viedokļi par Smirnova darbu, Vako notikušo un Mindreader aparātu dalās. Lai gan rakstniecei neizdevās iegūt komentārus no Tevzemes drošības departamenta, viņa norādīja, ka saskaņā ar iesaistītajām personām līgums ir nenovēršams. Citējot Džefu Šēnbaumu, neirobiologu no Merilendas Universitātes Medicīnas skolas, pastāv šaubas par to, vai šī tehnoloģija reāli darbojas. Lai gan "nav šaubu, ka smadzenes spēj uztvert informāciju, kuru apziņa nespēj izpaust vai identificēt", tas nenozīmē, ka ir pierādījumi mūsu "spējām izveidot tādu specifiku un jutīguma pakāpi, lai pazītu teroristu".20

To apzinoties, ASV pretterorisma centienu nākotne vismaz daļēji varētu būt saistīta ar subliminālām norādēm, kas atklāj zemapziņas motīvus.

Subliminālais noliegums

Ir vēl simtiem citu gadījumu, kurus varētu citēt. (Apmeklējiet www. progressiveawareness.org, tur atrodami vēl vairāk nekā 800 piemēri, lai gan datu bāze nav atjaunināta jau vairākus gadus; tāpat varat izklaidēties un vietnē www.youtube.com pameklēt vārdu "sublimināls".) Pat apzinoties visus pētījumus, daudzi cilvēki joprojām tik un tā apgalvo, ka subliminālās informācijas apstrāde ir joks. Vienā šādā rakstā, kas tika publicēts kādā žurnāla Real Magick numurā, Tods Stārks sacīja: "Publicētie empīriskie dati, protams, parāda, ka subliminālā audio ietekme ir vai nu ārkārtīgi vāja, vai arī nepastāv. Un vairums šī efekta teorētisko pamatojumu labākajā gadījumā ir apšaubāmi."21

Starka raksts ir tikai viens no daudzajiem, kas uzrādās internetā ikreiz, kad tiek meklēts vārds "sublimināls". Vai subliminālā informācija ir karaļa jaunais tērps no pasakas? Sublimināls - tikai kārtējais joks. Subliminālā informācija - pseidozinātne, kas šķiet saistoša cilvēkiem ar ierobežotām spējām. Jau atkal es citēju grāmatas "Propagandas laikmets" autoru Pratkanisa un Āronsona teikto: "Šoreiz tas bija iesaistīts New Age uzskatos, kas apgalvo, ka cilvēka personībā slēpjas varens spēks, ko iespējams pilnībā kontrolēt ar maģijas, kristālu un sublim- inālu komandu palīdzību."22 Cik brīnumaini labi nostādīts apgalvojums - kristāli, maģija un subliminālās komandas. Ja jūs ticat vienam, pēc asociācijas principa jums jāpieņem arī otrs - vismaz uz to tiek norādīts. Tā ir nāve pati par sevi - vai arī tā ir inteliģentas izpētes nogalināšana ar izsmiekla palīdzību?

Iespējams, vismaz vēsturiski Skeptical Enquirer ir viskvēlākais viszinis, kas uzstāj, ka subliminālā komunikācija nedarbojas, reklāmisti to neizmanto un šīs tehnoloģijas pašpalīdzības pasākumi ir mānīšanās. Bet pat šajā zinātniskajā žurnālā, kurš savulaik ir šķietami atmaskojis daudzas lietas, kuru patiesums vēlāk tika pierādīts, nu atzīst, ka pastāv pierādījumi subliminālās stimulācijas izraisītām uzvedības izmaiņām. Tomēr tas notika tikai pēc Judas Priest tiesas.23 Paturiet to prātā, lasot nākamo nodaļu.

Kopsavilkums

Mēs esam aplūkojuši tikai nelielu daļiņu pētījumu par subliminālo komunikāciju. Esmu aplūkojis pētījumu vēsturi savās iepriekšējās grāmatās.

Mūsdienās eksistē plašs pierādījumu klāsts, kas atbalsta subliminālās informācijas efektivitāti, turklāt tas turpina krāties. Nākamajā nodaļā izpētīsim dažu cilvēku mēģinājumus apiet likumdošanu, lai kontrolētu subliminālās komunikācijas ļaunprātīgu izmantošanu vai vismaz pieprasītu auditorijas informēšanu.

Par šo tēmu turpinās strīdi. Skaidrs, ka to motīvi ir saistīti ar gandrīz visām pozīcijām, pat ja iemesls ir tikai cilvēka paša pētījumu aizsardzība. Subliminālo stimulu tēma ne vienmēr ir labi definēta, tā arī nav lineāra, kas ļautu to tieši izpētīt no ārpuses un iekšpuses. Nē, tā vairāk līdzinās pašai apziņai. Šī tēma ir dinamiska - process, nepārtraukts process, kas reizēm ļaujas tiešai izpētei un reizēm darbojas novēloti. Lai nu kā, jāsaprot, ka tas ir reāls. Subliminālās komandas nav nieki, maģija, New Age kristāli vai kas tamlīdzīgs.

Astotā nodaļa

Subliminālās komunikācijas likumīgais statuss

Sods vairs nav modē… jo tas uzstāda morālas atšķirības starp cilvēkiem, bet demokrātiskam prātam tās šķiet pretīgas. Mēs dodam priekšroku bezjēdzīgai kolektīvajai vainai, nevis jēgpilnai individuālai atbildībai. Tomass Šacs

Vairums cilvēku pieņem, ka pastāv likumi, kas viņus pasargā pret ļaunprātīgu subliminālās komunikācijas izmantošanu. Diemžēl tā nav. Daļējs iemesls likumu trūkumam ir neskaidrības ar definīcijām. 1984. gada kongresa noklausīšanās laikā vienīgā reālā panāktā vienprātība liecināja par to, ka jebkuram rakstiskajam likumam vajadzētu pieiet šim jautājumam tā, kā to darīja tiesnesis Vaitheds Judas Priest tiesas prāvas laikā, - tas ir, no "informētas piekrišanas" pozīcijas.1

Subliminālā uztvere

Kongress pieaicināja virkni ekspertu, lai tie liecinātu 1984. gada noklausīšanās laikā. Līdztekus daudziem citiem jautājumiem tika apspriesta tēma par cilvēku "mehāniku", kas saistīta ar subliminālās informācijas apstrādi. Izplatītākais pieņēmums lielā mērā bija balstīts uz Sanfrancisko Kalifornijas Universitātes pētnieka Bendžamina Libeta darbu; viņš bija celmlauzis zinātnieks cilvēka apziņas jomā. Ir lietderīgi, lai neteiktu vairāk, aplūkot dažas no šīm liecībām. Subliminālās informācijas pētnieka un eksperta Hovarda Ševrina iesniegtā dokumentā tika runāts par apziņas/zemapziņas dabu; šī dokumenta autors liecināja arī

Judas Priest lietā apsūdzības pusē. Vispirms Ševrins izdalīja zemapziņu kā piederīgu psihoanalīzei un nevajadzīgu pērējai psiholoģijai. Noņemot šo konstrukciju no trases, viņš izmantoja tiešāku, apstiprināmu pieeju šim jautājumam. Viņš sāka ar Libeta darbu:

1967. gadā Libets un citi ziņoja, ka smadzeņu garozā var iegūt somato- sensoriski izraisītu reakciju, ja subjekta āda tiek stimulēta ar zemsliek- šņa elektrisko strāvu. Lai gan subjekts pastāvīgi ziņoja, ka neko nejūt, izsauktais potenciāls uzrādīja noteiktu smadzeņu garozas reakciju. Smadzenes varēja uzrādīt smadzeņu garozas reakciju, ko cilvēks pats neapzinās.

Ševrins turpināja ar apjomīgu tehnisko diskusiju, argumentētu ar smadzeņu garozas reakcijas eksperimentiem (smadzeņu reakciju uz stimulāciju - informācijas apstrādi), apliecinot, ka pētījumi skaidri parāda:

Ja mēs apvienojam abus Libeta atklājumus - pirmo, kas parāda, ka subliminālā stimulācija izraisa primāru smadzeņu garozas reakciju, un otro, kas nosaka: lai cilvēks kaut ko piedzīvotu apzināti, jāsinhronizē smadzeņu garozas pulss, mēs secinām, ka somatosensoriskie stimuli var tikt reģistrēti smadzeņu garozā bez apziņas līdzdalības un apzināts pieredzējums ir kādas papildu sistēmas funkcija, kurai ir savas noteiktas īpašības.2

Iespaids uz uzvedību

Vēlāk Zinātnes un tehnoloģijas komitejas priekšā Ševrins izteica savu viedokli par subliminālās informācijas potenciālo ietekmi uz uzvedību; būtībā viņa atbilde nenorādīja ne uz ko konkrētu. Taču Judas Priest lietā Ševrins mainīja savu nostāju.3 Ir pieminēšanas vērts, ka līdz tam laikam Ševrins varēja argumentēt savu nostāju ar desmit gadiem pētījumu un citu atklājumu, uz kuriem viņš varēja balstīt savu liecību Reno Nevadā.

Arī Ņujorkas Universitātes psihologs Dr. Loids Silvermens 1984. gadā liecināja Kongresa priekšā. Silvermens izskaidroja subliminālās informācijas apstrādi, balstoties uz psihoterapijas modeļiem par dinamiski domājošo zemapziņu. Darbs ar simbiotiskiem vēstījumiem (saplūstošiem vēstījumiem) pārliecināja Silvermenu, ka subliminālā informācija var un tieši iespaido uzvedību.

Lai gan par subliminālo vēstījumu efektivitāti bija atšķirīgas liecības, likumdošanas priekšā palika likumdošanas un konstitucionālo jautājumu problēma - galvenokārt Pirmo Konstitūcijas grozījumu problēma.

Legālā definīcija

Sagatavotā oficiālā formulējumā, kas tika prezentēts noklausīšanās laikā, žurnāls Southern California Law Review aplūkoja šo jautājumu kontekstā. Sākotnēji autori aplūkoja šķietamo subliminālo vēstījumu izmantošanu, lai pārdotu koncesijas uzkodas 1957. gadā filmas "Pikniks" (Picnic) laikā. No publiska protesta, ko radīja ar dažādām uzvedības kontroles formām saistītas morālās dilemmas, raksts pārgāja pie dažādajiem viedokļiem. Kopā ar konstitucionāliem un likumīgiem jautājumiem tika daiļrunīgi izklāstītas arī morālās, sociālās un ētiskās problēmas. Rakstnieki atzina grūtības, ko rada "subliminālās uztveres" definēšana, un galu galā kā vadošo izmantoja šo definīciju:

Process, ar kura palīdzību atsevišķiem cilvēkiem un cilvēku grupām var sniegt vizuālo un dzirdes informāciju, viņiem nezinot par to, ka viņi tiek pakļauti šai informācijai, bet uz kuru viņi selektīvi reaģē.4

Svarīgākais ir tas, ka šajā definīcijā ietilpst termins reakcija. Citiem vārdiem sakot, bez selektīvas reakcijas informācija netiek uzskatīta par subliminālu stimulu.

Juridiskie secinājumi

Liecības, par kurām ziņoja zinātniskās literatūras pārskats, svārstījās no plašām atsaucēm uz Normena Diksona darbu un viņa pētījumiem, kuri skaidri parādīja subliminālās komunikācijas ietekmi uz uzvedību,

līdz sabiedrības pieejai aprīkojumam, kas paredzēts subliminālā satura nodošanai. Juridiskie eksperti paziņoja, ka subliminālo ierīču izmantošana palielinās un, vēl vairāk, "nesen izgudrotās ierīces tika īpaši veidotas tā, lai to izmantošana būtu nenosakāma."5 Viņu secinājumi un ieteikums ir citēšanas vērti:

Norisinās ievērojami strīdi par to, vai šīs tehnikas spēj izraisīt uzvedību vai arī tikai pastiprināt tādu uzvedību, uz kuru cilvēks jau ir predispo- nēts. Tomēr iespējams izdarīt vairākus vispārinājumus par esošajiem pētniecības atklājumiem.

(1)   Cilvēki spēj saņemt informāciju, kas tiek sniegta tādos līmeņos, ko viņi neapzinās, un viņi apzināti novērtēs šo informāciju un reaģēs uz tās saturu, pretojoties negatīvam saturam un atsaucīgāk pieņemot pozitīvo saturu. Tas var liecināt par to, ka cilvēks cenzorē subliminālo informāciju tādā pašā veidā, kādā cenzorē jeb novērtē supraliminālo informāciju, - reaģējot iepriekš noteiktā veidā tā, ka ar viņu nav vieglāk manipulēt vai mainīt, nekā gadījumā, ja viņš būtu apzināti uztvēris šo informāciju. Ja tā ir, subliminālā komunikācija nebūtu efektīva smadzeņu skalošanas tehnika.

(2)  Cilvēkiem pirmsapziņas apziņas līmeņos var iemācīt jaunas reakcijas, un subliminālo informāciju var izmantot efektīvākai problēmu risināšanai.

(3)   Efektīvam subliminālam pamudinājumam ne vienmēr nepieciešama predisponēta uzvedība vai reakcija un iespējams izraisīt konkrētas jaunas reakcijas. Šis atklājums atbalsta raizes, ka subliminālā komunikācija var likt cilvēkiem darīt kaut ko tādu, ko viņi citādi nebūtu pat apsvēruši, - ka tā "manipulē", nevis "atgādina".6

Viņu viedoklis turpinās ar vēl trim punktiem:

(4)   Cilvēki uz subliminālajicm ziņojumiem, kas viņiem uzrādīti vienādā intensitātē un ar vienādu laika periodu, nereaģē vienādi.

(5)   Zināmas personības iezīmes var predisponēt dažus cilvēkus būt vieglāk iespaidojamiem no subliminālajām norādēm.

(6)  Subliminālās komunikācijas efektivitāte zināmā mērā var būt atkarīga no informācijas saņēmēja motivācijas un emocionālā stāvokļa.

Pirmais grozījums

Nobeigumā secinājumos norādīts, ka svarīgākais jautājums ir autonomijas un privātuma aizsardzība, turklāt eksistē Pirmais grozījums - tiesības uz domu procesu brīvību. Tika meklēts precedents, īpaši tāds, kas attiecas uz "idejiskā satura būtību kā privātuma aspektu". Visbeidzot, tika izteikts priekšlikums pieprasīt "pilnu izpaušanu par vēstījuma izmantošanu un saturu" - apzinātu piekrišanu.8

Tāds ir pārskats. Ja jūs interesē pilns šīs noklausīšanās atšifrējums - un tā ir aizraujoša lasāmviela - lūdzu, sameklējiet norakstu "Subliminālās komunikācijas tehnoloģijas" (Subliminal Communication Tecbnologj), ko izdevusi ASV Pārstāvju palāta.9

Informēta piekrišana

Neilgi pēc šīs noklausīšanās ASV Pārstāvju palātas Zinātnes un tehnoloģijas komitejas priekšā Jutā tika pieņemts likums par apzinātu piekrišanu. Bija 1986. gads.

Pēc divdesmit diviem gadiem - lai gan vairāki štati un pat Savienoto Valstu Kongress bija ieviesuši likumdošanu, kas aizliedza subliminālo informāciju sabiedriskās komunikācijas medijos, - nekādi likumi netika pieņemti. 1986. gadā Jūtas Pārstāvju palātas pārstāvis Frensiss Merils ieviesa likumu, kas aizliegtu subliminālo komunikāciju bez apzinātas piekrišanas. Citiem vārdiem sakot, tieši tāpat kā restorānos bija prasība izvietot paziņojumus par mikroviļņu krāšņu izmantošanu, piemēram, mazumtirgotājam, kurš izmanto pretaizdzīšanas "subliminā- los paziņojumus", būtu jāinformē tie, kuri varētu dzirdēt šīs audio programmas. Visticamāk, arī smagā metāla grupām, kuru mūzikā tiek izmantoti sublimināli paziņojumi, būtu jāizvieto atbilstoši brīdinājumi, un tas pats būtu jādara ari citiem šādas komunikācijas izmantotājiem.

Es biju iesaistīts šajā likumdošanas procesā, tāpat arī mans bizness. Tolaik biju viens no vadītājiem radio sarunu šovā un mēs ar darbiniekiem pārraidījām šo diskusiju radio viļņos. Es uzskatīju, ka likumam par apzinātu piekrišanu ne tikai ir jēga, bet tad un tagad tas likās vienīgais likumīgais paņēmiens, kuru bija iespējams izmantot un kas neierobežo konstitucionālās brīvības. Kad vērsāmies pie Jūtas Pārstāvju palātas komitejas, iespējams, man nevajadzēja būt tik pārsteigtam, taču es atceros, ka biju gandrīz šokā par lielo skaitu profesionāļu, kuri pārstāvēja dažādas intereses, tostarp reklāmas aģentūras, un bija ieradušies, lai uzstātos pret likumdošanu. Mēs domājām, ka lokālais lēmums acīmredzot ir gan nacionālas, gan pat starptautiskas nozīmes.

Runasvīri no Ņujorkas argumentēja, ka likumdošana nav vajadzīga - neviens šo tehniku neizmanto, tā ir pārāk dārga un nedarbojas. Komiteja noklausījās abas puses, un mans birojs un pārējie centās to vismaz ietekmēt nosūtīt šo jautājumu pilnajai palātai balsojumam.

Komiteja apstiprināja piedāvāto likumu Palātas izskatīšanai, bet palāta nobalsoja pret. Līdz pat šim laikam joprojām neeksistē likumīga aizsardzība pret subliminālu ielaušanos cilvēku privātajā dzīvē.

Subliminālie patenti

Subliminālās komunikācijas ierīču izmantošanai nav likumdošanas noteiktu ierobežojumu. ASV Patentu birojs ir apstiprinājis vairāk nekā 100 patentus, un mans patents ir tikai viens no tiem. Dažas no šīm ierīcēm pievieno subliminālu saturu apkārt esošajām fona skaņām; dažas ieraksta specifiskus skaņas šablonus vai skaņas celiņus, savukārt citas ievieto vizuālo vai audio materiālu un projicē to ar līdzīgiem medijiem, piemēram, televīziju. Ir ierīces, kas pievieno subliminālu saturu mūzikas sistēmām veikalos, un aparatūra, kas izmanto attēlu uzplaiksnījumus uz jebkā un ko var kontrolēt atbilstoši gaismas stiprumam, piemēram, jaudai vatos; citas ierīces automātiski pielāgojas gaismas stiprumam telpā, pārraidot subliminālo informāciju nedaudz vājākā jaudā un vēl, un vēl… tik daudz ierīču un nekādu likumu, kas sodītu par to bezatbildīgu izmantošanu.

Federālo komunikāciju komisijas (FCC)* kodifikācija neaizliedz subliminālā satura ievietošanu. Būtībā tas ir brīdinājums pārraidītājiem (pilnvarotas personas man ir teikušas, ka tehniski FCC varētu atņemt pārraidītāja licenci par tā pārkāpšanu), bet tas atkal ir atklāšanas jautājums. Piemēram, kad televīzijas stacija pārraida rota|lietu reklāmu ar sublimināliem vēstījumiem, kas pasniegti nedaudz asinhroni, apslēptais virziens kļūst acīmredzams: "Pasaki mammai, lai nopērk tūlīt." Norūpējušies pilsoņi sūdzējās, bet visi noliedza, ka būtu izveidojuši šo vēstījumu.

Ja mēs nespējam to atklāt, tad ko darīt tālāk? Citiem vārdiem sakot, bez soda apraksta krimināllikumā viss nonāk līdz sadarbībai. Tas, ko tehniski ir iespējams izdarīt un kas praktiski tiek paveikts, parasti nav viens un tas pats. Mēs zinām, ka tikko apspriestās reklāmas gadījumā nekas nenotika. Kad Buša kampaņa atzina, ka RATS (ŽURKAS) vārdā DemocRATS (demokrāti) ir apzināta rīcība, netika pieņemti nekādi likumīgi mēri.

Jūs, iespējams, jūtaties silti un ērti, domājot, ka likumi nepieļauj ielaušanos jūsu personīgajās domās, bet īstenība ir gluži citāda - vismaz praksē.

Kopsavilkums

Satraukums par subliminālās komunikācijas izmantošanu ir mainījies kopš 1953. gada. Noraizējušies cilvēki ir pieprasījuši stingru kontroli un ir izvirzīti daudzi likumprojekti. Neviens nav ticis apstiprināts.

Par spīti daudzu cilvēku centieniem piecdesmit gadu garumā, neeksistē nekādi likumi, kas kontrolētu subliminālo komunikāciju. Līdz 1990. gadam nebija noticis neviens precedents, lai saskaņā ar Pirmo grozījumu pasargātu subliminālo komunikāciju kā runas brīvību. Šķiet, šī 18. gadsimta dokumenta nevienam neizdevīgā interpretācija ir sakauta. Tā joprojām var likt šķēršļus nākotnes likumdošanai.

Subliminālās komunikācijas regulēšana izvirza daudzas problēmas. Šādas regulēšanas izveide var izrādīties gan apgrūtinoša, gan dārga, turklāt regulēšanas mēģinājumi parasti ir izgāzušies.

Devītā nodaļa

MIP [14] paradigma un reversā runa

Pētījumu mērķis ir ieraudzīt to, ko visi ir redzējuši, un domāt to, par ko neviens cits nav iedomājies.

Alberts Sent-DjOrdji

Viens no iemesliem, kāpēc subliminālo komunikāciju ieskauj tik daudz strīdu, ir tas, ka tās radīšanai tiek izmantotas atšķirīgas metodes. Tirgū ir arī daudz subliminālo audio pašpalīdzības programmu, kuras vienkārši nedarbojas, jo to izveides procesā ir pieļautas nopietnas kļūdas, piemēram, apgalvojumi otrajā personā (nevis pirmajā personā) un tādi vēstījumi, kas ir tik tālu zem primārās nesēj frekvences, ka visām praktiskajām vajadzībām tie vienkārši neder.

Es uzskatu, ka subliminālās pašpalīdzības programmas ir daži no spēcīgākajiem pieejamajiem prāta treniņa instrumentiem, tāpēc gribu padalīties ar jums teorijā, kas veido manas lnnerTalk (iekšējā runas) programmas.

Manos pētījumos ir novērtēti audio subliminālie vēstījumi, izmantojot īpašu metodi, kuru es pirmo reizi patentēju 1988. gadā. Tā ir pazīstama kā "Teilora metode" (vai - patentā - kā "Visu smadzeņu subliminālā metode") un nu biežāk tiek dēvēta par lnnerTalk; tā nedaudz atšķiras no citām audio metodēm. Tas nenozīmē, ka nav citu audio metožu, kuras varētu darboties, drīzāk es vēlos nodalīt šo tehnoloģiju no tām, kas iekļautas Ērika Spangenberga pētījumā "Etiķešu efekts" (Effect of Labels) un kas tika pasniegts kā pierādījums, ka subliminālie audio vēstījumi Judas Priest lietā nedarbojas. Turpinājumā sniegšu īsu pārskatu par pētījumu, taču pilns apraksts ir atrodams grāmatā "Izvēles un ilūzijas".

Spangenberga pētījums

Šajā pētījumā doktorants izveidoja pētniecisku projektu, izmantojot subliminālās ierakstu lentes no pieciem dažādiem uzņēmumiem. Lentes bija divu veidu: viena, lai uzlabotu atmiņu, un otra, lai paaugstinātu pašcieņu. Tomēr etiķetes tika samainītas, lai uz pašcieņas lentēm būtu lasāms "Atmiņa" un otrādi. Pēc pārbaudes perioda beigām tika novērtēti dalībnieku īstie uzlabojumi. Tie, kuri domāja, ka atskaņo atmiņas subliminālos vēstījumus, ziņoja par atmiņas uzlabojumiem, un tie, kuri ticēja, ka klausās pašapziņas vēstījumus, ziņoja par paaugstinātu pašapziņu. Instrumenti nevarēja identificēt statistiski nozīmīgas izmaiņas nevienā no gadījumiem. Šajā brīdī ir atbilstoši paziņot par noteiktu etiķetes ietekmi, bet - kā ir ar subliminālās komunikācijas reālo efektu?

Visi pieci uzņēmumi, kas bija izdevuši lentes, apgalvoja, ka savām programmām izmantojuši dažādas metodes un vēstījumus - gan otrajā, gan pirmajā personā. Audio analīzē neizdevās reģenerēt vēstījumus nevienā no programmām. Daži uzņēmumi izmantoja šaubīgus apgalvojumus un citos veidos radīja materiālu, kas padarīja vienu produktu atšķirīgu no cita. Visus rotāja etiķete "sublimināls", bet tas noteikti nenozīmēja, ka tie bija vienādi.

Tāpēc mēs neskatāmies uz zinātnisku pētījumu ar viēnu mainīgo. Mēs jaucam kopā daudzus mainīgos un izdarām vienu secinājumu - un tā vienkārši nav nopietna zinātne!

innerTalk

Bet atgriezīsimies pie innerTalk. īsi aprakstot, šī metode maskējas ar uz priekšu ierunātiem vēstījumiem vienā kanālā un atmuguriski izrunātiem vēstījumiem pretējā kanālā. Kanālu diferenciācija ir virzīta uz smadzeņu puslodēm saskaņā ar to primāro informācijas apstrādes uzdevumu. Tas nozīmē, ka tiek izmantota ierīce, kas pārveido audio signālu elektriskajā, ieraksta divus audio signālus kā elektriskos signālus un ieslēdz tos precīzā pieaugošā proporcijā. Šādā veidā subliminālā vēstījuma signāla stiprumu var padarīt daudz lielāku nekā parastajās apslēpšanas procedūrās, kur subliminālais vēstījums var būt tikai 60 līdz 80 decibelus zem primārās nesēj frekvences (ārējā skaņas šablona, līdzīga veida kā okeāna skaņas, mūzika, burbuļojošs strauts un tamlīdzīgi).

Izmantots iepriekš aprakstītajā veidā, signāla stiprums ir lielāks, tādēļ patiešām vairums klausītāju ziņo, ka dzirdējuši kaut ko līdzīgu attālām balsīm, bet nevar saprast, ko tieši tās saka. Tieši tāpēc daži kritiķi manu darbu ir dēvējuši par "nesubliminālu".

Kanālu diferenciācijas izmantošana padara iespējamu dihotisko nodošanu, kas vienu vēstījumu parastajā runā piegādā pa labo kanālu, kurš paredzēts kreisajai puslodei; šis vēstījums ir pieļaujošs, piemēram, "ir labi būt labam". Tajā pašā laikā pa kreiso kanālu tiek pārraidīts autoritatīvs vēstījums, kas tēmēts uz labo puslodi (vairumam labroču), piemēram, "es esmu labs".

Sākumā es teoretizēju, turklāt arī pētījumos bija atklāts: ja cilvēki vienkārši pasaka sev: "Es esmu labs!" - kreisā puslode, kurā mitinās loģika, spriestspēja un daudzi aizsardzības mehānismi, atbildēs ar kaut ko tādu: "Jā, kā tad. Labs, bet kam?"

Subliminālo vēstījumu mērķis ir apiet kritisko apziņu un instruēt iekšējo runu. Tas ir, mēs vēlamies, lai vēstījumi/apstiprinājumi nāktu no iekšpuses uz āru. Mēs piešķiram lielāku ticamību mūsu pašu, nevis citu cilvēku domām, tāpēc šī metode patiešām var iemācīt optimismu un pielikt punktu destruktīvajai iekšējai runai, kurai tik daudzi cilvēki atļauj ierobežot savu pasauli.

Būtībā tas apkopo lnnerTalk tehnoloģiju, bet vēl aplūkosim dažus pētījumus, no kuriem es atvasināju savus secinājumus. Ja jūs neinteresē pētījumu tehniskie aspekti, varat izvēlēties pāršķirt šo sadaļu un iepazīties ar dažiem no neatkarīgajiem pētījumiem un rezultātiem, kas iegūti, izmantojot lnnerTalk, un norādīti šīs nodaļas beigās.

Teilora metode

lnnerTalk vienlaikus pārraida parasto un reverso runu, ko nošķir kanālu diferenciācija un kas tiek piegādāta skaņas līmenī skaņas informācijas robežas frekvenču joslas platumā. Informācijas piegāde norisinās ārpus fāzes. (Abi skaļruņi nevis kopā grūž, bet var grūst un vilkt. Visas tehniskās detaļas ir pieejamas ASV patentā numur 5 170 381.) Šī metode ļauj viegli noteikt subliminālo vēstījumu ar mājas stereo aprīkojumu. Atskaņojot ierakstu parastā veidā, klausītājs šo informāciju nepamana. Kā redzēsiet šīs nodaļas beigās, daudzi neatkarīgi pētnieki ir demonstrējuši, ka šī metode ir efektīva dažādos apstākļos (Roče, 1993'; Plante, 19932 ; Ešlijs, 19933 ; Izaks, 19914 ; Pelka, 19915 ; Kruse, 19916 ; Golbraits un Bārtons, 19907 un Reids, 19908 ). Šo sarakstu es varu papildināt ar maniem personiskajiem pētījumiem, dubultaklajiem un klīniskajiem (Teilors, 19869, 199010 un 199111 ). Tā ir tikusi dēvēta par "nesubliminālo" metodi (Mūre, 1990).12 Citi to izmantojuši, lai atbalstītu subliminālo teoriju (Urbāns, 1992).13

Šī metode attīstījās no mana darba laboratorijā, kas sākās 1982. gadā. Daudzi priekšstati ir atvasināti no smadzeņu lateralitātes un pusložu darbības pētījumiem, kas uzlūkoti caur Karla Pribrama hologrāfisko modeļu prizmu.14 1987. gadā es publicēju savu pirmo metodes aprakstu, ko pēc tam arī patentēju. Profesors Pēters Kruse no Brēmenes Universitātes nodēvēja to par "Teilora metodi", lai nodalītu no citām subliminālajām tehnoloģijām un paziņoja: "Teilora metode darbojas!"15 Nepublicētā dokumentā es izvirzīju spoguļraksta informācijas apstrādi (MIP) kā darba modeli, lai aprakstītu sava patenta galveno elementu.16 Pētījumi ir parādījuši, ka smadzenes var apstrādāt doto informāciju reversā.17 Oriģinālā teorija lnnerTalk būtībā aplūkoja kaut kādā ziņā reversu informācijas uztveri - kā analoģisku "statenisku" vizuālo informāciju, kas pasniegta apgrieztā veidā.

Turpinājumā iepazīsimies ar lnnerTalk izveides vēsturi un diskusiju par šīs metodes teorētisko un mehānisko dabu.

Vēsturē

Patiesībā mans pētījums par informācijas apstrādi aizsākās tirdzniecības nozarē, bet pirmais ieskats smadzeņu darbības mehānismā notika obligātajos kursos koledžā. Pats par šo tematu saku interesēties tikai tad, kad mana vecākā meita Andžela sāka iet skolā.

Andželai bija grūtības, un viņas pirmās klases skolotāja nodēvēja viņu par dislektiķi. Viņas disleksija šķita mērena un tāda, kuru varētu pāraugt. Mēs strādājām ar viņu, lai palīdzētu to pārvarēt.

Viņa kopēja burtus un skaitļus no priekšā uzrakstīta piemēra, bet bieži veidoja dažādus šo simbolu spoguļattēlus. Tas mani satrieca, jo ko tādu es varēju izdarīt vienīgi ar grūtībām. Mani īpaši ieintriģēja S burti, jo tie bija nevainojami.

9. attēls

Kad strādāju ar Andželu, kļuva acīmredzams, ka viņas rokas un acs izvēle mainīja - kaut vai nedaudz - reverso simbolu raksturu viņas rakstībā. Aizverot acis vai pamainot roku, mainījās simboli un dažādās kļūdas. Ar laiku viņa izauga no savas disleksijas un es zaudēju interesi par šo tēmu. Es saglabāju dažus savus pierakstus, bet turpināju nodarboties ar citiem jautājumiem.

Smadzeņu zemapziņas darbība

1981. gadā es apmeklēju Harija Āronsa vadītu hipnozes kursu Čikāgā. Harijs empātiski apgalvoja, ka smadzenes apstrādā informāciju, zināmā mērā kūleņojot. Viņš apgalvoja, ka tam patiesībā jānorisinās kādā fiziskā smadzeņu apgabalā, un pielīdzināja šo darbību spēļu kauliņu metējam. Viņš aprakstīja šo kūleņošanu kā daļu no procesa, ko pats dēvēja par "zemapziņas domāšana". Tādējādi vārdi - un pat burti vārdos - sajaucās, apgriezās otrādi un samaisījās. Šī sajaukšanās parasti norisinās pilnībā neapzināti.

Sajaukšanās procesa rezultātā vārdi var pārkārtoties citos teikumos, kas var pilnībā mainīt apgalvojuma nozīmi. Teikumu konstrukcija jāveido rūpīgi, lai izvairītos no nevēlamām transformācijām. Mani īpaši ieinteresēja šis viedoklis.

Aronss izmantoja apgalvojumu piemēru. Smēķēšanas apjoma samazināšanai paredzēts apgalvojums var būs apmēram šāds: "Es uzskatu, ka ar 10 cigaretēm dienā man ir vairāk nekā pietiekami." Āronss ierosināja, ka šī šķietami noderīgā frāze var pārveidoties uz šādu: "Es uzskatu, ka ar vairāk nekā 10 cigaretēm dienā man pietiek."

Šī ideja šķita savāda. Man nebija iemesla neticēt šim vīram. Tomēr mani nodarbināja tas, kā un kāpēc smadzenes funkcionēja šajā procesā. Es sāku uzskaitīt saistīto korespondenci starp pieņemtajām teorijām un informācijas apstrādes modeļu un redzamās pasaules anomālijām.

Smadzeņu pusložu atspoguļošana

Līdz 1984. gadam es biju kļuvis pārliecināts, ka smadzeņu puslodes funkcionāli atspoguļo viena otru daudzos līdz šim neizpētītos aspektos. Tajos noteikti ietilpa mācīšanās procesi, kas saistīti ar loģikas un spriestspējas attīstību (īpaši emocionālās orientācijas), kā arī valodas un matemātikas problēmas (īpaši trīsdimensiju matemātiskie modeļi).

1985. gadā es saskāros ar grāmatu "Hologrāfiskā paradigma un citi paradoksi" (The Holographic Paradigm and Other Paradoxes). Karla Pribrama un Deivida Boma darbs mani piesaistīja.18 Šķita, ka pasaules fizika atbilst smadzeņu mehānikai un pat metafizikai. Pēkšņi - vismaz manā - uzmanības lokā nonāca smadzeņu pusložu atspoguļošanas modelis. Manī auga pārliecība un intuitīva skaidrība, taču man nebija ne jausmas, kā to objektīvi nodemonstrēt. 1987. gadā pārgalvīgā jūtu uzplūdā es ievietoju ideju par hologrāfisko informācijas apstrādi savā grāmatā "Subliminālā mācīšanās: eklektiska pieeja".

Hologrāfiskās smadzenes

Kā apgalvoju jau iepriekš, daudzi Teilora metodes teorētiskie pamati ir atvasināti no smadzeņu pusložu lateralizācijas un darbības pētījumiem, kā arī aplūkoti caur Karla Pribrama hologrāfiskajiem modeļiem.19 Viņš izteica priekšlikumu, ka smadzenes atmiņu uzglabā hologrāfiski un ar rezonējošu modulētu frekvenču palīdzību. Deivida Boma piedāvātajam fiziskā Visuma hologrāfiskajam modelim ir līdzīga struktūra.20 Hologrāfiskais MIP modelis varēja izskaidrot atmiņas uzglabāšanas anomālijas, kā arī nespēju atgūt atmiņu vai rast tai pieeju. Tas acīmredzami pierādās pārlieku lielas stimulācijas gadījumos, piemēram, tādos, kas demonstrēti klasiskajos B. F. Skinera "gudrās labirinta žurkas" eksperimentos.21

Šajā gadījumā atbilst arī paralēli apstrādāto modeļu koordinācija, kas novērota pozitronu emisijas tomogrāfijas (PET) skenēšanas analīzē, kuru aplūkoju kā holonomisko informācijas apstrādi.22 PET skenēšanas analīze precīzi nosaka stimulācijas epicentrus. No šiem epicentriem, kas atbilst un veido daļu no novērotās pusložu asimetrijas, stimulācijas informācija izplešas frekvenču modulācijas ceļā. Ir iespējams, ka šī uzglabāšanas sistēma plešas pat tālāk par smadzenēm, iesniedzoties tajā, ko dēvē par "nulles punkta lauku". Teorētiski šis lauks ir vienojošais spēks, kas veido Visuma potenciālu un eksistenci. (Kā interesantu lasāmvielu un papildu informācijas avotu skat. Linna Maktagarta grāmatu "Lauks" (The Field).)23

Smadzeņu pusložu lateralizacija

MIP modelis ir atvasināts no darba ar pusložu asimetriju. Agrīnais darbs ar atdalīto smadzeņu pusložu pacientiem demonstrēja izteiktas atšķirības smadzeņu garozas pusložu funkcijās attiecībā pret dominējošo (D) un nedominējošo (ND) puslodi.24

Līdz 1980. gadu sākumam psiholoģijas literatūra bija pārpilna ar aprakstītām funkcijām, kas diferenciēja D un ND nodalījums. Tipiskiem labročiem ar D parasti tiek apzīmēta kreisā puslode un ar ND - labā puslode. Šajos nodalījumos milzumdaudzi uzdevumi ir piesaistīti primārajām pusložu funkcijām. Parasti uzdevumi tika iedalīti lineāri- deduktīvajos un geštaltu-holistiskajos procesos. Smadzeņu puslodes uzrāda izteiktu anatomisku atšķirību, jo demonstrē līdzvērtīgi izteiktas funkcionālas atšķirības, kā secināja E. Zaidels.25 Tikko minētās diho- tomijas demonstrē šo dalījumu.

Zaidels attēlo abu pusložu runas un valodas funkcijas, D lietojot pieauguša cilvēka smadzenēm un ND - trīs līdz sešus gadus veca bērna smadzenēm.26 S. Blumšteins un V. Kūpers demonstrēja, ka ND puses aktivitāte palielinājās, pastiprinoties cilvēka runas intonācijai.27 E. Ross apgalvo, ka aizmugurējā ND puslode ir atbildīga par intonācijas izpratni, savukārt priekšējā ND puslode kontrolē runas veidošanu.28

Viens no pusložu funkcionālās specifikas pionieriem ir Roberts Orn- šteins, kurš pētīja pusložu asimetriju un tās saistību ar apziņu. Viņš uzskata, ka cilvēka augstākās funkcijas izpaužas vienīgi abu pusložu attīstības gadījumā. Viņš izvirzīja ideju, ka Rietumu sabiedrība liek tik lielu uzsvaru uz D puslodi, ka tās spēju aptvert "veselumus" ir aizstājusi fragmentācija.29 (Jāpiebilst, ka daudzas Ornšteina sākotnējās idejas par pusložu īpatnībām laika gaitā ir mainījušās, taču tas ir noticis precizitātes ziņā, nevis no vispārīgas perspektīvas).

Citiem vārdiem sakot, meklējot koka lapas, mēs esam pazaudējuši mežu un pametuši novārtā visu pasauli par labu redukcionistiskai detaļu izpētei un novērtēšanai. Ornšteins sākotnēji identificēja šo dihotomiju kā pielīdzināmu atšķirībām starp Austrumu un Rietumu domāšanas stiliem.30

Disleksija

M. Fērgusona atklājums demonstrēja, ka dzirdes lateralizācijai ir liela nozīme bērnības disleksija. Fērgusons ziņoja no Kjelda Johansena darba, ka "jaunieši, kuri nespēj lasīt, uzrādīja daudz vājāku noslieci uz labo ausi, kas ir saistīta ar verbāli dominējošo labo puslodi".31 Šī informācija nav nekas jauns. Tomēr Johansens to izmantoja, lai apstiprinātu agrāko darbu. Viņš ierosināja, ka jau sen ir bijusi nepieciešama šīs izpratnes jomas koncentrēta papildu izpēte.32

Disleksija bija viena no pirmajām jomām, kas tika pētīta, izmantojot dihotiskas (vienas vai otras) klausīšanās procedūras.33 Līdzīgi darīja arī subliminālajās prezentācijās, kas tika lateralizētas, izmantojot tahistoskopisko tehnoloģiju (tajā tiek izmantots aparāts, kas īslaicīgi uzrāda vizuālus stimulus un tiek izmantots, pētot mācīšanos, uzmanību un uztveri). Lai gan šis darbs joprojām ir strīdīgs, tas pamudināja S. Springeru un G. Doiču secināt, ka zināmām pusložu asimetrijas īpatnībām ir loma disleksija.34

Tāpat Springers un Doičs pārskatīja datus par dislektiķu anatomiskajām asimetrijām un atklāja pozitīvu korelāciju starp to, kura roka ir vadošā, pusložu asimetrijām un disleksiju. Tomēr viņi brīdināja pārlieku nevispārināt un ierosināja: "[Smadzeņu asimetrijas] virzienmaiņa mijiedarbojas ar citiem faktoriem, izraisot disleksiju."35

Semjuels T. Ortons izvirzīja ideju, ka lasītnespēja (disleksija) ir D puslodes "nespēja dominēt".36 Viņš pieņēma, ka vāja smadzeņu dominance izraisa disleksiju. Lai gan pētnieka sākotnējais modelis neatbilda zinātniskās precizitātes kritērijiem savā vispārinājumā par visu disleksiju cēloni, tomēr tas piedāvā funkcionālu mehānisku modeli, kura kļū- dainums vēl nav pierādīts. Iespējams, daži no Ortona pieņēmumiem ir nomaldījušies, bet paša modeļa dzīvotspēja saglabājas. M1P paradigmas kontekstā šī atšķirība kļūst pat vēl svarīgāka.

Ortons pusložu asimetriju galvenokārt pētīja disleksijas un stostī- šanās jomās. Viņš domāja, ka šo disfunkciju izraisa pusložu sacensība par runas kontroli. Viņa informācijas apstrādes un pusložu asimetrijas modelis pieņēma, ka mēs attēlojam vizuālo informāciju "pretējos virzienos divās puslodēs".37 Ortons izvirzīja ideju, ka ar kājām gaisā uz pareizo pus, vizuālā korekcija mehānisk, ir atspoguļošanas process (skat. 10. attēlu).38

Attiecīgi precīzāks MIP hologrāfiskā modeļa vizuāla.s atainojums paradīts 11. attēlā.

Ortons izveidoja apzīmējumu strepbosimbolija, lai raksturotu stāvokli, kad atspoguļošanas process šķita nepietiekams vai tā nebija vispār, jo pastāv "pietiekami attīstīta smadzeņu dominance… kad viena puslode ir normāli orientēta un otra - apgriezta otrādi".39

Reversā runa

Stimuls

/ \

KAĶIS

Deivids Outss uzstāj, ka jebkurai runai ir jēgpilns reverss. Acīmredzot zemapziņa spēj šādi komunicēt. Sešu gadu laikā viņš pedantiski vāca ierakstus un apgrieza tos otrādi, lai analizētu reverso runu. Viņš atkārtoti novēroja jēgpilnus reversus, kas parasti papildina vai runā pretī uz priekšu vērstās runas saturam. Tāds apgalvojums kā "es beidzu darbu un devos uz pārtikas veikalu" var saturēt komplementāru vēstījumu, piemēram, "maizes klaips". Šādi reversi pievieno informāciju, kas atbilst uz priekšu vērstajam vēstījumam. Pretrunīgs ziņojums var pavēstīt "ienīsti to", lai gan uz priekšu vērsts apgalvojums ir "tas ir patiešām normāli."40

Arī es esmu saskāries ar šo parādību. 1984. gadā es pārbaudīju ierakstus no melu detektora pārbaudes; šis darbs bija saistīts ar manuālu audiolentes apgriešanu otrādi uz lenšu magnetofona atskaņošanas galviņām, cenšoties izolēt specifisku reakciju. Kad atskaņoju lenti reversā, izdzirdēju vārdu melis. Tas tika izteikts skaidri, un vēlāk citi vienkārši demonstrēja to pašu. Klausoties ierakstu normālā virzienā, pārbaudāmais vienkārši teica: "Nē!" Reversā šis "nē" saturēja vārdu "melis". Diagrammas skaidri demonstrēja satraukumu, kas norāda uz apmānu. Vēlāk pārbaudāmais apstiprināja šo apmānu atzīstoties. Ja Outsam bija taisnība, šis incidents nebija nejaušība.

Outss ziņoja, ka līdztekus reversa fenomena izmantošanai krimi- nālizmeklēšanā, terapeitiem ar ieraksta palīdzību bija izdevies atrast pacientu traumas. Vienā no piedāvātajiem piemēriem bija stāstīts par sievieti, kura devās pie terapeita tādu iemeslu dēļ, kuri būtiski atšķīrās no seksuālas izmantošanas, kas atklājās, noklausoties viņas runas ierakstu reversā.41

Mums vissvarīgākais ir tas, ka Outss atskaņoja lentes uz otru pusi, samazinot ātrumu par aptuveni 20 procentiem. Skaņas, kuras bērns rada stadijā starp zīdaiņa bubināšanu un jēgpilnu runu, reversā saturēja tādas frāzes kā "Tētis spēlēsies?", "Mamma mājās?" un tā tālāk.42 Acīmredzot - pirms iemācāmies runāt, mēs radām reverso runu. Vairums no mums rada šo reversu labajā puslodē. Kā minēts iepriekš, manis apkopotie klīniskie dari atbalsta šo hipotēzi.43

Es pavadīju vairākus gadus, veicot balss stresa analīzi, meklējot mikrotremora klātbūtni, kas eksistē apmēram astoņos ciklos sekundē. Tas pastāv tik ilgi, kamēr autonomā nervu sistēma darbojas relatīvi bez stresa. Iestājoties satraukumam, mikrotremors izzūd. Daudzreiz "nodevīgā balss aizlūšana" atgadās satraukuma brīžos. Kreisā puslode ievēro teikuma struktūras, tempa, vārdu izvēles, loģikas noteikumus… bet vai labā puslode veido runu ietekmējošo struktūru?

Tāpat kā runa norāda uz pusložu starpspēli, grafoloģiskais (rokraksta) reverss pieprasa līdzīgu izskaidrojumu.44 Literatūrā par hipnozi un parapsiholoģiju bieži ir ziņots par atmugurisko rakstīšanu. Turot šādu rakstu pie spogu|a, to var skaidri izlasīt. Transa laikā kreisās puslodes aktivitāte pazeminās un šķiet, tas ir vēls viens smadzeņu virzien- maiņas piemērs. Vai kritiskais prāts (kreisā puslode) ir nenoteikts? Reliģiskas pielūgsmes vai emocionālas katarses laikā daudzi cilvēki ir runājuši mēlēs. Cik lielā mērā tas patiesībā ir saistīts ar runas virzien- maiņu, kā to piedāvāja Outss?45

Runas virzienmaiņas implikācijas, kuras ir radušās, runātājam par tām nezinot (vismaz ne apzināti), ir ārkārtīgi satraucošas, turklāt atbilstošo novērojumu saraksts arī ir ļoti garš. Pirms Outsa atklājumu noklausīšanās es uzlūkoju reversās runas informāciju tikai no ieplūdes perspektīvas. Vai smadzenes skaidri un jēgpilni tulko reverso runu? Daži raksti apgalvoja: "Nekādā ziņā!"46

Pētījumos tika testēti reversās informācijas apzinātie novērtējumi. Reversās runas sniegums varēja tikt testēts caur instrumentu, piemēram, tematiskās apercepcijas testēšanā, kas paredzēta, lai noteiktu zemapziņas kūleņošanu un reakciju (labo puslodi). Tā vietā tic izvēlējās novērtēt apzināti pazītu nozīmi (kreisā puslode), kas nekavējoties seko reversās runas prezentācijai. Ņemot vērā MIP modeli, šādam dizainam ir neliela vērtība, ja vispār tāda ir, un no tā atvasinātie secinājumi ir nederīgi.

Kā darbojas lnnertalk

Tagad mums ir vismaz teorētiska izpratne par manu pieeju. Aplūkosim svarīgāko. Kas norisinās vidusmēra cilvēka smadzenēs?

Tas saņem sensorus stimulus, un dominējošā (D) puslode ģenerē stabilu attēlojumu. Nedominējošā (ND) puslode ģenerē pretēju attēlojumu. Tas var atbilst iepriekš izveidotajiem attēlojumiem (uzskatiem). Pēc rezonanses, izmantojot hologrāfisko metaforu, pretējais attēlojums var izraisīt atbilstošus attēlojumus visās smadzenēs. Pretējā attēlojuma un izveidotā attēlojuma kombinācija var pārņemt visu D attēlojumu.

Apgalvojumi ir vienkāršs piemērs tam, kā tas darbojas. Kad es saku: "Es piedodu…" - es jau atceros cilvēkus, kuriem vēl neesmu piedevis.

Šķiet, apgalvojumi labi darbojas, lai izveidotu uzskatus, kurus vēl neesam atbrīvojuši. Alternatīvi apgalvojumi palīdz arī atklāt uzskatus, kuri mūs bloķē. Kad tie ir atklāti, varam izmantot efektīvus līdzekļus, lai strādātu ar tiem.

Reversās runas gadījumā D puslode tai nepiešķir nozīmi. ND puslode kā jau vienmēr ģenerē pretējus attēlojumus. Vienam no vienkāršākajiem - laika virzienmaiņai - ir nozīme. Šim pretējam attēlojumam nepiemīt pietiekams signāla stiprums, lai tas ieietu apziņā vai stimulētu pretēju-pretēju attēlojumu. Tādējādi atkārtojums var izveidot reprezentāciju (uzskatu), nesatraucot apziņu vai neģenerējot pretrunīgus attēlojumus.

lnnerTalk ievieto vienlaicīgu informāciju gan uz priekšu vērstajai, gan reversajai runai. Kreisajā kanālā (labajai puslodei) tā piegādā autoritāru apgalvojumu, piemēram, "es esmu labs", labajā kanālā piegādājot pieļaujošu secinājuma apgalvojumu, piemēram, "ir labi būt labam". Es izvēlējos izmantot un vēlāk patentēju šo vienlaicīgo piegādāšanu vairāku iemeslu dēļ, no kuriem svarīgākie ir:

1.     Abas smadzeņu puses tiek uzrunātas atbilstošā veidā, proti, pieļaujošā vai autoritārā - loģikas un spriestspējas dēļ centrālā ir kreisā smadzeņu puslode, savukārt labā puslode ir radošais, mākslinieciskais centrs.47

2.     Kad tiek nodarbinātas abas smadzeņu puslodes, domāšana palēninās, kā tas redzams Strūpa efektā. Tāpat ir mazāk ticams, ka cilvēks dzirdēs runu, lai gan vēstījumi ir viegli nosakāmi, izmantojot kādu stereo aprīkojumu. (Strūpa testā ir uzrakstīti krāsu nosaukumi dažādās krāsās, kas neatbilst krāsas patiesajam nosaukumam. Piemēram, vārds dzeltens būs uzrakstīts ar zaļu tinti, vārds zils būs uzrakstīts sarkanā krāsā un tā tālāk. Ja vēlaties pārbaudīt to pats, lūdzu, apmeklējiet www.eldontaylor.com/ mindprogramming.html.)

Ieraksts piegādā šos vēstījumus mūzikas un dabas skaņu ieraksta frekvenču joslas platumā nedaudz zem ārējās malas maksimālā skaļuma. Labā stereo kvalitātē jūs varat atklāt subliminālos vēstījumus: vienkārši pilnībā noregulējiet skaļruņu līdzsvaru pa labi, noregulējiet stabili- zatora frekvenču joslas uz 500k un lk un palieliniet šo divu frekvenču amplitūdas līdz maksimumam. Jūs varēsiet viegli atšķirt balsis, kuras ierunā vēstījumus.

Es izvēlos tādu subliminālā definīciju, kurā tam ir piešķirta pragmatiska vērtība. Subliminālās informācijas vērtība ir un vienmēr ir bijusi spēja piegādāt informāciju bez apziņas iejaukšanās. Daudzi ir daiļrunīgi aizstāvējuši tās priekšrocības. Plašākai informācijai par sublimināli sniegtas informācijas stratēģijām un priekšrocībām es iesaku Normana Diksona darbus (1991).48

lnnerTalk pētījumu atklājumi

Tagad pievērsīsimies pētījumu atklājumiem un tam, par ko tie liecina saistībā ar uzvedību. Man jāpaskaidro, ka daudzus no turpinājumā aprakstītajiem pētījumiem veica neatkarīgi pētnieki tālās iestādēs (piemēram, universitātēs) un es tajos vienkārši nodrošināju subliminālu audio un placebo audio ierakstu. Vairumā gadījumu placebo audio programma saturēja labdabīgu subliminālo vēstījumu, piemēram, "cilvēki staigā" tikai tādēļ, ka, izmantojot šo tehnoloģiju, bieži - kaut vai nejauši-gadās noteikt kādu balsi. (Pētījumi sīkāk aprakstīti 1. pielikumā.)

Viens no maniem pirmajiem pētījumiem ar šo tehnoloģiju notika Jūtas štata cietumā. Šis pētījums mainīja manu dzīvi, jo tas ne tikai nostādīja mani uz jaunas karjeras ceļa, bet arī iezīmēja jauna dzīves veida sākumu. Pētījums demonstrēja, cik svarīga ir piedošana, lai visās ziņās pavērtu ceļu personīgajiem uzlabojumiem. (Šis pētījums sīkāk aprakstīts senākās publikācijās, un vairāk informācijas pieejams 1. pielikumā.) Ļaujiet man uzsvērt, ka šī iejaukšanās ne tikai bija efektīva, bet es arī sapratu, ka piedošana ir visvarenākā un absolūti nepieciešamā garīgā pārmaiņa, lai atbrīvotu mūsu potenciālu. (Sīkāk to aplūkošu 12. nodaļā.)

Turpinājumā es pārvirzīju lnnerTalk iespaidu uz stresu. Divi studenti (P. Golbraits un B. Bārtons) no Valsts Vēberas Universitātes, manas pēdējā kursa alma mater, vēlējās notestēt jauno tehnoloģiju kā stresa pazemināšanas palīglīdzekli. Kā mērījumu instruments tika izmantots pašnovērtējuma tests State Trait Atixiety lnventory. Subjekti, kuri izmantoja lnnerTalk programmu, piedzīvoja ievērojamu stresa pazemināšanos.49

No Valsts Vēberas Universitātes materiāls nonāca Valsts Kolorado Universitātē, kur Džeimss Džozefs Reids veica dubultaklo pētījumu ar depresijas māktiem cilvēkiem. Secinājumi neuzrādīja nekādus nozīmīgus atklājumus cilvēkiem, kuri programmu izmantoja mazāk nekā 17 stundas. Tomēr visi subjekti, kuri programmu izmantoja 60 dienu pētījuma laikā vairāk nekā 17 stundas, uzrādīja nozīmīgas atšķirības Beka depresijas inventārā (vidējais pazeminājums bija 10 punkti). Šis pētījums ne tikai demonstrēja lnnerTalk subliminālo efektivitāti kā terapijas papildinājumu, bet arī norāda uz atbilstošo izmantošanas devu.50

No universitātes vides līdz operāciju zālei: citā pētījumā tika novērtēts subliminālās audio stimulācijas efekts, pazeminot nepieciešamo anestēzijas līmeni ķirurģijā. Šajā pētījumā piedalījās 720 pacienti, un to veica Roberta Jangblada ķirurģiskā komanda. (Dr. Jangblads ir plastiskais ķirurgs Soltleiksitijā Jūtā.) Subliminālā audio programma tika specifiski izveidota, lai pazeminātu stresa līmeni pirms operācijas, tās laikā un pēc tās. Puse no pacientiem (360) veidoja kontrolgrupu. Pārējie 360 pacienti klausījās subliminālo ierakstu svarīgās trīs stundas. Visiem subjektiem tika pavēstīts, ka pirms operācijas, tās laikā un pēc tās viņiem tiks atskaņoti sublimināli "pozitīvi vēstījumi". Vidēji pacienti izmantoja programmas trīs stundas. Rezultāti norāda, ka sublimināli sniegti verbālie vēstījumi pazemina nepieciešamību pēc anestēzijas ķirurģijas laikā par 32 procentiem.51

Uztveres nestabilitāti novērtēja profesors Pēters Krūze no Brēmenes Universitātes Vācijā. Šajā pētījumā tika pētīta teorija par traucējumu ietekmi uz kognitīvajiem procesiem kā mehānistisku elementu, kas iesaistīts pirmsapzinātā informācijas apstrādē (subliminālā uztverē). Pētījuma atklājumi norāda, ka, izmantojot subliminālos stimulus, var manipulēt ar cilvēka uztveri līdztekus vērtību līnijām.52

Arī Vācijā, strādājot Federatīvo Bruņoto spēku universitātē Minhenē, profesors Rainiers B. Pelka testēja subliminālo vēstījumu ietekmi uz svara kontroli. Pētījumā piedalījās trīsdesmit četras sievietes vecumā no 24 līdz 49 gadiem. Aptuveni 25 procenti no pētījuma dalībniecēm saņēma medicīnisku ārstēšanu svara problēmu dēļ. Eksperimenta laikā dalībnieces neveica nekādas izmaiņas savā parastajā diētā vai fizisko vingrinājumu apjomā. Pēc lnnerTalk izmantošanas vidēji deviņas nedēļas svara zudums bija aptuveni 6,4 kilogrami. Tāpat dalībnieces ziņoja, ka jūtoties slaidas, vitālas un labā formā.53

T. Dž. Plante, B. T. Douns, M. P. DiGregorio un G. M. Manuels no Stenfordas Universitātes un Santaklaras Universitātes aplūkoja lnnerTalk ietekmi uz cilvēkiem, kurus pārņēma trauksme pirms pārbaudījumiem. Šī pētījuma uzdevums bija izpētīt un salīdzināt, kādu efektu dod neilgi aerobikas vingrinājumi un relaksācijas treniņi, izmantojot lnnerTalk subliminālo programmu ar nosaukumu "Es izcili nokārtoju eksāmenus" (/ Excel in Exams) un "Elpošana" (Breathing), kuru izdevēji bija New Harbinger Publications. Pētījumā kopumā bija iekļauti 52 subjekti, kuriem nejauši tika nozīmēti vieni no trim apstākļiem: aerobikas vingrinājumi, relaksācijas treniņš vai kontrole (žurnāla lasīšana). Dati demonstrēja subliminālo vēstījumu efektivitāti satraukuma mazināšanā pirms pārbaudījumiem.54

Kims Roše no Fēniksas Universitātes Arizonā testēja lnnerTalk subliminālo vēstījumu izmantošanu bērniem ar UDS un UDHS dubultaklā eksperimentā. Atklājumi uzrādīja nozīmīgi pozitīvu efektu.55

Manis veiktā pētījumā tika izveidota vēža remisijas audio subliminālā programma, kas tika izsniegta vēža slimniekiem ar viņu ziņu un ārstējošā ārsta aprūpi. Ierakstu saņēmušo subjektu apsekošana tika veikta pa pastu. Vispārināti pirmie atklājumi sastāv no šādiem novērojumiem:

1.     Vidēji pacienti nodzīvoja vairāk nekā 12 mēnešus ilgāk par sākotnēji prognozēto laika periodu (ilgākais laiks bija trīs gadi un 6 mēneši), un ārstu vērtējumi norādīja uz pozitīvu korelāciju starp subliminālo audio vēstījumu un pacienta attieksmi pret savu slimību.

2.     Ārstu attieksme nosaka pacienta ārstēšanās rezultātu, atbilstoši agrāk atrastām korelācijām starp mirstības koeficientu un ārstu attieksmi.

3.     No pacientiem, kuri izmantoja programmu, 43 procentiem iestājās remisija.

Ar šī pētījuma anketas palīdzību tika novērtētas četras kategorijas:

1.   Pacienta attieksme (pirms un pēc programmas izmantošanas).

2.    Pacienta dzīves kvalitāte.

3.    Remisija/izdzīvošana.

4.    Ārsta attieksme.

Virknē papildu pētījumu ir demonstrēta lnnerTalk subliminālo vēstījumu izmantošanas efektivitāte daudzās jomās, tostarp pārbaudot kavēšanos, laika organizēšanu, pašpārliecību, trauksmi, pozitīvas attiecības, uzstājību, pašcieņu un vēl vairāk. (Vairāk informācijas meklējiet 1. pielikumā vai apmeklējiet www.progressiveawareness.org , kur atradīsiet šos un simtiem citu pētījumu, kas sniegti izdevuma Clinician's Desk Reference tiešsaistes versijā.)

Ietekmes vara?

Šai vēstures drusciņai vajadzētu padarīt skaidru, ka subliminālā informācija patiešām tiek apstrādāta un ietekmē rīcību. Tas nenozīmē, ka visi subliminālie, supraliminālie un līdzīgie stimuli ir "vienādi" vai, kā redzējām, darbojas viss, kas tiek dēvēts par "subliminālu". Tomēr ir iemesls uzdot lielo jautājumu: "Cik daudz šādu lietu mani ietekmē pašlaik?"

Patiesībā neviens nevar būt pilnīgi drošs, jo prāts ir pārāk sarežģīts, lai būtu iespējams veikt šādus aprēķinus. Mēs varam būt pārliecināti, ka kopumā ietekme pastāv. Katram no mums atsevišķi ir daudz vieglāk klausīties savā iekšējā runā, dzirdēt, kā mēs paši novērtējam savus uzskatus un attieksmes, pievērst uzmanību tam, ko un kāpēc vēlamies, kā arī ievērot, ko vēlamies, bet nekad tā īsti nespējam iegūt. Lai gan dažos veidos ir gandrīz neiespējami palīdzēt sev kā psihoterapeitam, mums ir jāiepazīst sevi daudz dziļāk un jēgpilnāk, nekā mūsdienās ir pieņemts.

Es domāju, ka vairumam no mums noteikti piemīt spēks un spēja izprast savas iekšējās dimensijas atbrīvojošos veidos. Sākumā var būt grūti apstrādāt dažas lietas, bet, tās pazinuši, varam arī atbrīvot.

Padomājiet, piemēram, par cilvēkiem, kuri apjēdz, ka ir patmīlīgi un egocentriski. Parasti viņi vai nu vaino, vai ignorē citus cilvēkus un to jūtas. Tomēr - kad šī atklāsme notiek, norisinās fundamentālas iekšējas pārmaiņas attiecībā uz to, kā viņi uzlūko sevi un interpretē citus. Transformācija var nebūt pilnīga, bet tomēr tās ir pārmaiņas.

Novērtēt, ko un kāpēc meklējam, ir labs veids, kā atklāt vairāk informācijas par sevi, kā arī to, cik lielā mērā mūs ietekmējušas dažādas pārliecināšanas ierīces. Tomēr pieņemsim, ka jūs izvēlaties apgriezt situāciju otrādi un izmantot šīs ierīces, lai strādātu ar saviem uzskatiem un cerībām. Tā nu jūs nopērkat subliminālo programmu vai hipnotisku ierakstu vai arī izmēģināt kādu citu personiskās izaugsmes instrumentu. Ko jums sagaidīt?

Ko sagaidīt, strādājot ar lnnerTalk

Tieši šādi mēs esam izveidojušies informācijas uzkrāšanas rezultātā. Mēs esam iemācījušies tādu žargonu kā "turpini vien, tad tu redzēsi". Šim žargonam mēs pievienojam ķermeņa valodu un iegūstam potenciālu naidīgumu. Mūsu leksikonā var ietilpt aizgūtas un banālas frāzes, tāpat arī ķermeņa valoda var reaģēt atbilstoši izvēlētajai nostājai. Es varētu turpināt, bet doma ir skaidra: mums visiem ir scenāriji, kas aktivizē ķermeņa valodu un sejas izteiksmi vai kā citādi pavada konkrēto situāciju - pat ja scenārijs ir iestudēts spoguļa priekšā. Šī fantazēšana un scenāriju praktizēšana gandrīz var ņemt virsroku pār reālo personību. Citiem vārdiem sakot, vai tu pats zini, kas ir īstais "tu"?

Apzinoties visu uzkrāto, iestudēto un scenārijos praktizēto žargonu, rīcību un tā tālāk, nevajadzētu brīnīties, ka mēs, iespējams, nespējam to visu mainīt vienā mirklī. Ak, bet mēs dzīvojam pasaulē, kura visu vēlas nekavējoties: ātri pagatavojamu pudiņu, ātrvārāmos rīsus, auzu pārslas tikai 3 minūtēs, tūlītēju baudu. Tikai tūlīt vai ātrāk ir labi. Tāpēc ir cilvēki, kuri meklē šo piekto ātrumu - vairāk - un gaida tūlītējus rezultātus. Nav nekāds brīnums, ka tik daudzi cilvēki tikai turpina meklēt. Šķiet, viņiem nekas nedarbojas, jo viņu vajadzība pēc apmierinājuma ir tūlītēja; bet pārmaiņas pašas par sevi nenoved pie kaut kā tūlītēja.

Pēc brītiņa es atgriezīšos pie šī priekšstata par tūlītēju atalgojumu, bet šobrīd jāizpēta kaut kas cits un saistīts ar mūsu cerībām. Atceros Mehiko pavadīto laiku, kas man bija ļoti pamācošs. Tikko kā biju pabeidzis prezentāciju un atklājis jautājumu uzdošanas sadaļu, kad piecēlās kāda sieviete. Es ļāvu šai sievietei runāt, un viņa paskaidroja, ka nopirkusi subliminālo lnnerTalk programmu (vienu no maniem produktiem), taču tā nedarbojas. Viņa to klausījās atkal un atkal vismaz stundu dienā (taču parasti divas vai vairāk stundas) 30 dienas bez pārtraukuma, bet bez rezultātiem.

Es pajautāju, kā programmu sauc, un uzzināju, ka tās nosaukums ir "Radošā rakstniecība" (Creative Writing). Tad es pajautāju, par ko viņa strādā, un uzzināju, ka sieviete ir rakstniece. Patiešām, viņa rakstīja ikdienas sleju avīzē un bija uzrakstījusi vairākas grāmatas un rakstus. Patiesībā viņa bija diezgan pazīstama rakstniece. Es pajautāju, ko tieši viņa bija gribējusi iegūt, nopērkot "Radošās rakstniecības" programmu. Viņa atbildēja: "Vairāk radošuma - vairāk ideju rakstniecībai." Es pajautāju, vai viņa ir izlasījusi programmai pievienotos apgalvojumus, un viņa apgalvoja apstiprinoši. Tad es jautāju, vai šo apgalvojumu vidū bija tādi, kuriem viņa jau tāpat netic - patiešām dziļi sevī netic. Viņas atbilde? "Nē!"

Tātad šeit nu bija tas gadījums, kad programma nekādu labumu cilvēkam dot nevarēja. Iedomājieties, ka jūs esat pārliecināts veģetārietis un es jums iedodu programmu, kas būtu paredzēta tam, lai palīdzētu jums kļūt par veģetārieti. Cik lielas pārmaiņas jūs pieredzētu?

Tūlītējs atalgojums

Rakstniece to saprata, tāpēc sāka strādāt ar citu programmu un guva panākumus ar to, bet ir vēl kaut kas cits, kas atkal noved mūs pie tūlītējā atalgojuma tēmas.

Esmu redzējis, ka daudzi cilvēki gandrīz nekavējoties reaģē uz daudzām programmām. Esmu dzirdējis, kā vienas nakts laikā izzudušas galvassāpes, kas mocījušas visu mūžu, kā mazais Džonijs pārstājis slapināt gultā pēc nepilnas nedēļas, kā cilvēki pārstājuši grauzt nagus pirmajā dienā, kā citi zaudējuši svaru, atmetuši smēķēšanu un vēl daudz ko - un tas viss noticis ļoti ātri. Reizēm šie ziņojumi radušies hipnozes programmas rezultātā, taču citkārt - subliminālā ieraksta vai audio treniņprogrammas iespaidā, bet mana doma ir vienkārša: lai gan tādas lietas notiek, tās nav tipiskas (ja vispār tā notiek). Nē, parasti pārmaiņas ir pakāpeniskas un notiek laika gaitā.

lekšejas runas instruēšana

Aplūkosim, kam paredzēta audio subliminālā pašpalīdzības programma un ko mēs no tās varam sagaidīt. Labākais, ko varam iegūt, ir tas, ka apgalvojumi sagatavos mūsu iekšējo dialogu. Citiem vārdiem sakot, apgalvojumi izpaudīsies mūsu domās, mūsu iekšējā runā. Padomājiet, piemēram, par svara zaudēšanas programmu. Tā var iekļaut tādus apgalvojumus kā "man garšo ūdens, es dzeru ūdeni, man garšo svaigi augļi un dārzeņi, man patīk vingrot, es atstāju ēdienu uz šķīvja" un tā tālāk. Šādi apgalvojumi ir veidoti, lai mainītu to, kā mēs uzlūkojam un izmantojam ēdienu kā ikdienas ēdienkarti. Tāpēc tie iesaka dārzeņus, augļus un ūdeni - jo tie ir gan barojoši, gan attīroši, nemaz nerunājot par to, cik daudz labāki par daudziem citiem ēdieniem un dzērieniem - kā arī, visbeidzot, vingrojumus.

Apgalvojumi sagatavo mūsu iekšējo runu, līdz mums rodas apmēram šādas domas: Man garšo ūdens. Jā, man tas patiešām garšo. Domāju, man tagad mazliet jāpadzeras. Pirmās novērojamās izmaiņas, iespējams, izpaužas kā nedaudz lielāks ūdens patēriņš. īsāk sakot, nekādu brīnumu. Svars ir uzkrājies gadiem ilgi un, zaudējot to atbildīgi un uz visiem laikiem, mēs negūsim tūlītēju atalgojumu. Ja sagaidām ko tādu, ka 30 dienu laikā pazudīs viss liekais svars, tad šīs cerības neattaisnosies, jo tās ir nesaprātīgas. Toties - ja saprotam, ka vispirms jāmainās rīcībai un attieksmei, mēs, iespējams, pamanīsim arī to, ka sāk uzkrāties pārmaiņas - sākumā pakāpeniski, bet laika gaitā to daudzums, visticamāk, palielināsies.

Tas pats attiecas uz citām pārliecināšanas formām. Jūs varat izmēģināt hipnozes ierakstu un, tam beidzoties, nodomāt, ka esat vienkārši iesnaudies: "Cik garlaicīgi. Tas nekad neiedarbosies - es vienkārši aiz- miegu." Fakts ir tāds, ka vairums cilvēku hipnozes laikā domā, ka iesnaudušies, ja vien tas nenotiek kopā ar hipnotizētāju, kurš viņus brīdina, ka tie var tā justies, un kas nodrošina pārliecinošus argumentus, piemēram, izolētu muskuļu grupu kataleptiskos testus. Labi hipnotizētāji izskaidro visu, ko zina par iespējamajām sajūtām, - kaut vai tikai tāpēc, lai padziļinātu hipnozi, jo cilvēki sajutīs tieši to, kas viņiem teikts. Bieži šāda veida norādes iegūst zināmas dubultaklās īpašības, kas apiet kritisko apziņu, tāpat kā magnētu testa rezultātā, kas aplūkots iepriekš.

Norāžu ietekme

Izpratne par norāžu ietekmi ir sevišķi svarīga, lai saprastu sevi un to, cik lielā mērā mēs rīkojamies citu cilvēku ietekmē, paši to neapzinoties. Šīs izpratnes var veidoties no mūsu pašu cerībām un uzskatiem vai norādēm, ko sagatavojuši citi cilvēki, kuri izmanto atklātas un slepenas tehnoloģijas, kas izraisa mūsu piekrišanu.

Jūs esat pelnījuši, mazākais, eksistēt tā, kā izvēlaties, ciktāl tas vien ir iespējams. Jūsu prāts ir jūsu! Jūs varat un, iespējams, esat spēlējuši tādos veidos, par kuru eksistenci, iespējams, pirms šīs grāmatas izlasīšanas pat nenojautāt. Tomēr ikvienā cilvēkā mīt spēks un spēja, par ko es runāju iepriekš, kas var aiz matiem izcelt viņu no muklāja, kurā viņš var būt nonācis, apstājoties un aplūkojot, ko dzīve ir nozīmējusi un ko viņš ar to ir izdarījis.

Galu galā mēs esam daudz vairāk nekā patērētāji, kas patērē to un šo, kamēr citādā ziņā ķeram paši savu asti. Tāpēc es, kā teiktu Fox News raidījuma No Spin Zone vadītājs Bils Oreilijs, astes ķeršanu pārtraucu jau tagad - un ceru, ka to pārtrauksiet arī jūs!

Kopsavilkums

Spoguļraksta informācijas apstrāde (M1P) ir modelis procesam, kā dati tiek apstrādāti cilvēka smadzenēs. MIP veicina pilnīgāku izpratni par to, kā mēs apstrādājam, iemācāmies, atceramies un radām informāciju; šī modeļa prognozes par mūsu reakciju uz valodu ir tikušas plaši pārbaudītas. Iespējams, kāds alternatīvs modelis labāk izskaidro šos rezultātus. Taču neatkarīgi no tā, ko mēs varētu uzzināt nākotnē, vienlaicīga uz priekšu vērstas un reversas runas piegāde ar mērķi pavēstīt subliminālu informāciju ir pierādījusi savu efektivitāti daudziem personiskās izaugsmes mērķiem.

Pārliecināšanas instrumentu izmantošanu sevis pilnveidošanai vajadzētu pavadīt saprātīgām cerībām. Šo tehnoloģiju izmantošana un izpratne par to darbību var veicināt personīgā progresa novērtēšanu. Atcerieties - pārmaiņas nenotiek acumirklī.

Desmitā nodaļa

Nenosakama informācija

Ja Dieva žēlastība brīnumaini darbojas, tā, iespējams, to dara caur subliminālajām durvīm.

Viljams Džkimss

Parastā subliminālās informācijas definīcija ir "klātesoši un nosakāmi, lai gan parasti nepamanāmi dati". Tomēr nedzirdamo informāciju var piegādāt, izmantojot divus subliminālās piegādes sistēmu veidus. Abas šīs metodes pēc visiem normālajiem standartiem ir bez skaņas un nav nosakāmas, taču daudzos veidos arī izteikti atšķiras. Šajā nodaļā aplūkoti šie patiešām nedzirdamie un neredzamie informācijas piegādes veidi.

Nedzirdamie vēstījumi

Doma par patiešām nedzirdamu subliminālo vēstījumu izsauc zināmu mulsumu. Šādos ierakstos esot verbāla informācija. Apgalvo, ka tie atskaņo frekvences modulācijas (fm) skaņu nedzirdamā diapazonā. Attiecīgi - atskaņojot šo programmu, nav dzirdama ne skaņa. Jūs dzirdat tieši to pašu, ko dzirdētu, ja atskaņotu tukšu kompaktdisku.

Saskaņā ar subliminālo programmu aizstāvjiem zemapziņa nosaka, apstrādā un darbojas ar šo informāciju. Esmu dzirdējis par pētījumiem, kuros patiešām demonstrēta šī ietekme. Esmu mēģinājis iegūt informāciju par tiem, bet līdz šim tas man vēl nav izdevies.

Bet tiešām pastāv pierādījumi, ka cilvēki apstrādā informāciju, kas atrodas ārpus dzirdamā diapazona. Piemēram, nedzirdamās suņu svilpes

ir apvienotas ar elektrošoku, lai demonstrētu klasiska nosacījuma refleksa izveidi. Papūtiet svilpīti un dodiet strāvas triecienu; pēc konkrēta atkārtojumu skaita roka noraustīsies, gaidot elektriskās strāvas triecienu. Lai gan frekvences apstrāde nav tas pats, kas lingvistiskas informācijas apstrāde, pati frekvence, kā jau redzējāt, var būt svarīgāka nekā jebkurš verbālais saturs.

Es izlēmu veikt pats savu eksperimentu, kurā tika izmantots vienkāršs subliminālais "briesmu" vēstījums. (Tika izveidota subliminālā audio programma, izmantojot vēstījumu "Briesmas, briesmas, uzmanieties, briesmas!" ar specifiskiem intervāliem.) Reālajā pētījumā tika demonstrētas autonomas reakcijas, kas atbilda "cīnīties vai bēgt" reakcijām, kuras cilvēki varētu sagaidīt, ja pēkšņi izdzirdētu šādu vēstījumu.

Diagramma 12. attēlā iegūta no cilvēka, kurš klausījās tikai okeāna skaņas, savukārt 13. attēlā - no cilvēka, kurš klausījās okeāna skaņas ar subliminālo "briesmu" vēstījumu.

12. attēls

Papildu diagrammām subjekti pēc eksperimenta aizpildīja vienkāršu aptaujas anketu. Atbildes konsekventi atklāja, ka eksperimentālās grupas dalībnieki domājuši par nāvi un miršanu.

13. attēls

Pirms šī pētījuma es veicu pilotpētījumu savā birojā. Šajā laikā es izdarīju divus papildinājumus testa protokolam. Vispirms es gribēju izmēģināt informācijas piegādi, izmantojot nedzirdamu subliminālo komunikāciju, tāpēc eksperts šajā jomā sagatavoja ierakstu ar to pašu vēstījumu, kuru iedevu dažiembrīvprātīgajiem. Otrkārt, es gribēju pārbaudīt piegādes metodi, izmantojot skalāras informācijas antenu, ko bija izgudrojis mans draugs. (Tiek uzskatīts, ka skalārie viļņi ir jauns elektromagnētisko vi|ņu veids, kas eksistē tikai tukšas telpas vakuumā - atstarpēs starp atomiem mūsu ķermenī, kā ari tukšumā, ko redzam nakts debesīs.) Es izmantoju šo metodi ar vienu subjektu.

Melu detektora ieraksts neuzrādīja nekādu reakciju subliminālās prezentācijas (fm) laikā, bet tas uzrādīja reakciju skalārās pārraides subjektam. Šis rezultāts neļauj izdarīt nekādus secinājumus, bet pamudināja mani izplānot pētījumu, izmantojot tikai skalārās informācijas pārraidi.

Var gadīties, ka jūsu interese ir modusies. Esiet uzmanīgi: tāpat kā subliminālās programmas, arī skalārās antenas atšķiras cita no citas. Pieredze liek man uzskatīt, ka tiem nedaudzajiem cilvēkiem, kuri apgalvo, ka viņiem ir pieredze darbā ar skalāro potenciālu, tā ir pietiekami liela,

lai viņi varētu uzbūvēt jebkādu izmērāmi efektīvu ierīci. Sarunā ar nei- rotehnoloģiju pētnieku Dr. Tomasu Budzinski es noskaidroju, ka viņš arī mēra psiholoģiskās reakcijas uz līdzīgiem stimuliem. Arī viņš pārbaudīja, vai fm frekvences piegādā subliminālo informāciju, un - tāpat kā es - neatrada korelāciju ar fizioloģiskajām reakcijām. Viņš ierakstīja reakcijas uz tādu vārdu subliminālu piegādi, kuri tika pasniegti gan normālā, gan reversā veidā, maskēti ar okeāna skaņām.

Es atradu pierādījumus pret subliminālās informācijas fm pārraidi vienīgi veidā, kas pazīstams kā "nedzirdamā subliminālā informācija". Iespējams, tuvākajā laikā tas mainīsies. Bet, iespējams, nemainīsies.

Pastāv iespēja, ka ASV valdība ir veikusi kādu darbu ar fm audio. Noteikti visvarenākās valdības ir plaši pētījušas subliminālo komunikāciju un manipulācijas. Varbūt kāds izmantos Informācijas brīvības likumu, lai to noskaidrotu.

Neskaidrībām ar subliminālo informāciju ir jābeidzas, jo šo jomu nevajadzētu paplašināt tik tālu, lai tā iekļautu tādas piegādes formas, kas sniedzas ārpus jomas, par kuru parasti domā kā par audio vai vizuālo subliminālo informāciju. Ja iegūstat subliminālo pašpalīdzības programmu, atskaņojiet to. Vai jūs neko nedzirdat? Ja vien uz iepakojuma nav skaidri uzrakstīts "Nedzirdamā subliminālā informācija", sūtiet to atpakaļ. Ja jūs neko nedzirdat… iespējams, tur nekā nav.

Iekļautā subliminālā informācija

Pirms daudziem gadiem es saskāros ar ziņojumiem par to, ka Padomju Savienība izmanto subliminālo tehnoloģiju (iepriekš minētais projekts "Dzenis"). Domājams, viņi izmantoja mikroviļņu translāciju, lai piegādātu ārkārtīgi zemas frekvences (ELI; ) informāciju. Kilometriem garie nervi cilvēka ķermenī liek vislielākajiem radioteleskopiem izskatīties pēc punduriem. Cilvēka nervu sistēma ir uztvērusi informāciju. Kā tā apstrādātu šādu informāciju? Kā tā reaģētu?

Esmu pazīstams ar dažiem cienījamiem cilvēkiem, kuriem ir pieeja aizliegtai informācijai. Daži no viņiem uzstāja, ka Padomju Savienības pārstāvji tieši šādā veidā izraisīja ASV vēstniecībā strādājošo cilvēku saslimšanu. Ir plaši zināms par mikroviļņu pārraidēm, kas bija virzītas uz vēstniecību, lai gan joprojām nav zināms, vai Padomju Savienība šajās pārraidēs izmantoja El.F vai cita veida informāciju. Ir pierādījumi, kas liecina, ka iekļautu informāciju var izmantot kā ieroci.1

Patiešām, kā jau esam redzējuši ar HAARP, tehnoloģijas var iespaidot mūs visus, mums pašiem to nemaz nezinot.

Kopsavilkums

Daži cilvēki ir mainījusi priekšstatu par subliminālo komunikāciju tālāk par tā pieņemtajām robežām. Mani pētījumi ir norādījuši, ka vismaz daži nedzirdamās subliminālās komunikācijas veidi, kas atrasti pašpalīdzības tehnoloģijās, nedarbojas. Tomēr, skalāro subliminālo vēstījumu piegādes pārbaude norādīja, ka tai var būt kāds efekts. Rādās, ka ari valdības ir aplūkojušas šo metodi.

Tā kā šī ir pēdējā nodaļa pirmajā grāmatā, nav lielas nozīmes, ka, šķiet, pastāv daudzi veidi, kādos ļaunprātīgi kā ķirurga skalpeli izmantot visas subliminālās informācijas pārliecināšanas tehnoloģijas, tostarp tās, kas iekļauj hipnozi, narkotikas un NLP.

Galvenā tēma pirmajā grāmatā ir bijusi negatīvā puse; tā galvenokārt stāstīja par pārliecināšanas metodēm, kas tiek izmantotas pret jums. Otrajā grāmatā vairāk laika tiks veltīts alternatīvām pārliecināšanas metodēm, kuras var izmantot, lai trenētu prātu vēlamajā virzienā. Citiem vārdiem sakot, nākamajā sadaļā sāksim aplūkot pārliecināšanas metožu pozitīvo pusi.

OTRĀ GRĀMATA

PRĀTA SPĒKA APGŪŠANA

Mums jābūt iemiesojumam - veiksmes iemiesojumam. Mums jāizstaro veiksme, pirms tā atnāk pie mums. Mums vispirms garīgi - no attieksmes viedokja - jākļūst par tiem cilvēkiem, par kuriem mēs vēlamies kļūt. Ērls Naitingeils

PIRMĀ DAĻA

Prāts kā dziednieks: programmēšana veiksmei, veselībai un garīgumam

Vienpadsmitā nodaļa

Pašatklāsme / Parmaina

Visbīstamāk vairumam no mums ir nevis uzstādīt pārāk augstu mērķi un to nesasniegt, bet uzstādīt pārāk zemu mērķi un sasniegt to.

Mikelandželo

Pirmajā grāmatā aplūkojām ideju par divām smadzeņu daļām - labo un kreiso puslodi - un novērtējām šo priekšstatu no informācijas apstrādes perspektīvas. Tomēr pastāv vēl viens veids, kā varam uzlūkot šo teoriju.

Labā puslode ir atdalīta no kreisās tādā veidā, ka tas liecina: abas puslodes ne tikai dažādi apstrādā informāciju, bet arī uztver pasauli pilnīgi atsevišķi un atšķirīgos veidos. Labā puslode piedzīvo tagadni - tieši pašlaik -, savukārt kreisā nodarbojas ar nākotni un pagātni. Saskaņā ar Dr. Džilu Bolti Teilori, prominentu neirobioloģi, labā puslode ne tikai piedzīvo "tagad", bet arī dara to telpiskā veidā, kā rezultātā cilvēks saplūst ar visu - izsakoties viņas vārdiem, ar "īsto nirvānu". Savā neaizmirstamajā prezentācijā, kurā Dr. Teilore stāstīja par to, kā piedzīvojusi trieku un spējusi izpētīt savas smadzenes no visām pusēm, viņa ļoti skaidri izklāstīja: ikvienā mirklī mums ir izvēle pieņemt lēmumu, kā piedzīvosim pasauli. Mēs varam izvēlēties darīt to pakāpeniski, piedzīvojot citu notikumu pēc cita un virzoties no pagātnes uz nākotni, vai arī varam izvēlēties dzīvot paralēlā veidā - "tagadnē", par kuru runā tik daudzi cilvēki. Šobrīd mēs izjūtam sevi atšķirīgi - vienotus ar citām būtnēm uz planētas Zeme, tādus, kuri dala vienotu enerģiju apmaiņā ar dzīvi. (Es 110 sirds iesaku jums noskatīties Džilas Boltes Tei- lores stāstu vietnē Ted Talks: HttpV/blog. ted.com/2008/03/jill_bolte_tayl.php

vai arī izlasīt viņas grāmatu "Kā mani ķēra atklāsme" (My Stroke of Insight).)

Pēc šīs grāmatas pirmās da|as izlasīšanas priekšstats par izvēlēšanos izjust dzīvi "tagadnē" var likties nedaudz kā lidināšanās pa mākoņiem, bet atkāpsimies mazliet no izvēlētās tēmas un uzdosim sev lielo jautājumu: Kas es esmu?

Kad mācījos vidusskolā, man bija īpaša skolotāja - misis Fostere -, kura iedrošināja mani rakstīt dzeju. Man dzeja patika un patīk joprojām. Viena no lietām, kas man visvairāk iespiedusies atmiņā, bija viņas vēlēšanās būt brutāli godīgai. Es vairākkārt pārstrādāju dzejoli, līdz biju drošs, ka tas ir tieši tāds, kādu viņa vēlējās, un tika tad nodevu to misis Fosterei. Viņa atdeva papīru man atpakaļ ar sarkanu uzrakstu: "Tas ir tik banāls, ka Ādams izspēra caurumu sava šūpuļa sānā, kad to izdzirdēja." Lai gan skolotājas komentārs mani aizvainoja, es viņu pārāk cienīju, lai ignorētu viņas sakāmo. Tā rezultātā es strādāju pie dzejoļa, līdz sasniedzu ļoti augstus standartus.

Jautājums Kas es esmu? ir vismaz tikpat banāls kā misis Fosteres kritizētais dzejolis, tomēr ļoti daudzi cilvēki nav atraduši uz to atbildi un vēl vairāk cilvēku pat nav par to domājuši. Iespējams, mums vajadzētu pārfrāzēt jautājumu: Ko nozīmē būt cilvēkam?

Kas ir cilvēcība? Kā tā atšķiras - ja vispār atšķiras - no jebkuras citas dzīvnieciskās eksistences? Ar mūsu šķietamo potenciālu, ar visiem vēsturiskajiem nopelniem, kurus var izmantot, lai pierādītu mūsu ģenialitāti un noskaidrotu, vai mēs, cilvēki, esam rikai gudrāki par citiem dzīvniekiem konkrētos veidos?

Es uzskatu, ka tas ir daudz vairāk nekā tikai vienkāršs jautājums. Patiešām, es uzskatu, ka izvēlētā atbilde norāda uz pašu cilvēces nākotni. Mēs esam redzējuši, kā daži cilvēki manipulētu ar mums un izmantotu mūs - lielā mērā līdzīgi, kā mēs varētu ieprogrammēt robotus nākotnē. Zināmi sociālie noteikumi, ieradumi, tradīcijas, cerības un daudz kas cits padara mūs iepriekš paredzamus. Sīkāk izpētot, mums jāievēro arī tas, ka mūsu iepriekšparedzamība izriet no mūsu reakcijām, nevis pārdomātas atbildes.

Kā ar reakciju apveltīti cilvēki mēs daudz laika neveltām tam, lai dzīvotu tagad, un vēl mazāk laika, lai pārdomātu savu cilvēcību. Mēs pazaudējam sevi patērējot, un reizēm tas nozīmē patērēt sevi.

Mēs dzīvojam tik ātru dzīvi, ka nav laika darīt ko citu, kā tikai tiekties pēc nākamā mērķa, kur atkal kaut ko patērēsim.

Mēs patērējam savu laiku ar daudzām pieejamajām elkveidīgām aktivitātēm, piemēram, datorspēlēm, televīziju, Nintendo DS, PSP, PS2 un tā tālāk. Šķiet, visi mūsdienīgie izgudrojumi veicina to, lai mēs aizmirstu pašrefleksiju. Mūsu kultūra nodarbina sevi ar visu - sākot no kosmētiskām pārvērtībām līdz realitātes televīzijai. Vai var sagaidīt, ka cilvēces stāvoklis patiešām uzlabosies, kamēr mēs darbosimies šajā režīmā?

Būt cilvēkam

Kāds ir cilvēka potenciāls? Tas ir viens aspekts no tā, ko nozīmē būt cilvēkam. Vai to ierobežo kāda galīga evolūcija - "pīšļi pie pīšļiem" esības modelis? Vai mēs esam nolemti būt par patērēšanas robotiem, kas vairo labklājību un varu cilvēkiem, kuri mūs kontrolē? Es domāju, ka tā nav, un esmu pārliecināts, ka jūs tam piekrītat.

Vairums cilvēku, ar kuriem esmu runājis, uzskata, ka mūsu manipulatoru metodes ir pretīgas. Tie paši indivīdi, un es pat uzdrīkstēšos teikt, visi, kurus jebkad esmu saticis, uzskata, ka kaut kādā veidā kaut kur viņos pašos mīt lielāks un neizmantots potenciāls. Sākumā daži ļaudis var pretoties šim pieņēmumam, bet - kad šie cilvēki apiet dažādos aizsardzības mehānismus, kurus mēs visi laiku pa laikam izmantojam, viņiem rodas apjausma par "lielāko potenciālu", kas neatmodināts atdusas mūsos.

Definēt šo lielāko potenciālu ir labs sākums, lai atbildētu uz jautājumu Ko nozīmē būt cilvēkam?. Šim nolūkam uzskaitīsim dažus cilvēcības atribūtus, par kuriem varam domāt kā par mūsos mītošo "lielāko potenciālu". Es domāju, saraksts izskatītos apmēram šādi:

■  Līdzcietīgs.

■  Pacietīgs.

■  Pieņemošs un piedodošs.

■  Mīlošs.

■  Mierīgs.

■  Līdzsvarots.

■  Priecīgs.

■  Empātisks.

■  Līdzjūtīgs.

■  Augstsirdīgs.

■  Devīgs.

Mēs varētu vēlēties pievienot arī tādas īpašības kā "garīgs".

Kad nopietni domājam par cilvēka būtību, lūkojamies uz sevi caur prizmu, kas liek sagaidīt no mūsu sugas kaut ko vairāk nekā no pārējiem dzīvniekiem. Kaut kāda veidā - patiesā vai nepatiesā - vairums pievieno cilvēcībai īpašu kvalitāti, kas pārsniedz pasaulīgo eksistenci. Jūs varat domāt par to kā par garu, dvēseli vai vienkārši par mūsu patības kvintesenci, bet vairumam cilvēku visas vēstures laikā būšana cilvēkam ir ietvērusi dzīvi pēc nāves.

Mēs varam būt ateisti, agnostiķi vai ticīgie, taču doma ir vienkārša: mēs visi no cilvēka sagaidām kaut ko vairāk nekā no mūsu pērtiķveidī- gajieni radiniekiem un suņveidīgajiem un kaķveidīgajiem draugiem. Tajā pašā laikā ir pilnīgi skaidrs, ka dažiem no šiem mūsu biedriem dzīvniekiem piemīt vairāk no tā, ko mēs uzskatām par augstākajām cilvēciskajām īpašībām, nekā daudziem cilvēkiem. Piemēram, es nesen zaudēju |oti mīļu draudzeni Balto; tas bija vācu aitu suns. Viņa bija manas ģimenes loceklis kopš dažu nedēļu vecuma. Ledus vētras laikā, kas 1996. gadā skāra Spokani Vašingtonas apgabalā, lielākā daļa cilvēku palika bez elektrības. Tā rezultātā dažu pirmo nedēļu laikā, kuras Balto bija ar mums, viņa lielāko daļu laika pavadīja vai nu iestūķēta manā jakā, lai mana ķermeņa siltums viņu sasildītu, vai saritinājusies kopā ar ģimeni, kad drūzmējāmies pie kamīna.

Balto izrādījās lielisks suns. Viņa bija mūsu draugs, sargsuns un biedrs. Neatkarīgi no tā, kas norisinājās, viņa vienmēr bija klāt, izrādīdama, cik ļoti mūs mīl. Kad Balto kļuva vecāka un viņai sākās artrīts, sunīte nekad nesūdzējās, pat ja mani bērni spēlējoties nejauši uzkrita viņai virsū. Dažu pēdējo dzīves gadu laikā viņai bija hroniski sausas acis, kas bija jāapstrādā divreiz dienā. Viņa nekad neraizējās arī par to un tikai mīlēja mūs vēl vairāk. Pēdējās divās nedēļās viņai pārstāja darboties nieres. Viņa cieta lielas sāpes, tomēr nekad nesūdzējās un vienkārši mīlēja mūs.

Viņas iemidzināšana bija viens no grūtākajiem darbiem, kas man jebkad bijis jāpaveic.

Balto bija piemērs beznosacījumu mīlestībai. Tad kas tieši ir cilvēcība? Problēmas definēt cilvēcību rada fakts, ka tas ir dinamisks pieredzējums ar dažādām iezīmēm, kuras cilvēka prāts bieži ekstrapolē vai antropomor- fizē no pārējās dabas. Iespējams, uz to mums ir jākoncentrējas. Kad esam aculiecinieki darbībai, kas izsauc siltas jūtas, prieka asaras, smaidu, zosādu un tā tālāk, tās ir cilvēciskas jūtas, un tāpēc daļa no mūsu cilvēcības.

Ievainots suns, kurš velk bērnu ārā no degošas mājas, izsauc pārsteigumu, godbijību un mīlestību. Mēs antropomorfizējam dzīvnieku un saprotam, ka gan suņa drosmīgā rīcība, gan mūsu emocijas ir daļa no cilvēcības.

Cilvēcībai ir lielāks sakars ar to, kas mūs iedvesmo, nevis ar to, ko varam uzskaitīt kādā stāstījumā. Tās ir emocijas, taču tādas, kas pārsniedz primitīvās ar dzinuļiem saistītās jūtas. Stāsti, kas mūs uzrunā, radošums, kas mūs satrauc, piedzīvojumi, kas mūs motivē, kaislība, kas pamudina tiekties pēc kaut kā labāka, prieks un godbijība - tas viss un vēl vairāk ir cilvēcība. Tāpat kā ar suni, kas bērna dzīvības vārdā riskē ar savējo, augstākā mūsu sugas spēja ir atzīt, ka cilvēcība aicina ikvienu no mums tiekties pēc kaut kā augstāka, sasniegt kaut ko vairāk un atdot vairāk no sevis. Mums ir lemts būt patiesiem pret savu augstāko un labāko būtību. Tas ir autoritatīvs paziņojums - vai nu mēs to apzināmies, vai ne.

Mērķēt augstu

Es apgalvoju, ka tiekšanās pēc individuālā augstākā un labākā ir vienīgais veids, kādā jebkad varēsim atrast sevi. Tā ir rīcības pasaule - par spīti tiem, kuri mums māca, ka tā ir bezdarbības vieta. Šādi fatālisti uzsver: lai arī kas notiktu, tam tā ir bijis jānotiek, tāpēc neko nedara. Viņi var apgalvot: ja redzat, ka kādam uzbrūk, jums jāpaiet garām, necenšoties palīdzēt. Viņi izmanto vienkāršo apgalvojumu, ka "viss notiek tieši tā, kā tam jānotiek" kā aizbildinājumu savai bezdarbībai - tam, ka viņi turas pie sava kūtruma. Šie paši cilvēki var teikt, ka mūsu jūtas un kaislības rada ego, tādēļ tās jāuzveic. Esmu dzirdējis argumentus, kuros ego tiek apsūdzēts kā ļaunums un kaut kas tāds, kas jāuzvar. Šie cilvēki liks mums meditēt un veikt nesavtīgas darbības, lai aizvilinātu mūs no pasaules.

Valoda var būt slazds. Vienkāršs apgalvojums var novest pie daudzām interpretācijām un interpretāciju interpretācijām. Kādā brīdī - neatkarīgi no tā, vai viss notiek tā, kā tam jānotiek, - ikvienam no mums jāizvēlas sava rīcība, reaģējot uz to, ko redzam norisināmies visapkārt. To apzinoties, iejaukšanās pret kādu vērstā uzbrukumā patiesībā var būt tieši tas, "kam bija jānotiek".

Raugoties no zināšanu perspektīvas, es saprotu, kā lēkt pār kārti. Es varbūt esmu redzējis simtiem lēcienu un aprēķinājis trajektoriju, ātrumu un precīzo leņķi, kādā pirms lēciena jānovieto kārts… bet tas viss nepadara mani par kārtslēcēju. Lai zinātu, kas ir kārtslēkšana, man patiešām ir ar to jānodarbojas.

Arī dzīve darbojas tādā pašā veidā. Ja es nevēlos, lai ar mani manipulē, man kaut kas jādara, lai šī manipulācija beigtos. Ja es uzskatu, ka cilvēcība ir pelnījusi ko labāku, man jārunā vai kādā citā veidā jāpieceļas un jāsagatavo ceļš kaut kam labākam.

Pamats dzīvei nomoda

Iepriekšējās paaudzēs tika uzskatīts, ka cilvēku darbības kontrolē dievi. Ideja par sevis pilnveidošanu vai personīgo iespējošanu ir relatīvi jauna, tomēr mūsdienās tas ir daudzus miljonus vērts bizness. Psiholoģija ir pieņēmusi mūsdienu tehnoloģijas un sasniegumus, tādēļ brīvības definīcija ir novesta pie tādas mobilas sabiedrības, kāda nav bijusi nekad agrāk. Mūsu dzīvesvieta un cerības kļūst aizvien mobilāki lielumi, un mēs patiešām ticam, ka sabiedrības locekļi var būt gandrīz jebkas, kas vien viņi patiešām vēlas būt.

Jāatzīst, ka šajā viedoklī ne viss ir ņemts vērā. Ir cilvēki, kuri uzskata, ka prātā nekad nevajadzētu iejaukties, tie ir cilvēki, kuri ir pārliecināti, ka hipnozi, psihoterapiju un daudz ko citu ir radījis velns, tic, kuri būtībā tic, ka cilvēki ir grēcīgi un tiem jāizlūdzas ceļš uz pestīšanu. Tomēr lielākajā daļā Rietumu kultūra pieņem, ka cilvēks var veidot savu likteni - vai vismaz uzlabot savu dzīvi.

Mēs ceram, ka skolas māca bērniem uzņemties atbildību, pareizi ēst, vingrot, trenēt prātu un iztēloties neierobežotus panākumus. Kad sastopamies ar skolotāju, kurš nodod mūsu uzticību, paziņojot bērniem, ka viņi ir ierobežoti radījumi, kas nespēj piepildīt savus sapņus, mēs šo skolotāju izstumjam. Tātad priekšstats par personīgo iespējošanu cilvēces vēsturē ir ne tikai relatīvi jauns, bet ir arī kļuvis par vērtību, ko daudzi no mums lolo un nodod tālāk saviem bērniem.

Pirmie principi

Kāpēc tas ir svarīgi? Vēsture ir varens skolotājs. Cīņām, kuras no 13. gadsimta Lielās brīvības hartas noveda pie mūsdienu priekšstatiem par brīvību un taisnīgumu, ir tālejošas sekas. Uzlūkojot mūsdienu pasauli un tās sociāli ekonomiskās un politiskās attiecības, mēs uzzinām par šķirtni, kura joprojām pastāv starp to, ko varētu dēvēt par vienošanos par pirmajiem principiem.

Kas ir pirmais princips? Šajā ziņā es gribētu domāt par to kā par sākuma platformu mieram pasaulē. Padomājiet, piemēram, par ideju, ka dzīvība ir svēta. Šķiet, visi varētu vienoties par to - sava veida morālu imperatīvu, kas attiecas uz visiem. Mēs noformulētu savu pirmo principu šādi: "Ikvienam cilvēkam ir tiesības dzīvot."

Zinātnē par pirmo principu tiek uzskatīta premisa vai hipotēze, kuru nevar pierādīt. Kā izteicās izcilais matemātiķis Kurts Gēdels: "Visi pirmie principi pēc būtības ir nepierādāmi."1 Tomēr kaut ko var izdarīt arī ar pirmo principu - piemēram, Lielo sprādzienu, kuru slavenu padarīja teorētiskais fiziķis Dr. Stīvens Hokings. Šajā sakarā var pārbaudīt principu, pārbaudot teorijas, kas izriet no tā.2 Piemēram, no Lielā sprādziena izriet Visuma izplešanās. Pārbaudiet to, un - ja šis pieņēmums apstiprinās, tas atbalsta pirmo principu.

Pirmā principa attiecināšana uz cilvēkiem varētu būt atšķirīga no tā tradicionālā pielietojuma. Tomēr, pēc manām domam, tas ir gan nepieciešami, gan atbilstoši. Lūk, kāpēc: pirmie principi dara vismaz divas lietas sabiedrībām, kas iesaistītas šajā pielietojumā. Pirmā ir vadīt šīs sabiedrības, izpētot implikācijas un izveidojot metodes, lai veicinātu savstarpēju papildināšanu starp tādām disciplīnām kā ķīmija un fizika. Otrā ir nodrošināt vizuālu ainavu, ja vēlaties, kuru var aptvert visi - gan speciālisti, gan nespeciālisti.

Labi, pieņemsim, ka mums ir pirmais princips, kuru dēvējam par "dzīvību". Mēs pieņemam, ka visu cilvēku dzīvība ir dārga un visiem cilvēkiem ir tiesības dzīvot. Mēs nevaram pierādīt šo principu vairāk nekā Lielā sprādziena teoriju, bet varam izstrādāt daudzus veidus, lai pārbaudītu šo principu - īpaši politoloģijas, socioloģijas, psiholoģijas un tamlīdzīgās disciplīnās. Tāpat mēs varam izveidot vizuālu karkasu, ko vismaz sākotnēji aptvers vairums no mums. Tāpēc - un tas notiek tieši tik vienkārši - tā elegance slēpjas vienprātībā par to, ka "visiem cilvēkiem ir tiesības dzīvot".

Ja pasaule pieņemtu šo vienu vienkāršo premisu, karus varētu izbeigt. Bet fakts ir tāds, ka pasaules sabiedrība to nedara. Nē, patiešām ir daudzi, kas uzskata, ka viņu pienākums ir nogalināt. Viņu acīs citu cilvēku dzīvībai nav īpašas nozīmes vai vērtības, ja šie citi cilvēki netic kaut kam konkrētam. To visu apzinoties, kādā veidā un kur mums sākt rīkoties, lai panāktu vienkāršo vienprātību, ka visu cilvēku dzīvība ir svētai

Personīgā iespējošana

Personīgā iespējošana sākas ar pašrefleksiju. Jautājums "kas ir cilvēcība?" acīmredzot ir ikvienas nopietnas pašrefleksijas daļa. Zigmunds Freids un citi cilvēki vienkārši ieņem vietu uz evolūcijas kāpnēm, pozīciju, kurā viņiem ir vairāk "pelēkās vielas", tāpēc lielākas kavēšanas spējas. Cilvēces brīnumainās smadzenes bija ne tikai izsmalcinātākas savas spriestspējas dēļ, bet arī spēcīgākas savā spējā apspiest impulsus. Pēdējā iezīme ir izšķirošā, jo saskaņā ar Freidu zemapziņa ir kūsājošs dzīvniecisku vēlmju katls, kurš nemitīgi jākontrolē. Zemapziņā vai kur citur cilvēkā nemitinās nekāda augstāka patība. Gluži pretēji - cilvēki bija dzīvnieki, kurus no citiem dzīvniekiem atšķir galvenokārt viņu spēja apslēpt savu dzlvnieciskumu un izmantot intelektu unikālos veidos.

Filosofi ir ilgi apsprieduši cilvēcību. Šajās dienās un laikmetā, kad mums sniegtas tik daudzas iespējas un izdevības (dažiem cilvēkiem - problēmas), mēs varētu domāt, ka pirmie principi, kas padara mūs atšķirīgus, jau atkal varētu būt ļoti interesantas tēmas. Ir viegli būt ciniskam no vēsturiskās perspektīvas un piekrist tādiem apgalvojumiem kā: "Cilvēce māca savus bērnus kļūt absurdiem un tādējādi normāliem" un "Dieva vārdā cilvēce ir nogalinājusi…". Tomēr - ja vēlamies kļūt par aktīviem pilsoņiem, ir vienkārši nepieņemami samierināties ar šādām prognozēm.

Pasaule mainās pa vienam cilvēkam. Es ticu, ka katrā cilvēkā mīt tik sevišķas spējas, ka kādu dienu jautājums "ko nozīmē būt cilvēkam?" būs tik banāls, cik banāls vien kaut kas var būt, jo atbilde būs tik acīmredzama, cik acīmredzams vien kaut kas var būt. Iespējams, mēs visi iemācīsimies nedaudz vairāk uzturēties savu smadzeņu labajā puslodē. Mēs varam uzzināt vairāk par "tagadni" un mūsu savstarpējo enerģijas apmaiņu un zināt nedaudz mazāk par detaļām, kuras izmantojam, lai nodalītu sevi no visiem un visa.

Manuprāt, galvenā doma ir tāda: es jums ticu! Vēl vairāk, es zinu: kad ikviens no mums ticēs citiem, notiks fundamentāla pārmaiņa. Tā ir lielā pārmaiņa, kas sevī slēpj apsolījumu par dzīvi mierā.

Kopsavilkums

Šajā nodaļā aplūkojām, ko nozīmē būt cilvēkam un vai cilvēki ir vai nav pelnījuši, lai pret viņiem izturētos labāk, kā to ir darījuši atsevišķi tirgotāji un slepenas aģentūras. Ja jau reiz par to runājam, tāpat apspriedām, kā šīs institūcijas var turpināt pret mums izturēties.

Liela sabiedrības daļa tic, ka mūsos slēpjas kāds potenciāls, un es ticu, ka tiekties pēc sava augstākā individuālā labuma ir vienīgais veids, kā mums atrast sevi.

Nākamajā nodaļā aplūkosim, ko es pats domāju par visspēcīgāko un, iespējams, visgrūtāk apstrādājamo cilvēcības aspektu - piedošanu.

Divpadsmitā nodaļa

Piedošana un laimīga sirds

Turēties pie savām dusmām ir kā grābt ar roku karstas ogles, lai mestu ar tām kādam citam, jo beigu beigās apdedzinies tieši tu pats.

Buda

Gandrīz viss, ko esmu uzrakstījis vai ierakstījis pēdējo divu desmitgažu laikā, satur piedošanas jēdzienu. Man jums godīgi jāsaka, ka tā ir bijusi viena no manām grūtākajām mācībām, iespējams, tāpēc arī es joprojām atgriežos pie tās. Redziet, esmu sapratis, ka piedot nenozīmē tikai piedot sev vai kādam citam, tas nozīmē arī piedot dzīves veidam un atbrīvoties no tā.

Vispirms ļaujiet man atklāt vienu no saviem senākajiem ieskatiem. Gadiem ilgi esmu izmantojis subliminālās komunikācijas teoriju un tehnoloģijas dažādiem pašpalīdzības nolūkiem. Reizēm tam bija nepieciešams ierakstīt sarunas ar klientiem.

Rakstot skriptu subliminālai programmai, viena no atsegšanas metodēm, ko esmu izmantojis, nosakot relatīvi satraucošu saturu, ir vienkārša, pašizveidota un uz lietvārdiem balstīta testa izmantošana, interpretējot to ar psiholoģiskā stresa novērtējuma (PSE)* palīdzību. Lietvārdu sarakstā ietilpst tādi vārdi kā māte, tēvs, mīlestība, naids, piedošana un vaina. PSE izveidoja divi militārā izlūkdienesta pulkveži, lai pārbaudītu subjekta apgalvojumu ticamību, neizmantojot fizisku arestu. Būtībā tas mēra muskuļu mikrotremora aktivitāti, kas pavada patvaļīgu muskuļu kustību - parasti starp 8 un 14 cikliem sekundē. Mikrotremors rodas no mijiedarbības starp simpātisko un parasimpātisko autonomās nervu sistēmas daļu.

PSE ir ārkārtīgi izsmalcināts instruments, ko es kā licencēts melu detektora pārbaužu veicējs gadiem ilgi izmantoju krimināllietās (gan slepkavību, gan zādzību izmeklēšanā) un civillietās, kas svārstījās no pirmsnodarbinātības pārbaudes līdz vadošo darbinieku psiholoģiskā portreta veidošanai. Instrumenta precizitāte smalkos stresa mērījumos (pretstatā spēcīgam stresam) padara to par vērtīgu stresa atklāšanas ierīci. Daudzi psihologi to izmanto šim mērķim, un ar PSE palīdzību ir veikti vairāki interesanti atklājumi. Piemēram, trīs apgalvojumi, kas vienmēr izraisa stresu, ir piedošanas komplekts.

Piedošanas komplekts

Ikvienā subliminālajā programmā, kuru esmu izveidojis vairāku aizvadīto gadu laikā, ir bijis iestrādāts tas, ko es saucu par "piedošanas komplektu". Esmu pārliecināts, ka, izmantojot tikai šos vēstījumus kopā ar simbiotiskiem ziņojumiem, tiks paaugstināta ikviena cilvēka aktivitātes dinamika. Piedošanas komplektu veido trīs vēstījumi: "Es piedodu sev. Es piedodu visiem citiem. Man ir piedots." (Dažos gadījumos pēdējais teikums skan šādi: "Mums ir piedots.") Es ticu - un to ir parādījuši mani pētījumi -, ka mēs tik precīzi pārvietojam atbildību par jebko savā dzīvē, ka samazinām iespēju atbrīvoties no jebkādiem sajustajiem ierobežojumiem. (Skat. grāmatas "Izvēles un ilūzijas", "Subliminālā mācīšanās" un "Domāšana nedomājot".) Kad uzņemamies pilnu atbildību, iespējojam sevi pārmaiņām.

Visas manas pārbaudes ar PSE un citiem mērījumiem demonstrē tiešu saikni starp bailēm un dusmām, vainu un kaunu, kā arī piedošanu. Mainot šo pašsakaujošo cilpu, pazūd arī problēmas, kas izpaužas kā zems pašnovērtējums vai pat paša cilvēka izraisītas veselības problēmas. (Sīkākai informācijai par "baiļu un dusmu" cilpu skat. prāta modeli, kas aplūkots grāmatā "Izvēles un ilūzijas".)

Tapat es uzskatu, ka zināma šūnu mācīšanās aizvieto jeb dezorganizē šūnu atmiņu. Rezultāts ir slimība. Paradoksāli, bet reizēm slimība ir uz ārpusi vērsta emociju izpausme, kas pati ir ģenerēta caur tādu prizmu, kas parasti ir atkarīga no kļūdainas interpretācijas par pieņemšanas un atgrūšanas tēmu vai piedošanu.

Tātad - visa uzvedība izriet no izvēles, pat ja tā ir pašiznīcinoša (kāda pārsvarā ir izvairīšanās uzvedība). Šajā ziņā, izvēloties darbības, mēs pamudinām savas šūnas mācīties no jauna (dezorganizējam kārtību). Mēs ļoti reālā nozīmē izvēlamies savas slimības. Tāpēc mēs bieži radām to, no kā visvairāk baidāmies. Mēs kļūstam par to, kam pretojamies; to, kas mums nepatīk citos, mēs iekļaujam sevī. Interesanti, bet adaptācijas process (izvairīšanās vai atgrūšana) paradoksāli darbojas, kad raugāmies ārpus prāta likuma, ko varētu saukt par nepakļaušanos (nepieciešamību pēc unikālas pašizpausmes). Mēs varētu arī teikt, ka manipulācijas stratēģija šī mērķa sasniegšanai ir mūsu psiholoģijas likums.

Tādējādi prāta likums ir nepakļaušanās, savukārt psiholoģijas likums ir manipulācijas stratēģija, un galvenais to abu upuris parasti esam mēs paši. Filosofi šim paradoksam piešķir tik lielu vērtību tā relatīvo vērtību cikliskuma dēļ. Tēze ar to nomainošu antitēzi sniedz ieskatu sintēzē. Galvenais cilvēku paradokss ir tas, ka daudzi no saglabāšanas mehānismiem darbojas, lai iznīcinātu, nevis saglabātu.

To apzinoties, ļaujiet man izstāstīt pāris klīnisku gadījumu. Pirmais ir stāsts par jaunu zēnu, kas tika uzskatīts par neizdziedināmi slimu. Otrais ir stāsts par mani pašu un to, ko es tagad uzskatu par laimīgu sirdi. Es varētu jums izstāstīt arī citus gadījumus, kā esmu to darījis savās iepriekšējās grāmatās, bet šie divi atklāj to domu, kuru vēlos uzsvērt tagad.

Iejaukšanās

Es joprojām uzskatu, ka pirmais gadījums ir fascinējošs. Pirmo reizi tas tika publicēts pirms aptuveni 20 gadiem manā grāmatā "Subliminālā mācīšanās". Manuprāt, tas joprojām sniedz ieskatu visintriģējošākajā cilvēcības aspektā un liecina par potenciālu, kas mīt mūsos visos. Tas ir lielisks piemērs par prātu kā dziednieku/prātu kā slepkavu. Tāpat tas vēstī par subliminālās tehnoloģijas pozitīvu un dziedinošu pielietojumu.

VI) bija četrpadsmitgadīgs zēns ar ilgu fizisku saslimšanu vēsturi. Viņš piedzima ar balss saišu paralīzi, kas apgrūtināja norīšanu un gremošanu. Ta tika labota ar traheotomijas palīdzību, un divu gadu vecumā viņš spēja normāli funkcionēt. Drīz pēc tam viņa vecākiem piedzima vēl viens bērns. VD sāka uzrādīt smagākas saslimšanas simptomus, viņam tika diagnosticēta muskuļu distrofija. Četrpadsmit gadu vecumā viņš jau bija piekalts ratiņkrēslam ar ierobežotām iespējām apģērbties un nomazgāties. Papildu tam viņam bija skolioze (mugurkaula izliekums uz sāniem) ļoti smagā formā un smagas plaušu problēmas. Ārsti domāja, ka skolioze pastiprina viņa plaušu problēmas un nepieciešama mugurkaula izliekuma operācija, izmantojot sakausējumu un metāla stieņus.

Lai gan atzina procedūras efektivitāti, viņi uzskatīja, ka VD plaušu problēmas ir tik smagas, ka zēns, iespējams, nespēs pārdzīvot operāciju - apburtais loks, ja tā var teikt.

VD tēvs atnāca uz Progressive Aivareness Research institūtu, lai sastaptos ar konsultatīvās padomes locekļiem un apspriestu iespēju izgatavot specializētu programmu savam dēlam. VD slimības vēstures pārskats norādīja uz vairākiem nozīmīgiem faktoriem. Pirmkārt, VD saslimšanas smagums un simptomi palielinājās vai samazinājās proporcionāli saņemtajai uzmanībai. Otrkārt, viņš izmantoja slimību, lai kontrolētu savā ietekmes sfērā esošos cilvēkus (ģimeni un draugus). Treškārt, šo slimību rezultātā ģimenē valdīja intensīva brāļu sāncensība. Ceturtkārt, vecāki bija radījuši nekonsekvenci un strīdus par jaunā zēna aprūpi un ārstniecību, un viņš ar tiem manipulēja, izmantojot šo ieganstu.

Es izveidoju īpašu subliminālo programmu, izmantojot vīrieša, sievietes un bērna balsi, kas visas vērsās pie zēna ar pilnu atbalsi un skanējumu, un liekot lietā pusložu apstrādi. Apgalvojumi tika nodoti autoritatīvā un rekomendējošā dialogā, kas bija mērķēts uz šādām jomām: pašnovērtējumu, atbildību par sevi, viengabalainību, veselību, šūnu spēju nevainojami atjaunoties, pieņemšanu, mīlestību. Tāpat dialogā bija dzirdami specifiski ziņojumi, kas tika virzīti uz VD ķermeņa bojātajiem apgabaliem. Papildu tiem bija iekļauts arī piedošanas komplekts un simbioze ar tēti/mammu.

Ta kā VD bija piesaistīts ierobežotai vietai, dažādi ieraksti tika radīti, samiksējot apgalvojumus ar primārajām nesēj frekvencēm. Viena primārā nesēj frekvence bija sajauktas okeāna un dabas skaņas, lai ļautu VD mācīties, skatīties televizoru un veikt citas darbības, izmantojot ierakstu kā neuzkrītošu fonu. Citas izvēlētās nesēj frekvences bija balstītas uz viņa un citu ģimenes locekļu mūzikas izvēli.

Laikā, kad tika izveidotas šīs programmas, VD bija izņemts no skolas un slimības komplektācijas dēļ mācījās mājās. Sešas nedēļas viņš pastāvīgi klausījās šīs programmas. Šī perioda beigās VD tika veiktas plaušu pārbaudes, kurās tika konstatēti neticami uzlabojumi. Ārstus tā iedrošināja pārbaudes rezultāti, ka viņi sāka domāt: tagad VD ir pietiekami spēcīgs, lai pārdzīvotu mugurkaula operāciju. Tomēr divu nedēļu laikā pēc plaušu pārbaudēm viņa mobilitāte bija ārkārtīgi palielinājusies. Viņa tēvs aizsūtīja uz Progressive Awareness Research sava dēla attēlu, kurā bija atainots, kā zēns, kas agrāk bija piekalts ratiņ- krēslam, kāpj augšup pa kāpnēm.

Pēc dažām nedēļām VD radās problēmas ar ogļskābās gāzes saglabāšanu, tāpēc viņš tika pieslēgts skābekļa aparātam, lai atvieglotu elpošanu. Kādu vakaru viņa vecāki atklāja, ka skābekļa padeve ir uzregulēta vairāk nekā divas reizes stiprāk par paredzēto līmeni. Viņš tika ievietots reanimācijā, kur saņēma nepieciešamo aprūpi. Kamēr VD tur atradās, viņa tēvs ievēroja, ka dēla elpošanas ritms līdzinās tam, kāds viņam bija balss saišu paralīzes periodā. Ārsti apstiprināja, ka VD ir tā pati paralīze, un viņam tika veikta traheotomija.

VD pilnībā atkopās. Man ir fotogrāfijas, kurās šis jaunais cilvēks stāv līdzās savai jaunajai mašīnai, gatavs kļūt par normālu, veselīgu jaunieti. Ārsti apgalvo, ka vienīgais, ko iespējams pateikt par viņa veselības stāvokli, ir tas, ka viņam ir vāji muskuļi. Iespējams, sublimināli saskaroties ar slikti pielāgojošos aizsardzības mehānisma pamatiem, VD regresēja līdz punktam savā slimības vēsturē, kurā viņa veselība un uzmanība bija optimālā līmenī.

Piedot un atlaist

Otrs gadījums, kuru vēlos izstāstīt, saistīts ar mani un ideju, ka ar piedošanu sev un citiem nepietiek - mums jāpiedod un jāatbrīvo idejas, domāšanas šabloni, atkārtojumi un daudz kas cits (jāatbrīvojas no tiem). Es to paskaidrošu sīkāk, bet vispirms izstāstīšu savu gadījumu.

To, cik svarīga ir piedošana, es sapratu 1980. gados pašizziņas jeb patiesas personiskās atbildības ceļā. Kā minēju iepriekš, Jūtas štata cietumā veiktais pētījums pārliecināja mani, ka tas ir nepieciešams. Es nekavējoties uzņēmos uzdevumu piedot visiem, ko varēju iedomāties, un dažos gadījumos zvanīju un rakstīju vēstules, kurās atvainojos par savām kļūdām. Pēdējais šķita atbilstoši tajos gadījumos, ja man bija jāpiedod sev par tādu rīcību, kas bijusi savtīga un kā citādi sāpinājusi citus.

Es sāku lasīt lekcijas un rakstīt grāmatas par piedošanas spēku. Izveidoju prāta modeli, kas ilustrēja to, kā bez piedošanas mēs viegli pārvietojam atbildību un vainojam kādu vai kaut ko citu. Es izveidoju pārliecinošus argumentus, ka mēs nespējam mainīties, līdz dodam sev spēku un atļauju to darīt. Kamēr mēs vainojam kādu vai kaut ko, mēs esam bezspēcīgi, jo tā nav mūsu vaina, tādēļ nav neviena, kuru būtu nepieciešams mainīt.

Es sāku iekļaut piedošanas komplektu visos savos ierakstos un 1990. gadu sākumā izlēmu: piedošana ir tik svarīga, ka mans uzņēmums padarīs ierakstu pieejamu bez maksas. Citiem vārdiem sakot, mēs izmantojām savu visvairāk pārdoto programmu un sākām to izplatīt bez maksas (tā joprojām ir bezmaksas - katram klientam pa vienai interneta vietnē www.innertalk.com ).

Es jutu, ka daru savu darbu. Protams, man bija daudz jāmācās, bet es patiešām uzskatīju, ka ar šo tēmu esmu trāpījis desmitniekā. Patiesībā kādu dienu jauns puisis nozaga priekšmetu manā grāmatu veikalā, un mans draugs kliedza, lai es dzenos pakaļ zaglim, kad tas skrēja prom pa ietvi. Atceroties šo notikumu, iespējams, biju gaužām pārņemts ar sevi, jo vienkārši atteicu savam draugam: "Viņš nevar mani apzagt. Ja viņam tas ir tik ļoti vajadzīgs, tad tā ir mana dāvana." Doma ir šāda: es pat nevainoju zagli par to, ka viņš mani apzaga.

Mana vēsture

Tomēr šajā brīdī man jāatkāpjas no stāsta. Kā jūs zināt, es gadiem ilgi veicu melu detektora pārbaudes, izmeklēšanas, novērošanu un tā tālāk.

Mans tēvs strādāja likuma uzraudzībā un gandrīz visās manās atmiņās ir ģērbies uniformā un ar lielu ieroci pie sāniem. Mans tēvs bija iestājies armijā, atstādams savu iepriekšējo darbu meža izstrādē, un kļuva par Otrā pasaules kara veterānu, saņemot medaļu "Purpura sirds". Viņš tika atsūtīts atpakaļ uz Savienotajām Valstīm, kur kļuva par apmācības seržantu. Viņš bija diezgan despotisks cilvēks ar aizspriedumiem - mūsdienās daži to sauktu par fanātismu.

F.s tiku uzaudzināts ar tādu ētiku un morāli, kas dažos veidos bija ļoti aizspriedumaina. Mans tēvs to uzskatīja par labu strādnieku šķiras morāli. Kad kļuva pieejama televīzija, mūsu ģimene skatījās kovboju vai policistu filmas. Tajās vienmēr bija labais puisis un sliktais puisis; ja filma bija vismaz kaut ko vērta, mēs ļoti aizrāvāmies un vēlējāmies, lai labais puisis atriebjas. Tādējādi manī mita daudzas īstenas Rietumu klasiskās filmas, tostarp Shane un The Good, the Bad, and the Ugly. Tāpat jāatzīst, ka man bija iecienītākās filmas, kuras esmu noskatījies atkal un atkal, piemēram, Pale Rider un Tombstone.

Labi, iespējams, jūs gribat uzzināt, kāds tam visam sakars ar piedošanu. Lūk, ko es sapratu: mani iedomātie ļaundari dzīvoja manī un iedomātā varoņa loma gaidīja savu izdevību iziet uz skatuves. (Patiesībā esmu piedzīvojis šo varoņa lomu, kad atguvu nolaupītus bērnus viņu mātēm un tiku godināts par cilvēka dzīvības glābšanu; šajā sakarā atzīstu: tas lika man justies labi.) Citiem vārdiem sakot, manī mita aizspriedumi, kas gaidīja brīdi, lai varētu izpausties.

Es bieži "lasu" cilvēkus un atklāju, ka ir viegli pārvirzīt savu nosodījumu par noziedzību uz politiku un morāles jautājumiem, piemēram, par cilvēka klonēšanu, abortu un tā tālāk. Rezultāts? Es nespēju piedot un atlaist to, kas mita manī kā potenciālās dusmas vai skarbs nosodījums.

Uz skatuves parādās cits jautājums, ar kuru es atradu korelācijas un ko mācīju gadiem ilgi. Savā grāmatā "Labklājība: tikai prāta stāvoklis" (Wellness: Just a State of Mind) un citās publikācijās es runāju par to, ka slimība atbilst konkrētām cilvēka īpašībām un vajadzībām. Piemēram, dziedātājs, kuru šausmina uzstāšanās, necieš no sastieptas potītes, kā tas būtu ar dejotāju, bet viņam sāk sāpēt kakls. Acīmredzot slimība var darboties kā bēgšanas mehānisms, un tādējādi skatuves mākslinieks godpilnā veidā izvairās no biedējošas situācijas, Es saskatīju zināmu korelāciju, kas liecināja par to, ka sirds slimības, visdrīzāk, ir to cilvēku problēma, kuri ir naidīgi un agresīvi, savukārt vēzis biežāk sastopams intravertiem cilvēkiem vai tādiem, kuri patur emocijas sevī. Mana doma nav aizstāvēt šo korelāciju, bet drīzāk izteikt iekšējo pārliecību.

Sinhronitate?

2007. gada pavasarī es pavadīju laiku ar zirgiem un izbaudīju svaigu gaisu, strādājot pilnu nedēļu, kā to dara tik daudzi cilvēki. Taču tad es sajutu dedzinošas sāpes kreisajā plaušā. Tās parādījās, kad vingroju uz Treadmill skrejceliņa vai braucu ar velosipēdu, bet es spēju tās pārvarēt, tādēļ tās pazuda. Es nejauši izstāstīju par to savai sievai, jo sāpes šķita savādas, bet biju pārliecināts, ka man, iespējams, ir kāda jauna alerģija.

Pagāja pāris nedēļu un kādu rītu mana sieva atvēra jaunu brokastu pārslu paku. Gatavojoties bērt tās saturu bļodiņā, viņa ievēroja brīdinājumu uz pakas. Viņa noraizējusies atnāca pie manis. Uz šīs pārslu pakas bija precīzi aprakstīti mani simptomi un izteikts brīdinājums, ka tās ir tuvojošās sirdslēkmes pazīmes.

Nav jāsaka, ka man drīzumā tika veikts stresa tests, kurā uzrādītais rezultāts nebija apmierinošs. Tad tika veikta angiogramma, pēc kuras mana sieva un jaunākais dēls izplūda asarās. Uz šo brīdi mēs prātā bijām sagatavojušies šuntēšanai, bet neviens nedomāja par koronārās artērijas operāciju.

īsumā - man vienkārši ļoti paveicās (vai arī es biju labi pieskatīts). Divas no trim galvenajām artērijām manā sirdī bija pilnībā nobloķētas un trešā bija bloķēta par 99 procentiem, tomēr ķermenis bija atradis veidus, kā asinis varēja plūst caur visu sirdi. Sirds nebija bojāta.

Operācija deva man laiku pārdomāt daudz ko. Es pamanīju, ka sākumā jutos nodots un biju dusmīgs. Es biju vingrojis, vairs nesmēķēju, lietoju uzturā maz sāls un vēl mazāk cukura, daudz dārzeņu un augļu - kāpēc es? Dziļāk izpētot savas dusmas, es atklāju divas lietas. Pirmā: par spiti pārliecībai, ka esmu piedevis, es to nebiju izdarījis. Manī mita dažādi dusmu pilni scenāriji, kuri gaidīja izdevību, lai varētu izpausties. Tie bieži bija radīti manā bērnībā, bet - ja nebija, tad būtu varējuši. Citiem vārdiem sakot, manā domu plūsmā ietilpa pilnīgs miera pretstats.

Redziet, kad jūs dzīvojat piedošanas stāvoklī - tas ir, piedodat sev un visiem citiem -, jūs dzīvojat īpašā iekšēja miera stāvoklī.

Piedošana ir pretstats dusmām, atbildībai, vainai un tā tālāk!

Lai pārbaudītu savu teoriju, es iegādājos programmatūras/aparatūras iestatni no Sirds matemātikas institūta jūs varat aplūkot to manā interneta vietnē www.eldontaylor.com/mindprogramming ). Es uzstādīju programmu un sāku strādāt ar sistēmu. Tā ir izveidota, lai novērtētu vairākus mērījumus, ieskaitot pulsa biežumu un sirds ritmu, bet vissvarīgākais - tā māca cilvēku attīstīt sirds koherenci. Tā ir vienkārša, tomēr varena ierīce, un es ātri saskatīju atbilstību starp domām, kas bija dusmīgas un nesaskanīgas, nevis mierpilnas, mīlošas vai pat smejošas.

Es pārbaudīju citus. Manai skaistajai sievai bija ļoti saskaņots sirds ritms - līdz es palūdzu, lai viņa padomā par ko tādu, kas viņu sadusmo. Ienāca dusmas un saskaņa pazuda, un tā tas bija ar visiem, ko pārbaudīju. Es mācījos vairāk - ne tikai par piedošanas spēku, bet arī par to, ko es nosaucu par laimīgo sirdi.

Laimīgā sirds

Kas ir nepieciešams, lai jums būtu laimīga sirds, un kāpēc jums tāda būtu jāvēlas? Lūk, esmu uzzinājis šo: vai jūs ticētu, ka smaga sirds kavē jūsu imūnās, endokrīnās un autonomās nervu sistēmas optimālo darbību? Tas nozīmē, ka jūsu dzīve, visticamāk, saīsināsies un tās kvalitāte pazemināsies. "Dzīve ir mēsls, un tad tu mirsti" ir pašpiepildošs pareģojums un atspoguļo attieksmi, kas raksturīga smagai sirdij.

Kāda ir atšķirība starp smagu un laimīgu sirdi? Vai zinājāt, ka parasti mazāk nekā vienas minūtes laikā, ko pavadāt pie televizora, jūs ieejat izmainītā apziņas stāvoklī (smadzeņu viļņu aktivitātē), kas tiek uzskatīts par ārkārtējas ietekmējamības stāvokli?1 Tas ir precīzi tāds stāvoklis, ko varētu definēt kā hipnozei raksturīgu. Kādi hipnotiski ieteikumi iekļūst jūsu prātā televīzijas skatīšanās laikā un kas tos vēlāk iedarbinās? Varbūt jūs esat apmeklējis lielveikalu un impulsīvi paņēmis kādu produktu, ko nekad agrāk neesat pircis. Kāpēc? Vai varētu būt, ka jūs reaģējat uz zināmu posthipnotisku ierosinājumu (komandu), kas ir rāmi gulējis, līdz impulss, attēls vai simbols nostrādā, kad ieraugāt produktu veikalā (pat ja tikai ar sānu redzi)?

Vai jūs zināt, kas ir sirds koherence? To var redzēt vienveidīgos un vienmērīgos viļņu šablonos. Skatoties uz EKG diagrammu vai citu vizuālu sirds aktivitātes atainošanas metodi, jūs redzat rekursīvus sinusa viļņus - vienmērīgus, vienveidīgus sinusa viļņus. (Skat. 14. attēlu.) Kad koherences nav, sirds piepūlas (nedarbojas optimāli), un daudziem cilvēkiem tas kļūst par normālu dzīves tempu.

14. attēls

Vai jūs zinājāt, ka sirds koherence stāsta par laimīgu vai smagu sirdi? Vai jūs zinājāt, ka spēles, kas saistītas ar "nošauj viņus, pif-paf" tēmām, sagrauj sirds koherenci? Un kā ar faktu, ka dusmas, pārliecīgs satraukums un stress izraisa saskaņas trūkumu? Vai jūs zinājāt, ka, skatoties filmas, jūs piedzīvojat svešu vardarbību un citus nekrietnus pārdzīvojumus, kas nav savietojami ar laimīgu sirdi (sirds koherenci)?

Vai jūs zināt, ka domas ir saistītas ar sirds koherenci un tikai tas, ka jūs glabājat atmiņas par kaut ko skumju, ļaunu, sliktu vai vardarbīgu - tikai domas par kādu, uz ko joprojām dusmojaties, - izraisīs neregulārus un nesaskanīgus sirdsdarbības šablonus? Citiem vārdiem sakot, domas tiek pārtulkotas jūtās.

Vai jūtas ilgst mūžīgi? Nav grūti saskatīt, kāpēc ir tik svarīgi aizsargāties pret klejojošu un nevēlamu domu iekļūšanu mūsu prātā un tik svarīgi neitralizēt visas negatīvās emocijas. Mans padoms, pārfrāzējot citātu no grāmatas "Izvēles un ilūzijas", ir smaidīt (smaids apmuļķo smadzenes, liekot palielināt ķermeņa dabisko nomierinošo līdzekļu izdalīšanu) un izlikties, līdz jums sāk izdoties!

Domas rada

Domas ir lietas. Kopš to visu esmu atklājis, esmu arī sapratis, ka komēdijas un pacilājošas pārraides ir daudz veselīgākas. Es joprojām skatos dažus vecus, labus vesternus, bet mazāk nekā iepriekš, un vairs nekad personīgi neiesaistos. Ja tā notiek, filma tiek vienkārši izslēgta.

Man daudzkārt ir jautāts: "Kā lai izvairāmies no visas šīs neveselīgās programmēšanas?" Atbilde ir vienkārša, bet, kā jau tas ir ar daudzām lietām, runāt un darīt nav viens un tas pats. Sāciet ar to, ka izslēdzat televizoru.

Apzināti izvēlieties programmas un neskatieties reklāmas - sevišķi tās, kuras informē par (norāda uz/pārdod) slimību. Apdomājiet, ko ieliekat savā prātā, un atceliet visas iespējamās domas, kuras apdraud iekšējo mieru un klusumu - jūs jau saprotat. Problēmas sākas, kad tas viss patiešām jāsāk darīt.

Mēs dzīvojam laikā, kad ir atbilstoši palikt noskaņotiem uz pasaules politiku un piedalīties vēlēšanās kā informētiem vēlētājiem. Mums ir brīvība un atbildība, kas izriet no uzturēšanās pasaulē. Tomēr esmu pārliecināts, ka mēs visi varam dzīvot saskaņā ar to, ko saka mūsu apziņa, un darīt to, nepiesaistoties rezultātam. Tādā veidā varam piedzīvot uzskatu un viedokļu maiņu, taču tajā pašā laikā neradīsies patiesi pretinieki vai piekritēji, kas iedarbojas uz emocijām. Ja domājat, ka kaut kas var būt konkrētā veidā - pasakiet to un ļaujiet tam iet.

Kopsavilkums

Šajā nodaļā redzējām, kā domas, apziņa un zemapziņa var iespaidot ķermeni konkrētos veidos un to ari dara. Iepriekšējās nodaļās redzējām, cik viegli kādam citam ir iedēstīt mūsu prātā domas, kas nerodas mūsos pašos. Tāpēc ir jābūt vēl skaidrākam, kāpēc ir tik ļoti svarīgi pasargāt sevi no nevēlamām domām.

Lai atgūtu kontroli pār savu prātu, vispirms ir jāiemācās piedot un atlaist. Tika doti piemēri, kas var notikt, ja tas netiek izdarīts.

Tālāk aplūkosim uzskatu un nolūku spēku.

Trīspadsmitā nodaļa

Uzskati un nolūki

Raizējies pirms likmes veikšanas, nevis tad, kad rats jau sācis griezties.

Maksvels Malts

Mūsdienās tiek daudz runāts par nolūku un uzskatu spēku.

Šķiet, uzskatu spēks veido mūsu pašpiepildošos pareģojumus, ieskaitot spēju manifestēt personīgo realitāti. Tiek uzskatīts, ka nolūka spēks ir enerģija, ko varam kaut kur iedvest (mans apzīmējums). Piemēram, meditētāju grupas nolūks pazemināt kriminogēno līmeni tika iedvests laukā jeb to cilvēku kolektīvajā apziņā, kuri pilsētā guva labumu no meditācijas. Kad izrādījās, ka meditētāji ievērojami pazemināja noziedzības līmeni Vašingtonā, tas kļuva par pierādījumu nolūku spēkam.1 Tādēļ - kad cilvēki kolektīvi lūdz par kādu un šis cilvēks tiek izdziedināts, arī tā ir nolūku spēka izpausme. Patiešām, dažos prātos nulles punkts (vienojošais spēks, kas veido Visuma potenciālu un eksistenci) var glabāt atmiņas un nolūkus mums visiem, kurus var aktivizēt ar domu spēku (nolūku). Varbūt tā var būt sava veida dzīvā Akašas hronika? Saskaņā ar daudzām Austrumu reliģiskajām pārliecībām Akašas hroniku var uzskatīt par bibliotēku, kurā ikvienam no mums ir sava "dzīves grāmata". Savā grāmatā mēs atradīsim ierakstītu ikvienu mūsu darbību, domu, motivāciju, emociju un tā tālāk.

Ta visa pamatā ir fizika, kas bieži prasa izskaidrojumu, taču pat daudz dīvainākas lietas ir izrādījušās patiesas. Es atstāšu to laika un fiziķu ziņā (iespējams, manas brīnišķīgās krustmeitas, kura pašlaik studē kosmoloģiju doktorantūrā Kembridžas Universitātē, - vai pieņemsi izaicinājumu, meitēn?). Drīzāk es vēlos pievērsties atšķirībai starp pārliecību un nolūku.

Pārliecība

Pārliecības spēks ir gana labi dokumentēts, turklāt tā ir viena no tām vispārpieņemtajām lietām, kuras saprašanai jums nav jākļūst par ra- ķešzinātniekiem. Vairums mazu bērnu to saprot. Jau vismaz 60 gadus plakāti publiskajās skolās ir popularizējuši šo ideju. Mēs visi zinām stāstu par "Mazo Motoriņu, kas varēja" (A Little Engine that Could): "Domāju, es to varu, domāju, es to varu, domāju, es to varu…" Tomēr vairums no mums reti apsver to, kāpēc pārliecības spēks ir tik acīmredzams. Pieņemot, ka man ir taisnība un pārliecības spēks tiešām ir acīmredzams, jāuzdod jautājums, kāpēc mūsu pārliecība bieži ir tik pārprasta vai pašierobežojoša?

Salīdzinājumā ar ikvienu tehnoloģijas formu prāts ir brīnišķīgs instruments. Tas tālu pārsniedz jebkura tā dēvētā mākslīgā intelekta, datorprogrammas, kalkulatora un tamlīdzīgo instrumentu formu. Tomēr daudziem cilvēkiem tas nešķiet tik acīmredzami. Ir viegli domāt, ka datoram ir nevainojama atmiņa, kas bez kļūdām atrisina vissarežģītākos matemātiskos vienādojumus, darbojas neticamā ātrumā un tā tālāk. Ir tikpat vienkārši domāt, ka organiskajam prātam ir grūti mācīties, uzskatīt cilvēka atmiņu par kļūdainu un neveltīt sevišķu uzmanību mūsu pašu ātrumam. Bet prāts ir daudz pārāks par operētājsistēmu, piemēram, programmatūru vai atmiņas sistēmu, vai vietu cietajā diskā. Patiešām, tā lielākais potenciāls šajā šaurajā salīdzinājuma jomā slēpjas spējā izveidot, radīt, iztēloties un apšaubīt. Tomēr prātam piemīt vēl varenāka spēja - spēja ticēt!

Ticiet vai neticiet

Lūkojoties no abstraktas perspektīvas, ticība ir interesanta konstrukcija. Kas rada ticību? Kāpēc tā ir tik spēcīga? Kur ir robeža starp racionālu un iracionālu pārliecību? Kad tā kļūst par ieroci, lai kaitētu sev? Vai tā patiešām spēj pārvietot kalnus - tas ir, iespaidot fizisko pasauli?

Lai definētu ticības efektu, sociologi lieto daudzus apzīmējumus. Tas ir ticis dēvēts par placebo efektu (apkaunojošo izdziedināšanu ar cukura tableti), Pigmaliona hipotēzi spēju pārņemt vai imitēt citu cilvēku gaidas - līdzīgi hameleonam, kas maina krāsas), gaidu faktoru (to, kā gaidas ietekme rezultātu) un nenoteiktības principu, kas ir pazīstams fizikā un piedāvā pierādījumus matērijas izpausmei atbilstoši eksperimenta veicēja gaidām. Mistiķi un reliģiskie skolotāji bieži ir atsaukušies uz pārliecības spēku, kas tiek definēts kā pamatā esošs ticībai, ar kuras palīdzību viss potenciāls kļūst redzams.

Saistībā ar cilvēci ir skaidrs, ka pārliecība ir novedusi pie gandrīz ikviena sasnieguma, ieskaitot bioloģisko progresu. Patiešām, cilvēka apziņa ir neatrisināmi iesaistīta sugu evolūcijā, jo bez nolūka evolūcijas nebūtu. Daži šo nolūku ir saukuši par morfoģenētisko lauku vai sava veida informācijas lauku, ko gan veido, gan iespaido apzināta rīcība.2 Citi ir apkopojuši informāciju, kas, iespējams, norāda uz nulles punkta lauka eksistenci (vienojošo spēku, kas veido Visuma potenciālu un eksistenci).3 Daži uz to atsaukušies kā uz "savtīgajām šūnām" un šūnu atmiņas memiem. (Saskaņā ar Ričardu Dokinsu mems ir šūnu atmiņas vienība, kas tiek nodota nākamajām paaudzēm visnotaļ līdzīgā veidā kā tiek nodoti gēni.)4 Citi šo procesu ir aplūkojuši kā "šķidro kristālu apziņu": tā ir šūnu apziņa, kas kopumā sekmē sugas zināšanas par apziņas un zemapziņas dabu.5 Lai arī kā sauktu pirmcēloni - atmiņa, nolūks jeb apziņas doma -, tā ir prāta īpašība.

Prāts

Prātu nav viegli izprast, ja domājam par to no norobežojošu robežu perspektīvas, jo tām ir tendence aprakstīt gan to, kas kaut kas ir, gan to, kas nav nekas. Prāts līdz šim nav iekļāvies šajā kārtīgajā rāmītī. Patiesībā tas parasti noved pie diskusijas par apziņu. Definēt apziņu ir līdzīgi kā definēt bezgalību. Nav vienkāršas atbildes - un prāts ir daudz vairāk nekā tikai smadzenes, tāpēc šis jautājums var kļūt diezgan drūms un pretrunīgs, un atkarīgs no perspektīvas.

Tomēr mūs interesējošais prāts nav gluži tik drūms. Tas ietver personīgu sapratni kopā ar tās apziņas un zemapziņas atribūtiem. Tas ir potenciāla, atklājumu, izaugsmes, vieduma un radošuma avots. Mēs centīsimies saprast savu personīgo iekšējās esības pasauli. Tas ir jūsu prāts - māja sapņiem, ambīcijām, mērķiem, bailēm, vilšanām, plāniem, virziena izvēlei un uzdevumam. Galu galā - tas ir jūsu labākais sabiedrotais un ļaunākais ienaidnieks. Taču tagad nepieciešams izprast šo pašidentifikācijas prātu.

Prāts var radīt it visu, ko tas spēj pietiekami detalizēti iedomāties. "Domas ir lietas!", "Prāts ir kauzālais faktors!" un "Ticiet, viss pārējais jums tiks piemests!" ir apgalvojumi, kas šķiet patiesi dažu cilvēku intuitīvajai izpratnei; tomēr daudzi sev un citiem uzspiež ierobežojumu likumu. Kāds ir šis likums un kur mēs to apgūstam?

Iemantotie uzskati

Iztēlosimies scenāriju, kas var palīdzēt intelektuāli un emocionāli aptvert priekšstatu par sev uztieptiem ierobežojumiem. Iztēlojieties vidi, kas nepazīst naida, dusmu, neuzticības, skaudības, alkatības, baiļu, greizsirdības un citu līdzīgu emociju. Un nu iztēlojieties bērnu, kas ir piedzimis šajā vidē. Bērns uzaug, pazīstot tikai atbalstu un mīlestību, nekad nejūtoties pamests, atstāts vai nedrošs. Viņš tiek audzināts ticēt, ka ar pacietību un neatlaidību viss ir iespējams. Bērnam tiek sniegts ikviens zināmais mācību instruments, viņš tiek iedrošināts pētīt un būt neatkarīgs, kā arī tiek atalgots ar uzslavu par neatlaidību un panākumiem. Ja bērnam neizdodas, tas nekas! Viņš tiek vienīgi iedrošināts. Bērns sāk domāt, ka spēj apgūt visas disciplīnas. Viņš atkal un atkal gūst sekmes. Laika gaitā bērns sāk vēlēties pārbaudīt savu spēju robežas.

Nu pretstatiet to bērnībai, kāda pazīstama vairumam no mums. Vide bija pilna ar laika un resursu trūkumu. Pasaule bija pilna dusmu, alkatības, ciešanu, baiļu un citu negatīvu emociju, un šo informāciju daudzkārt pastiprināja televīzija, radio, drukātie mediji, mamma un tētis, vienaudži, skolotāji un citi. Kad šajā vidē tiek izsmieta bērnu iztēle (parasti iedomu draugu vai tamlīdzīgu lietu pārpilna), vairums no viņiem sāk apšaubīt paši savu saprātu. Viņus izsmej, un viņiem draud. Iespējams, viņi tiek fiziski sodīti un emocionāli šantažēti ar līdzatkarī- gām bezjēdzībām, piemēram, "ja tu mani mīlētu, tu to izdarītu manis dēļ", "ja tu mani cienītu, tu pildītu manas vēlēšanās" un tā tālāk un tā joprojām.

Padomājiet brītiņu. Kā jums šķiet, kāda būs atšķirība starp šiem bērniem? Vai būs atšķirības pārliecībā - ticībā sev, pasaulei un tās iespējām? Ja būs atšķirības pārliecībā - vai būs kontrasts starp to, ko šie bērni radīs?

Lūdzu, apdomājiet to kādu brīdi. Iztēlojieties, ka esat uzaudzis pirmajā scenārijā. Kur jūs būtu un ko spētu paveikt, ja nekad nebūtu satraucies, ka jums nesanāks, minstinājies, izjutis nogurumu, jums nekad nebūtu draudēts, kļuvis slikti, jūs nebūtu piedzīvojis atstumšanu, jums nebūtu vardarbīgi uzbrukts, jūs nebūtu spiests veidnē, kas nekad jums nederēs? Jau atkal - pirms turpināt, padomājiet kādu laiciņu - patiešām sajūtiet to.

Vairums cilvēku ir savas vides produkti. Mūsu pārliecība ir mantota lielā mērā tādā pašā veidā, kādā tiek apgūta valoda; tas veido perspektīvu, no kuras mēs redzam un interpretējam pasauli. Biežāk mēs saņemam to, ko sagaidām. Mēs radām to, no kā bīstamies. Parasti mēs sastopamies ar to, ko iztēlojamies.

Nolūki

Kā redzējām, pārliecības spēks iespaido cilvēku, bet vai ir vēl kāds spēks - nolūku spēks? Vai viena cilvēka nolūks var iespaidot citus bez viņu zināšanas vai piekrišanas?

Ir dokumentēti gadījumi, kad ticīgos bez tieša kontakta iespaidojuši citi, piemēram, dažas no vudū metodēm, kuras izmanto tā dēvētie bokori. Šajos gadījumos reti gadās atrast kādu, kurš nav neko zinājis par vudū, bokoru vai par šķietamo lāstu, kas beigu beigās piepildās, taču tas nav obligāti.6

Pieaug arī to pētījumu skaits, kuri atbalsta kādu mēdiju īpatnību, kriminālnoziegumu risināšanā savienojot mēdiju ar upuri vai noziedznieka prātu. (Kad pirms daudziem gadiem veicu izmeklēšanas, veiksmīgi izmantoju mēdiju sniegto informāciju.)

Pastāv plašs klāsts pierādījumu apgalvojumam, ka prāts nav lokāls notikums. Eksistē liels daudzums datu, kas šo mistēriju tikai paplašina, nevis sašaurina, ko mēs varētu sagaidīt nesenās zinātniskās izpētes iespaidā. Tāpēc es atkal jautāju: Vai ir kāda tieša ietekme, ko mēs varam uzskatīt par nolūku spēku f

Nesen lasīju par tuvākajā laikā publicējamu rakstu, kas apstiprināja pierādījumus par nolūku spēku. Tas mani ieintriģēja, un es sazinājos ar Intelektuālo zinātņu institūtu (lONS)[15], lai iegūtu tā kopiju vai plašāku informāciju par to. Strādāt ar šo organizāciju bija tīrais prieks, un tā saveda mani kopā ar vadošo pētnieku - Dr. Dīnu Radinu. Es biju pazīstams ar dažiem viņa agrākajiem darbiem un sajūsminājos, redzot viņa rakstu "Ar nolūku palīdzību uzlabotas šokolādes ietekme uz noskaņojumu" (Effects of Intentionally Enhanced Chocolate on Mood).

Pirms biju redzējis visu rakstu, savā pirmajā pētījumā jautāju Dr. Radiņam, kāda ir atšķirība starp placebo un nolūku ietekmi. Manuprāt, tas ir intriģējošākais elements, ko varētu noskaidrot dubultaklā zinātniskā pētījumā. Kā tika prognozēts, pārliecības efekts atšķiras no nolūka efekta. Bet - ja nu mēs pievienotu nosūtītāja nolūku saņēmēja pārliecībai, kādu apvienotu efektu un atšķirību varētu noteikt?

Kā izrādījās, pētījumā netika kontrolēts gaidu /placebo efekts - atšķirībā no tā saucamā nolūka efekta. Lai gan šis ir labs pētījums, tas mani apbēdināja, jo vairāk vēlējos uzzināt datus, kas norāda uz attiecībām (papildu gaidītajām) starp placebo!gaidām un nolūku ietekmi. Turpmākajā korespondencē Radins norādīja:

Grupa cilvēku bez gaidām dotajā gadījumā nebūtu daudz palīdzējusi, jo - lai pārbaudītu, vai hipotētiskai ārstniecībai ir efekts, mums jāsalīdzina gaidas pretstatā gaidām + ārstniecībai.

Lai padarītu to skaidrāku, sauksim kontrolgrupu par bezgaidu + bez ārstniecības stāvokli, savukārt placebo - par gaidu + nekādas ārstniecības stāvokli un ārstniecību par gaidu + ārstniecības stāvokli. Kontrol- grupas stāvoklis pretstatā placebo stāvoklim varētu būt interesants, jo tas parādītu, kāds efekts ir gaidām vienām pašām, bet es neesmu pārliecināts par kontrolgrupas pārbaudi pretstatā ārstniecībai.

Iespējams, nākotnē Radins noteiks atšķirību. Šobrīd galvenā doma ir tāda, ka ir zināmi pārliecības un nolūka efekti, bet es uzskatu, ka "nolūks" šajā ziņā ir nedaudz pārāk plašs apzīmējums. Tā varētu būt vizuāla aina, emocijas, verbāla shēma, nejauša doma, vudū burvestība, lūgšanas izraisīta dievišķa iejaukšanās un tā tālāk. Tomēr kolektīvais spēks, kas piemīt daudziem cilvēkiem, kuri domā par mieru, līdzsvaru un harmoniju, ne vienmēr obligāti ietekmēs citus, tieši tāpat kā kolektīvais gudrības trūkums, domas par varu, agresiju un savtīgumu arī ietekmē citus.

Domu spēks - kur jūs esat ieguldījuši savu? Šķiet, mūsu prāts kā raid- uztvērējs ir pakļauts citu cilvēku domām. Varbūt ir pienācis laiks nomainīt kanālu un uzskaņoties uz jaunu staciju, it kā mūsu galvā būtu radio.

Kopsavilkums

Izrādās, ka pārliecība un nolūks iespaido ne tikai mūsu dzīvi, bet arī visus citus. Mēs visi esam dzirdējuši par pozitīvas domāšanas spēku, bet nu redzam, ka enerģija spēj vēl daudz ko vairāk. Prāts spēj radīt it visu, ko vien spēj pietiekami detalizēti aptvert. Domas ir lietas un prāts ir kauzālais faktors!

Četrpadsmitā nodaļa

Izmainītie apziņas stāvokļi

Tumsa nespēj padzīt tumsu, to var izdarīt vienīgi gaisma. Naids nespēj izdzēst naidu, to spēj vienīgi mīlestība. Naids vairo naidu, vardarbība vairo vardarbību, un stingrība vairo stingrību lejupvērstā iznīcības spirālē. /../ Ļaunuma ķēdes reakcija - naids dzemdina naidu, kari izraisa vēl vairāk karus - ir jāpārcērt, citādi mēs tiksim iemesti tumšajā iznīcības bezdibenī.

Dr. Martins Luters Kings, juniors

Dažiem cilvēkiem izmainīts apziņas stāvoklis ir tabu. Tas nozīmē niekošanos ar prātu, taču ar to niekoties nedrīkst. Es vienmēr esmu uzskatījis šo apgalvojumu par naivu, jo ikviens cilvēks katru dienu piedzīvo dažādus izmainītus apziņas stāvokļus. Kad cilvēks pievēršas televīzijai, viņš parasti nonāk izmainītā apziņas stāvoklī.

Patiešām, bērni nonāk izmainītā apziņas stāvoklī dažu minūšu laikā pēc tam, kad sākuši skatīties televīziju. Pētījumi ir parādījuši: pat tad, kad bērni ir pieslēgti tādām smadzeņu viļņu novērošanas ierīcēm kā elektroencefalogrāfam (EEG) un kad, motivējot ar balvu, viņiem tiek sevišķi pieteikts saglabāt skaidru apziņu, mazāk nekā piecu minūšu laikā viņi vairs nespēj saglabāt parastu nomoda stāvokli. Bērns nonāks tā sauktajā alfa apziņas stāvoklī (pēc mirkļa paskaidrošu sīkāk). Kad cilvēks nododas sapņošanai ar atvērtām acīm, viegli iesnaužas vai aizdomājas, lēni mostas no dziļa miega vai koncentrējas praktiski uz jebko, šis cilvēks gandrīz vienmēr ir izmainītā apziņas stāvoklī.

Tātad - kas ir izmainīts apziņas stāvoklis? Parasti apziņa tiek iedalīta četrās kategorijās. Normālu apziņu sauc "beta", nedaudz izmainītu "alfa", dziļš miegs it "teta", savukārt bezsamaņas stāvokļi ir "delta".

Šos līmeņus iedala pēc smadzeņu viļņu ātruma (cikliem sekundē). Beta stāvoklis parasti ir 15 līdz 30 cikli sekundē, alfa ir 8 līdz 14 cikli sekundē, teta ir 4 līdz 8 cikli sekundē un delta - mazāk nekā 4 cikli sekundē.

Tagad parunāsim par šo tēmu saprotamākā valodā.

Beta apziņa

Parastos, ikdienišķos nomoda apziņas stāvokļos prāts darbojas no savas viskritiskākās platformas. Tas pastāvīgi izvērtē ievadi no cilvēka paša (viņa iekšējo runu) un citiem. Tas novērtē un reaģē. Patiešām - galvenokārt tas reaģē. Pat ja mēs uzskatām, ka novērtējam, biežāk spriedums jau ir pieņemts, pirms vēl esam sākuši to darīt. Zemapziņas uzskatu sistēmai ne tikai ir prizma, caur kuru tiks uzlūkots it viss, bet tā arī slēpj aiz sargājoša priekškara informāciju, kura varētu likt mums pieņemt kļūdainus lēmumus.

Citiem vārdiem sakot, normālos nomoda stāvokļos zemapziņa darbojas kā datorprogramma, kas ikdienas dzīves plūsmu laiž caur interpretāciju mozaīku, kura veidota no izvairīšanās un pievilkšanās principiem (piedzīvotiem un iedomātiem). Tāpēc - kad apziņa saka ko tādu kā: "Es to varu izdarīt. Esmu pietiekami labs, lai būtu pārāks un gūtu sekmes!" - zemapziņa sūta iekšējās runas vēstījumu, kas līdzinās šim: "Patiesi? Pietiekami labs, bet kam? Un kā ar…? Vai atceries?"

Varbūt zemapziņa sūta negatīvu ziņojumu, pateicoties kādām bailēm no pagātnes vai trauksmes, kas projicējas caur iztēli. Iespējams, tas notiek līdzcilvēku, vecāku vai citu personu sniegtas negatīvas informācijas dēļ. Tāpat ir iespējams, ka atbilde "nē" rodas no personīgām domām, ka neesat tā vērts, kas savukārt rezultējas vajadzībā sodīt sevi. Tas pat varētu būt rezultāts kādai dziļai pārliecībai, piemēram, tieksmei kļūt veiksmīgam, kas konfliktē ar mūsu vēlmēm; tāpat tas var būt rezultāts iekšējai pārliecībai, kas darbojas pēc apmēram šādas loģikas: "Ja es vēlos tikt izglābts debesīs, man jāupurējas šeit un tagad. Tālāk - naudas mīlēšana ir visa ļaunuma sakne." Var pastāvēt arī miriāde citu iemeslu un virtuāls sasaistes labirints to visu starpā.

Lai iesniegtos zemapziņā, parasti jātiek pāri apziņas sardzei vai tā jāapiet. Viens veids, kā to izdarīt, ir mainīt smadzeņu viļņu ritmu. Parastā beta apziņas stāvoklī var iekļūt ļoti nedaudz jaunas informācijas - vismaz salīdzinājumā ar alfa apziņas stāvokli. Pirms dodamies tālāk, jānorāda, ka supermācīšanās (superlearning) un suģestoloģijas (sug- gestopedia) metodes skaidri parāda, kādas priekšrocības alfa apziņas stāvokļos dod zināšanas par valodu, matemātiku, zinātni un tā tālāk.1

Alfa apziņa

Alfa apziņas stāvoklis visvairāk attiecas uz galveno stāvokli, ko cilvēks piedzīvo hipnozes laikā; šis stāvoklis ir aplūkots no daudzām perspektīvām, un tam vēsturiski ir bijusi ne viena vien definīcija. Tomēr mūsdienās vispārpieņemtā hipnozes definīcija ir "paaugstinātas iespaidojamības stāvoklis". Tieši uz to norāda definīcija. Alfa apziņas stāvoklī mēs esam īpaši predisponēti pieņemt prasmīgi dotu ieteikumu. Pamudinājuma būtība ir atkarīga no tā, kurš to dod. Hipnoterapijas speciālists izteiks veselīgus un pozitīvus komentārus, savukārt pārdevējs, kas apmācīts hipnotiskās pārdošanas mākslā, var dot tādus ieteikumus, kas kalpo viņa paša mērķiem.2 Ieteikuma spēks un piekrišanas psiholoģija ikdienā tiek izmantoti masveida mārketinga stratēģijās, lai pārdotu visu - sākot no slimības un beidzot ar reliģiju.3

Kad atrodamies alfa apziņas stāvoklī - vai tas būtu iestājies dabiski vai izraisīts mākslīgi -, mūsu iekšējā runa palēninās un kļūst orientēta uz attēliem un/vai ļauj tiem sevi vadīt, pretstatā pastāvīgi pašierosinā- tajam (lai gan bieži neapzināti) stāvoklim, kuru Freids sauca par "netīšo". Mēs dzīvojam mūsdienīgā sabiedrībā, tāpēc tiekam pakļauti dažādiem stimuliem, par kuriem mūsu priekštečiem nebija ne jausmas. Ļaujiet man sniegt pāris piemēru.

Mediji

Vairums mūsdienu televīzijas, radio un drukāto mediju daudz stāsta par vardarbību, seksu un tā dēvētajām tabu tēmām. Svarīgākais vārds ir sensacionālisms. Jo sensacionālāks materiāls, jo labākas atsauksmes, lielāki ienākumi, plašāka auditorija un tā tālāk. Kā tika aplūkots iepriekš, pēdējo 20 līdz 30 gadu laikā uzbudinājuma slieksnis sabiedrībā kopumā ir sistemātiski palielinājies. Tādēļ - lai uzturētu sensācijas līmeni, aizvien lielāks uzsvars tiek likts uz atklātām jomām.

Šādā veidā tiek iespaidota mūsu iekšējā runa, fantāzijas un pat iztēle. Tā visa rezultātā radusies jaunā tolerance pret atriebību, dusmām, bailēm, vardarbību, seksualitāti un līdzīgām tēmām ir iedragājusi mūsu sabiedrību. Vērtības ir samazinājušās tik tālu, ka dažiem cilvēkiem nav pat nojausmas par to, kam dzīvē ir kāda nozīme. Viņi domā, ka dzīve ir dzīvošanai un ņemšanai, minimalizējot sāpes un maksimalizējot baudu. Divpadsmitgadīgi bērni ieiet skolā un nošauj skolotājus un skolas biedrus. Narkotikas, bērnu prostitūcija, bandu vardarbība, šaušana no garāmbraucošām mašīnām un tamlīdzīgi jautājumi ir mūsdienu vecāku galveni satraukuma avoti. Kā mūsu sabiedrība tik tālu deģenerējās? Mums pilnīgi noteikti ir nojausma.

Daudzi psihologi, psihiatri, sociologi, antropologi un arī politologi ir izteikuši skaļu protestu pret mūsu laika neirotisko dabu. Viņi apvienojas mēģinājumā pārtraukt to, ka mediji regulē uzbudinājuma slieksni un vērtlborientācijas. Mūsdienās vislielākā ietekme uz cilvēkiem, iespējams, ir tieši televīzijai. Tā nosaka mūsu pirkumus un sniedz informāciju, kas vēstī par pasauli vai ikvienu jautājumu vai notikumu, kas tajā norisinās. Tā iztirgo it visu - sākot no apģērba un frizūras līdz veselībai, pat vairumā tirgojot saaukstēšanos: "Ir gripas sezona un gripa tuvojas jūsu pilsētai! Saslims visi! Jūs varat atslābināties un pažēlot sevi, nodoties savām kaprīzēm un atpūsties - varbūt pat nostiprināt attiecības -, ja pa rokai ir XYZ."

Kā jūs domājat, cik daudz slimību tiek pārdots ar mediju starpniecību tādā pašā veidā kā attieksme un pārliecība? Mēs to jau aplūkojām iepriekš, bet ir vērts papētīt mazliet dziļāk.

Jūs varat sacīt: "Teilor, tu esi jucis. Televīzija nevienu nepadara slimu. Nav iespējams saķert gripu no televizora." Piekritu. Palūkosimies ciešāk. Zinātniskā literatūra skaidri parāda: kad cilvēks atrodas alfa apziņas stāvoklī, piemēram, hipnozes laikā, ķermeni iespējams vadīt veselības vai slimības virzienā. Hipnotizētājs var brīdināt par apdegumu, uzlikt jums uz rokas ledus gabaliņu, un gandrīz nekavējoties parādīsies apdeguma čūla. Būdams hipnotizētājs, personīgi esmu bijis aculiecinieks parādībām, kas ilustrē prāta kontroli pār ķermeni līdz tādam līmenim, ka ierosināt iesnas ir, kā teiktu Šerloks Holmss, "elementāri". Taču - lai sasaistītu šo alfa stāvokļu iespaidojamību ar televīzijas skatīšanās radītajām problēmām, jāizpēta kāda cita zinātniskās izpētes joma, kas var jūs pārsteigt.

Pētījumi ir parādījuši, ka vidusmēra cilvēks nonāk alfa smadzeņu viļņu stāvoklī vienas minūtes laikā pēc iedziļināšanās televīzijas pārraidē.4

Padomājot par to, statistikai nevajadzētu jūs pārsteigt. Cik bieži esam redzējuši kādu, kurš ir iegrimis televīzijas radītā transā tik lielā mērā, ka viņa uzmanības pievēršanai nācies kliegt?

Labi, atgriezīsimies pie alfa apziņas stāvokļa un iesnu sezonas. Es vēlreiz jautāju: kā jums šķiet, cik daudz slimību ir pārdots, lai izveidotu tirgu, kurā medikamentiem ir noiets?

Jāsaprot, ka alfa apziņas stāvoklis ir ne vien dabisks, tas var radīt arī lielisku izdevību ievadīt pozitīvu informāciju bioloģiski skaitļojošajā prātā/smadzenēs. Būtiskākais alfa apziņas pielietojums var būt vai nu izvēles, vai pieraduma jautājums. Atceros, ka lielveikalā reiz redzēju izkārtni par TV ceļveža publikāciju tirdzniecību. Izkārtnē zem šī paziņojuma bija rakstīts "Izmēģini!". Šo uzsaukumu pavadīja tikai televizora attēls ar iniciāļiem "TV" tajā. Cik bieži jūs esat dzirdējuši vai lietojuši frāzi "es skatīšos televīziju un izmēģināšu"? Kad domājam par televīziju, parasti lietojam tādus apzīmējumus kā izslēgties, izsūknēt prātu un tā tālāk. Nodosim savu prātu televīzijas gādībā, atbrīvosimies no raizēm un ļausim kādam citam sevi programmēt.

Kāpēc "izmēģini"? Apziņas alfa stāvokļos palielinās endorfīnu līmenis. Endorfīni ir ķermeņa dabiskie nomierinošie līdzekļi, tāpēc liek mums justies labi - reizēm varbūt pārāk labi.

Smadzeņu viļņu aktivitāte

Pirms turpinām diskusiju par smadzeņu stāvokļiem, ļaujiet man minēt noderīgu piemēru. Ja domāsiet par smadzeņu viļņu aktivitāti kā par virkni līniju uz 2,5 centimetrus plata milimetrpapīra, tad saskatīsiet prāta aktivitātes vizuālu attēlu, kādu iegūstam, izmantojot EEG aparatūru.

Padomāsim par to nevis kā par līnijām uz papīra, bet kā par sētu. Jo tuvāk līnijas ir cita citai, jo smalkāks materiāls, no kā sēta izgatavota, - kā cieši savīts drāšu žogs. Jo smalkāks žoga materiāls, jo mazāk caur to var iekļūt - mūsu analoģijā, teiksim, putni. Prāts tam ir ļoti līdzīgs. Jo ciešāks drāšu iežogojums, jo mazāk informācijas (stimulu) varam apstrādāt un atcerēties. Tāpēc supermācīšanās stāvokļos tiek izmantota alfa apziņa. Kad smadzeņu darbība palēninās, starpas mūsu žogā kļūst lielākas un caur tām var iekļūt vairāk informācijas (skat. 15. attēlu).

Teta apziņa

Teta apziņas stāvokli bieži asociē ar dziļu miegu un ļoti dziļiem hipnozes vai meditācijas stāvokļiem. Tiek uzskatīts, ka tā saucamās pārcilvēciskās īpašības, kas piemīt daudziem garīgajiem skolotājiem, piemēram, viņu spēja ēst karstas ogles, kontrolēt ķermeņa funkcijas un tā tālāk, tiek iegūtas, atrodoties teta apziņas stāvoklī. Patiešām, mistiķi māca, ka, palēninoties smadzeņu viļņiem, mainās ķermeņa vibrācijas. Tādējādi kļūst iespējamas daudzas lietas, kas tika uzskatītas par neiespējamām. Vibrāciju biežumu var uzskatīt par analoģisku tam, ka gaisma vibrē daudz ātrāk nekā stikls, tāpēc spēj izkļūt cauri stiklam. Savukārt akmens vibrē daudz lēnāk nekā stikls, tādēļ tas nespēj izkļūt cauri stiklam, nesaplēšot to. Tādējādi esam ieguvuši pierādāmu apgrieztu proporciju smadzeņu viļņu aktivitātei un ķermeņa vibrācijai. Runā, ka, palēninoties smadzeņu viļņu aktivitātei, ķermeņa vibrāciju frekvence paaugstinās.

Delta apziņa

Delta apziņas stāvokli parasti uzskata par bezsamaņu. Gadiem ilgi tika domāts, ka tas ir tā noskaņots pats uz sevi, ka ārējie stimuli paslīd garām pilnīgi nepamanīti. Tomēr Olivers Sakss parādīja pasaulei, ka pat šajā apziņas stāvoklī apziņa darbojas. Savā darbā (skat. viņa grāmatu "Atmošanās" (Aivakenings)) viņš izmantoja ārkārtīgi lielas dopamīna devas, lai atmodinātu (vismaz uz īsu brīdi) vairumu savu pacientu. Šie cilvēki ziņoja par dažādajām atmiņām un sajūtām ārstniecības laikā, par slimnīcas iekšējās kārtības noteikumiem, apkārtējo vidi un tā tālāk.5 Maz ir zināms vai noskaidrots par dziļiem delta apziņas stāvokļiem, tomēr ir skaidrs, ka tie nenorisinās pilnīgi bez apziņas klātbūtnes.

Kopsavilkums

Ir četri smadzeņu stāvokļi: beta, alfa, teta un delta. Vairums cilvēku saprot, ka tādas tehnoloģijas kā hipnoze ir tik efektīvas tāpēc, ka izraisa izmainītu smadzeņu darbības stāvokli (no beta līdz alfa) un šajā stāvoklī cilvēks ir vieglāk iespaidojams. Redzējām, ka alfa apziņas stāvoklī mēs nonākam bieži - īpaši tad, kad skatāmies televīziju. Tāpēc liels daudzums informācijas iekļūst mūsu prātā ar papildu spēku, jo mūsu aizsardzības mehānismi nedarbojas. Ja pievērsīsim uzmanību šai parādībai un attiecīgi rīkosimies, varēsim vairāk kontrolēt to, kas programmē mūsu prātu.

OTRĀ DAĻA

Dziedināšana: iespējošanas instrumenti

Piecpadsmitā nodaļa

Pārmaiņas un instrumenti to ieviešanai

Visas patiesības kļūst viegli saprotamas, kad tās ir atklātas; svarīgākais ir tās atklāt.

Gauihjs

Kas ir pārmaiņas? Ideja šķiet pietiekami vienkārša. Daži uzskata, ka pārmaiņas ir "lieta" vai patēriņa priekšmets. Piemēram, atsevišķi cilvēki vēlas lielāku labklājību savā dzīvē, un veiksmes pierādījums ir nauda. Labi, šajā gadījumā pārmaiņas ir nauda, ja? Nē, nauda ir tikai ārējais simbols, kas atspoguļo pārmaiņas.

Ikvienā cilvēkā mīt spējas mainīties. Pārmaiņas nav lieta. Piemēram, lai cilvēki kļūtu turīgāki, viņiem jādomā citādā mērogā nekā tiem, kuri jūtas apmierināti, ja vienkārši tiek ar visu galā. Vismaz viens elements viņu dzīves stratēģijā jāmaina, un tikai tad var notikt pārmaiņas.

Lai to ilustrētu, pieņemsim, ka mūsu hipotētiskais indivīds, kas vēlas būt turīgāks, tika uzaudzināts ar pārliecību, ka mīlestība pret naudu ir visa ļaunuma sakne. Tāpēc zemapziņas stratēģija var sabotēt viņa centienus iegūt reālu finansiālu veiksmi. Citiem vārdiem sakot, ego uzskata, ka, izvairoties no ļaunuma/naudas, tas būs drošībā.

Tajā pašā laikā mūsu hipotētiskais cilvēks var uzskatīt, ka nozīme ir tikai naudai. Tomēr arī šajā gadījumā var pastāvēt kādas traucējošas zemapziņas stratēģijas. Piemēram, pieņemsim, ka viņš vēlas izveidot lielu uzņēmumu, bet baidās publiski uzstāties. Kā iespējams izveidot lielu un veiksmīgu uzņēmumu, ja tā dibinātājs nesazinās ar citiem? Kad iejauksies baiļu (no publiskas uzstāšanās) stratēģija un izstums mērķa (liela uzņēmuma) stratēģiju? Kā abas stratēģijas konkurēs?

Pretošanas

Gandrīz ikvienā no mums mīt šādas konkurējošas stratēģijas. Tās bieži liek veidot to, ko psihologi dēvē par "kognitīvo disonansi", - procesu, kad cilvēkam ir divi savstarpēji izslēdzoši uzskati, bet viņš nemaz neapzinās iekšējo konfliktu. Patiešām, savstarpēji pretdarbojošās stratēģijas pārsvarā pārveido arī "sublimāciju" vai nepieņemamu fantāziju realizēšanu sociāli pieņemamā veidā.

Nav grūti saprast, kāpēc pārmaiņas var būt tik sarežģītas, sevišķi tāpēc, ka tās nozīmē arī atteikšanos no kaut kā. Šis "kaut kas" var būt neauglīga pārliecība, konkurējoša stratēģija vai arī kaut kas materiāls, piemēram, mierinošā sajūta, ko var sniegt ēdiens. Vairumam cilvēku atteikšanās no vienas lietas nozīmē tās aizvietošanu ar citu. Smēķētājs prāto, kas aizvietos cigareti - varbūt kosjājamā gumija?

Atteikšanās, līdzīgi kā pašas pārmaiņas, ir tikai "lieta" tās visattālākajā formā. Atteikšanās no cigaretēm patiesībā nav saistīta ar cigaretēm, bet drīzāk ar sajūtām, kas saistītas ar cigarešu smēķēšanu. Šīm sajūtām var būt 10, 20, 30 vai vairāk konfliktējošu un konkurējošu stratēģiju, kas visas paslēpušās visattālākajā uzvedībā, šajā gadījumā - smēķēšanā.

Kad atsakāmies no kaut kā, mums vienmēr jāsaskaras ar nezināmo. Šī konfrontācija bieži atmodina nedrošības jūtas. Vairums cilvēku nejūtas ērti, ja nevar prognozēt savas sajūtas vai reakcijas. Bailes no nezināmā kļūst par vēl vienu šķērsli cilvēkam, kas izvēlējies pārmaiņas.

Personīgā atbildība

Lai ieviestu dzīvē reālas pārmaiņas, mums vispirms jābūt gataviem uzņemties atbildību par sevi un savām izvēlēm. Kopš studēju prāta darbību un palīdzu citiem uzlabot dzīvi, esmu sastapis daudzus cilvēkus, kuri sākumā paziņo, ka vēlējušies mainīties, bet tad piedāvā daudzus iemeslus, kāpēc nav spējuši ieviest dzīvē izvēlētos centienus, tādēļ mans uzdevums bija palīdzēt to izdarīt.

Jūs var pārsteigt, ka daudzi cilvēki ir vienkārši atkarīgi no pašpalīdzības procesa. Viņi pavada daudz laika, meklējot dažādus instrumentus un tehnikas, bet nekad nedod nevienai sistēmai pietiekami daudz laika iedarboties. Kad šķiet, ka kaut kas varētu nostrādāt, viņi vienmēr atrod iemeslus, kāpēc šī sistēma nav viņiem piemērota. Jo aktīvāk jūs šādiem cilvēkiem norādāt uz to, ka viņiem jāmaina kāda acīmredzama pretestība, jo nelokāmāki viņi kļūst nostājā, ka nav pie tā vainīgi, jo ir pašpalīdzības eksperti! Protams, ka vainīga izrādās tehnika.

Ir daudzas metodes, kā uzlabot sevi, bet vispirms jums patiešām jāvēlas mainīties. Tāpēc es izveidoju personīgās atbildības aptaujas anketu, kas ir pierādījusi savu efektivitāti, palīdzot izlemt, cik labi cilvēkiem veiksies izraisīt pašu izvēlētās pārmaiņas. Šī aptauja ir atrodama 2. pielikumā, tādēļ varat paši to izmēģināt.

Dziļas prata saiknes

Pārmaiņas var izraisīt pretošanos - izvairīšanos no pārmaiņām. Tas var izpausties dažādos veidos. Patiesa transformācija nekad nenorisinās bez piepūles, un nekas nemainās, līdz nemaināmies mēs paši! Tam nepieciešama vēlēšanās pārdzīvot kādas grūtības, atlaist, mainīt perspektīvu attiecībā uz vainu un personīgo atbildību, kvēla vēlēšanās realizēt savu potenciālu un nopietnas pārmaiņas veidā, kā uzlūkojam sevi. Pēdējās tēmas sakarā es pirmo reizi iedomājos par dziļajām prāta saiknēm (DML[16]).

Kas ir DML? Ikvienam uzvedības aspektam ir tūkstošiem atmiņu, kuru cēlonim iespējams izsekot. Šis vienkāršais "pirmcēlonis" jeb pirmais princips ir DML punkts. Šādi punkti kalpo kā enkuri mūsu uzskatu vai vērtību sistēmai, kā arī uzvedībai.

Kad palūkojamies uz attēlu datora ekrānā, patiesībā lūkojamies uz pikseļiem. Nelielā attēlā var būt desmitiem tūkstošu pikseļu. Mēs redzam attēlu, nevis pikseļus, tomēr - kad datormākslinieki pamaina sīciņus attēla aspektus, viņi visbiežāk palielina kādu nelielu apgabalu, teiksim, 200 reizes, līdz ir palielinājuši attēlu, iespējams, par 40 vai 50 pikseļiem uz ekrāna, tikai tas ir izdarīts kādā mazā attēla vietā. Tad mākslinieks var pārveidot vai iekrāsot attēlu pa vienam pikselim. Kad attēla ekrāna izmērs tiek atjaunots, pārmaiņas ir nelielas, bet pamanāmas.

DML ir kā pikseļi. Prāta dzīlēs slēpjas sīciņi sākumpunkti, kas ir saistīti kopā kā pikseļi. Pietuvināta izvērtēšana atklāj defektus dažos no mūsu pikseļiem, lai gan - ja pakāpjamies atpakaļ un palūkojamies uz attēlu, ir redzami tikai ļoti lielie (uzkrītošie) defekti. Šie lielākie defekti patiesībā ir traucējumi, kas interesē psihologus un psihiatrus. Garīgās veselības diagnostikas rokasgrāmatas piedāvā sistemātiskus lielo defektu sarakstus. Šie paši izdevumi piedāvā atbilstošus defektus, kas norāda uz iespējamajām problēmām, ja tā drīkst izteikties, blakus esošajos "pikseļos".

Vairumam no mums pikseļi nav tik nopietni bojāti, lai būtu nepieciešama profesionāļa palīdzība. Tomēr - kad vēlamies pašaktualizēties, izmantot un realizēt savu lielāko potenciālu, tad dziļo prāta saikņu novērtēšana ir kritiski svarīga. Līdzīgi kā mākslinieks, kas apstrādā pikseli pēc pikseļa, mēs varam sākt ar savām DML. Vairums tehniku, kuras aplūkosim turpinājumā, ir paredzētas tieši tam. Tomēr ļoti prasmīgiem māksliniekiem bieži mēdz būt efektīvi īsceļi. Pēc problēmas identificēšanas pārmaiņu veikšanai viņi var izmantot pulverizatoru vai otu.

Turpmākajā materiālā mēs aplūkosim "pikselis pēc pikseļa" tehnoloģiju. Cerams, jūs iemācīsieties, kā apstrādāt sīkākās savas dzīves jomas un padarīt tās tik nevainojamas, cik vēlaties. Tāpat mēs izmēģināsim dažus pulverizatora un otas instrumentus.

Vienu no maniem novērojumiem par pārmaiņām var izteikt šādi: "Mainiet uzvedību, un jūs mainīsiet domāšanu. Mainiet domāšanu, un jūs mainīsiet uzvedību. Izjūtiet pozitīvu atgriezenisko saiti no pārmaiņām, un jūs tās pastiprināsiet. Pamainiet pārmaiņu fokusu no sevis uz to, lai pakalpotu pasaulei, un tas ietvers labāko no jums paša un sabiedrības kopumā."

Māciet

Savā grāmatā "Mīlestība ir atbrīvošanās no bailēm" (Love Is Letting Go ofFear) Džeralds Jampoļskis pauž līdzīgu novērojumu. Jampoļskis, licencēts psihiatrs no Kalifornijas, ievēroja, ka pat neārstējami slimi pacienti, kas cieš neizturamas sāpes, aizmirsa savu agoniju un pārvarēja citus fiziskos ierobežojumus, kad devās palīgā citam pacientam. Kaut kādā veidā mīlestības akts, iesaistīšanās rūpēs par citiem, audzinošā sajūta, ka dodam kaut ko no sevis kādam citam, un koncentrēšanās uz citiem, nevis uz sevi iedzīvina jaunu dzīvi. No vecās ādas pieceļas jauns cilvēks. Šo jauno cilvēku dziedina palīdzēšana citiem. Tas atgādina seno parunu: "Ja gribat kaut ko iemācīties, māciet to citiem."

Ja vēlaties kārtīgi restaurēt gleznu, ko sauc "patība", sāciet ar to, ka koncentrējaties uz citu vajadzībām - nevis izdabājiet viņu vēlmēm, bet māciet viņiem to, ko pats vēlaties iemācīties. Paudiet personīgās atbildības priekšstatus mīlošā, palīdzīgā veidā. Atbalstiet, nevis žēlojiet citus. Palīdziet, atsakoties pieļaut sevis lutināšanu. Iedragājiet veco ego iemiesojumu, esiet paraugs, kādu jūs pats visvairāk cienītu.

Reiz Soltleiksitijā es vadīju radio šovu ar nosaukumu "Labo ziņu stunda" (The Good Netvs Hour). Vienā no šiem šoviem es aplūkoju sejas izteiksmes un to, cik cieši tās saistītas ar smadzenēm. Piemēram, vai jūs zinājāt, ka smaidīšana - vecā, labā platā smaida fiziskā izpausme - apmuļķo prātu, liekot tam noticēt, ka dzīve ir lieliska? Jā! Smaidiet, un mainīsies smadzeņu ķīmija.

Vienkārša izteiksme var gandrīz nekavējoties atvieglot drūmu noskaņojumu.

Kā jau minēju iepriekš, savienojuma procesu var izmantot ar nolūku, lai mainītu noskaņojumu. Todien mana radio raidījuma līdzvadītāja - jauna sieviete vārdā Darlīna no Vestvellijsitijas - deva kādu padomu, ko es nekad neaizmirsīšu: "Manuprāt, tas nozīmē tēlot, līdz sāk izdoties!"

Tēlot, līdz sāk izdoties, ir ārsta norīkojums, kas attiecas uz pārmaiņām. Atcerieties agrāko aksiomu: "Mainiet uzvedību, un jūs mainīsiet domu. Mainiet domāšanu, un jūs mainīsiet uzvedību."

Ja sākam uzvesties citādi, varam pārvietot DML enkurus ar lielu otu. Izdabāšana sev un ego sīkmanība stimulē vecmodīgās un zemapziņā mītošās aizsardzības stratēģijas. To var pielīdzināt lieliem bojātu pikseļu blokiem, kas sabojā lielo attēlu. Ar piedošanu un rūpēm vecie pikseļi izzūd. Vispārējais rezultāts ir gandrīz tūlītējs, tādēļ varam noslīpēt atsevišķus pikseļus attēlā. Arī mistiķi vienmēr ir teikuši: izdzēšot karmu, mēs ieejam žēlastībā. Piedošana ir žēlastības akts.

Šķiet, manis aprakstītais process kaut kādā veidā iedarbina mistisku pieredzējumu. Tas kļūst par dinamisku cilvēka dzīves daļu. Šķiet, izmainītais cilvēks uzlūko visu pasauli tādā veidā, it kā tā būtu sapnis. Tieši tāpat kā nebūtu jēgas nomodā patiešām satraukties par kaut ko sapnī redzētu, tāpat reālajā dzīvē nav lielas jēgas kādu tiesāt vai vainot. Tad piedošana pārsniedz visu to, ko parasti uzlūkojam kā reālo jeb fizisko pasauli. Nekas nav jāpiedod, jo vienkārši nekas nav atgadījies. Tikai sapnī ļaundarībai tiek piešķirts kāds spēks. Mūžīgajā realitātē kļūda nav notikusi.

Četri viedokļi

Šim stāstam esmu devis nosaukumu "Četri viedokļi". Kādam viedam meistaram bija četri skolnieki, kuri pārspēja pārējos. Kādu dienu visi pieci sapulcējās, un meistars uzrunāja pirmo skolnieku: "Pasaki man, ko tu redzi, kad lūkojies pasaulē."

"Es redzu mežonību. Planēta ir izlaupīta. Pasaule slēpjas no patiesības. Viss ir piesārņots. Debesīs atrodas elementārdaļiņu piesārņojums un skābais lietus. Lietus meži un ozona slānis tiek iznīcināti. Valda izglītības trūkums un savtīgums. Pasaulē nepieciešams tik daudz labojumu."

Meistars atbildēja: "Tev taisnība, un es saukšu tevi par Labotāju, jo tu ar savu redzējumu esi nodevies pasaulei, kurā valda trūkumi."

Otrajam skolniekam meistars uzdeva to pašu jautājumu: "Pasaki man, ko tu redzi, kad lūkojies pasaulē."

Otrais skolnieks atbildēja: "Meistar, es redzu veltīgumu. Pasauli nav iespējams mainīt, lai gan daži nožēlos un aicinās uz pārmaiņām. Tomēr cilvēku rīcība ir nolēmusi pasauli iznīcībai. Zinātne mums māca, ka dzimst pārāk daudz cilvēku, iznīcināts jau pārāk daudz, zinātnei tiek piešķirts pārāk maz naudas, lai tā varētu palīdzēt, savukārt cilvēkiem pārāk maz rūp ētika un vērtības. Noziedzības līmenis aug, bet ģimenes izirst. Likums ir zudis."

"Arī tev ir taisnība, un es saukšu tevi par Paštaisno, jo tavs sašutums ierauga pasauli, kas ir tik samaitāta, ka to vairs nav iespējams labot, bet tava sirds cieš mokas. Tu kļūsi slavens savu vārdu dēļ, un tava rīcība paudīs tavas sirds skumjas.

Meistars pavērsa savu skatienu pret trešo skolnieku. "Un tu, ko redzi tu?"

"Es redzu pasauli, kurai nepieciešams, lai tiktu atjaunots likums. Es nedomāju, ka cerības ir zudušas. Es atrodu iedrošinājumu savu brāļu vārdos, jo arī viņi atzīst, ka pārmaiņas ir nepieciešamas. Es ar pārliecību jūtu, kā cilvēce vēlas mainīties. Vienīgā labā valdība ir tā, kuru veido cilvēki un kas izveidota cilvēku dēļ. Pārmaiņas iespējams realizēt ar likuma un valdības palīdzību. Masas sekos valdības pareizajai rīcībai un attieksmei. Ir iespēja mainīties, un šo iespēju sniedz likums un valdība."

"Tev arī ir taisnība. Es saukšu tevi par Valdību, jo tavi vārdi virza tavus novērojumus un kļūst par to, ko tu māci. Tāpēc tu nodosies likuma un kārtības darbam ar valdības starpniecību."

Visbeidzot meistars uzdeva to pašu jautājumu ceturtajam skolniekam: "Un ko redzi tu?"

"Meistar, es redzu tikai brīnumus. Dzīve ir brīnums; visa eksistence ir brīnums; apziņa ir brīnums. Visā radītajā es saskatu Dievu. Es sajūtu mīlestības skaistumu zieda smaržā, bērna smaidā, mīlētāju aizrautībā un zvaigžņu mirdzumā. Kad uzlūkoju pasauli, mani sveic tās noslēpumi. Katra diena atklāj savu skaistumu ar godbijību un bijību. Es zinu, ka viss ir labs un katra lieta izpauž savu labumu tādā veidā, kas tai ir atbilstošs attiecīgajā brīdī. Es zinu, ka tas, par ko runā mani brāļi, ir tikai ilūzija, jo īsts ir tikai mūžīgais. Es nedošu spēku domām par trūkumu, ierobežojumiem vai vajadzībām, jo viss, kas patiešām ir vajadzīgs, ir šeit, lai mēs to varētu ieraudzīt, pazīt un pieņemt. Es tikai vēlos piešķirt pasaulei tādu skatienu, kāds ir dots man. Jo ar šīm vienkāršajām acīm un maņām manu sirdi uzmundrina esamības krāšņums."

Meistars pasmaidīja un tad sāka runāt: "Un tevi, mans izredzētais skolniek, es saukšu par Patiesību, jo tev piemīt patiesības redzējums, un tā balva ir saskatītā realitāte. Tu dosies pie cilvēces un mācīsi tai savu redzējumu, jo tas saskata patieso, un viss, kas ir iespējams, atpūšas savā mierā. Visi cilvēki tevi pazīs pēc tava rāmuma un miera ietērpa."

Uzrunājot viņus visus, meistars piebilda šādus vārdus: "Jūsu svētība ir jūsu redzējums. Pasaule jums atklājas tāda, kādu jūs to redzat. Jūs pazīsiet pasauli pēc tā, kādu to redzēsiet. Katram no jums tiks attiecīgā skatījuma darbi. Jūs pieredzēsiet dzīvi atbilstoši savam redzējumam."

Izvēles jautājums ir ne tikai mūsu realitāte, bet ari spēks, kādu mēs tai piešķiram. Tikai mūžīgais ir neuzpērkams, tāpēc tikai mūžīgais ir patiess. Viss pārējais pēc definīcijas ir nepatiess. Lai kļūtu par meistaru, cilvēkam jārīkojas kā meistaram. Lai augtu, mums jādod. Senajam teicienam par to, ka "pilnā traukā neko nevar ieliet", ir pilnīga taisnība attiecībā uz cilvēku stāvokli. Ko sējam, to pļaujam. Tāpēc pirmais solis pašaktualizācijā ir piedošana un rūpes. Senās prāta dzīļu atmiņas izzūd; jaunās atmiņas kļūst gan par procesu, gan mērķi.

Tehniska runa

Mūsdienās gandrīz par daudz tiek runāts par tehnoloģiju. Tomēr, informācijas laikmetam nobriestot, ikviens, kurš ieradīsies par vēlu, gluži kā iedomātais Rips van Vinkls, būs ne tikai apjucis, bet, iespējams, pat nespēs atrast pareizo virzienu. Mūsdienu valoda aizvien vairāk un vairāk kļūst par datora valodu. Komunikācijas modalitātes ir daudz mazāk saistītas ar tādiem uzvedības aspektiem kā sejas izteiksmes un ķermeņa valoda, jo tik liela daļa komunikācijas norisinās caur kibertelpas lielceļiem, faksa aparātiem, sintētiskas balss apsveikumiem un tamlīdzīgām lietām. Mēs varam tikai iztēloties, kāds būs komunikāciju tīklojums turpmākajās divās vai trīs desmitgadēs.

Iespējams, tehnoloģijas ir cilvēces lielākais sasniegums. Tās ir sasniegušas tādu attīstības pakāpi, ko lielākā daļa pasaules iedzīvotāju joprojām nespēj iztēloties. Zinātnes un tehnoloģiju iespējas mūsdienās ir patiešām neaptveramas. Varbūt tieši tāpēc zinātne tik daudziem ir kļuvusi par dievu.

Tomēr jānorāda, ka šī pielūgsme ir novedusi pie dažām no cilvēces zemiskākajām rīcībām.

Zinātne atzīst, ka tā vēl nav galīga, tomēr daudzi uzvedas tā, it kā galīgais spriedums būtu izteikts. Piemēram, kāda ir atšķirība starp sin- gularitāti (kādas lietas stabilu stāvokli), Aristoteļa visu lietu kustinātāju, Mozus Dievu, vēdām un tā tālāk? Lielā sprādziena izskaidrojums tikai uzdod jautājumus un pārdēvē pazīstamas konstrukcijas. Galu galā - ka lai galīgais izprot bezgalīgo? Manuprāt, vislabāk mēs to saprotam ar modeļu palīdzību, piemēram, nelaiķa Deivida Boma modeli. Dr. Boma hologrāfiskais Visums ieguva Nobela prēmiju - kā tam arī bija jānotiek. Tomēr viņš bija pirmais, kas norādīja uz to, ka implika- tīvā kārtība norāda uz kosmisku izcelsmi, kas uzdod to pašu jautājumu, ko cenšas izskaidrot.1

Pirms aizmaldāmies pārāk tālu, vienosimies, ka tehnoloģijas ir svarīgas ikvienam. Mūsdienās tās ir ceļš uz personīgu iespējošanu - ļoti līdzīgi kā ašrami, privātie un slepenie ordeņi un tamlīdzīgi veidojumi bija pagātnē. Tehnoloģijas izraisa ārpusķermeņa pieredzējumus, instruē iekšējo runu, rada izmainītus apziņas stāvokļus, paātrina izdziedināšanās procesu un paveic tik daudz ko vairāk. Šāds uzskaitījums pats par sevi būtu monumentāls uzdevums.

Vienkāršas tehnoloģijas ar varenu jaudu eksistē līdztekus sarežģītām līdziniecēm, kurām nav sevišķas ietekmes. Tomēr, līdzīgi kā galdnieka vai mākslinieka instrumentiem, katrai no šīm tehnoloģijām var būt vieta ikvienā cilvēkā. Šīs nodaļas pārējā daļā pārskatīsim un izmēģināsim dažas no tām.

Pašhipnoze un pašiedvesma ir divi no labākajiem instrumentiem, kas pieejami lēti vai bez maksas. Tie izmanto prāta spēku, tāpēc tos iespējams pilnībā izveidot pašam. Tomēr - lai ar tiem atbilstoši rīkotos, jāsāk ar vizualizāciju.

Vizualizācija ir process, kurā tiek izmantotas gara acis, lai radītu attēlus, ainas, sajūtas, izjūtas un tā tālāk. Maksvels Malts savā brīnišķīgajā grāmatā "Psihokibernētika" (Psycho-Cybernetics) informē mūs, ka prāts nespēj atšķirt reālu un iedomātu pieredzējumu, ja otrais iedomāts pietiekami detalizēti.2 Atmiņa tos abus uzglabā kā vienlīdz patiesus. Darbs neirālo metožu modelēšanā ir parādījis, ka iedomāti pieredzējumi var likties tik reāli, ka izraisa muskuļu reakciju. Pielietojot šo tehniku, daudzi atlēti iztēlojas savu sniegumu - gara acīm skatot un sajūtot, kā sīciņās muskuļu grupas reaģē uz garīgo pieredzējumu, - un tādējādi iegaumē rīcību.3 Patiešām, ir demonstrēts, kādas reālas fiziskas priekšrocības dod iedomāti vingrojumi. Tikai pietiekami detalizēti iztēlojoties, norit garīgs muskuļu treniņš, kas sāk uzskaņot fizisko ķermeni.4

Mēs visi esam redzējuši sapņus, kas šķituši tik reāli, ka mums bijis rūpīgi jāpadomā, lai izlemtu, vai tie notikuši patiesībā vai ne. Šāda veida sapņi ir spilgti, izjusti un sajusti dažādos veidos un emocionāli spēcīgi. Cilvēkam ir iedzimts garīgs vadojums, kam piemīt spēja ģenerēt sintētiskus pieredzējumus, kuri ir apveltīti ar īstu notikumu spēku. Mūsu atmiņa ieraksta notikumu - sintētisku vai reālu -, un šādā veidā informācija kļūst organizēta kā daļa un ķīpa no vispārējās pieredzes.

Atmiņa

Atmiņa ir varens spēks, kas spēlē būtisku lomu cilvēka paštēlā, cerībās, fantāzijās un vispārējā labklājībā. Tā veido asociācijas ar visiem pieredzējumiem. Šie savienojumi jeb prāta dzīļu saiknes informē mūs par esības kontinuitāti. Bez šīs kontinuitātes eksistence ir epizodiska un to mierīgi varētu uzskatīt par mākslīgu. Atmiņa mums atgādina, kas mēs esam, kas no mums tiek gaidīts, kā mēs esam izvēlējušies uzlūkot pasauli, kāda ir mūsu pārliecība, kas notika vakar un aizvakar un tā tālāk. Atņemiet atmiņu, mostieties, neko neatceroties, un ik diena kļūs pilnīgi citādāka. Nedaudz padomājiet par to.

Kad cilvēkiem dziļā hipnozē tiek likts aizmirst atsevišķus notikumus, viņu raksturs mainās. Kad tiek ieviesti mākslīgi notikumi, viņu raksturs jau atkal pārveidojas. Kad cilvēkiem dziļā transā tiek paziņots, ka viņi tiek apdedzināti ar ledus gabaliņa pieskārienu, parādās čūla. Kad pacientiem ar personības dalīšanos pārslēdzas personības, var mainīties viņu cukura līmenis asinīs, acu krāsa vai citas līdzīgas iezīmes. Atmiņa nosaka kontinuitāti, kas veido mūsu dzīvi!

Atmiņa nekad nav tikai faktiskā informācija. Prāts nav balta lapa, kurā tiek ierakstīti visi notikumi. Patiesi - ikreiz, kad atmiņa tiek pārcilāta, tā tiek arī izmainīta. Pierādījumi liecina, ka to sašķiebj arī cerības, bailes, satraukums, alkas un daudz kas cits. Ļoti reālā veidā mēs izmēģinām tās atmiņas, kuru eksistenci vēlamies, un tad iegaumējam tās. Reizēm šis mēģinājums notiek pirms notikuma, reizēm notikuma laikā un reizēm pēc tā. Vēl vairāk - tas tiek pielāgots ikreiz, kad to atceramies, un ir saskaņots ar mūsu ieguldījumu. Citiem vārdiem sakot, atmiņām, kuras tiek uzskatītas par ļoti svarīgām, ir lielāks enerģijas ieguldījums; parasti tā ir emocionālā enerģija.

Emocijas ir galvenais komponents. Pat sajūtas, kas netiek uzskatītas par saistītām ar atmiņu, apstiprina savu ietekmi. Piemēram, dažas atmiņas tiek nostumtas prāta dzīlēs ļoti dziļu, un mēs pat neapzināmies, ka tās atceramies. Tas var notikt, pateicoties emocionālajam noskaņojumam pieredzējuma laikā vai pēc tā. Traumas piedzīvojuši cilvēki bieži atceras traumatiskos notikumus… līdz aizmirst tos. Tas gan var izklausīties gaužām idiotiski, bet tas ir fakts: lai aizmirstu, mums jāatceras. Kāds prāta darbības līmenis pasargā mūsu labsajūtu, apspiežot atmiņu. Tas atceras, ka atmiņas jāpatur zem pārklāja, tāpēc izveido taktisku struktūru, lai pasargātu aizmirstās atmiņas. Atmiņas netiek izdzēstas- tās tiek apspiestas.

Visām šādām atmiņām ir savs taktiskais mehānisms, kas patur tās apspiestas.

Tajā ir iebūvētas stratēģijas, kuras atvaira pieprasījumu. Bieži šīs stratēģijas mēdz būt pašiznīcinošas. Subliminālais prāts glabā šos sub- liminālos uzskatus, apslēptās atmiņas un taktiskās stratēģijas, lai šķietami aizsargātu mūsu paštēlu un labsajūtu. Reizēm šīs stratēģijas ir orientētas uz pretošanos un reizēm - uz pievilkšanu, bet būtībā tā vienmēr ir diversija, kas svārstās no kompensējošas rīcības līdz pašsakrop- ļojošai uzvedībai.

Diversija ir veidota tā, lai atturētu mūs no rūpīgas savu motīvu pārbaudes, kas patiesībā veido jebkuru rīcību. Daži no mūsu motīviem ir saistīti veidā, kas orientēts uz izdzīvošanu, savukārt citi ir prāta dzīļu saikņu rezultāts, kas nomaskē vai apslēpj apslēpto motivāciju ar asociāciju palīdzību. Daži no mūsu motīviem ir smadzeņu garozas augstākās funkcijas - piemēram, pati pašaktualizācija.

"Tēlainības izmantošanai ir divas būtiski svarīgas lomas. Pirmā ir sniegt instrumentu, ar kura palīdzību var radīt atmiņas par izvēli, piemēram, labsajūtu. Otrā ir nonākt kontaktā ar tādiem mūsu pašu aspektiem, kurus citādāk varam nespēt sasniegt. Kad iztēlojamies informāciju, aina iespiežas visās sensoriskās ievades saiknēs. Tādējādi - kad atsaucam atmiņā notikumu, ļaujot sev to pilnībā attēlot, izjust un visādi citādi sajust, šis notikums bieži apiet kritisko prātu un tā aizsargmehānismus.

Ainavas var ielauzties un iztrūcināt mūs, bet lingvistiskā pieejā parasti izdodas iegūt atklāsmi "solīti pa solītim".

Viena no lielākajām hipnozes dziedinošajām spējām ir tās spēja atklāt - galvenokārt spēja atgūt informāciju ilustrētos notikumos, kas atklājas kā uz filmas ekrāna, vienlaikus atdalot cilvēku no šī notikuma sniegtajām emocijām. Tāpēc hipnotiskā regresija/atsaukšana atmiņā ir vareni dziedināšanas instrumenti.

Vizualizācija

Iemācīšanās vizualizēt ir brīnišķīga iespēja gūt pieeju iekšējai dzīvei, kā arī pārrakstīt atsevišķu atmiņas informāciju, tāpēc aplūkosim to, kā mēs vizualizējam. Tas ir pārsteidzoši, cik daudzi cilvēki, aizverot acis, neredz ainas. Pārsteidzoši ir arī tas, cik daudzi uzskata, ka nesapņo. Mēs visi sapņojam - mums tas jādara, citādi mēs zaudētu prātu. Tomēr atcerēties šos sapņus ir gluži kas cits.

Tā kā tik daudzi cilvēki ziņo, ka viņiem nav iekšēju attēlu, sāksim no sākuma. Lai iemācītos iztēloties, es iesaku divas metodes. Pirmā - izmantojiet kādu attēlu, kurā atainota, piemēram, ēdiena gatavošana ārā uz uguns (bet tam jābūt kaut kam tādam, ar ko jūs patiešām varat identificēties pieredzes dēļ). Skatieties uz attēlu, līdz varat saost un sajust ainu vai līdz tā kļūst gandrīz reāla. Visproduktīvāk ir izmantot asociācijas un attēlu, kas jums atsauc atmiņā patīkamus notikumus.

Lūkojieties uz ainavu, līdz to sajūtat. Ļaujiet sev nedaudz notrīsēt. Kad tas ir paveikts, aizveriet acis un turpiniet skatīt attēlu ar gara acīm. Ja jums sākumā neveicas, mēģiniet atkal. Atkārtojiet šo procesu, līdz pilnais attēls atrodas uz jūsu prāta "ekrāna".

Otrā pieeja ir izmantot kaut ko, par ko jums jau ir izveidojušās spēcīgas taktilas asociācijas, piemēram, citronu. Turiet citronu rokā un koncentrējieties uz to. Koncentrējieties uz to, kādas izjūtas tas sniedz. Domājiet par to, kā tas garšo, un ļaujiet citrona sulai savilkt jūsu muti. Pielieciet to pie deguna un pasmaržojiet. Skatieties uz tā spilgto krāsu un domājiet par sauli un tās līdzīgo krāsu. Ļaujiet sev asociēt citronu ar jebkuru citu informāciju, kas ienāk prātā. Tad aizveriet acis un redziet citronu joprojām savā rokā tieši pretī sejai. Dariet to divas vai rrīs reizes, un jūs sāksiet atvērt iekšējās redzes lauku, kas nepieciešams vizualizācijai.

Un tagad pieņemsim, ka mēs visi spējam iztēloties. Ko mēs vizualizējam? Cik bieži? Kad? Šim procesam jābūt katras dienas sastāvdaļai. Ja no rīta vizualizēsim veiksmīgu, apmierinošu dienu, pastāvēs lielas iespējas, ka tā tāda arī būs. Daudzi cilvēki vizualizē ciešanas savā dzīvē, to nemaz neapzinoties. Viņi gremdējas baiļpilnās domās, prāto par vardarbīgu atriebību un atmaksu, dodas gultā ar dusmu pilnu rīcību no televīzijas un izklaidēm, iztēlojas ļaunākos briesmoņus un tā tālāk. Visas šīs darbības ir vizualizācija. Vēl vairāk - kad iztēlojamies (vizualizējam) cīņu, pasaule sniedz mums cīņu. Kaut kā cīņa nekad nav gluži tāda, kādu mēs to bijām iedomājušies, tādēļ, to sapratuši, iztēlojamies mierpilnākus notikumus.

Kad izmēģinām to, ko grasāmies kādam pateikt, izmantojam vizuali- zācijas iemaņas. Lai tās izmantotu aizsargāšanās nolūkos, nepieciešams aizsargāties no kāda. Visums pielāgojas - šī ir jūsu iespēja aizstāvēties! Kad izmantojam šīs iemaņas, lai pastiprinātu sajūtu, ka kaut kur iederamies, piedalāmies dzīves triumfā, priekā un labklājībā; Visums kaut kādā veidā sniedz mums tieši šīs iespējas. Varat to saukt par pievilkšanās likumu. Fakts ir tāds: lai arī kāds būtu mehānisms, mēs piesaistām to, ko ieguldām savās domās/vizualizācijās. Tāpēc varam redzēt, ka vairums cilvēku jau izmanto šīs iemaņas ikdienā. Mēs tikai ieguldīsim enerģiju atšķirīgi.

Nākamajiem diviem vingrinājumiem ir atšķirīgi virzieni. Pirmais paredzēts, lai atklātu vai atsauktu atmiņā apslēptu informāciju - man patīk to saukt par "jaudīgo attēlveidošanu". Otrais paredzēts, lai izveidotu matrici, ar kuras palīdzību radīt kādu notikumu, piemēram, veiksmi.

Apslēptās informācijas atklāšana/atgūšana

Norādījumi: Izlasiet vingrinājumu, aizveriet acis un veiciet aprakstītās darbības.

Iztēlojieties, ka sēžat ērtā krēslā. Jums aiz muguras ir diaprojektors ar tālvadības pulti, kura atrodas jums rokā. Jūsu priekšā ir ekrāns.

Diaprojektorā tiks attēlotas sasaistītas domas, ainavas, sajūtas un attēli. Jūs iepriekš nezināt, kā diapozitīvi ir sakārtoti. Jūs skatīsieties šo slaid- šovu, lai gan pat droši nezināt, cik daudz diapozitīvu tur ir.

Tagad padomājiet, piemēram, par to, kāds jūs vēlaties kļūt, piemēram, turīgs vai populārs. Varat izmantot arī bailes, bet atcerieties, ka tālvadības pults var izslēgt diaprojektoru jebkurā mirklī.

Ielieciet savas prāta ainas kontekstā bailes vai ambīcijas. Tas ir pirmais diapozitīvs. Projektors automātiski sasaistīs šo diapozitīvu ar visiem citiem atbilstošajiem diapozitīviem un sakārtos tos jēgpilnā veidā. Iespējams, jūs to nesapratīsiet, tāpēc vienkārši ticiet, ka tas ir jēgpilns.

Uzlieciet pirmo diapozitīvu uz ekrāna, vienkārši saskatot to tur. Veltiet brītiņu tam, lai attēls jūs pilnībā iesaistītu. Ja ainavā bija skaņas, sadzirdiet tās; ja bija smaržas, saodiet tās; ja bija kādas citas taktilas norādes, atcerieties vai iztēlojieties tās. Jūs varat bagātināt šo attēlu, cik vien vēlaties. Varat pievienot ovācijas, sajust zosādu un tamlīdzīgi. Viss, ko jūs sajūtat, ir atbilstošs, lai iedzīvinātu šo diapozitīvu - dariet to uz sava prāta ekrāna.

Kad esat to paveicis, nomainiet attēlu, nospiežot pogu uz pults. Varat izmantot īkšķi un rādītājpirkstu, lai veicinātu iztēli. Viegli piespiediet īkšķi pie rādītājpirksta, un diapozitīvs nomainīsies. Cieši saspiediet roku, un projektors izslēgsies.

Ir pieļaujams prātot, kāds diapozitīvs varētu būt nākamais, bet vienkārši ļaujiet tam notikt. Jūs varat būt pārsteigts.

Šis vingrinājums ir logs uz mūsu vēlmēm, ambīcijām un bailēm. Tas var atklāt pašierobežojošus uzskatus, kurus jūs vairs nevēlaties paturēt. Tas var dot attēlus, kurus vēlaties padarīt nejutīgus. Lai to paveiktu, izmantojiet nākamo vingrinājumu.

Personīgo panākumu realizēšana

Norādījumi: Izlasiet vingrinājumu, aizveriet acis un veiciet aprakstītās darbības.

Iztēlojieties, ka atrodaties sarežģītā filmu studijā. Jūs grasāties noskatīties materiālu, kurā esat nofilmēts kādā īpašā pasākumā. Jūs varēsiet samontēt šo materiālu un padarīt to tieši tādu, kādu vēlaties.

Studija ir pilnībā aprīkota ar labāko audio un video aparatūru. Ekrāns ir lielāks nekā jebkurā kinoteātrī, kādu jebkad esat redzējis. Tas jūs apņem! Kad sāksiet atainot materiālu, atklāsiet, ka rodas tāda sajūta, it kā jūs patiešām būtu tajā iekšā. Atšķirībā no kinoteātriem jūsu studija spēj reproducēt nofilmēto materiālu tādā veidā, ka gandrīz nav iespējams noteikt atšķirību starp pārveidojumu un īsto pieredzējumu.

Jūs sēžat ērtā krēslā, un jums ir ar domām vadāma saskarne ar visu aprīkojumu. Kad vēlaties mainīt, montēt, pārveidot, pievienot jaunu materiālu vai arī veikt jebkuru citu darbību, kuru uzskatāt par atbilstošu, jūs vienkārši padomājat par to, un filma ir gatava atainot tieši to, ko vēlaties.

Kad izvēlaties savu fragmentu, paturiet prātā, ka tajā ir neierobežotas datu uzglabāšanas ierīces, lai atainotu vai ierakstītu informāciju. Pirms turpinām, ļaujiet man nedaudz sīkāk paskaidrot, kā izmantot šo īpašo studiju.

Studija, kādā jūs pašlaik atrodaties, ir ļoti īpašiem cilvēkiem.

Daži no šiem cilvēkiem ir sportisti, daži ir biznesmeņi, daži zinātnieki un daži - mākslinieki. Ak, tikai nosauciet profesiju un sapratīsiet, ka labākajiem savā jomā ir prāta studija. Iemesls ir vienkāršs: viņi zina, ka var vispirms radīt savu darbu šeit. Tā darot, šie cilvēki samazina neskaidrības, risku un šķēršļus, ar kuriem varētu saskarties ārējā pasaulē. Tā atlēts nāk uz šejieni, lai izveidotu materiālu, kurā atainota viņa vai viņas nevainojamā spēle, savukārt biznesa cilvēks rada filmu par saviem panākumiem. Daži pārlūko veco materiālu un izmaina to. Reizēm viņi maina tikai savas jūtas pret to, citreiz patiešām izmaina ainas. Senas atmiņas tiek padarītas nejūtīgas, ja skatāmies nofilmēto materiālu ar atšķirīgām emocijām - teiksim, ar piedošanu vainas apziņas, citu vainošanas un kauna vietā.

Lūk, kur viņi izmanto viedumu par izprasto mūžīgo. Šeit viņi atbrīvojas no ierobežojošām sajūtām, bailēm un domām.

Varat izmantot no pieredzes atvasinātu attēlu, tādu, kas ir atturējis jūs no bailēm, agrīnas bērnības atmiņām vai jebkā cita, kas joprojām jūs kontrolē. Šajā studijā jūs varat atņemt tam spēku, vienkārši pārskatot attēlu un koriģējot emocijas, līdz iegūstat produktu, kas liek justies labi. Tad šī jaunā epizode tiek noglabāta atmiņas bankās un kļūst par attēlu, ar ko prāts strādā. Ja vēlaties sasniegt kādu mērķi, izjūtiet jaunu pašpārliecības līmeni un tā tālāk, tad izveidojiet nofilmētu materiālu - tieši tādu, kādu vēlaties redzēt.

Sāciet pārskatīt fragmentu, kuru grasāties izmantot. Mainiet jebko, kas jūs neiepriecina. Iespējojiet sevi ar bagātīgām sajūtu detaļām. Dzirdiet, kā pūlis aplaudē, vai izjūtiet patiesu piedošanu - jebko, kas ir atbilstošs. Atainojiet nofilmēto materiālu vēlreiz, kad esat to izrediģējis; varat to darīt tik daudzas reizes, cik vien vēlaties. Palieciet pie tā, līdz tas ir pilnīgi nevainojams - tieši tāds, kādu vēlaties. Kad esat to izdarījis, atlaidiet to. Aizejiet prom no studijas un pagaidiet vēl kādu dienu, lai strādātu pie kaut kā cita.

Ja nepieciešams vairāk nekā viens apmeklējums, lai ainu padarītu tādu, kādu vēlaties, atgriezieties pie tās tik bieži, cik nepieciešams. Tomēr nedodieties pie citām jomām, iekams neesat apmierināts ar savu darbu pie katras vienības.

Nu pašhipnozei būtu jānorisinās diezgan viegli, tikai paplašinot zināšanas, kuras ieguvāt iztēles seansos. Iespējams, labākais veids sākšanai ir izmantot to, ko hipnotizētāji sauc par "progresīvās relaksācijas tehniku".

Pašhipnoze un progresīvā relaksācija

Norādījumi: Izlasiet procedūru un izvēlieties klusu vietu, kur netiksiet iztraucēts vismaz 20 minūtes.

Vingrinājuma laikā jūs izmantosiet apgalvojumu. Tas ir svarīgi, tāpēc pirms sākšanas uzrakstiet to. Vārdus izvēlieties rūpīgi un tā, lai tie visi būtu pozitīvi. Pašam apgalvojumam jābūt iespējami īsam. Piemēram, ja vēlaties iegūt lielāku pārliecību par sevi, apgalvojums var skanēt šādi: Es esmu pārliecināts par sevi. Kad izmantojat apgalvojumu, izjūtiet to. Izjūtiet to visās dimensijās. Citiem vārdiem sakot, izjūtiet, kā pārliecība piepilda jūsu būtību, apgalvojumam cirkulējot caur jums.

Noregulējiet modinātājpulksteni, lai tas iezvanītos pēc 20 minūtēm. Lai signāls atgriež jūs normālā apziņā, līdz laika periods kļūst par nosacījuma refleksu, - parasti tam nepieciešami trīs līdz četri seansi.

*

Ērti apgulieties vai atlaidieties un atbrīvojiet savu apģērbu. Šī vingrinājuma laikā fonā varat atskaņot nomierinošu mūziku vai dabas skaņas. Ja tas ir iespējams, pamēģiniet dedzināt arī patīkamu smaržkociņu. Aptumšojiet vai izslēdziet gaismu.

Ar aizvērtām acīm iztēlojieties, ka atpūšaties dabā, kur liega saule glāsta jūsu ķermeni. Jūs sajūtat, kā tās siltums pieskaras visam ķermenim. Koncentrējieties uz elpošanu un iztēlojieties apmaiņu. Izelpas sniedz dzīvības spēka enerģiju augu pasaulei, tieši tāpat kā jūsu ieelpas sniedz dzīvības spēka enerģiju jums. Starp jums un pasauli pastāv siner- ģija - sava veida simbiotiskas attiecības. Sajūtiet to un iztēlojieties, kāda ir sajūta, kad esība ar katru elpas vilcienu iesniedzas iekšā un ārā visā dzīvajā.

Brītiņu elpojiet dziļi un vienmērīgi. Ieelpojiet, skaitot līdz trīs, aizturiet elpu, skaitot līdz trīs, izelpojiet, skaitot līdz trīs, un aizturiet elpu, skaitot līdz trīs. To darot, viegli smaidiet, un paveiciet to vismaz trīs reizes.

Iztēlojieties, ka no augšas plūst spilgta, mirdzoša gaisma, kas ietiecas jūsu galvas virsū. Sajūtiet, kā gaisma sāk virzīties uz leju cauri jūsu ķermenim, ieplūst kaklā, dodas lejup pa muguru, izplūst caur kājām un tieši lejup līdz pat jūsu kāju pirkstu galiņiem. Un ar vēl vienu dziļu ieelpu gaismas enerģija izplešas uz ārpusi, starojot vairākas pēdas ārpus ķermeņa. Visa jūsu būtība kvēlo.

Nedaudz paveriet muti un norijiet siekalas. Ļaujiet galvas muskuļiem pilnībā atslābt. Domājiet: "Atslābinies, - tagad atslābinies!" - un tie visi atbrīvosies. Turpiniet atslābināties, it kā jūs tikko būtu norijis kādu burvju dziru. Atbrīvojiet žokļa un rīkles muskuļus, kaklu, plecus, rokas, muguru, vēderu, sēžas muskuļus, ciskas, lielus, potītes, pēdas un ikvienu kājas pirkstiņu. Vienkārši sūtiet katram atsevišķam apgabalam domu: "Atslābinies, tagad atslābinies."

Kad viss ķermenis ir atslābinājies, atgādiniet sev, ka nekas nav jādara. Tagad ir īstais brīdis nedarīt neko. Tikai atlaidiet un esiet… atslābinājies. Ar nelielu prāta piepūli sakoncentrējiet visu savu būtību vienā no kājas pirkstiem. Esiet tik pilnīgi un galīgi tajā pirkstā, ka visa jūsu būtne izjūt ikvienu sīkāko sajūtu. Dariet to ar vienu pirkstu uz katras kājas un tad novietojiet visu savu apziņu saules pinuma apgabalā.

Sirds apgabals ir tieši virs šī punkta. Nosūtiet savu apziņu starp saules pinumu un sirdi. Izmantojiet vienu vienīgu svarīgu apgalvojumu un sāciet redzēt, kā tas plūst uz priekšu un atpakaļ starp šiem diviem jūsu ķermeņa centrālajiem punktiem. Jūs to redzat un dzirdat.

Tiklīdz redzat un dzirdat to skaidri, ļaujiet tam uzsākt savu ceļojumu caur ķermeni. Tas pazūd, bet joprojām tur ir. Tas ceļo no šūnas uz šūnu ceļojumā pa ķermeni un tāpat atgriezīsies, lai ceļotu vēlreiz. Patiesībā turpmāk apgalvojums ceļos caur jums atkal un atkal. Kad tas tuvojas apziņai, tas var atkal kļūt redzams un dzirdams. Bet tam nav nozīmes, jums tas jāatlaiž. Tas visai jūsu būtībai pavēsta: "Tā tas ir."

Kad noskan modinātājs, lēni atveriet acis. Ļaujiet sev atpūsties aptuveni piecas minūtes, pirms atgriežaties pie ikdienas darbiem.

»

Labākais veids, kā stimulēt savu zemapziņu ar hipnotiskām norādēm, ir atkārtošana. Pamēģiniet to darīt katru dienu vienu vai divas nedēļas. Ja tā darīsiet, atklāsiet, ka nejaušus pielabošanas seansus var paveikt gandrīz jebkur un gandrīz jebkādos apstākļos. Tam var būt daudzi praktiski pielietojumi, nemaz nerunājot par fiziskajiem un garīgajiem ieguvumiem.

Pašiedvesma

Pašiedvesma ir pašhipnozes nākamā pakāpe. Dažiem cilvēkiem šī tehnika darbojas pati. Tās spēks slēpjas domas vai frāzes atkārtošanā, kas līdzinās tai atkārtošanai, kāda ieteikta grāmatās par pozitīvo domāšanu.

Daudzkārt prātā atkārtojiet kādu frāzi, piemēram, pašpārliecības apgalvojumu no iepriekšējā vingrinājuma. Uzrakstiet to uz kartītes, ko nēsājat sev līdzi. Izveidojiet sarakstu ar ieguvumiem, kas radīsies šī apgalvojuma piepildīšanās rezultātā, un nēsājiet to līdzi.

Paņemiet avīzes un žurnālus, lai atrastu attēlus, kas raksturo jūsu mērķi. Izgrieziet tos un zem tiem uzrakstiet savu apgalvojumu. Piestipriniet attēlus uz ledusskapja, pie vannasistabas loga, mašīnā un visur citur, kur varēsiet tos regulāri redzēt. Ikreiz, kad atkārtojat apgalvojumu vai pamanāt to, prāts ieraksta informāciju. Jūs sākat identificēties ar attēliem. Šādā veidā automātiskais mehānisms, ko varam dēvēt par zemapziņas mehānismu, ieraksta un sāk rakstīt iekšējo runu un ticību, veidojot to no atkārtotajiem apgalvojumiem.

lnnerTalk

Lai instruētu iekšējo runu ar prāta valodu, fonā izmantojiet lnnerTalk disku vai kādu citu iedarbīgu ierakstu. Izmantojiet šo audio programmu, guļot, braucot mašīnā, skatoties televīzijas pārraides un veicot citas darbības. Pozitīvo ievadi nevar pārdozēt. Apgalvojumi instruē jūsu iekšējo runu, iekļūstot prāta dzīlēs un apejot kritisko prātu. Kādu dienu iekšējā runa atspoguļos ārējās noformulētās vēlmes, nevis sabotēs tās.

Kā noskaidrojām iepriekš, mūsu aplūkoto tehnoloģiju ir pētījuši dažādi neatkarīgi pētnieki vadošajās universitātēs, tostarp Stenfordā. Ir atkārtoti demonstrēts, ka tā efektīvi maina pašsakaujošās stratēģijas, uzvedības problēmas un pat tā dēvēto fizisko simptomātiku. Apgalvojumi svārstās no svara zaudēšanas un pašpārliecības līdz skaidriem sapņiem un pašizdziedināšanai. Ir pat nosaukumi tādām situācijām kā UDHS un vēža remisija. (Lai iegūtu sīkāku informāciju, skatiet resursu sarakstu šīs grāmatas nobeigumā.)

Kā jau minēju iepriekš, šajā grāmatā ir iekļauta lnnerTalk programma "Rāmums" (Serenity). Atskaņojiet šo disku fonā dienas laikā vai pat visu nakti, kamēr guļat. Periodiski aplūkojiet drukātos apgalvojumus (skat. 4. pielikumu) un vērojiet, kā tie kļūst par jūsu iekšējās runas sastāvdaļu.

Neirolingvistiska programmēšana

Ir daudz labu grāmatu par neirolingvistisko programmēšanu. Viena no manām iecienītākajām ir Bendlera un Grindera "Vardes par prinčiem" (Frogs into Princes).5 NLP bieži tiek asociēta ar hipnotiskām procedūrām, un to varētu raksturot kā "draudzīgu valodu". Tā noenkuro emocijas un sajūtas, atspoguļo un pielāgojas, lai uzdotu tempu citam cilvēkam ar mērķi izveidot raportu, kā arī izmanto dubultsaites un metaforas. Šis daudzu terapeitu un citu cilvēku instruments ir izsmalcināta tehnoloģija, kas ir pārāk sarežģīta, lai to detalizēti aplūkotu šajā darbā, tāpēc izolēsim tikai nelielu daļiņu no NLP protokoliem.

Metafora ir spēcīgs attēls, kas iespaido mūs burtiski, pārnesti un emocionāli, kā arī modelē tēlainību, kas noglabājas dziļi prātā. Es patiešām uzskatu, ka visspēcīgākās metaforas atbalsta mīti. Tie uzrunā cilvēka dabas daļu, kas mīt katrā. Karls Jungs, analītiskās psiholoģijas pamatlicējs, bieži runāja par mīta spēku, kas rodas no universālā arhetipa.6

Metafora ir kas tāds, ko mēs varam izmantot un izmantojam ikdienā. Mēs esam pašu radītas metaforas. Man reiz bija draugs, kurš mēdza teikt: "Pēdējais, kas džungļos cietīs badu, ir tīģeris!" Viņš bija atvaļināts smag- svara cīkstonis un uzlūkoja sevi kā tīģeri. Viņš nesaprata to, ka būt tīģerim nozīmē rīkoties un domāt kā tīģerim. Tīģeri dzīvo agresīvā, naidīgā pasaulē, un viņiem bieži ir nesaskaņas ar citiem tīģeriem. Mans draugs dzīvoja tieši tādā vidē.

Apzināti izvēlēta pozitīva metafora var reprezentēt to, kas mēs izvēlamies būt. Lai tās ietekme būtu pilnīga, tai jābūt stāsta formā. Ikvienam no mums ir savs mazāku metaforu apkopojums, kas ataino mūsu uzskatus. Sports var būt metafora izcilībai, sacensībai un nepārvaramu šķēršļu pārvarēšanai. Stāsti par Artūru, Kamelotu un Svēto Grālu; par Zevu, Afrodīti un visu grieķu mitoloģiju; par Ēdenes dārzu, ījabu un tā tālāk - tās visas ir metaforas ar pamācošiem tēliem, kas sniedz ticības un uzvedības modeļus. Sabiedrību it visur vada šādi stāsti.

Izveidojiet metaforu, kas atspoguļo jūs. Atrodiet laiku, lai apsēstos un uzrakstītu stāstu, kas ataino jūs un jūsu uzskatus, cerības, centienus, mēģinājumus un rezultātus. Vispirms uzrakstiet īsu stāstiņu, kas parāda ceļu, ko esat redzējis dzīvē. Tad pārveidojiet šo stāstu, lai tas būtu tāds, kādu vēlaties savu dzīvi.

Izveidojiet galveno varoni tādu, kāds vēlaties būt. Lieciet šim cilvēkam izdzīvot visus pārdzīvojumus, ko esat pieredzējis pats, un izvediet viņu tiem cauri kā stiprāku, gudrāku, cilvēcīgāku un garīgāku personību. Dodiet šim varonim vārdu, izskatu un manieres, ko jūs apbrīnojat. Aprakstiet viņu pietiekami detalizēti, lai prāts patiešām saskatītu šo cilvēku. Glabājiet sava stāsta/metaforas varoni prātā. Aizveriet acis un ļaujiet sev atstāstīt pasaku, kamēr vērojat to uz prāta ekrāna. Lai arī kādas likstas uznāktu, domājiet par savu varoni. Sajūtiet viņa spēku un gudrību un rīkojieties, un runājiet kā šis tēls. Jūs ļoti reālā veidā esat šis varonis, un tajos gadījumos, kad izmantojat viņu, lai modelētu savu rīcību, jūs ar viņu apvienojaties vēl ciešāk.

Ievērojiet, kā varonis jūsu metaforā staigā un kāda ir viņa stāja; aplūkojiet sejas izteiksmes un novērtējiet žestikulāciju. Varoņi stāv stalti izslē- jušies, krūtis uz priekšu un pleci atpakaļ. Viņiem ir draudzīga, gudrības apdvesta sejas izteiksme, silts rokasspiediens un pašpārliecināta gaita.

Tiklīdz esat pabeidzis aplūkot un izjust savu stāstu un galvenā varoņa lomu un spēku, atveriet acis un dodieties pie spoguļa - ja iespējams, tāda, kas ataino jūs pilnā augumā. Stāviet spoguļa priekšā un ievērojiet, kā jūs parasti staigājat un stāvat. Tad mainiet savu stāju uz iztēlotā varoņa stāju, skatieties tā, kā skatās jūsu varonis, un staigājiet tā, kā to dara viņš. Sajūtiet papildu pārliecību, ko nekavējoties iegūstat, un piedzīvojiet pārmaiņas savā reakcijā. Tas ir standarts, ko vienmēr vēlaties pārstāvēt. Sāciet nekavējoties, veicot jebkādus nepieciešamos pielāgojumus, lai attēlotu savu ķermeni tādu, kāds tas ir jūsu varonim.

Džons Daimonds ir sarakstījis brīnumainu, mazu grāmatiņu ar nosaukumu "Jūsu ķermenis nemelo" (Your Body Doesn't Lie). Viena no šī darba tēmām stāsta par to, kā ķermenis reaģē uz jūsu domām: ar spēku vai vājumu/bailēm. Jūs trenējat sevi. Kad ķermenis reaģēs, prāts tam sekos. Nav iespējams just žēlumu pret sevi un vienlaikus rēkt smieklos. Līdzīgi kā smiešanas, arī poza iespaidos prātu/smadzenes, un mainīsies ķermeņa ķīmija.

Ja nepieciešams, pārģērbieties. Cilvēkiem ir tendence izturēties pret jums atbilstoši tam, kā jūs sevi pasniedzat. Es varu uzvilkt kovboja zābakus un vecos džinsus, pastrādāt ārpus mājas, līdz kļūstu mazliet netīrs, aizskriet uz pilsētu un atklāt, ka vairums cilvēku izturas pret mani citādāk nekā tajos gadījumos, kad esmu ģērbies uzvalkā un vestē. Tā nevajadzētu būt, bet tā ir. Apģērbs un ārējais izskats var būt iedarbīgs veids, kā nekavējoties mainīt priekšstatu par sevi, kā arī atgriezenisko saiti, ko saņemat no citiem. Kad esmu ģērbies zābakos un džinsos, jūtos citādāk nekā apģērbā, kurš ir piemērots lekciju lasīšanai; mainās pat mana leksika. Tomēr atcerieties, ka jūs strādājat ar savas esības kodolu.

Kad kļūstat spēcīgs, apģērbs un tā iespaids uz citiem cilvēkiem vairs nav tik svarīgs, lai gan laiku pa laikam tas tomēr var būt diezgan amizanti.

Mijiedarbojoties ar citiem, izmēģiniet spoguļa un gaitas tehniku. Uzmanīgi klausieties, ko cilvēks saka. Skatieties, kā viņš izmanto savu ķermeni un neuzkrītoši imitējiet to. Kad viņš runā, piekrītoši mājiet ar galvu.

Smaidiet, kad viņš smaida, kad viņš sakrusto kājas, sakrustojiet tās arī jūs. Pēc dažu minūšu ilgas imitēšanas sāciet uzdot toni. To dara, ieviešot kādas nelielas izmaiņas, piemēram, pārliekot pretējo kāju. Skatieties: ja būsiet veiksmīgi imitējis, visbiežāk otrs cilvēks ievēros jūsu piemēru, līdz ar to būs izveidojies raports.

Kad sākat runāt, dariet to no viņa skatu punkta. Izmantojiet kaut ko no viņa teiktā un vēlreiz apstipriniet apgalvojumu. Tad sāciet veidot savus komentārus un interpretācijas. Vērojiet viņa ķermeni. Ja viņš sakrusto rokas un kājas, ziniet, ka viņš, visdrīzāk, cenšas jūs izslēgt. Palēniniet tempu un atgūstiet viņa uzticību.

Ķermeņa valodas, atspoguļošanas, pielāgošanās un tempa uzdošanas māksla ir vairāk vērta nekā laiks, kas nepieciešams, lai izlasītu pāris labu grāmatu par šīm tēmām. Ir pieejami daudzi resursi, tāpēc - ja jūs tas interesē, šīs tehnikas var būt brīnišķīgi instrumenti, kas palīdz paaugstināt pašpārliecību un stiprināt attiecības.

M3

M3 ir lielums, ko es izmantoju, lai apzīmētu atmiņas (par reāliem un iedomātiem pieredzējumiem), noskaņojuma un modelēšanas spēku. Ja kopā ar M 1 formulu izmantosiet jebkuru vai visus no šajā grāmatā dotajiem instrumentiem vai, iespējams, kādus citus, rezultāti uzlabosies. Formula ir šāda: izveidojiet noskaņojumu, kas iespaido ķermeni, rada ainas, domas un citas vēlamas asociācijas; modelējiet šīs sajūtas un asociācijas metaforā par sevi un iegaumējiet tās. M3 nozīmē: noskaņojums reiz modelēšana reiz metafora ir vienāds ar atmiņu M xM xM = M ®)[17]. atmiņa ir esamības kontinuitāte. Iepriekš aplūkotie DMI. ir M3 notikumi.

Garīgās prakses

Kā jau ieskicēju, pastāv daudzas prāta prakses. Dažas no tām dabiski noved pie garīgākām praksēm. Manuprāt, to iespējams izskaidrot ar cilvēka smadzenēs iebūvētu nepieciešamību pēc reliģiskiem pieredzējumiem. Patiešām - smadzenēs ir apgabals, kas, elektriski stimulēts, izraisa reliģisku pieredzējumu.8 Daži var apgalvot, ka tas ir tikai evolūcijas atavisms, kas palicis no tiem laikiem, kad sugai reliģija bija nepieciešama, un ka mūsdienās cilvēks ir pāraudzis šo vajadzību. Es neesmu viens no šiem cilvēkiem. Esmu pārliecināts, ka cilvēku garīgā predispozīcija, ieskaitot arī anatomiski klātesošo, eksistē tieši tā iemesla dēļ, ka Varenais Organizējošais Dizaineris (Dievs) to tur ievietojis.

Nu mana nostāja ir skaidra, tādēļ ļaujiet pievienot arī šādu detaļu: dati pilnīgi skaidri apliecina, ka tieši tie cilvēki, kuri jūtas savienoti ar kādu nolūku, kādu garīgu zināšanu, nodzīvo veselīgāko un ilgāko mūžu. Tā nav kādas reliģijas sludināšana; drīzāk tā ir paša garīguma vērtības pārbaude.

Garīgās vērtības cilvēkiem ir svarīgas, tāpēc varat vēlēties ielūkoties daudzajos īpašajos garīgajos vingrinājumos. Galu galā - tie ir izveidoti ne tikai tāpēc, lai nodrošinātu jūs ar lielāku garīgo kontroli, bet arī lai atklātu jūsu esības nozīmi. Lai to panāktu, iesaku ikdienas meditāciju, kā sākumpunktu izmantojot elpošanas jogu. Tas var būt tik vienkārši kā koncentrēties uz savu elpošanu, ar nolūku mainot haotiskos elpošanas šablonus uz ritmiskiem. Piemēram, vienkārši ieelpojiet caur degunu, skaitot līdz trīs vai četri (kā jums ērtāk), aizturiet elpu, izskaitot līdz tam pašam skaitlim (teiksim, trīs), izelpojiet caur muti, skaitot līdz trīs, aizturiet elpu, skaitot līdz trīs, un tad atkal ieelpojiet caur degunu, skaitot līdz trīs. Gluži vai apbrīnojami, kā prāts nomierinās, kad dodat tam šo vienkāršo uzdevumu, un cik ātri attīstās sirds koherences ritms, kā tika norādīts iepriekš.

Joga pati par sevi ir brīnišķīgs gara, prāta un ķermeņa instruments. Jogas medicīniskais pielietojums ir plaši izplatīts tā vispārējās efektivitātes dēļ, jo spēj uzturēt prātu un ķermeni mundrus. Joga neattiecas tikai uz ķermeņa lokanumu, kā daži domā; tā ir lielisks stresa novērsējs, kā arī brīnišķīgs veids, kā disciplinēt visu cilvēku. Plašākai informācijai es iesaku Dr. Vidžajendras Pratapa grāmatas un mācības. Viņš ir SKY Foundation dibinātājs, un jūs varat palūkoties viņa interneta vietnē www.skyfoundation.org .

Reliģiskās prakses ir tik daudzas un dažādas, ka pārsniedz šīs grāmatas redzesloku. Tomēr garīgais komponents visā paveiktajā pievieno bagātīgumu un nozīmi, ko var tikai piedzīvot, nevis izskaidrot.

Meditācija

Par meditāciju ir pieejamas daudzas brīnišķīgas grāmatas, bet mans mērķis ir iepazīstināt ar dažādām tehnoloģijām, kas parasti tiek izmantotas personīgai izaugsmei un pašaktualizācijai, tāpēc sniegšu vienkāršus vingrinājumus un īsus paskaidrojumus. Vingrinājumi iedarbosies; jebkuras tehnikas izmantošana sniegs jums instrumentus sevis iespējo- šanai. Es atgādinu, ka par gandrīz ikvienu no šeit aplūkotajām procedūrām ir sarakstīti veseli sējumi. Ja vēlaties izmantot tikai vienu sistēmu, iesaku jums izlasīt par to tik daudz, cik vien iespējams.

Patiesībā meditācija ir sistēma. Manuprāt, galvenā atšķirība starp meditācijas tehniku un hipnozes procedūru izmantošanu slēpjas liktenī vai mērķī, nevis smadzeņu viļņu aktivitātē vai metodē, ar kuras palīdzību tiek sasniegts izmainīts apziņas stāvoklis. Patiešām, labs hipno- terapeits būs studējis daudzas meditācijas metodes un varēs izmantot kādas no tām, lai nohipnotizētu cilvēku. Tomēr galvenais hipnozes mērķis ir terapeitisks, savukārt meditācijas mērķis ir kontakts ar Vissvētāko, Universālo Garu, Augstāko Spēku vai ari kādu apzīmējumu jūs izvēlaties. Meditācija tiecas pieskarties mūsu pašu un visa cita esības kvintesences kodolam.

Pastāv metodes, ar kuru palīdzību izmantot ķermeni meditācijā, piemēram, eiritmika un fiziskā joga. Tāpat ir tādas prāta tehnikas kā džnāna joga (intelekta joga), transcendentālā meditācija un sajūtu meditācijas no sirds un saules pinuma. Daži izmanto mantru palīdzību un sāk ar vizuālām ainām, piemēram, mandalām. Pastāv arī meditācijas sistēmas, kas veidotas, izmantojot dabas resursus, un kuras pielieto, piemēram, Lakotas siū (Amerikas indiāņu cilts). Taču starp šiem daudzajiem vingrinājumiem ir zināmi kopsaucēji, tādēļ savējo mēs balstīsim uz universālās tēmas eklektisku pielietojumu. Mēs nomierināsim prātu. "Esi rāms un apzinies!" - tas ir rakstīts gandrīz visās tradīcijās. Mēs tieksimies kļūt rāmi.

Esi rāms

Uzdevums: Izlasiet vingrinājumu un veiciet to.

Izvēlieties ērtu, klusu vietu, kur varat atslīgt krēslā vai atgulties. Aiz- dedziet patīkami smaržojošu smaržkociņu un divas baltas sveces. Novietojiet sveces tā, lai jūs varētu redzēt tās abas, tad izslēdziet vai aptumšojiet pārējo apgaismojumu. Fonā ļoti klusi atskaņojiet kādu maigu mūziku vai dabas skaņu ierakstu. Paņemiet kādu priekšmetu, ko uzskatāt par garīgu - piemēram, Bībeli, grāmatu "Mācība par brīnumiem" (A Course in Miracles), Upanišādu sējumu vai jebko citu jums piemērotu. Kad esat atbrīvojis savu apģērbu, ielieciet priekšmetu klēpī. Uzstādiet modinātājpulksteni pēc 30 līdz 40 minūtēm.

Sākumā skatieties uz svecēm. Skatieties, kā liesmas raustās un dejo, un domājiet par dzīves deju. Iztēlojieties dzīvības spēku kā liesmu. Domājiet par uguni, it kā tā atrastos jūsu sirds centrā, domājiet par to kā par nebeidzamu liesmu. Koncentrējieties uz liesmām. Aizveriet acis un joprojām redziet, kā tās dejo. Atveriet acis un atkal lūkojieties uz tām, aizveriet acis un redziet liesmas, tad atveriet acis un lūkojieties atkal. Starp acu atvēršanu un aizvēršanu izmantojiet aptuveni minūti ilgus intervālus. Izdariet to trīs reizes. Tad turiet acis ciet un paturiet liesmas uz sava prāta ekrāna.

Koncentrējieties uz ekrānā redzamajām liesmām. Ja prātā iešaujas domas, kas novērš jūsu uzmanību, atvediet tās pie liesmām. Ļaujiet tām dejot ugunī, bet pats palieciet tā visa priekšā. Domas var uzlūkot kā garāmgājējus - cilvēkus, kas iet pa taku garām liesmām. Jūs neesat kucēns. Jūs nesekojat katram kāju pārim. Jūs vienkārši ļaujat tām paiet garām, kamēr pats paliekat liesmu priekšā. Jūs pat varat sākt gaidīt, kad kārtējā jaunā doma (kāju pāris) varētu paiet garām. Jūs pamanīsiet: kamēr tās gaidāt, domas izbeidzas. Liesmas, jūsu domās ir vienīgi liesmas. Vienīgi liesmas uz jūsu prāta ekrāna. Dzīvības uguns. Dzīvības spēka enerģija. Liesmas - tās aptvēris, jūs sapratīsiet, ka tās kļūst spēcīgākas un spilgtākas. Tās var sākt piepildīt jūsu prātu ar tādu daudzumu gaismas, ka viss prāta ekrāns kvēlos balts.

Esiet rāms - tikai liesmas. Ļaujiet savai būtībai saplūst ar liesmām. Ļaujiet savam prātam kļūt par uguns prātu. Esiet uguns. Paplašiniet uguni. Ļaujiet liesmām šauties augšup un celieties līdz ar tām. Nav robežas, cik tālu tās var celties. Šaujieties ar liesmām augšup, augšup un augšup. Ceļoties augšup, tās apvienojas. Viena liesma, viena varena, spilgta liesma. Tā sniedzas tik augstu, ka pievienojas uguns bumbai. Jūs redzat tuvojamies bumbas spožumu. Brīnišķīgs mirdzums, kam līdzīgu nekad neesat redzējis. Jums tuvojoties, zeltainais mirdzums, zeltainā mirdzuma prizmas veido lodi kā karalisku oreolu.

Jūs virzāties aizvien tuvāk vienai uguns lodei - mirdzošai, zeltaini baltai ugunij. Jūsu uguns zilās un sarkanās liesmiņas ielec lodē. Kad ieejat oreolā, ugunis saplūst un vairs nav izšķiramas. Tā ir viena krāšņa lode, zeltaini baltas uguns lode. Jūs esat viens, ugunī. Visi vizošie aspekti, kurus redzējāt tuvojoties, piemīt vienai individuālai lodei, jo nu jūs esat esamības zeltaini baltajā krāšņumā.

Jūtiet mieru. Jūtiet siltumu. Jūtiet spēku. Jūtiet universālo mīlestību. Iegremdējieties šajā sajūtā un paturiet domās gaismas krāšņumu.

Esiet - vienkārši esiet šeit tagad. Esiet - vienkārši esiet, absolūti tagad.

*

Kad esat atgriezies no ši vingrinājuma, domājiet par divām liesmām, kas vispirms kļuva par vienu un tad pievienojās daudzajām, iespējams, miljoniem, kļūstot par vienu. Divas gaismiņas simbolizē fiziskās un garīgās realitātes vienotību un atšķirtību. To spēks ir varens, kad tās kļūst par vienu. Tas abas ir liesmas, kas simbolizē jūsu fizisko klātbūtni uz šīs planētas un jūsu mūžīgo dzīvības spēku. Viena Dzīvības Spēka Enerģija, kas ir viss. Ikreiz, kad izmantosiet šo vingrinājumu, jutīsiet lielāku harmoniju ar Vienoto Dzīvības Spēku, piedzīvosiet aizvien dziļākas atklāsmes, jūsu esamības klātbūtne būs spēcīgāka, turklāt jūs tik daudzos citos veidos iegūsiet zināšanas no rāmuma. Ja no šī materiāla izmantosiet tikai vienu vingrinājumu, es aicinu jūs izmantot tieši šo.

Automātiskā rakstīšana

Šis ir varens vingrinājums. Jūs risināsiet dialogu starp sevi un kādu citu sevis paša aspektu. Lai to paveiktu, vienkārši atslābinieties. Lai notiek, kas notikdams.

Vispirms paņemiet rakstāmo un papīru. Paņemiet pildspalvu vai zīmuli un sagatavojieties rakstīt dialogu. Uz pirmās līnijas uzrakstiet "Pirmā persona" un ielieciet kolu. Izlaidiet pāris līnijas un zemāk uzrakstiet "Otrā persona"; arī aiz šiem vārdiem ielieciet kolu.

Jūsu dialogs norisinās starp pirmo personu (jums) un otro personu (augstāko apziņu). Jūs varat atklāt, ka otrā persona kādā brīdī iegūst atšķirīgu identitāti. Daudzi ir ziņojuši par sarunām ar eņģeļiem, padomdevējiem un skolotājiem. Šī vingrinājuma galvenā doma neslēpjas jūsu sarunu biedrā, bet gan pašā komunikācijā. Nav svarīgi, vai otrā persona ir reāla, iedomāta, alter ego, pagātnes skolotājs vai kāds konkrēts cilvēks. Šis vingrinājums palīdzēs jūsu izaugsmē un izpratnē, kā arī satuvinās jūs ar sevi pašu.

Uz pirmās līnijas pēc "Pirmā persona:" uzrakstiet jautājumu. Padomājiet brītiņu un iztēlojieties, ka tūdaļ uzzināsiet visgudru atbildi. Ja tas palīdz, iedomājieties, ka uzdodat šo jautājumu kādam, ko apbrī nojāt, mīlat un kam uzticaties. Izvēlieties cilvēku, kurš nekad jūs neno dotu, kādu, kurš pret jums izjūt vienīgi mīlestību un kurš zina atbildes uz visiem jūsu iespējamiem jautājumiem. Noformulējiet jautājumu ar šo sirsnību un padariet to vienkāršu. Centieties izvairīties no saliktiem jautājumiem. Mēģiniet jautāt kaut ko jums svarīgu, bet neiekļaujiet visas iespējamās tēmas vienā jautājumā.

Brītiņu padomājiet par to - vienu svarīgu, tiešu jautājumu. Tam nav jābūt tādam, uz ko var atbildēt vienīgi pārlieku vienkāršotajā "jā" vai "nē" formātā. Uzrakstiet jautājumu un atslābinieties. Ļaujiet atbildei vienkārši atnākt un pierakstiet to. Neesiet kritisks. Neapšaubiet to un centieties iepriekš nenoskaņoties, kāda veida atbildi vēlaties saņemt. Vienkārši pierakstiet to, kad atnāk kādas domas. Kas zina, kurp tās novedīs? Vienkārši pierakstiet to, kā to darītu sekretāre.

Ja atbilde jūs noved pie nākamā jautājuma, pierakstiet to, ievērojot pirmās personas/otrās personas formātu. Pat ja šķiet, ka jūs to visu izdomājat, ļaujiet jautājumiem un atbildēm nākt un veiciet vingrinājumu.

*

Strādājiet ar šo vingrinājumu vismaz nedēļu. Atcerieties, ka jums vienkārši jāuzticas tam, kas nāk, un jāļauj tam notikt. Esmu sapratis, ka liela daļa manas dzīves darba ir dota caur šo instrumentu. Man apsēžoties, lai kaut ko rakstītu, ļoti bieži esmu sajutis kaut ko tādu, kas nenāk no ego apzinīgā manis. Es ticu, ka mans labākais darbs un radošākās atklāsmes lielā mērā ir dotas šādā veidā.

Regresija

Neatkarīgi no tā, vai cilvēks tic vai netic iepriekšējām dzīvēm, karinai un dharmai, regresijas vingrinājums var būt ļoti vērtīgs. Pragmatiķim tas ir akadēmiskas dabas jautājums, kas nav atkarīgs no tā, vai atklātā informācija patiešām nāk no iepriekšējās dzīves vai ne. Svarīga ir pašu datu kvalitāte un nozīme. Tāpēc, pārvietojot atbildību, regresiju var uzlūkot kā spēju piekļūt dziļākām patības daļām: "Tas neesmu es - tas ir no citas dzīves." Citiem tas viss šķiet tik reāls, ka kļūst par pierādījumu iepriekšējām dzīvēm. Vēl citi var uzskatīt, ka šai procedūrai ir kāda saistība ar kolektīvo zemapziņu. Tāpēc, iespējams, informācija ir atmiņa - bet ne personīga atmiņa kā tāda.

Un atkal - vai tam ir kāda nozīme? Es domāju, ka nav, vismaz ne ar mērķi, lai labāk izprastu sevi. Ja tam ir kāda nozīme, piedzīvotās un novērotās parādības predisponē mani ticēt iepriekšējām dzīvēm. Bet es arī uzskatu, ka ikvienam no mums piemīt iedzimta garīgā inteliģence, kas var būt dažādos nomoda stāvokļos. Patiešām, vairumu atklāsmju, nojautu un talantu veikt atklājumus zinātnē varētu saukt par "anomālo atmiņu" - tas ir, to, ko cilvēks atcerējies bez konteksta. Mēs zinām, ka informācija ir patiesa, bet mums trūkst pavadošo zināšanu: kur mēs to iemācījāmies, kas mums pateica un tā tālāk. Šķiet, iegaumēšanas process pastiprinās, paātrinoties atmošanās procesam.

Lai jūs varētu spriest paši, izmēģināsim kādu vingrinājumu. Daži apgalvo, ka eksistē kāds ieraksts, kurā atrodams viss jebkad izdarītais. Bibliotēka, ja vēlaties, kurā ietilpst ieraksti par mums, kā arī par visām dvēselēm. Austrumos tiek uzskatīts, ka mūsu pašreizējo dzīvi veido karma un dharma. Pirmais ir cēloņu un seku likums, savukārt otrais ir ceļš, kurā mēs visu izlabojam. Tātad karmiskās sekas tam, ka iepriekšējā dzīvē esam pastrādājuši nežēlīgu rīcību, var būt tādas, ka pašreizējā dzīvē paši saņemam šādu rīcību. Dharma ap mums izkārto cilvēkus un apstākļus, lai piepildītu karmisko parādu. Mums ir karmiskie parādi un arī priekšrocības, tādēļ varam izmantot dharmu, lai izveidotu dzīvi, kurā izmantojam savas priekšrocības, lai tās palīdzētu izaugsmei vai visu būtņu uzlabojumiem. Tomēr - kad notiek viena cilvēka izaugsme, notiek arī mūsu visu izaugsme.

Pirms uzsākt vingrinājumu, aplūkosim dažus veidus, kā varat izmantot savu pieredzi, lai paaugstinātu garīgo zināšanu. Kā jau teicu, man patīk par to domāt kā par iedzimtās garīgās inteliģences atmodināšanu. Kad tā atmostas, palielinās garīgais IQ (Intellectual Quotient) jeb garīgais koeficients (SQ) (Spiritual Quotient). Pieredze man ir atkārtoti mācījusi, ka, palielinoties SQ, uzlabojas arī dzīves kvalitāte. Cilvēki vienkārši dzīvo ilgāku un veselīgāku dzīvi.

Es atklāju, ka ar paaugstinātu SQ ir saistītas arī citas iepriekšparedza- mas lietas. Patiesībā es uzskatu, ka tā saucamās atklāsmes, par kādām ziņo vēstures ģēniji, patiesībā ir anomālas atmiņas. Einšteins, piemēram, atceras, ka telpa ir izliekta. Viņam nav ietvara šādām atmiņām - bet viņš ir pārliecināts bez pierādījumiem. Viņu sagatavojuši arī visas dzīves laikā veiktie pētījumi, tāpēc viņš pielieto uzzināto, lai demonstrētu vai pierādītu to, ko jau zina. Tā ir anomāla atmiņa.

Es paredzu: jums progresējot, citas dzīves jomas sniegs atklāsmes uzplaiksnījumus. Vai tās ir atmiņas? Viens veids, kā novērtēt regresijas vingrinājumu laikā iegūto informāciju, ir to rūpīgi apdomāt. Lai to paveiktu, jums jāapzinās daži aspekti, kuriem vairums cilvēku nepievērš uzmanību.

Sākumā paņemiet papīru un rakstāmrīku. Sadaliet papīru divās kolonnās. Kreisajā kolonnā būs lasāmi jautājumi, un pēc vingrinājuma iespēju robežās jūs aizpildīsiet labās puses kolonnu. Te būs jautājumi:

1.     Kāda stila mēbeles tur bija? No kāda koka un audumiem tās bija izgatavotas? Aprakstiet tās detalizēti. Uzzīmējiet ikvienu krāšņu kokgriezumu.

2.     Kāda bija ēku sienu apdare no iekšpuses un ārpuses? Kā tā bija veidota?

3.     Kāda veida apģērbu jūs redzējāt? Aprakstiet audumu krāsas, stilus un tā tālāk.

4.     Kādas smaržas jūs sajutāt?

5.     Kā izskatījās ainava?

6.     Kādus citus ievērojamus priekšmetus vai datumus jūs redzējāt vai kādu citu informāciju ieguvāt?

Pirms atgriežaties normālā apziņas stāvoklī, jūsu pirmā prioritāte ir atbildēt uz jautājumiem. Jābūt acīmredzamam, ka tie var saturēt kādu apstiprinošu informāciju. Citiem vārdiem sakot, ja jūs prātojat, vai tikko neesat safabricējis pieredzējumu - nav gluži tā, ka tam būtu kāda nozīme, ja nu vienīgi akadēmiskā, - tad varat sākt sistemātiski pārbaudīt savu pieredzējumu.

Iepriekšējās dzīves atgriešana

Aizveriet acis un ieņemiet ērtu un atslābinātu prāta stāvokli. Elpojiet dziļi, kā iemācījāties iepriekšējos uzdevumos. Atbrīvojieties no visa un pavērsiet savu prātu iekšup, jo jūsu ceļojums sākas no būtības centra. Koncentrējiet visu savu garīgo apziņu uz saules pinumu.

Jūs redzat savā priekšā iluminatoru - tādu kā tie, kas ir lielajos luksusa okeāna laineros. Šis iluminators ir lielāks nekā parasti. Pēc brītiņa jūs atvērsiet to kā logu un iziesiet. Jūs ziniet, ka ceļosiet uz augšu un ārā tajā, kas vispirms šķiet kā ārējā telpa, lai pēc tam dotos tālāk - dziļi iekšā kādā šķietami pazīstamā reģionā, kuru jūs tomēr neatceraties. Jūs jutīsieties ērti un droši. Jūs ceļojat augstāk un augstāk, līdz sasniedzat aizmirsto bibliotēku. Ēka būs balta ar lielām, krāšņām kolonnām. Uz kolonnām būs apzeltītas skulptūras. Jūs ieiesiet bibliotēkā, atradīsiet bibliotekāru un palūgsiet viņam aizzīmogoto savas dzīves grāmatu.

Skaidri saskatiet savu ceļojumu. Tiklīdz sajūtat līdzsvaru, esat savas būtības centrā un gatavs sākt. Šajā brīdī atveriet portālu un izejiet. Ceļojiet vēl augstāk un augstāk - laukā kosmosā - augšup un augšup. Tam nepieciešami daži brītiņi domas ātrumā - augšup un augšup. Skatiet bibliotēku 110 attāluma kā mirdzošu ēku uz saliņas kosmosā. Ievērojiet, kā tā tuvojas. Jūs esat drošs un mierīgs. Jūs esat pārliecināts, ka tagad atradīsiet kaut ko ārkārtīgi svarīgu. Jūs varat būt mazliet satraukts - kas tur būsi Atbrīvojieties no šīs domas un ierodieties bibliotēkā.

Uzkāpiet pa kāpnēm un ieejiet ēkā. Tā ir vismilzīgākā ēka, kādu vien varētu iztēloties, un tā ir pilna ar skaisti izgatavotām un iesietām grāmatām, sējums pēc sējuma. Katra no tām ir īsts mākslas darbs. Palūdziet bibliotekāram savas dzīves grāmatu un lapu, kurā aprakstīta jūsu pēdējās dzīves pēdējā diena. Pavadiet bibliotekāru un paņemiet sējumu, bet neskatieties uz lapu. Labāk uzlieciet uz tās roku un sāciet sajust un nomanīt šo dzīvi.

Kā filmā jūsu gara acu priekšā atklāsies aina no jūsu pēdējās dzīves pēdējās dienas. Nedariet neko - vienkārši ļaujiet tam notikt. Izskaitiet līdz trīs, izmantojot rāmo, kluso iekšējo balsi, un ziniet, ka līdz ar skaitli trīs jūs tur būsiet… jūsu iepriekšējās dzīves pēdējā dienā. Jūs būsiet tur ar savām emocijām, vērtējumu, sāpēm un citām grūtībām. Jūs tajā nolūkosieties it kā no malas, it kā skatītos filmu par citiem cilvēkiem. Izskaitiet līdz trīs un tagad esiet tur.

Kādu brītiņu palūkojieties apkārt. Ievērojiet: kā jums veicās šajā dzīvē? Ko jūs iemācījāties? Dodieties tieši uz to brīdi, kad atstājāt fizisko pasauli. Ko jūs atstājāt un ko - paņēmāt?

Pakavējieties vēl bridi un aplūkojiet savus tuviniekus. Vai pazīstat kādu no viņiem savā pašreizējā dzīvē? Kā slīcējam jūsu acu priekšā paskrien visi svarīgie notikumi - viss jūsu dzīves stāsts paslīd gar acīm vienā mirklī. Ko jūs darījāt? Vai paveicāt to, kā dēļ bijāt nācis? Vai izveidojāt kādus šablonus, no kuriem mācīties nākamajā dzīvē? Ļaujiet ainām gluži kā klipiem ienākt sevī un iziet jums cauri. Vienkārši vērojiet ainas. Šoreiz jūs šeit neesat kāda cita iemesla dēļ. Ļaujiet scenārijiem atklāties jūsu priekšā.

Pakavējieties brītiņu un tikai tad nāciet atpakaļ. Ir laiks atgriezties. Dariet to, skaitot atpakaļ no pieci līdz viens. Pie skaitļa viens jūsu acis atvērsies; jūs būsiet možs un spirgts, jutīsieties ļoti labi un atcerēsieties visu redzēto. Jūs atcerēsieties to bez vērtējuma.

Sāciet ar skaitli pieci: nu jūs sākat atgriezties… necentieties palikt… jūs nākat atpakaļ. Skaitlis četri: atgriezieties… rāmi un ērti. Jūs atgriežaties ar mācībām no iepriekšējās dzīves. Skaitlis trīs: jūs nākat atpakaļ… esat jau gandrīz klāt. Skaitlis divi: tagad jūs patiešām nākat atpakaļ. Skaitlis viens: jūs esat atgriezies… šeit un tagad.

Atveriet acis un pievērsiet uzmanību papīra lapai, kuru sagatavojāt pirms ceļojuma. Veltiet tik daudz laika, cik nepieciešams, lai atbildētu uz jautājumiem, un pierakstiet visus citus komentārus, kas jums ir svarīgi. Kā jūs jūtaties? Padomājiet par to. Šovakar, dodoties pie miera, vēlreiz pārdomājiet redzēto. Jūs varat izmantot šo pašu vingrinājumu, lai atgrieztos jebkurā dzīvē - tikai sāciet ar gājienu uz bibliotēku. Rakstiet šo apmeklējumu dienasgrāmatu un meklējiet šablonus, kas iemācīs to, ko vēlaties apgūt. Šablons ilustrēs mācību, atgriežoties pie tās pašas atkārtotās problēmas vai jautājuma. Jūs var pārsteigt tas, cik daudzas reizes varat sastapties ar to pašu šablonu, pirms pazīstat to.

Sapņu dienasgrāmatas

Sapņi ir varens komunikācijas veids ar virkni skaidrojošo teoriju. Ir skaidrs, ka sapņi ļauj vaļu neatrisinātiem konfliktiem, apvieno atmiņas un kalpo vēl citos pamācošos veidos. Lai atklātu patiesību un pamācītu. Daudzi cilvēki vai nu uzskata, ka nesapņo, vai aizmirst savus sapņus.

Tomēr sapņu tēli var mūs vajāt, iespaidot attieksmi un emocijas, pat ja mēs tos neatceramies.

Labākais veids, kā to visu kontrolēt, ir sākt rakstīt sapņu dienasgrāmatu. Katru rītu pierakstiet savus sapņus. Lai sāktu, izvēlieties interpretācijai vienu ļoti grafisku un spēcīgu. Ļaujiet man parādīt jums lietderīgu interpretācijas metodi, kas var iztulkot citādi neskaidro valodu.

Izmantojiet vienu no saviem sapņiem un izveidojiet stāstu. Izvēlieties galveno tēlu kā varoni vai ļaundari un uzrakstiet īsu sižeta uzmetumu. Izveidojiet sarakstu ar redzētajām ainavām. Ja sapņojāt par briesmoni, aprakstiet to kā, teiksim, pūķi vai kas nu tas bija. Blakus katram vārdam sarakstā uzrakstiet citu vārdu, simbolu vai definīciju. Piemēram, blakus pūķim es varētu uzrakstīt baismīgs, biedējošs, bīstams vai (auns. Pārdēvējiet katru tēlu par sajūtu. Kad esat to paveicis, pārrakstiet sapni, izmantojot vārdus no sava saraksta. Tātad - ja es sapņoju, ka pūķis mani vajāja, es varu rakstīt apmēram šādi: "Mani vajāja bailes."

Ar šīs vienkāršās tehnikas palīdzību visneskaidrākās nozīmes var padarīt kristālskaidras. Atcerieties, ka tēli sapnī gandrīz vienmēr ir kāds jūsu aspekts. Ja sapņojat par melno bruņinieku, kas cīnās ar balto bruņinieku, jūs redzat iekšējo cīņu starp to, ko vairums sauktu par ļauno un labo.

Skaidrā sapņošana

Mistiķi dzīvi raksturo kā sapni sapnī, un skaidrā sapņošana ir ļoti tuva sajūtai, kā tas varētu būt. Izsakoties vienkāršākiem vārdiem, jūs sapņojat un savā sapnī to apzināties. Tas nodrošina brīnumainu iespēju projektēt rezultātus. Skaidro sapņošanu jūs varat iemācīties daudzos veidos, tostarp izmantojot ievērojamo skaidro sapņu mašīnu, ko izgatavojis īsts šīs jomas eksperts Dr. Stīvens Laberžē.9

Aplūkosim dažus vienkāršus veidus, ar kuru palīdzību varat atbrīvot un trenēt skaidro sapņošanu. Nostādiet savā prātā "sargkareivi". Jūs varat teikt, ka tā ir iedomu būtne, - tā ir jūsu prāta daļa, kas uzraudzīs miegu un sapņus. Kad naktī dodaties gulēt, instruējiet sargkareivi pamodināt jūs, kad sākas sapnis. Uzraugam jāpiebiksta jūsu apziņai tikai tik daudz, lai jūs sāktu apzināties, ka sapņojat. Tas ir vienkāršs process, bet nevērtējiet to par zemu.

Kad sargkareivis jūs sauc, necentieties pamosties. Vienkārši apzinieties brīdinājumu un sāciet uzraudzīt sapni. Ja tas uzņem pavērsienu, kas jums nepatīk, mainiet to. Ieejiet sapnī un mainiet darbību. Atkal atskaņojiet to tieši tāpat, kā darījāt studijas vingrinājumos iepriekš. Izdariet izmaiņas, tad ļaujiet, lai tas turpina atklāties. Ja nepieciešams, pārveidojiet to atkal.

Vēl viena vienkārša metode ir izmantot lūgumu zem spilvena. Instruējiet savu augstāko patību uzraudzīt sapņus un pasakiet, par ko vēlaties sapņot. Jūs varat izvēlēties ieraudzīt kaut ko apslēptu, iegūt atbildi, radīt sajūtu un tā tālāk. Pierakstiet savu vēlēšanos un instrukcijas, tad palieciet uzrakstīto zīmīti zem spilvena. Nolieciet ūdens glāzi blakus gultai. Savos norādījumos iekļaujiet prasību būt pilnīgi nomodā, ja jums neizdodas pazīt sapni, kad tas sākas. Prasiet arī to, lai nākamajā rītā jūs atcerētos sapni.

Kad nakts vidū pamostaties, izdzeriet pusglāzi ūdens. Sakiet sev: "Es instruēju apziņas ūdeņus ar pusi manu nomoda spēju, lai tie tagad sapņo un atceras sapni." Dodieties atkal gulēt. Jūs redzēsiet sapni.

Ķermeņa vibrēšana

Vides, domu un citu faktoru izraisītie smalkie efekti maina fiziskās vibrācijas ķermenī, kas ir analoģiskas radio skaņotājam. Jūsu ķermenis vibrē frekvencē, uz kuru ir noskaņotas jūsu domas. Reizēm šī doma ir radusies kolektīvā ķermeņa iekšienē, taču reizēm - ārpusē. Visbiežāk tā ir radusies abējādi.

Mūsu apģērba krāsa iespaido vibrāciju; tāpat to dara apēstais ēdiens, tas, ko mēs smēķējam un dzeram, apģērba stils un tā ierobežojumi, istabas krāsa, apgaismojums, telpas izjūta un tā tālāk. Ir pieejamas daudzas grāmatas un ir publicēti vairāki pētījumi par šiem efektiem. Atsevišķi mēdiji redz šīs vibrācijas auru veidā. Kirliana fotogrāfija, kas pazīstama arī kā elektrofotogrāfija, ir izmantota, lai diagnosticētu un prognozētu slimības tuvošanos, pamatojoties uz auras fotogrāfijām, ko sauc arī par "bioplazmu" vai "koronizlādi".10

Turpinājumā aprakstīts vingrinājums, kas mainīja manu dzīvi.

Pārstājiet ēst gaļu

Edgars Keisijs, ko daži uzskata par vienu no Amerikas labāk dokumentētajiem mēdijiem, apgalvoja: ķermeni uzņemtas vibrācijas iespaido prātu. Viņš uzstāja, ka vislabāk atvērties augstākai zināšanai, tā sauktajām mēdija spējām, izslēdzot no savas ēdienkartes gaļu. Lai novērtētu šo pieņēmumu, Edgara Keisija fonds izveidoja pētījumu, un man bija tā veiksme tajā piedalīties.

Keisijs uzskatīja, ka bailes un citas negatīvās emocijas dzīvniekā tiek pārraidītas caur vibrāciju frekvenci cilvēkam, kad dzīvnieks tiek apēsts. Šīs zemākās vibrācijas pazemina cilvēka rezonansi. Ja pret dzīvnieku ir izturējušies necienīgi, ja tam ir liegta brīvība, ja tas ir mežonīgi nokauts vai kā citādi nav saņēmis cieņpilnu izturēšanos, tad bailes, dusmas un dažādās šausmu emocijas iespaidos cilvēka attīstību.

Lai pārbaudītu šo hipotēzi, jums tikai jāpārstāj ēst gaļa uz 30 dienām. Ja teorija jums šķitīs tikpat patiesa, kāda tā likās man, rezultāti būs acīmredzami. Turklāt šai pārmaiņai ir tendence pastiprināt gaišredzības spējas.

Mīliet sevi

"Mīliet sevi" ir sena pamācība, kas mūsdienās ir tikpat patiesa, kāda tā bija jebkurā brīdī vēsturē. Daudziem no mums var būt grūti patiesi mīlēt sevi. Mēs varam just kaunu vai vainu vai arī uzlūkot savu ķermeni vai atsevišķas tā daļas ar nicinājumu. Luisa Heja ir sarakstījusi brīnumainu grāmatu "Jūs varat izdziedināt savu dzīvi" (You Can Heal Yuur Life), kas būtu jāizlasa ikvienam. Dažos pārliecinošos vārdos viņa parāda, ka mums jāmīl pat savas slimības vai kaites." Tomēr tas nenozīmē, ka mums jāpriecājas, ja saslimstam. Nē! Tas vienkārši nozīmē, ka mīlestība ir nepārspējams dziedinošs spēks. Lai būtu patiesi pret sevi, mums jāpieņem tas, kas mēs esam. Nav izaugsmes sevis maldināšanā vai noliegumā, jo tas līdzinās smilšu piļu būvēšanai.

Mērķi

Mērķu uzstādīšanas spēks ir tik plaši pazīstams, ka daudzi to uzskata par vecmodīgu. Tā nav! Mērķi ir svarīgi veiksmei. Par šo tēmu ir tūkstošiem grāmatu un disku, tāpēc mēs savā diskusijā aprobežosimies ar dažiem vienkāršiem soļiem.

Lai izmantotu tehnikas šajā jomā, jums vispirms jānosaka skaidrs mērķis. Tam jābūt sasniedzamam un reālistiskam - varbūt ļoti ambiciozam, bet tomēr iespēju robežās -, turklāt tādam, kādu jūs to patiešām vēlaties! Ļaujiet man uzsvērt pēdējo apgalvojumu ar stāsta palīdzību.

Šķiet, ka prātīgs, jauns puisis reiz Austrumos meklēja skolotāju. To atradis, viņš pieprasīja, lai skolotājs iemāca viņam Visuma noslēpumus un patiesības. Skolotājs palūkojās uz jauno cilvēku un aizgāja prom.

Jaunais cilvēks bija aizvainots. Viņš bija veiksmīgs, saprātīgs, izglītots un pieradis, ka pret to izturas ar lielāku cieņu. Gadiem ilgi jaunais cilvēks izsmēja skolotāju, ka tas esot tikai blēņu stāstītājs.

Tomēr kādu dienu jaunais cilvēks atkal sajuta pamudinājumu meklēt skolotāja mācību; skolotāja slava kopš viņu pirmās tikšanās bija tikai augusi. Kad jaunais cilvēks šoreiz tuvojās skolotājam, viņš sirsnīgi lūdza atļauju kļūt par viņa skolnieku. Viedais kādu brītiņu viņā nolūkojās un teica: "Kad tu būsi gatavs." Nepasakot vairs neviena vārda, skolotājs aizgāja prom.

Jaunais cilvēks vairākus mēnešus domāja par skolotāja vārdiem. Tad kādu dienu viņš atgriezās. Viņš atrada skolotāju mazgājam drēbes pie strauta. Jau atkal viņš tuvojās. "Skolotāj," viņš paziņoja, "es patiešām vēlos uzzināt Visuma noslēpumus. Es gribu būt jūsu skolnieks."

Skolotājs stingri saņēma jaunā cilvēka galvu savās rokās un pabāza to zem ūdens. Pēc brītiņa viņš pacēla jaunekļa galvu un ielūkojās viņam acīs. "Saki man, ko tu visvairāk vēlējies, kamēr tava galva bija zem ūdens?"

Jaunais cilvēks atbildēja: "Gaisu. Protams, gaisu, ko tad citu."

Skolotājs pasmaidīja. "Kad tu vēlēsies zināšanas tikpat ļoti kā vēlējies gaisu, tad tu būsi gatavs."

Šis stāsts nesen ir kritizēts kādā no Ekharta Tolles darbiem.12 Tomēr šo stāstu es izmantoju, lai pievērst uzmanību koncentrēšanās lielajai nozīmei.

Pirmais solis ir izkristalizēt savu domāšanu un noformulēt mērķi - ar alkām! Nākamais solis ir identificēt skaidrus soļus līdz mērķim. Tiem jābūt orientieriem, kas apliecina jūsu sasniegumus un apņemšanos. Pierakstiet soļus un laika termiņus. Kad tie tiks sasniegti vai paveikti?

Šis mērķu saraksts ir kā trepes, uz kuru pēdējā pakāpiena atrodas pēdējā vēlēšanās. Jūs tur nonāksiet soli pa solim. Katrs pakāpiens ir solis, ko jūs ar darbu un kādu reālistisku plānu spēsiet veikt. Pat ja nepaspēsiet laikā, nezaudēsiet drosmi, jo būsiet iekvēlinājis savu mērķi ar alkām!

Kļūstiet par profesionāli

Pajautājiet diviem vai trim profesionāļiem, cik daudz laika viņi pavada, turpinot izglītoties, lasot žurnālus un uzturot savu profesionālo līmeni. Viņi visi jums atbildēs, ka vidēji stundu dienā. Profesionāļi zina, ka informācija pastāvīgi mainās, ka jaunas tehnikas, atklājumi un pētījumi pastāvīgi uzlabo viņu zināšanas. Vairums licencēšanas prasību uzstāj uz pastāvīgu izglītību, lai nodrošinātu kvalitāti, kas citādi varētu būt neesoša.

Rīkojieties kā profesionāls sevis aprūpētājs! Katru dienu atvēliet sev laiku. Atjauniniet savu zināšanu banku, veiciet pašaprūpi un pašaktuali- zācijas treniņu, tiecieties pēc personiskās izaugsmes vai vienkārši vecās, labās atpūtas. Izbrīvējiet laiku sev! Ja nepieciešams, ieplānojiet tikšanos ar sevi, ierakstot laiku savā ikdienas plānotājā un nosoloties izpildīt apņemšanos. Neatkarīgi no tā, vai jūs izmantojat šo laiku ikdienas meditācijai vai lasīšanai, klusai pastaigai dabā vai izbaudāt citu cilvēku humoru un kompāniju, palutiniet sevi katru dienu ar laiku, ko pavadāt kopā ar sevi un tikai sev.

Nejaušas iespējas nenodrošinās sistemātisku ietvaru, kas nepieciešams jūsu personīgajai iespējošanai. Fakts, ka jums ir instrumenti, bet jūs tos neizmantojat laika trūkuma dēļ, ir analoģiski tam, kā cirst nokaltušu koku mežā ar akmeni, jo jums pietrūcis laika atnest motorzāģi.

Investējiet sevī - gluži kā to dara jebkurš profesionālis. Apmeklējiet radošās darbnīcas un seminārus, lasiet grāmatas, klausieties diskus, skatieties atbilstošus videoierakstus un tā tālāk. Mūsdienu pasaulē jūs ik dienu tiekat bombardēts ar tādu daudzumu atkritumu un negatīvisma, ka ir būtiski katru dienu stundu pavadīt pozitīvam sevis treniņam. Un laiku pa laikam palutiniet sevi. Lolojiet sevi. Jūs esat to pelnījis!

Uzmaniet savu iekšējo runu

Sargājiet savu iekšējo runu. Uzmanieties, ko sakāt un domājat. Kā jau redzējāt, tas ir ārkārtīgi svarīgi! Izvairieties no tādiem veciem izteicieniem kā: "Es saķēru iesnas." Ko nozīmē: jūs "saķērāt" iesnas? Jūs dzinā- ties tām pakaļ un noķērāt tās? Atcerieties: jūs pieprasāt to, ko sakāt! Un jūs visai drīz pieprasīsiet savas domas, ja tās neatcelsiet.

Instruējiet domas ar informāciju, kas rada siltuma un patiesas labklājības sajūtas. Es visu dienu un nakti fonā cenšos atskaņot lnnerTalk diskus. Pasargājiet savas domas no bezjēdzībām un atkritumiem! Izvēlieties audio programmas, kas atbilst jūsu personīgajiem mērķiem.

Izmantojiet apgalvojumus

Tirgū ir pieejamas daudzas ierakstītas apgalvojumu programmas. Vienu man simpātisku sēriju sauc Self-Talk. Tās autors Šeds Helmsteters ir paveicis lielisku darbu, veidojot apgalvojumus, kas tiek daudzkārt atkārtoti. Ideja ir vienkārša: jūs klausāties pozitīvus, pašapstiprinošus apgalvojumus un prātā tos atkārtojat. Pēc daudziem atkārtojumiem materiāls patiešām nostiprinās jūsu prātā.13 Apgalvojumu ieraksti, piemēram, tie, kurus piedāvā izdevniecība Hay House un citas, tostarp Self-Talk sērija, var būt ārkārtīgi noderīgi.

Ja atklājat, ka iekšējā runa "runā pretī", noliedzot pozitīvos apgalvojumus ar šaubām un tamlīdzīgi, paņemiet savu lnnerTalk programmu un aizskalojiet šaubas.

Emociju rīkstniecība

Rīkstnieciba ir prakse, kas, kā apgalvo tās praktizētāji, palīdz atrast apslēptu vai pazemes ūdeni, metālus, dārgakmeņus vai citus līdzīgus objektus, neizmantojot zinātnisko aparatūru. Vai jūs būtu pārsteigti, uzzinot, ka Savienotajās Valstīs ir apgabali, kur vairums aku ir izveidotas ar rīkstniecības, nevis zinātnes un tehnoloģiju palīdzību? Tā ir taisnība. Es, piemēram, dzīvoju Vašingtonas apgabalā, un mani astoņi kaimiņi ierīkoja aku vietā, kuru bija norādījis rīkstnieks. Tas ir likumīgi. Patiešām - tas bija viens no labākajiem veidiem, kā militāristi Vjetnamā varēja atrast maskētās mīnas.

Varat nodarboties ar savu emociju rīkstniecību. Muskuļu pārbaude izmanto ķermeņa spēka reakcijas, lai atklātu informāciju, kas prātam kaut kādā veidā ir zināma. Ir lieliski, ja jums ir divi cilvēki vai smalki instrumenti, ar kuru palīdzību atklāt emocionālos blokus. Tomēr rīkstniecības lieliskā īpašība ir tā, ka tai nav nepieciešams otrs cilvēks.14

Ja vēlaties izpētīt šo tēmu, ir daudzi un dažādi rīkstniecības instrumenti un daudzas labas grāmatas, kas māca šo mākslu. Es atsaukšos uz vienu konkrētu materiālu, un šeit jūs iemācīsieties vienkāršu un atklājošu praksi. Izmantojiet vārdu, domu, cilvēka vārdu vai kādu citu tēmu, kura, jūsuprāt, var būt saistīta ar kāda veida emocionālajiem traucējumiem, un uzrakstiet to uz maza papīrīša. Salociet papīru tā, lai iegūtu mazu, plakanu lapiņu; tad sagatavojiet piecus identiskus papīrīšus, uz kuriem nekas nav rakstīts. (Tukšās papīra lapiņas paredzētas tam, lai neļautu jums iespaidot rezultātu.)

Izvietojiet papīra lapiņas aplī, kā tas parādīts 16. attēlā.

Nolīdzsvarojiet karoti uz sava rādītājpirksta ar smeļamo daļu pārējo trīs pirkstu virzienā, kuriem jābūt atliektiem atpakaļ. Rāmā kustībā sāciet virzīt karoti pār katru papīra gabaliņu. Domājiet vienīgi šo: "Vai ir problēma ar ļto, ko esat uzrakstījisļ, ko es neesmu atrisinājis?" Turpiniet lēno, vienmērīgo kustību virs papīrīšiem desmit reizes. Ja karote nesniedz nekādu reakciju, varat būt relatīvi drošs, ka ieilgušu problēmu nav. Ja reakcija ir, tā var norādīt, ka jums jāgrasās atrisināt iespējamais konflikts.

Šī tehnika palīdz palikt godīgiem pret sevi. Tai ir īpašas priekšrocības, kad pamanām, ka kaut kas vai kāds cits mums uz kaut ko norāda,

16. attēls

ko mēs, iespējams, esam nolieguši vai ignorējuši. Izmēģiniet to! Neļaujiet tās vienkāršībai jūs maldināt!

Sinhronizācija

Šī tehnoloģija nedaudz atšķiras no tikko aplūkotās. Ir pieejama virkne sinhronizācijas instrumentu, lai palēninātu smadzeņu viļņu aktivitāti. Tie svārstās no gaismas un skaņas ierīcēm līdz datorizētiem smadzeņu viļņu sinhronizatoriem. Dažas iespējas ir ļoti dārgas. Tāpēc aplūkosim pieejamās metodes, kā izraisīt izmainītu apziņas stāvokli ar mehāniskiem līdzekļiem, kas vispārīgi pazīstami kā "sinhronizācijas līdzekļi".

Virkne ierakstu izdevniecības uzņēmumu piedāvā audio ierakstus, kas sinhronizēs prātu. Tā ir salīdzinoši lēta metode, kā mehāniski sasniegt izvēlēto mērķi. Ja esat izpildījuši šajā nodaļā iekļautos vingrinājumus, jūs jau esat piedzīvojuši izmainītu apziņas stāvokli. Tomēr - ja vēlaties izraisīt šādu stāvokli ļoti specifiskiem mērķiem, piemēram, ār- pusķermeņa pieredzei, disks ir ātrākais veids.

Lai izraisītu dažādus efektus, šīs audio programmas apvieno dažus izsmalcinātus frekvenču formātus. Izmantojot tādas tehnoloģijas kā sekošana frekvencei, ritma dzēšana, binaurālie ritmi un reizēm pat frekvences no radioelektronikas, literatūras labākie diski rada matrices šablonu, kas smadzenēs izsauc specifiskas reakcijas. Līderis šajā jomā ir Monro Institūts, un es personīgi iesaku viņu materiālu. Progressive Aivareness izdod veselu virkni izklaides programmu dažādiem mērķiem un pielietojuma parametriem. Ta kā es pats tos izgatavoju, iesaku arī tos.

Jaunākās tehnoloģijas

Mūsu pārskats par dažām no labākajām personīgās pilnveides iespējām ir pabeigts - bet ne pilnīgs! Cilvēka attīstības jomā ir pieejamas un tiek veidotas daudzas citas tehnoloģijas. Piemēram, pastāv sevišķi zemo frekvenču (ELF) programmu vienības, kas kontrolē elektromagnētisko vidi, smadzeņu garozas elektrostimulācijas (CES[18]) mašīnas, kuras iespaido smadzeņu ķīmiju un par kurām ir ziņots, ka tās ievērojami uzlabo /Q.15 Patiesībā esmu strādājis ar vienu no vadošajiem CES ekspertiem Dr. Čārlzu Makkaskeru, un tas ir instruments, par kuru jūs nākotnē vēl daudz dzirdēsiet.

Lai aplūkotu visu prāta treniņiem pieejamo aprīkojumu, nepieciešama atsevišķa grāmata, un tas pārsniedz šī darba kompetenci. Tomēr ir dažas lietas, ar kurām es jūs iepazīstināšu, jo tās ir manas iecienītākās.

Pirms daudziem gadiem man bija iespēja strādāt ar Peta Flenegena neirofonu. Sākotnējo atklājumu es aprakstīju savā grāmatā "Subliminālā mācīšanās".16 Ir parādīts, ka šī ierīce elektroniski inducē valo- diskus vēstījumus caur ādas kontaktu; sākotnēji tā tika izgudrota, lai dzirdes invalīdi varētu izbaudīt skaņu, piemēram, Baha fūgas.

Lai gan ASV Nacionālās drošības aģentūra to izņēma no tirgus, mans kolēģis Kanādā ieguva vienu ierīci. Mans draugs izglītības psihologs un es nekavējoties sākām eksperimentēt ar dažādiem komunikācijas līmeņiem caur ierīci, salīdzinot tos ar līdzīgiem līmeņiem bez ierīces. Neiro- fonam ir izvades kontrole, kas, tiekot paaugstināta, liks elektroniskajiem signāliem kļūt dzirdamiem smadzenēs, it kā skaņa būtu radusies ārpus auss. Pazeminot tā pulsēs to pašu signālu, bet tas nebūs pietiekami intensīvs, lai tiktu apzināti uztverts.

Peta Flenegena tiesības vēlāk tika atdotas viņam, un nu neirofons ir pieejams. Tā galvenais trūkums ir monofoniskā izvade. Tā kā manis patentētajai tehnoloģijai nepieciešama stereo izvade, es sāku meklēt līdzīgu ierīci ar šo iespēju un atradu to ierīcē, kas tiek dēvēta par eho- fonu (Echofone). Šīs brīnišķīgās ierīces izpētei esmu veltījis ilgu laiku, un esmu sapratis, ka tā visādā ziņā darbojas tāpat kā neirofons, taču uzlabo audio ar savu stereofonisko spēju. Par ehofonu vairāk varat izlasīt, izmantojot meklēšanas sadaļu manā interneta vietnē www.innertalk.com .

Ja jums patīk bioloģiskā atgriezeniskā saite un datorspēles, ideāli piemērota ir Wild Divine. Šī programma nemaksā daudz, un to ir jautri izmantot. Saskarne ir vairāk nekā tikai diagramma, kas mēra ādas vadītspēju un tā tālāk, lai gan jūs, iegūstot programmu, iespējams, vēlaties tieši diagrammas režīmu. Programma ir izveidota kā maģisks ceļojums, kurā jūs pārvietojat objektus un paveicat atsevišķus varoņdarbus, vadot savu bioloģisko reakciju. Jūs ātri varat atrast šo produktu internetā vai arī atkal doties uz manu interneta vietni www. innertalk.com un izlasīt daudz vairāk.

Ja jūs interesē īsta prāta kontrole un uzlabota bioloģiskā atgriezeniskā saite, ir kāda programma, kuru veido aparatūra (radio raidītāji) un programmatūra, kas man patiešām patīk. Tas nav tikpat lēts ieguldījums kā iepriekš aplūkotie. Cena iesniedzas tūkstošos dolāru, bet tā ir jaunākā prāta treniņa produktu tehnoloģija. Ierīce ir pazīstama vienkārši kā IBVA. IBVA Technologies, Inc. ļauj reālā laika smadzeņu viļņu aktivitātei kontrolēt digitālos video, mūziku, mājas automatizācijas sistēmas un daudz ko vairāk. Divu personu saskarne ļauj pat izcīnīt sava veida prāta cīņas ar dzīvu pretinieku. Par IBVA sistēmu vairāk varat izlasīt www.ibva.com .

Kā norādīju jau iepriekš, ir daudz mašīnu un programmu, kas paredzētas, lai ievestu prātu īpašā stāvoklī. Vienas no interesantākajām varētu būt adaptācijas, kas ir veiktas Persingera ķiverei un tika aplūkota šīs grāmatas pirmajā daļā. Daži šo ierīci ir nosaukuši par "Dieva ķiveri", jo tiek uzskatīts, ka tā izraisa reliģisku pieredzējumu.

Nesen uzzināju, ka ir nopērkama šī produkta adaptācija, tādēļ pasūtīju tā saukto Šakti ķiveri. Es apspriedos ar Todu Mērfiju, kam pieder jauno ierīci ražojošais uzņēmums. Viņš telefoniski pateica, ka uzskata: smadzenēs ir nevis Dieva centrs, bet drīzāk Dieva process. Pagaidām es nevaru izteikties par šīs ierīces efektivitāti, jo tā vēl nav piegādāta. Es nolēmu iekļaut informāciju vienkārši tāpēc, ka man tā šķiet ļoti intriģējoša.

Ļaujiet man darīt jums zināmu arī šo brīdinājumu: saskaņā ar Ričardu Dokinsu, grāmatas "Dieva maldi" The God Delusion) autoru, ķivere nedarbojas, ja jūs neticat Dievam. Es ļaušu jums pieņemt lēmumu - ticēt Dokinsa apgalvojumam vai ne. Par to varat pārliecināties, pameklējot internetā vai apmeklējot vietni, kurā to pasūtīju es: www.spiritualbrain.com .

Visbeidzot, manuprāt, iepriekš šajā nodaļā aplūkotie netehnoloģis- kie instrumenti ir vislabākie iesācējiem un neprofesionāļiem. Nav nepieciešams iztērēt simtiem vai tūkstošiem dolāru, lai sāktu ceļojumu uz to, lai jūs kļūtu tāds, kādam jums ir tiesības kļūt kopš dzimšanas. Jau atkal - neprofesionālim manis aplūkotās tehnoloģijas ir gan pieejamākās, gan arī vieglāk apgūstamās. Visas ir pieejamas un sniegs jums milzīgas priekšrocības. Ceru, jums patiks!

Kopsavilkums

Lai programmētu prātu un atceltu programmēšanu, ko veikuši citi, var tikt izmantotas daudzas dažādas tehnikas. Tehnikas svārstās no vizualizācijas līdz automātiskajai rakstīšanai, turklāt vairumam to nav nepieciešams nekāds speciāls aprīkojums. Šajā nodaļā tika aprakstīta virkne vingrinājumu, kas palīdzēs gūt pieeju prāta spēkam. Tāpat tika ieteikta virkne tehnoloģisku veidu. Svarīgākais ir izmēģināt dažādas tehnikas, uzzināt, kurām metodēm dodat priekšroku, un tad regulāri ar tām strādāt. Atcerieties, jūsu cerībām jābūt saprātīgām.

Sešpadsmitā nodaļa

Aizsardzība pret pārliecīgu stimulāciju

Intelektuālie tikumi par savu dzimšanu un augšanu ir parādā galvenokārt izglītībai… bet morālie tikumi rodas ieraduma rezultātā.

Aristotelis

Šī nodaļa nodarbojas ar morāles un cieņas jautājumiem. Es vilcinājos tos iekļaut, jo man nav vēlēšanās lasīt kādam morāli par vērtībām. Taču, par spīti nodaļas īsumam, es nevarēju tos neiekļaut. Jautājumi kopumā ir pārāk svarīgi, sevišķi - jaunāko paaudžu nākotnei.

Paskatieties sev apkārt. Pavērojiet ziņu raidījumus un paklausieties, kā jaunieši sarunājas ar saviem vecākiem. Dodiet telemārketinga aģentam mirklīti vai divus, pirms pasakāt: "Nē, paldies," - un noklausieties viņa reakciju. Pievērsiet uzmanību citiem autovadītājiem un viņu izrādītajam draudzīguma un laipnības līmenim. Kad veicat šos novērojumus, var gadīties, ka jūs uzdosiet sev to pašu jautājumu, kuru uzdodu sev es: "Kur palikusi laipnība?"

Atzīstu, ka mani kaitina tas, ka, atbildot uz kāda aģenta telefona zvanu, nākas dzirdēt ko tādu: "Hallo, Eldon, - tas ir Eldons, ja?" Tas mani kaitina daudzu iemeslu dēļ, arī tādēļ, ka mans telefona numurs ir "nezvaniet" sarakstā. Bija laiks, kad zvanītājs būtu sveicis mani kā misteru Teiloru un bijis laipns, jo tā bija daļa no pārdošanas paņēmiena. Kas noticis ar šo pieklājību?

Visur, izņemot Kongresu (un pat tur naidīgos apstākļos) un, iespējams, ārsta kabinetu, tiek lietoti vārdi. "Sveika, Bembij, es zvanu no kongresmeņa Koula biroja" vai "Sveiks, Tom, es zvanu no doktora Smita biroja" ir vienīgie redzamie formalitātes vai īstas pieklājības piemēri, un pat tad tie parasti vērsti vienā virzienā. Visās valodās ir formāli un neformāli veidi, kā sasveicināties ar kādu vai uzdot jautājumu. Kā ārzemniekam, kurš apmeklē citu valsti - piemēram, Meksiku -, jums vienmēr labāk izmantot formālo variantu.

Kāpēc tas ir svarīgi? Šīs valsts un neapšaubāmi lielākās pasaules daļas nākotne ir mūsu jauniešu rokās, kuri tiek pastāvīgi bombardēti ar stimuliem, kas nemāca ētiku, morāli vai vispārīgos etiķetes noteikumus. Pieklājības vietā viņi tiek apmācīti, kā virtuāli nogalināt, sakropļot un izvarot spēles vārdā. Bērni mūsdienās vēlas visu un sagaida, ka to iegūt būs viegli; pretējā gadījumā viņi domā, ka viņiem kaut kas tiek atņemts. Kopumā - pārāk daudzi jauni cilvēki dzīvi uzskata par pašsaprotamu. Šie un daudzi citi stimuli rezultējas aizvien pieaugošā bērnu vardarbības līmenī. Bērni šauj cits uz citu, sit cits citu un ieraksta to visu video, viņi nogalina un pēc tam pavērš ieroci pret sevi.

Vēl nesen bērniem tika atļauts ņemt uz skolu ieročus un šaut ar tiem šaušanas nodarbībās. Vai jūs varat to iztēloties mūsdienās? Vēl nesen filmas, kas paredzētas cilvēkiem, kuri nav jaunāki par 17 gadiem, saturēja mazāk vardarbības un seksa vai kailuma nekā mūsdienās tās filmas, kuras atļauts skatīties bērniem no 10 gadu vecuma. Es jau iepriekš teicu, ka sabiedrības emocijas par to, kas agrāk bija pilnīgi nepieņemami, tiek sistemātiski nonivelētas.

Cilvēkiem nepieciešama stimulācija. Ikvienam no mums ir slieksnis, kuram neieciešams pārkāpt pāri, lai stimuls mūs satrauktu. Kad mēs atkal un atkal saskaramies ar šo stimulu, tā signāla spēks iedarbībā uz kairinājumu pavājinās. Lai apmierinātu prasības, kas saistītas ar kairinājuma izraisīšanu, laika gaitā ir nepieciešami aizvien spēcīgāki stimuli. Tādējādi sekss kļūst atklātāks, tāpat arī vardarbība. Galu galā mēs nonivelējam cilvēka pieklājību.

Vēsture liecina par morālās dekadences nākotni un kulturāli atbilstošām vērtībām, kas ļauj ikvienam darīt gandrīz jebko viņa vērtību sistēmas vārdā. Sabiedrība saskaras ar daudziem izaicinājumiem, un šis ir viens no tiem!

Vairumam no mums labākais veids, kā cīnīties ar šo stimulu bombardēšanu, ir izslēgt to. Dariet to bērnu un arī sevis dēļ. Es pat ietu tik tālu, ka ieteiktu atgriezties pie iepriekšējo paaudžu formālajiem paradumiem, jo tie ieaudzina zināmu kārtību, kas palīdz veidot mums nepieciešamo cieņu - cieņu pret sevi un citiem, cieņu pret visu dzīvo.

Vienā no iepriekšējām nodaļām es aplūkoju, ko nozīmē būt cilvēkam. Iespējams, dažiem tās ir tikai nevajadzīgas blēņas. Man - un es patiešām ceru, ka arī jums, - tas ir sākumpunkts, lai par jaunu noaustu stingru, veselīgu sabiedrības audeklu. Visām tehnoloģijām un metodēm, kas ieskicētas šajā grāmatā, nav nekādas vērtības, ja tās tiek izmantotas personiska labuma gūšanai. Tomēr - kad palielinās atsevišķa cilvēka spēks, kas veicina arī plaukstošas ģimenes saites, labākas kaimiņu attiecības un tā tālāk, tad pasaule patiešām var mainīties uz labo pusi - pa vienam cilvēkam vien. Viena rīcība, kuru nomaina nākamā, izveido jaunu ieradumu.

Kopsavilkums

Ir ļoti viegli uzskatīt, ka sabiedrībā notiekošās pārmaiņas ir tikai laiku zīme. Tomēr - ja pievēršat uzmanību notiekošajam, jūs joprojām varat izvēlēties, vai šīs pārmaiņas nāk par labu vai ne. Pastāvīgi apzinoties stimulācijas uzlidojumu, kuram mēs visi esam pakļauti, ir iespējams atrast veidus, kā to samazināt un atgriezties pie ieradumiem, kas ir daudz veselīgāki mums pašiem, mūsu ģimenēm un attiecībām.

Septiņpadsmitā nodaļa

50 dienu plāns

Viss, ko jūs redzat, sakņojas neredzamajā pasaulē.

Forma var mainīties, tomēr būtība nemainās.

Viss skaistums izzudīs, visi skaistie vārdi pagaisis, Bet nezaudējiet cerību, Tie visi nāk no mūžīga, augoša, Zarojoša avota, sniedzot jaunu dzīvi un jaunu prieku.

Kāpēc jūs raudat?

Avots ir jūsos, un no tā strāvo visa pasaule. DžalAls ad-Dins ar-Rūmī

Ko jūs darītu, ja jums būtu atlicis dzīvot tikai 50 dienas? Ko domājat par iespēju, ka jums varētu būt vēlēšanās nomirt, lai gan šobrīd jūs par šo domu neko nezināt? Vai ir iespējams zemapziņā radīt laika robežu, kad aiziet no dzīves? Vai ir iepriekš noteikts aiziešanas laiks, ko ir iespējams mainīt? Vai domājat, ka dzīvnieks jūsu dēļ varētu atdot savu dzīvību un līdz ar to ļaut dzīvot jums?

Pirms dažiem gadiem man bija brīnišķīgs suns vārdā Djūks. Neilgi pēc tam, kad biju ievācies jaunā mājā, Djūks tika nošauts. Viņam bija brūce vēderā, un suņuks izdzisa septiņu stundu laikā. Man šķiet, es zinu, kurš viņu nošāva. Es tuvojos šim cilvēkam ar milzīgu daudzumu dusmu un sāpju, taču viņš noliedza šo incidentu. Daudzie pratināšanā un izmeklēšanā pavadītie gadi ļāva man atmaskot viņa iebildumus tik uzkrītoši un ātri, ka bija nepieciešama visa mana drosme, lai es neizdarītu kaut ko tādu, ko vēlāk nožēlotu. Es aizgāju prom, pilns dusmu. Es zināju, ka man jāpiedod, bet es to vienkārši nespēju. Šķita, ka manas domas apsēdušas visnejaukākās, atriebīgākās fantāzijas, kādas vien ir iespējamas. Tas bija vienīgais veids, kā remdēt sāpes.

Pēc dažām dienām ieradās mana draudzene Jolanda no Meksikas. Viņa ir |oti apdāvināts cilvēks. Es viņu ļoti cienu un respektēju viņas uzskatus. Draudzene paskatījās uz mani un teica: "Eldon, tavs suns nomira tāpēc, lai nebūtu jāmirst viņa saimniekam. Viņš tev izdarīja pakalpojumu, tāpat arī tas vīrs, kas viņu nošāva. Kad biju jauna, arī es zaudēju savu suni. Tomēr viņš atnāca pie manis un pavēstīja man, ka mājdzīvnieki ļoti bieži mirst, lai izglābtu savus saimniekus. Dzīvniekam tā ir sevišķi cildena rīcība, kas viņu pagodina."

Atzīstu, ka šī doma lika man justies labi - bet tā šķita arī absurda. Pēc dažām dienām man tika paziņots par manis paša "50 dienām" (vairāk par to pastāstīšu vēlāk). Jolandas stāstu un manas tā sauktās "50 dienas" es apspriedu ar ļoti nedaudziem cilvēkiem Tad kādu dienu draugs atnesa man grāmatu un mudināja mani to izlasīt. Tā bija Oga Man- dino grāmata "Izvēle" (The Choice), šī rakstnieka vārdus es patiešām turu ļoti augstā vērtē. Šajā grāmatā autors stāsta par vīru, kurš bijis pārāk aizņemts, lai veltītu laiku savai ģimenei. Kādu dienu viņš apstājies un pilnībā mainījis savu karjeru, lai būtu kopā ar bērniem un izbaudītu kopdzīvi ar sievu. Viņš kļuvis par pašpalīdzības grāmatu rakstnieku un uzzinājis par savu gaidāmo nāvi. Galu galā viņš atdevis visu Dieva rokās un ļāvies notikumu gaitai. Šī tēla vārdi ir vieni no spēcīgākajiem, kādus jebkad esmu lasījis. Katras viņa dienas novērtējums ir mērojams viņa ieelpās, kas atklāj šim vīram dzīves vērtību.1 Kad izlasīju šo grāmatu, man piezvanīja vecākā meita Andžela. Tolaik viņas dēls Džons Deivids bija astoņas nedēļas vecs. Andžela teica: "Tēti, es gribu tev pastāstīt kaut ko savādu. Es gribētu dzirdēt tavu viedokli. Pirms dažām dienām nomira mana kaķene, un tad es redzēju sapni. Sapnī mana kaķene atnāca pie manis un pateica, ka nomirusi, lai Džons Deivids varētu dzīvot. Viņa it kā bija visi kaķi kopā, bet tomēr tikai viens. Viņa atnāca, lai pateiktu man, ka ar viņu viss ir kārtībā, bet man ir laiks mosties, jo Džons Deivids ir pārstājis elpot. Es nekavējoties pamodos, un Džons Deivids neelpoja. Es sāku viņu elpināt no mutes mutē, un tagad viņam nekas nekaiš. Vai tas nav traki?"

Kā jūs domājat? Vai tas ir traki? Es noteikti nevaru piešķirt šīm trim situācijām tik ikdienišķu apzīmējumu kā "sagadīšanās".

Ja kaut ko ir nepieciešams izskaidrot, visu ikdienišķo var raksturot pavisam vienkārši - kā ikdienišķu. Tur nav nekā sevišķa. Šī definīcija ērti iederas tajos dzīves izskaidrojumos, kas apgalvo, ka cilvēce ir tikai evolūcijas produkts bez radītāja, bez nākotnes, bez dzīves pēc nāves, bez jebkā cita, kā tikai fiziskā šeit un tagad. Ja pieredzam kaut ko tādu, kas nepakļaujas šim izskaidrojumam, rodas cerība, ka dzīve ir kaut kas vairāk nekā tikai nīcīgā pasaule. Šī pieredze mudina mūs atzīt augstāku nozīmi visās jomās - labo visā - godbijību, kas reizēm var kļūt par Ahā!

Mana izvele

Neilgu laiku pēc Andželas telefona zvana mani no miega pamodināja trīs vēstneši. Viņi stāvēja dažas pēdas virs zemes pie mana gultas gala un vienkārši teica: "Tev atlikušas 50 dienas. Ko tu vēlētos?"

Es zināju, ka varu iegūt slavu, bagātību vai jebko citu, ko vien varu iedomāties, bet izlēmu pavadīt savas 50 dienas, darot savu darbu un esot kopā ar ģimeni. Es atklāju, ka pārsteidzošs ir ne tikai šis notikums, bet arī mana izvēle. Tomēr šis lēmums deva man daudz miera, un nākamajās 30 dienās es nedaudz piedomāju pie katras negatīvās puses un tā vietā koncentrējos uz katru atsevišķo dienu. Es centos rakstīt un saistīt dažus trūkstošos pavedienus, bet atklāju, ka tikpat svarīgi ir arī kvalitatīvi pavadīt laiku kopā ar ģimeni. Sniegs vairs nemaz nebija neērtība, drīzāk tā bija godbijību iedvesoša dabas parādība. Aukstums deva iespēju izbaudīt kamīna siltumu. Sapņi, ambīcijas, plāni, bailes un kas tik vēl ne kļuva tāli un neskaidri, ja vien tie nebija svarīgi turpmākajās 50 dienās. Nākamajai dienai vienkārši nebija nozīmes.

Es nejutu paniku, tikai pārliecību, kas uzstāja: gala termiņš ir reāls, kaut vai pārnestā nozīmē. Es zināju, ka man jādzīvo šīs dienas, it kā tās būtu pēdējās manā dzīvē. Tad pienāca diena, kad es ieturēju pauzi. Kāpēc es pieņēmu priekšstatu par 50 dienām? Kur ir mans cīnītāja gars - gribasspēks?

Dažu nākamo dienu laikā es sistemātiski veidoju prāta karti ar visiem iemesliem, kāpēc man bija vērts dzīvot, un ikvienu konfliktu, ko iespējams atrisināt, ja nebiju to izdarījis. Pārsteidzoši, bet es atklāju, ka manī norisinājās dziļa ciņa, kas šķietami bija atrisināma, tikai izejot ārpus šī plāna. Lūk, tā ir cīņa! Tas ir pārāk personīgi, lai to šeit pārstāstītu, bet galu galā tas izrādījās apburtais loks.

Es apsēdos kopā ar konfliktā iesaistīto cilvēku un atklāti to pārrunāju. Kaut kādā ziņā es sajutu atvieglojumu, tikai izlaižot to visu laukā no sevis. Mēs nepanācām atrisinājumu, tikai godīgumu. Izrādījās, ka arī otrs cilvēks jūt nemieru. Mēs vienkārši vienojāmies ļaut viens otram atrast savus risinājumus un darīt to ar cieņu un godu. Es atbrīvojos no tā visa, pavērsu to pretējā virzienā un svētīju.

Ko es sapratu

Atlaišana ir vēl viena patiesa mācība, kas izriet no šī 50 dienu plāna. Kad dzīvojat, it kā jūsu dzīves dienu skaits patiesi būtu ierobežots - pārāk īss, lai teiktu: "Es to izdarīšu rīt!" - vai ar tā saucamo ložu necaurlaidīgo mentalitāti, ar kādu tik daudzi iet caur dzīvi, - jums jāatlaiž. Šī atbrīvošanās ir nāves sastāvdaļa. Jūs atlaižat plānus, sapņus, ambīcijas, cilvēkus, lietas un vēl vairāk. Daudz kas no tā ir sāpīgs un daļa sniedz pārsteidzošu atvieglojumu. Ievērojiet tos abus. Kur ir sāpes, tur ir arī liels prieks un cerība. Kur ir atvieglojums - nu, iespējams, jums vajadzētu atbrīvoties no šīm lietām ar 50 dienu plānu vai bez tā.

Šī procesa laikā es uzzināju vairākas lietas par sevi. Vispirms, man bija tendence atlikt ilgtermiņa plānus, kavējot to īstenošanu līdz pēdējam brīdim. Es to atklāju vienīgi tad, kad bija palikušas tikai 50 dienas pabeigt visu iesākto. Otrkārt, man nebija skaidru prioritāšu manā darbā. Mana filosofija bija parūpēties par steidzamajiem jautājumiem un pārējiem pieķerties tikai attiecīgu iespēju gadījumā.

Trešais atklājums bija saistīts ar jautrību. Es bieži atliku darbu, izbrīvējot laiku izpriecām. Es varēju atrast laiku, lai izdarītu mazas lietiņas, bet man bija maz laika, lai priecātos! Mana personība brīvu laiku kaut kādā ziņā uzskatīja par izniekotu vai kaut ko tādu, kas notiks, kad man būs vairāk laika. Nu tas patiesi ir apburtā loka arguments, kam nav nekādas jēgas.

Nākamā mācība izpaudās attiecību vērtības kontekstā. Es vienmēr kavējos atzvanīt neatbildētiem telefona zvaniem un nosūtīt īpašas vēstis, tāpat es nevarēju atrast laiku, lai pagatavotu kaut ko īpašu savam dēlam Rojam, kuram tolaik bija divi gadi.

Savā ziņā es biju nonācis tajā pašā vecajā grāvī. Pēkšņi manā dzīvē ienāca jauns satraukums. Es veidoju plānus, lai darītu lietas, ko nekad nebiju darījis. Es aizrautīgi uzsāku jaunus projektus. Es atcerējos visus dzīves sniegtos priekus. Daudzu lietu skaistums mani vēlreiz sāka sajūsmināt, iesaistīt un izraisīt emocionālu godbijību.

Kļuva pilnīgi skaidrs, ka laikā, kad redzēju sapni par ziņnešiem, es vairāk par visu citu gribēju atrast laiku, ko pavadīt kopā ar Roju. Es ilgojos tikai apskaut dēlu un spēlēties ar viņu - vērot viņu un iztēloties, kā norisināsies viņa dzīve. Nākamajā rītā pēc sapņa man bija tikpat skaidrs, ka nevēlos izsludināt nekādu trauksmi.

Novērtē mirkli

Dažas dienas pēc sapņa viens no maniem vecākajiem dēliem pārnāca dzīvot pie manis. Viņam bija nepatikšanas skolā, un viņa māte bija pārliecināta: ja kaut kas nemainīsies, pilnīgi noteikti notiks kāda nelaime. Viņš man deva nākamo mācību. Vienīgā skumjā lieta, kas saistās ar dzīvi ir tā, ka mēs to izniekojam, kamēr mums tā vēl ir. Dzīvošana, it kā būtu atlikušas tikai 50 dienas, iedveš apjausmu par katras dienas vērtību, katra saullēkta krāšņumu, katra smaida siltumu, prieku, ko sagādā smiešanās, mīlestību, kas atbalsta, nevis smacē, un vēl daudz ko citu. Tam ir arī tendence automātiski piešķirt dažām lietām prioritāti.

Es ticu, ka šis sapnis bija pamācoša metafora. Tas pamudināja uz lielu radošumu un pat uz vēl vienu bērnu. Es gribēju rakstīt kaut ko tādu, kas galvenokārt būtu motivējošs, nevis piesaistīts zinātnei. Patiesībā es zināju, ko vēlos pavēstīt, bet tā paveikšanai nebiju veltījis laiku. Man bija mīļš projekts, ko biju atlicis: izveidot albumu, kas paredzēts, lai padarītu daudzas ezotēriskas mācības pieejamas vienkāršos un saprotamos vingrinājumos. Tāpēc es nekavējoties nodevos to abu realizēšanai. (Šo albumu sauc "Mistiskais prāts" (Mystical Mind), un daudzi cilvēki man ir teikuši, ka šī kolekcija ir ļoti spēcīga.)

Protams, es nedaudz piedomāju arī par tādām lietām kā mans testaments. Šajā jomā biju pilnīgi nesagatavots. Tomēr man jāatzīst arī tas, ka ļoti maz enerģijas bija veltīts šādas dabas jautājumiem.

Parādījās skaidras prioritātes, izšļācās jauns entuziasms, un es gandrīz nepazinu noguruma. Garlaicība bija kaut kas nepieņemams, tāpat arī sliktas attiecības un skarbi vārdi. Tomēr es atradu sevī spēku būt ļoti stipram. Es nekļuvu pasīvs un nezaudēju cerību. Man joprojām nepatika tās lietas, kas nebija patikušas agrāk, - un, iespējams, biju kļuvis vēl nepacietīgāks. Es tiešām nezinu, vai tas bija neproduktīvi vai atklājoši, varbūt abi kopā. Ber es iemācījos, ka viltus cildenums ir zemisks; viltus jūtas ir meli. Ja dzīve man kaut ko ir iemācījusi, tad to, ka mums jābūt patiesiem.

Es uzrakstīju grāmatu ar nosaukumu "ESI" (BE) un pārliecinājos, lai tā tiktu pabeigta manu 50 dienu laikā. Vāka un iekšlapu noformējums un tā tālāk - gatavs drukai. Grāmatā stāstīts par esību. Kā mums vienkārši būt? Ikviens no mums ir unikāls. Ikvienam ir savas stiprās puses un savi Ahilleja papēži. Dzīvot nozīmē pieņemt to, kas mēs esam. Zināt, kad mēģināt salabot kaut ko sevī un kad kaut kas vienkārši ir būtības daļa, - tā var būt interesanta pārbaude. Bet esmu pilnīgi pārliecināts, ka mums jābūt patiesiem pret sevi! Vairāk kā jebko citu mans 50 dienu plāns atklāja, kas es esmu un kas ir svarīgs. Uzzinātais mani pārsteidza.

Mums visiem dzīvē ir daudzas cīņas un konflikti. Patiesi - šis process veido lielu daļu mūsu izaugsmes. 50 dienu limits skaidri atklāj saspīlējumus un to relatīvo nozīmi. Daži var būt mazāk svarīgi, citi var izrādīties konflikti, ar kuriem vienmēr esam dzīvojuši, un vēl citi var būt šabloni, kuriem nepieciešams risinājums, bet kuri līdz šim ir ignorēti. Ārējā pasaule galvenokārt ir iekšējās vides atspoguļojums. Kad iekšienē pastāv nemiers, tas ir klātesošs arī tā saucamajā ārpusē. 50 dienu plāns ātri uzrāda mūsu nemieru. Tomēr jau atkal - lai tas tiešām darbotos, mums jāpieiet plānam tā, it kā šīs 50 dienas patiešām būtu pēdējās.

Esmu sapratis arī daudz ko citu par sevi un cilvēkiem sev apkārt. Esmu drošs, ka iemācīšos vēl vairāk, pirms mans laiks būs iztecējis. Man ir ļoti spēcīga ticība dzīvei, un tā ir kļuvusi daudz spēcīgāka un spējīgāka novērtēt, ļums jātic dzīvei vairāk nekā nāvei! Par to esmu drošs.

Padomdevēji un skolotāji man ir devuši daudzas iespējas un pieredzējumus. Kā jau sacīju, nu es šīs 50 dienas uzskatu par metaforu. No tā, ko jau esmu iemācījies, es ieteiktu šo vingrinājumu ikvienam.

Izlemiet, ka dzīvosiet nākamās 50 dienas tā, it kā tās būtu pēdējās. Pieņemiet lēmumus, apzinoties šo laika robežu. Es garantēju: ja patiešām to izdarīsiet, tas mainīs jūsu dzīvi! Tomēr atcerieties: jūs dzīvosiet, lai atkal un atkal atkārtotu šīs 50 dienas - tas ir tik jautri! Paldies, paldies, paldies!

Kopsavilkums

Ir viegli ļaut dzīvei sevi ievilkt, pārdzīvot par daudziem notikumiem un aizmirst, kas mēs esam. 50 dienu plāns ir brīnumains vingrinājums, kas liek koncentrēties uz tām lietām, kas ir patiešām svarīgas. Vairumam mācība, kas gūta no šī procesa, mainīs dzīvi.

Astoņpadsmitā nodaļa

Septiņi pamatlikumi

Ja mēs saskaramies ar nozīmīgu problēmu, nevaram to atrisināt, atrodoties tajā pašā domāšanas līmenī, kas Šo problēmu izraisījis.

Alberts Einšteins

Tagad es vēlos aplūkot kaut ko tādu, ko esmu nosaucis par "Galvenā noslēpuma septiņiem balstiem" jeb atslēgu uz patiešām veiksmīgu dzīvi. Šie septiņi principi var atbrīvot tik lielu spēku no iekšienes un ir tik acīmredzami, ka var jūs samulsināt tikpat stipri, kā tie mulsināja mani vairākus gadus. Šie principi man tika doti, kā es to saucu, "automātiskās rakstīšanas seansa" laikā. Varbūt tie nāk no manas zemapziņas, bet, iespējams, no kolektīvās zemapziņas, taču galu galā - izlemiet paši.

Septiņi pamatlikumi

Kas ir veiksme? Vai kādreiz esat prātojis, kāpēc dažiem izdodas viss, bet citiem - nekas? Kāpēc diviem cilvēkiem var būt vienādas iespējas, bet viens ir laimīgs un otrs nelaimīgs? Vai tāpēc nav taisnība, ka laime veido patieso veiksmes nozīmi?

Veiksme ir laime! Patiešām veiksmīgi cilvēki ir apmierināti, savukārt - kad esat priecīgs un apmierināts ar sevi, visās labās lietas ievēro šo piemēru. Tad no kurienes rodas laime un veselums? Kā cilvēks, kurš dzīvē piedzīvo vilšanos, kļūst pilnīgs? Vai personības veselums var nodrošināt laimi, uzlabot pašnovērtējumu un novest pie bagātības, slavas, miera, līdzsvara un harmonijas? Vai attiecības ar ģimeni, draugiem un kolēģiem uzlaboties, jo viens cilvēks pieņems, ka atbildība viņam ir jāuzņemas personīgi, tādēļ sāks izstarot prieku un laimi un izmantos iespēju uzņemties kontroli pār savu dzīvi? Atbildes uz visiem šiem jautājumiem slēpjas galvenā noslēpuma septiņos balstos.

1. pamatlikums: Jūs

Vispirms aplūkojiet absolūti brīnišķīgo un neticamo sevi! Tas neesat jūs, kurā mīt šaubas par sevi, tas, kurš baidās no atstumšanas vai neizdošanās un apšauba savas spējas, bet gan īstais jūs! Tās citas balsis neesat jūs. Tie ir sintētiskie jūs, kas veidoti uz ierobežotiem un neīstiem priekšstatiem par to, kas esat un par ko varat kļūt.

Vairumam no mums šīs kļūdainās idejas rodas nobriešanas laikā. Savos sākotnējos centienos tikt pieņemtiem mēs bieži pametam savu īsto patību. Vēlme būt mīlētam ir tik spēcīga, ka daudzi no mums pārstāj rūpēties par sevi vai cienīt sevi, lai iegūtu drošību. Šis kompromiss nekad nedarbojas, jo tas, par ko neesam droši, mīt mūsos pašos.

Laime ir prāta stāvoklis. Valstība slēpjas mūsos pašos. īstais jūs ir augstāks un varenāks spēks, kas mīt jūsos un ir pieejams ikreiz, kad to lūdzat vai meklējat. Fakts ir tāds, ka jūsu iedzimtās tiesības ir manifestēt paša neticamo godību. Jums piemīt spēks un spēja izbaudīt visus labumus un daudzus brīnumus - jo jūs pats esat brīnums un viss, kas jūs esat vai jebkad varat kļūt, ir dāvana!

Tātad - pirmais pamats esat jūs. Spēks mīt jūsos, un neviens cits to nevarēs izdarīt jūsu vietā. Jūsu domas ir cerību atspoguļojums. Jūs pļaujat to, kas ir iesēts zemapziņā. Šaubas rada neizdošanos, bailes rada dusmas, un ticība ierobežojumiem ir visvarenākais no pašpicpildoša- jiem pareģojumiem.

2. pamatlikums: Domas ir lietas

Domas atklāj mūsu uzskatus par sevi. Ieklausieties, kā runājat ar sevi. Vai jūsu valoda atspoguļo optimismu vai arī tā ir pilna negatīvu un paš- ierobežojošu ideju?

Mēs dabūjam to, ko gaidām. Zinātne šo parādību dēvē par Pigma- liona efektu. Tas ir fakts: ja sagaidām sliktāko, mēs to arī dabūjam. Un laikam vairumam no mums tas patīk, jo mēs turpinām to saņemt! Ak, mēs varam par to sūdzēties, varam kliegt un bļaut, kad tas notiek, bet ko vairums no mums ar to iesāk? Mēs runājam un rīkojamies tā, it kā neko nevarētu lietas labā padarīt. Galu galā - vai dzīve nav pilna ikdienišķu notikumu, kas izraisa saprātīgas reakcijas? Vai nav normāli sadusmoties, kad sastrēgumstundā tiekam iesprostoti satiksmes jūrā? Vai nav normāli sākt baiļoties, kad priekšnieks runā skarbi? Vai nav saprātīgi just vilšanos, kad bērns neizrāda cieņu vai neuzņemas atbildību par savu rīcību? Vai nav tā, ka visi mēdz nonākt strupceļā vai arī vienkārši pienāk brīdis, kad viņiem viss apnīk? Šādas reakcijas varbūt ir normālas, bet vai tās ir piemērotas laimei? Vai dusmas jūsos kādreiz ir radījušas mierpilnu harmonijas izjūtu? Vai tās kādreiz ir atrisinājušas problēmu vai novedušas pie kaut kā cita, nevis pie vēl lielākām dusmām, vainas apziņas un sajūtas, ka zaudējat kontroli? Šādas reakcijas varbūt ir normālas, bet cits vārds, kā apzīmēt normālo ir viduvējs, ko var definēt kā labāko no sliktākā un sliktāko no labākā. Neviena no šīm definīcijām neapzīmē jūsu patības augstāko izpausmi.

Jūs esat jūsu domas. Jūs manifestējat savus zemapziņas uzskatus visā piedzīvotajā. Vai uzskatāt, ka esat pelnījis laimi, veselību un panākumus? Lai labās lietas varētu piepildīties, jums visos būtības līmeņos jāzina, ka tās ir jūsu. Jūs radāt savu realitāti. Notikumi nav dzīves galvenie punkti; jūs esat savas dzīves centrālais punkts. Kad jūsu domas atbilst vēlmēm, tas, par ko sapņojat, maģiskā veidā materializēsies.

3. pamatlikums: Aizmirsti un atlaid

Sākumā šī doma var likties nedaudz satraucoša, bet padomājiet par to mirklīti. Vai uzskatāt sevi par apstākļu upuri? Vai arī esat gatavs uzņemties atbildību par to, kas esat? Ir divi veidi, kā pasaulē kļūt sasaistītam. Viens no veidiem izpaužas, kad jūs burtiski un fiziski sasien kāds cits, savukārt otrs - kad jūs sevi sasienat pārnestā nozīmē, atsakoties atlaist uzskatus, kas ierobežo jūsu spēju izpaust pilnīgo patību. Citiem vārdiem sakot, kamēr jūs pārvietojat atbildību, vainojot kādu vai kaut ko par to, kas un kāds esat, jūs padarāt savu spēku daļēju un nepilnīgu.

Ikviena rīcība ir izvēles rezultāts. Reizēm mūsu lēmumi tiek pieņemti neapzinātā vai zemapziņas līmenī. Piemēram, mēs gribam izvairīties no konflikta, apspiežot savas patiesās jūtas. Vēlāk emocijas kļūst tik spēcīgas, ka mēs vairs nespējam tās apspiest, un kāds nenozīmīgs notikums izraisa milzīgu reakciju. Tas ir reaktīvais modelis - mēs esam zaudējuši kontroli. Kad uzņemamies atbildību par ikvienu savas dzīves aspektu, nonākam saskarē ar savām dziļākajām bailēm un jūtām. Vara, ko iegūstam pār iepriekšējo reaktīvo uzvedību, sniedz spēju atbilstoši reaģēt uz visiem stimuliem. Tas ir proaktīvais modelis - mēs vienmēr visu kontrolējam.

Ir teikts, ka apziņas augstākā rīcība ir apspiešana - dzīvnieciskā "stimuls-reakcija" nosacījuma refleksu ierobežošana. Kad uzņemamies atbildību par ikvienu savu domu un rīcību, iespējojam sevi, veicot šo augstāko apziņas rīcību, bet tas nozīmē, ka mums vairs nav neviena, ko vainot.

Patiesībā - kamēr kādu vainojam, efektīvi likvidējam savu spēju augt, kontrolēt vai izjust mieru, līdzsvaru un harmoniju. Spēja augt mīt piedošanā. Atlaišana padarīs mūs brīvus. Ja piedodam visiem, ieskaitot sevi, tas sniedz iespēju kļūt par kaut ko vairāk nekā mēs esam bijuši, kas daudzos gadījumos ir bijusi tikai ēna no īstās patības. Un tajā visā slēpjas ironija: vairums no mums zina, ka esam daudz vairāk, nekā esam realizējuši savā dzīvē!

4. pamatlikums: Mīlestība

Visvarenākais spēks pasaulē ir mīlestība. Tā atceļ bailes, kas ir vienīgais pārvaramais šķērslis, lai visi mūsu pieredzējumi iegūtu jaunas nozīmes un prieka dimensijas. Tā ir nevis romantiskā saikne, bet beznosacījumu mīlestība, kādu dodam saviem bērniem. Kādā attiecīgā attīstības stadijā mēs visi esam bērni, kas mācās, kā dzīvot laimē un priekā. Kad to patiešām saprotam, kļūst viegli piedot citiem par savtīgu un egoistisku rīcību - un piedot arī sev. "Vairāk par visu cieniet sevi," teica

Pitagors. Lai rūpētos par citiem, mums vispirms jālolo pašiem sevi. No tukša trauka neko nevar izliet.

Mūsdienīgie pētījumi par uzvedības traucējumiem, kas svārstās no mācīšanās grūtībām līdz kriminālām darbībām, norāda uz vienu kopsaucēju: zemu pašvērtējumu. Tas rodas no bailēm, ka kāds varētu mūs atstumt - tuvinieks, darba devējs, svešinieks vai jebkurš, kas varētu smieties par mūsu centieniem vai varētu pārprast vai nosodīt. Savukārt augsts pašvērtējums rodas no sevis pieņemšanas, kas liecina par mīlestību pret sevi. Mēs nevaram rūpēties par kādu citu, ja nerūpējamies par sevi.

5. pamatlikums: Pieņemšana ir meistarība

Mīlēt bez nosacījumiem nozīmē pieņemt citus tādus, kādi viņi ir. Vēl vairāk - tas nozīmē pieņemt sevi kā pilnīgu un veselu būtni mācīšanās ceļojumā, ko saucam par dzīvi.

Pieņemšana, mīlestība un piedošana ir neizbēgami savstarpēji saistīti lielumi - tie kā trijstūra malas veido kopējo figūru. Pieņemšana ir dabisks process, kuru iepazinām, būdami bērni. Kad gaisma izdzisa un iestājās nakts, mēs visi zinājām, ka tieši tā tas notiek, un iemācījāmies dzīvot saskaņā ar to. Kļūdami vecāki, mēs sākām kontrolēt savu pasauli ar elektrības palīdzību. Ar dažām lietām var un pat vajag manipulēt sava labuma dēļ - tumsas pārvēršana gaismā, ieslēdzot lampu, varētu būt viena no tām. Bet visapkārt ir citi elementi, pār kuriem mums nav pilnīgi nekādas kontroles, jo tādai arī nav jābūt. Mēs nevaram kontrolēt citus cilvēkus un padarīt viņus tādus, kādus vēlamies, tomēr tieši tā daudzi no mums ir pavadījuši savu dzīvi.

Labākais veids, kā varam iespaidot savu apkārtni, ir ar klātbūtnes palīdzību. Kad pieņemam citus cilvēkus tādus, kādi viņi ir, speram pirmo soli uz sevis pieņemšanu un veicinām ikvienu apstākļu vai situācijas uzlabojumus. Džidu Krišnamurti apgalvoja: "Tu esi pasaule." Kad no savas esības dziļākajiem līmeņiem atspoguļojam mieru un prieku, tas tiek atspoguļots atpakaļ mums. Kad tiesājam, nosodām, ienīstam, iekārojam un tā tālāk, apkārtējā vide parāda mums šīs īpašības. Pasaule ir spogulis, jo tās galvenais uzdevums ir dot mums iespēju mācīties.

Mēs bieži kļūstam par to, kam pretojamies. Tas, kas mums visvairāk nepatīk citā cilvēkā, gandrīz vienmēr ir kāda mūsu aspekta atspulgs. Kad mīlam un pieņemam sevi, darām to pašu arī ar citiem. Ikviens cilvēks, kurš ienāk mūsu dzīvē, ir skolotājs; katram ir kaut kas, ko ieguldīt mūsu mācībā. Savukārt mums ir kaut kas tāds, ko pievienot citu cilvēku pieredzei. No šīs perspektīvas ikviena mijiedarbība pārsniedz manipulācijas ierobežojumus.

Piektais pamatlikums ir nosaukts par Zelta likumu: izturies pret citiem tā, it kā viņi būtu tu un saskaņā ar labāko "tevi" - un pārējais notiks pats no sevis. Jūs saņemat atpakaļ to, kas izriet no jums. Tieši kā Bībeles stāsts par pazudušo dēlu māca mums, ka Dievs jau ir mūs pieņēmis un piedevis mums, tāpat šis pamatlikums norāda, ka niecīgākais no mūsu brāļiem un māsām esam bijuši mēs paši! Ja pieņemam un mīlam sevi, tas dod spēju pieņemt un mīlēt citus, tāpat kā rūpes par citiem sniedz spēju rūpēties par sevi.

6. pamatlikums: Savstarpējā atkarība

Martins Luters Kings reiz teica: "Es nekad nevaru kļūt par to, par ko man jākļūst, iekams jūs neesat kļuvuši par to, par ko jākļūst jums, un jūs nekad nevarat kļūt par to, par ko jākļūst jums, iekams es neesmu kļuvis par to, par ko jākļūst man." Tālāk viņš sacīja, ka savstarpēji saistītais realitātes tīklojums ir cilvēces audekls.1

Tātad sestais pamatlikums ir princips, ka katrs no mums ir kopuma aspekts. Ikviens no mums izsauc cieņu vai necieņu atkarībā no tā, ko dodam citiem. Gadsimtu gaitā šim priekšstatam ir doti dažādi nosaukumu, ieskaitot populāro vārdu "karma". Likumdošanā to sauc par "savstarpīgumu". Mēs patiešām pļaujam to, ko sējam.

Savstarpēja atkarība nozīmē to, ka mēs individuāli uzņemamies atbildību par jebkuru stāvokli, kas ir pretrunā ar cilvēcību tās augstākajā formā, un tad rīkojamies tā, lai no attiecīgā stāvokļa vai situācijas iegūtu līdzsvaru un harmoniju visiem. Tas nenozīmē, ka mēs ņemam cēloņus un sastumjam kāda cita rīklē. Tas nozīmē, ka mēs varam darboties harmonijā caur piemēru un pareizu rīcību, lai izveidotu mīlošu un lolojošu vidi ikvienam.

Daudzi cilvēki darbojas līdzatkarīgā veidā. Viņi uzņemas atbildību, manipulējot ar citiem, vainojot viņus, meklējot nepilnības vai pieņemot apmēram šādu vienošanās tipa nostāju: "Ja es izdarīšu to, vai tu…"; "Ja tu mani mīlētu, tad tu…"; "Vai tu nepārdzīvo par to, ka es jūtos…"; "Tev vajag, lai es…" un tā tālāk. Līdzatkarība nozīmē manipulēšanu ar otru cilvēku, lai nodrošinātu jums drošību, sajūtas un varu. Ja kāds cits nespēj dzīvot vai funkcionēt bez jums, jūsu pašvērtība ir attaisnota un otrādi. Šāds cilvēks ir gan savas apkārtnes, gan citu cilvēku upuris. Vajadzība kontrolēt citu ir klasisks līdzatkarības simptoms, kas izriet no nedrošības. Jebkura nedrošība ir ārupvērsta. Līdzatkarīgais redz stimulus caur gaidu prizmu, tā ir vienošanās, kas ir apmēram šāda: "Ja es rīkošos šādi, tad tu rīkosies tā." Bailes no nepiepildītām cerībām izraisa iekšējo konfliktu. Laime ir esības stāvoklis. Tā pastāv no brīža līdz brīdim mūžīgajā tagadnē. Ja tās nav, tās vietu ieņem konflikts - pat ja vienīgā cīņa ir starp to, kas mums, mūsuprāt, būtu jāpiedzīvo, un to, ko mēs piedzīvojam. Citiem vārdiem sakot, kad mums ir tas, ko vēlamies, mēs jūtam prieku. Vēl vairāk - kad kaut kas ir bez nosacījumiem, nevis balstīts uz līgumsaistībām, tad mēs piedzīvojam vienīgi prieku.

Nedrošība rada bailes, bet bailes ir ļoti radošs spēks. Tāpēc mēs bieži radām savos pieredzējumos to, no kā visvairāk bīstamies. Tā vietā, lai pieņemtu patiesību, mēs projicējam to, kas varētu būt, vai apraudam to, kas varētu būt bijis. Mēs esam atbildīgi tikai katrs par sevi individuāli. Mums jākļūst par veselu personību, lai jebkurš notikums mūsu dzīvē varētu pastāvēt. Tāpēc īsta savstarpējā atkarība salabo cilvēka patību.

7. pamatlikums: Dari to tagad

Septītais pamatlikums ir visu iepriekšējo kulminācija. Tā ir rīcības, nevis atlikšanas pasaule. Lai kaut kas mainītos, jums kaut kas jādara. Nekas nenotiek, līdz jūs tam neliekat notikt! Tikai jūs varat to izdarīt savā labā.

Ja šī būtu teorētiska pasaule, neviens no mums šeit nebūtu. Šajā plānā nekas nestāv uz vietas un negaida. Neviena darbība nav bezdarbība, un ikviena bezdarbība ir darbība. Forma un funkcija ir viens un tas pats. Dzīvojiet, zinādami, ka Dieva klātbūtne ir it visur!

Kopsavilkums

Daudzi cilvēki ir man teikuši, cik ļoti viņus iespaidojuši septiņi pamatlikumi. Izmantojiet šo filosofiju, lai tā vadītu jūs visās mijiedarbībās, un atklāsiet, ka dzīve kļuvusi daudz gaišāka. Tad pilnībā spēsiet kļūt par tādu cilvēku, par kādu jums jākļūst.

Deviņpadsmitā nodaļa

Praktiska metafizika

Visa matērija rodas un j)astāv vienīgi sļ)ēka ietekmē. [..] Mums jāpieņem, ka šī spēka pamatā ir saprātīgs un inteliģents Saprāts.

Šis Saprāts ir visas matērijas matrice.

Makss Planks

Mēs dzīvojam laikā, kad aizvien vairāk cilvēku izjūt akūtu nepieciešamību atrast garīgo komponentu savā dzīvē. Ironiski, šis ir arī laiks, kad ģimenes attiecības sāk sairt, jauniešu bandas traucas caur dzīvojamajiem rajoniem un apšauda nevainīgus cilvēkus no automātiskajiem ieročiem, skolu pedagogi strauji kļūst par bruņuvestes kandidātiem un izklaidei ir noiets tikai tad, ja tā ir pilna grafiskas vardarbības un sensacionālu seksuālu ainu. Ir gandrīz tā, it kā divi konkurējoši spēki ar galvu pa priekšu mestos viens otram virsū - to apjoms pārsniedz ikvienu citu laikmetu mūsdienu vēsturē. Šis vērtību pretstatījums ir izraisījis milzīgus plīsumus sabiedrības audeklā.

Daudziem zinātne un tehnoloģija ir Dievs, dzīve ir tikai sensācijas, vērtības ir novecojuši reliģiski priekšstati un reliģijas ir viduslaiku instrumenti, kas mūsdienības gaismā ir jāatmet. Kamēr aizvien vairāk ļaužu vēršas pie garīguma nozīmes, daudzi arī virzās aizvien tālāk prom no garīgām vērtībām.

Zinātne nav izņēmums šim šablonam. Daudzi no gaišākajiem prātiem šajā jomā Dievu atrod savā darbā. Patiešām - viena no bioloģisko " zinātņu patiesajām fantastēm ir veltījusi vairāk kā 20 gadus, lai atrastu zāles pret AIDS, pamatojoties ar vārdiem, kas viņai tika doti prezentācijas vidū. Jūs varētu atvairīt šo priekšstatu, ja vien nezināt, ka zinātniece ir Dr. Kendisa Pērta, grāmatas "Emociju molekulas" (Molecules

of Emotioti) autore, vai arī - ja brītiņu nepadomājat par to, kā pats Einšteins aprakstīja iekšējo redzi, kas noveda pie laiktelpas liekuma pierādīšanas.

Aizvien vairāk zinātnisko pierādījumu turpina demonstrēt, ka prāts ir kauzāls faktors. Dažas no prestižākajām zinātniskās sabiedrības organizācijām ir atklāti kļuvušas par mistiskām - leģitimizējot apziņas, parapsiholoģijas un seno garīgo tradīciju pētījumus. Ir pierasts dzirdēt, ka zinātniskā dokumentā iekļauti piemēri un citāti no garīgajām sistēmām.

Otrā galējībā ir zinātnieki, kuri ar savu darbu atklāti aicina uz to, lai tiktu atmestas jebkādas norādes uz augstāko apziņu, superapziņu, paranormālo, Dievu un visām citām jomām, kas varētu liecināt, ka cilvēks ir kaut kas vairāk nekā mirstīgs dzīvnieks laicīgā pasaulē ar savtīgiem gēniem.

Lai gan Alberta Einšteina apgalvojums: "Es vēlos uzzināt Dieva domas… viss cits ir tikai detaļas." - ir neatvairāms, citi uzskata, ka priekšstats par Dievu ir "neirotisks kruķis cukura glazūrā", citējot Zigmundu Freidu. Šādā kontekstā praktiskajai metafizikai veltīto nodaļu daži var uzlūkot ar zināmu nicinājumu. Tomēr neatkarīgi no individuālajām garīgajām nosliecēm - ja mēs šajā pieejā metafiziku definējam kā "pieeju dzīvei, kura nodrošina tāda indivīda pašaktualizāciju, kas iesaistījies dzīves priekos un ko aizkustina godbijības Gars," tad turpinājumam nevienu nevajadzētu ne aizvainot, ne mulsināt.

Praktiska

Lai izvairītos no iesaistīšanās teoloģijā, šajā pieejā metafizikai ar nolūku izmantoju vārdu praktiskā. Šī pieeja ir raksturīga veselajam saprātam: vai tas darbojas? Turpmāk izklāstītās idejas ir pārbaudītas, un tās darbojas! Vairums no tām ir vienkārši ikdienišķi atgādinājumi par dzīves lieliskumu. Savā būtībā tās pievieno elementu vai perspektīvu, kas iespējo ikvienu lietotāju. Tas ne tikai padara dzīvi aizraujošāku, bet arī patiešām izmaina ķermeņa ķīmiju, stiprina imūnsistēmu un uzlabo veselību un labklājību kopumā.

Pateicība

Sāciet katru dienu ar pateicību sirdī. Katru rītu, kad atveru acis, es klusi pasaku šos vārdus: "Paldies, paldies, paldies!" Šī nelielā pārmaiņa rīta prāta stāvoklī mainīja senās negācijas "paldies Dievam, ir piektdiena", "dzīve ir mēsls, un tad tu mirsti" vai "sasodīts, man jātiek laukā no gultas" uz pozitīvām gaidām un dienas novērtējumu. Ja patiesi veiksiet šo vienkāršo vingrinājumu, tas ienesīs skaistumu un mieru dzīves satraucošākajās situācijās. Kāpēc? Tāpēc, ka pārsvarā gadījumu bēdīgie pārdzīvojumi nav tik svarīgi, kādus mēs tos padarām. Šī atklāsme noved pie vēl vienas vienkāršas prakses.

Nu un?

"Nu un?", iespējams, ir visvērtīgākais terapeitiskais instruments, ar kādu esmu strādājis. Tā izmantošana ir apmēram šāda: es par kaut ko raizējos. Varbūt es satraucos par savu biznesu, domājot, ka notiks kaut kas tāds, kas to iznīcinās. Raizes nogulsnējas manā prātā, un es nevaru no tām atbrīvoties. Tās vienkārši turpina atgriezties par spīti visam, tāpēc es vienkārši apstājos un jautāju: "Nu un?" Kas ir sliktākais, kas var notikt? Ar tūlītējo atbildi parasti tas viss nebeidzas. Teiksim, atbilde ir apmēram šāda:

"Nu, un ko tu tad darīsi? Tirgosi kurpes, lai nopelnītu iztiku?"

Es atkal jautāju: "Nu un?"

Atbilde var būt šāda: "Vai to tu gribi? Pievilt visus?"

Mana atbilde atkal ir: "Nu un?"

Ap šo laiku domas var kļūt nejaukas: "Tas beigsies ar bankrotu, lūk, kas! Kā tev tas patiktu?"

"Nu un?"

"Tad tev atkal viss būs jāsāk no sākuma, tev nekā nebūs."

"Nu un?"

"Vai tevi neuztrauc tas, ka tu vari būt tik vieglprātīgs?"

"Nu un?"

"Nu, un ja nu notiek kaut kas neatliekams, bet tev nav naudas? Tu esi uz ielas, aukstumā. Tu un tava ģimene. Kā tu jūties tagad?"

"Tad mēs savāksimies kopā un sāksim no jauna. Nu un?"

"Un ja nu beigās tu kļūsi pliks un nabags?"

"Un ja nu kļūšu? Nu un?"

Ar katru jautājumu pārmaiņa attieksmē atnes gan atrisinājumu, gan apjausmu par prioritātēm raižu sakarā. "Nu un?" ļauj paskatīties uz situāciju no pavisam citas perspektīvas. Patiešām, satraukums bieži kļūst nesvarīgs, un risinājums ir acīmredzams.

Šī procesa spēks slēpjas izpratnē, ka raizes neko nepanāks. Tās visu padara tikai ļaunāku. Aiz raizēm ir cerība, kas galu galā vienmēr noved pie garīgas izpratnes. Kas būs, tas būs. Mēs neesam noteicēji un tikai muļķojam sevi, ja domājam, ka tādi esam. Viss, ko varam darīt, ir censties no visas sirds. "Nu un?" tā saucamo problēmu padara smieklīgu.

Problēmas ir iespējas

Ikvienā problēmā, ar ko saskaramies, mitinās iespēja. Izpratne par to ir plašs solis uz priekšu pašaktualizācijā. Apgrūtinošas problēmas eksistē dažādu iemeslu dēļ, un ikviena no tām izaicina mūs uz izaugsmi. Tipiskās problēmas vienmēr ir vērstas uz ego. Tās rodas no vilšanās. "Es sagaidu to vai to!"; "Manas cerības ir izgaisušas!"; "Tas nav godīgi!"; "Kāpēc tas vienmēr ir tik grūti?" un tā tālāk. Kad skatāmies pasaulē ar cerībām, esam izvēlējušies ticēt, ka varam prognozēt un tādējādi vismaz zināmā mērā kontrolēt pasauli, kurā dzīvojam. Ja pastāv pierādījumi par prātu kā kauzālo faktoru, eksistē ari daudzi prāti, kas rada vai veicina cēloni. Ne visi no tiem ir tādi, ko varētu saukt par apskaidrotiem. Reakcija uz stimuliem ir viss, pār ko mums jebkad ir bijusi teikšana. Tas, kur izvēlamies ieguldīt savu garīgo enerģiju un noskaņojumu, ir izejas punkts, no kurienes rodas problēmas. Ja piebilstam, ka problēmas, iespējams, radīsies atkarībā no tā, kur ieguldām savu enerģiju un ticību, to var uzskatīt par apburtā loka argumentu. Tomēr, kā jau tas ir lielākajā daļā gadījumu ar patiesībām, kad atrodat paradoksu, jūs esat ļoti tuvu tam, lai redzētu cauri konfliktam. Apburtais loks ir viens no šiem paradoksiem.

Ja visās lietās sagaidīsiet to labāko, uz problēmām raudzīsieties apmēram šādi: "Es nespēju sagaidīt, lai uzzinātu, kas labs no tā iznāks!"

Labais visa

Lūk, apgalvojums, kas piesaistīts skeptiķa uzmanību: pašaktualizēju- sies personība no visa sagaida labo. Nav jāvērtē; uztvere vienkārši norāda, vai mēs vēlamies vairāk vai ne. Vērtēšana un izšķirtspēja nav viens un tas pats.

"Labs" nav vērtējums. Ja to sagaidām, tas ir saistīts ar mūsu pašu attieksmi un personīgās atbildības sajūtu. Ja viss atnāk pie mums kāda iemesla dēļ, tad kaut kur tajā jābūt kam labam. Alternatīva - sagaidīt slikto - ir pašpiepildošs pareģojums, kas, visticamāk, dos nepatīkamus augļus.

Praktiska jeb pragmatiska pieeja pasaulei apsver alternatīvas. Ja tas, ka sagaidām slikto, rada tendenci atrast slikto, tad mainīt šīs gaidas ir iespējams vienkārši ar veselā saprāta palīdzību. Lai izvēlētos pozitīvo alternatīvu, nav nepieciešama psiholoģiskā terminoloģija vai kosmiska muldēšana.

Nav tādas lietas kā nejaušība

Vairākas jaunās zinātniskās teorijas apliecina apziņas un tās mijiedarbības lomu prāta sasaistīšanā ar Visumu. Šīs teorijas būtībā apgalvo, ka prāts ir kauzālais faktors! To implikācijas likušas daudzu disciplīnu zinātnieku galvai apreibt no iespējamām sekām. Daži uzskata, ka mēs atrodamies uz pavisam jaunas zinātniskās paradigmas sliekšņa. Tā iekļaus prātu kā faktoru visos novērojumos, eksperimentos, rezultātos, Visuma audeklā, subjektīvo notikumu būtībā un tā tālāk.

Iespējams, viena no provokatīvākajām jaunajām teorijām var nedaudz izgaismot šo domu. Ir vispārpieņemts uzskats par prātu kā spēku Visumā. Šis viedoklis ir īpaši prevalējošs tādās jomās kā parapsiholoģijas pētījumi. Kad, piemēram, nejaušo skaitļu ģenerators reaģē uz prātu, šo rezultātu ir viegli uzskatīt par prāta spēku. Tāpēc spēks!

Tomēr cita teorija aizstāv tā saukto lēmuma palielināšanas teoriju DAT[19]). saskaņā ar dat prāta darbība nemaina dabu. Tā apgalvo, ka prāts vienkārši ir piedalījies kādā lielākā "prāta lauka" vai mijiedarbojies ar ģeneratoru; lai gan šī mijiedarbība/līdzdalība nav bijusi apzināta, tā ir veicinājusi lēmuma pieņemšanas procesu.1 Lai ari kāds būtu pašreizējo prāta efekta debašu iznākums, ir skaidrs, ka prāts ir gan spēks, gan lauks, kas piedalās ar pārējiem līdzīgajiem laukiem, iespējams, tas ir "lauks" jeb nulles punkts, kā norāda Maktagarts.2 Mums jāsaprot, ka viss piedzīvotais ir mums piesaistīts kāda iemesla dēļ. Ikvienam no mums ir loma tajā, ko piedzīvojam; mēs neesam nejauši pasažieri bezjēdzīga likteņa jūrā. Tā kā mūsu ceļojums pārsniedz strikti laicīgo jomu, ko saucam par "realitāti", tad piedzīvoto rada vēl kaut kas reālāks - apslēptais, kas kļūst par atklātu. Sagadīšanās ir kaut kas tāds, kas notiek tā saucamajā nejaušajā veidā. Lai gan reizēm var būt parocīgi dzīvi uzlūkot šādā veidā, tā vienkārši nav patiesība. Nav nekā tāda kā sagadīšanās!

Ja visu notikušo sagaidām ar labu un apzināmies, ka sagadīšanās nepastāv, varam palūkoties uz pasauli caur pilnīgi atšķirīgu prizmu. Praktiskā puse nodrošina sajūsmu un izaugsmi, vienlaikus minimalizē- jot konfliktus un sāpes. Ikvienu dienu sagaidām ar sajūsmu: ko Visums man atnesīs šodien? Ko es iemācīšos? Ikvienu sastapto mēs sveicam ar atšķirīgām cerībām, zinot, ka visi cilvēki šeit ir kāda iemesla dēļ. Pasaules sinhronitāte atklāj mērķi, attiecības, harmoniju, universālo radniecību un mīlestību, un mēs zinām, ka miers un līdzsvars ir rezultāts.

Godbijība

Nav iespējams izteikt pārāk daudz par godbijības. Kad esam bērni, pasaule ir pilna godbijības. Pilnīgi viss ir aizraujoši! Tā ir godbijība. Ja tās nav, ir auksts, neīsts lepnums, kas uzstāj, ka nav nekā, par ko izjust godbijību, jo mēs zinām, kā viss darbojas, no kurienes tas nāk un kā to izmantot.

Pieaugot iemācījāmies lietu nosaukumus un pieņēmām, ka zinām, kas tās ir. Mēs saprotam, kas ir elektrība, jo varam to nosaukt vārdā un izmantot. Mēs zinām visu par Visuma radīšanu, jo zinām par Lielo sprādzienu. Bet vai mēs tiešām zinām? Lai gan elektrība ir daļa no gandrīz ikviena cilvēka dzīves, zinātne to joprojām nesaprot. Kā tika norādīts agrāk, Lielais sprādziens ir tikai cits veids, kā pateikt: "Sākumā bija Viens. Tad Viens tapa par daudziem."

Zināt kādas lietas nosaukumu nav tas pats, kas zināt, kas tā ir. Kad nonākam līdz kādas lietas izprašanai, saprotam, ka patiesība zinām ļoti maz. Pasaulē ir maz kā tāda, kas nav pelnījis godbijību. Tomēr - lai šis brīnums kļūtu zināms, mums jābūt gataviem kļūt nevainīgiem un nezinošiem. Mums jābūt gataviem ziedot savu iedomību, lai pārvarētu neziņu.

Līdzdalība

Daudzi pētījumi ir demonstrējuši iesaistīšanās dziedinošo vērtību. Patiešām - kad izpētām aizvien pieaugošās simtgadnieku paaudzes (cilvēku, kuri ir sasnieguši simt vai vairāk gadus) īpašības, atklājam, ka kopsaucējs ir līdzdalība. Šie cilvēki ir iesaistījušies sabiedriskajas norisēs vai nodarbēs, un viņi visi izjūt dziļu garīgu saikni. Patiesībā tas visbiežāk ir iemesls viņu līdzdalībai citā darbā.

Līdzdalība ir gan pašpiepildoša, gan terapeitiska. Un viss pašpiepil- došais savā ziņā kļūst pašidentificējošs. Līdzdalība ir saistība, kas instruē mūs kļūt atbildīgiem par visu savā dzīvē. Kad esam saistīti ar citiem, nekas nav neapzināts; ikviena darbība iespaido kaut ko vai kādu. Mēs izjūtam uzmanības pilnas rūpes par citu cilvēku labklājību, planētu un visu dzīvo.

Mēs varam stiprināt sasaistītības sajūtu, strādājot ar grupām vai atsevišķiem cilvēkiem. Tāpat varam veidot šo saikni, pavadot laiku dabā, kas vienmēr ir bijusi cilvēces labākais skolotājs un pacietīgākais padomdevējs. Māksla būt cilvēkam šķiet sarežģīta, līdz aplūkojam mākslu būt sienāzim, vardei, vāverei vai briedim. Sienāži neizliekas par vardēm vai vāverēm. Viņi vienkārši ir sienāži - viņi pastāv kā sienāži.

Savukārt cilvēki bieži aizmirst, ko nozīmē būt cilvēkam. Ko nozīmē: "Es vēlos būt es pats!"? Daba ir lielākais skolotājs, kas caur visām dzīvības formām ilustrē, ko nozīmē vienkārši būt. Daba neciena nekādas spēles, nekādas pretenzijas, nekādas personas, mākslīgas bezjēdzības un prestižu statusu. Iemācīties biti ir svarīgs pašaktualizācijas aspekts, kas noved gan definīciju, gan nozīmi līdz līdzdalībai.

Atcelt, atcelt, atcelt!

Tā nu ir sagadījies, ka man patīk futbols. Kādā spēles brīdī vienmēr tiek rādīta reklāma, kas saka ko tādu: "Eksperti piekrīt - šis būs vissliktākais gads gripas ziņā. Jūs saslimsiet! Izmantojiet mūsu ātrās iedarbības zāles un palutiniet sevi!" Man ne vienmēr pa rokai ir tālvadības pults, lai pārslēgtu kanālu un apturētu šo bezjēdzību, pirms tā iekļūst manās smadzenēs. Šādos gadījumos es vienkārši apgalvoju ar pietiekami spēcīgām emocijām, lai klausītājs padomātu, ka esmu dusmīgs: "Atcelt, atcelt, atcelt!"

Šī iedarbīgā tehnika ļauj prātam atcerēties, ka jūs apzināties šādas psihogēnas iniciatīvas un negrasāties tajās iesaistīties. Tas ir arī lietderīgs instruments, lai atceltu pašsakaujošas domas. Patiešām - pieaugot izpratnei, kļūst aizvien svarīgāk uzraudzīt savu iekšējo runu. Uzraugiet, pastipriniet vai pārveidojiet un atceliet bezjēdzības. Tas tiešām ir tik vienkārši: ja prāts tic, ka saslimsiet, jūs patiešām saslimsiet! Ja prāts tic, ka neesat kaut ko pelnījis, tiks uzskatīts, ka jūs tiešām neesat to pelnījis. Kad ticība nāvei kļūst spēcīgāka nekā ticība dzīvei, jūs mirstat.

Līdz šim

Es katru dienu dzirdu kādu sakām kaut ko tādu: "Es to nesaprotu!" - vai "Es zinu, ko man vajadzētu darīt, bet es vienmēr tā uztraucos!" Kad cilvēki tā runā paši ar sevi vai kādu citu, viņi pieprasa šo situāciju. Ikreiz, kad izjūtat kārdinājumu pateikt kaut ko, kas norāda uz situāciju vai stāvokli, kuru nevēlaties saglabāt, vienkārši pievienojiet burvju vārdus līdz šim laikam.

Palūkojieties, kas notiek, ja izmantojam vienu no mūsu piemēriem un pievienojam šo frāzi: "Es zinu, kas man būtu jādara, bet es vienmēr tā uztraucos - līdz šim!" Tiek radīta pilnīgi jauna telpa, kas palīdz atcerēties, ka pieprasām to, ko sakām un domājam.

Šeit nav likumu vai ierobežojumu. Ir likums, kas būtībā apgalvo: "Tas, ko uzskatāt par īstu, būs īsts; jūs dabūjat to, ko sagaidāt; tas, kā runājat ar sevi, ir tas, kā redzat sevi, un tur jūs arī būsiet!"

Izteiksmes veids

Mēs visi esam "saķēruši iesnas", un uz šo runas stilu tika norādīts jau iepriekš. Mēs visi esam teikuši arī kaut ko tādu kā: "Tas ir šausmīgi labi." Kāds gan šausmīgi ir sakars ar labi? Vārdi, kurus izmantojam un domājam, veido kontekstu, pat ja pilnībā neapzināmies, ko sakām. Jau redzējām, kā konteksts var aizkavēt intelektuālu izpratni, - atcerieties iepriekš pieminētās trīs reiz septiņas pēdas lielās koka durvis?

Ja sāksiet apzināties savu izteiksmes veidu, tas varēs izmainīt jūsu domāšanas šablonus. Ja patiešām vēlaties domāt ārpus slavenajiem rāmjiem, tad atklāsiet, ka šis vienkāršais solis ir ļoti iedarbīgs.

Kopsavilkums

Iestrādājiet šos vienkāršos vingrinājumus jums atbilstošās aktivitātēs (cerams, daudzas no tām ir iepriekš aplūkotas šajā grāmatā), un jūsu dzīve kļūs tikpat apmierinoša kā pārdrošākie sapņi.

Divdesmitā nodaļa

Maksimala patība

Cilvēks, kurš ar neko neriskē, neko nedara, viņam nekas nepieder, viņš nekas nav un ne par ko nekļūst. Viņš var izvairīties no ciešanām un bēdām, bet viņš vienkārši nevar mācīties un just, un mainīties, un augt, un mīlēt, un dzīvot.

Leo K Buskaglia

Mēs sākām šo grāmatu, pielīdzinot savu prātu ceļojumam, ko uzsāk tīrs un spirdzinošs strautiņš, kas plūst lejup no augstiem kalniem - lejup vistumšākajās un netīrākajās pilsētās. Nu mūsu metaforiskais prāts ir beidzis savu ceļojumu. Tas ir nonācis vietā, kur iespējams izkopt tā dabisko tīrību un izfiltrēt piesārņojumus, Prātu var no jauna piepildīt ar domām, kas rada mieru, līdzsvaru un harmoniju, - iekšpusē un ārpusē.

Es patiešām ceru, ka jūs neesat viens no tiem mānīgajiem un izvairīgajiem tipiem. Pārlieku neieslīgstot detaļās, esmu vēlējies sniegt pietiekamus pierādījumus, ka visa šī "iebiedē viņus ar smiekliem un izsmieklu" bezjēdzība ir zaudējusi savu spēku. Tā darot, es ticu, ka jūs un citi varat labāk aizstāvēties pret tādu garīgu iejaukšanos, kas ir patiešām bīstama un sabotē jūs no iekšienes.

Manuprāt, mums visiem, kā saka psihologs un pētnieks Martins Zēligmans, ir "maksimālā patība", kas ir daudz lielāka, nekā vairums no mums pieņem. It visur pastāv negatīva programmēšana, tādēļ, iespējams, kļūst skaidrs, kāpēc var likties grūti pieņemt daudz lielāku potenciālu. Daudzi ir piemuļķoti un ievilināti īpašā iemācītā bezpalīdzībā - tādā, kas, kā varētu apgalvot Edvards Bērnijs, nozīmē, ka viņi ir pelnījuši tikt ganīti, jo vienkārši nespēj inteliģenti līdzdarboties. Kas attiecas uz jums - cerams, ka nu jūsu acis ir plaši atvērtas un liktenis ir jūsu pašu rokās.

Mans draugs Stivens Džeimss Džoiss grāmatā "Apmācot skudru pūzni cīnīties" (Teacbing ati Anthill to hetch) atklāj brīnišķīgu stāstu.1 Viņš apraksta ascīdijas - savādus radījumus, kas neilgi pēc piedzimšanas meklē pastāvīgu vietu, kur piestiprināties. Kad tas atrod vietu un nostiprinās, tas apēd savas smadzenes. Ir tā, it kā šai radībai smadzenes būtu nepieciešamas tikai tāpēc, lai ērti iekārtotos. Daudzi cilvēki ir krietni vien līdzīgāki ascldijām nekā varētu domāt pirmajā acu uzmetienā. Iespējams, sabiedrībā eksistē tik daudz manipulācijas tikai tāpēc, ka mēs vienkārši nevēlamies zināt patiesību. Līdzīgi kā ascīdijas mēs tikai gribam, lai mums ir ērti.

Esmu pastāstījis arī dažus piemērus par to, kā pārliecināšanas tehnoloģijas var darboties cilvēces labā. Citos darbos - īpaši grāmatā "Izvēles un ilūzijas" - esmu atvēlējis daudz vairāk vietas pārliecināšanas instrumentu pozitīvajai pusei. Turpretī šajā grāmatā apzināti izvēlējos darīt zināmu šo jaudīgo metožu ļaunāko pusi visiem, kuri tiecas kļūt informētāki. Es lūdzu piedošanu par visām lietām, kas var būt šķitušas briesmīgi bezgaumīgas, bet tieši tās atklāj īsto stāstu.

Paturot to prātā un izmantojot vienkāršos šajā grāmatā sniegtos instrumentus, dzīvi iespējams mainīt uz labo pusi - to es jums apsolu!

Epilogs

Dzīles

Aprīkots ar piecām maņām, cilvēks pēta Visumu ap sevi un sauc šo piedzīvojumu par 'Zinātni.

Edvīns Pauels Habi.s

Es vienmēr esmu intuitīvi nojautis, ka prāts Visumā ir kauzālais faktors. Kaut kā - un es nedomāju, ka tas ir sagadīšanās rezultāts, - mana lasāmviela vienmēr ir svārstījusies starp fiziku un garīgumu/metafiziku. Man vienmēr ir bijusi zināma nosliece uz matemātiku, un es sapratu ģeometriju, pirms vēl sāku to mācīties. Tas var izklausīties smieklīgi, bet tā ir taisnība. Kad pirmo reizi iegāju ģeometrijas nodarbībā un paņēmu mācību grāmatu, materiāls bija tik pazīstams, ka, pārlapojot grāmatu, tas likās jau zināms. Mācības man vienmēr šķita interesantas, bet tikai nesen šīm zināšanām radās nozīme, kas attiecas uz to, ko es daru.

Ģeometrija man vienmēr ir bijusi dievišķa zinātne. Tas ir, esmu sagaidījis, ka tieši ģeometrija galu galā būs tā loģiskā zinātne, kas atklās Visuma skaistumu un noslēpumus. Es nesen izlasīju daļu no Einšteina pēdējo 30 gadu darbiem - tie bija veltīti ģeometrijai. Viņš aplūkoja vienoto lauku no šīs perspektīvas. Ta bija gaužām atšķirīga domāšana cilvēkam, kurš izvietoja iedomātus pulksteņus apkārt pasaulei, lai uzskatāmi iztēlotos un parādītu savu relativitātes teoriju.

Viņa darbs mani satrieca, un ar mani atgadījās sava veida vispārīgo sistēmu geštalts. (Ievērojiet, ka es saku ar mani - nevis man.) Kādu vakaru es likos gultā, galvā maisoties visai šai matemātikai/ģeometrijai, stīgu teorijai, kvantu teorijai un vispārīgajai relativitātei. Es atmodos četros no rīta un sāku taisīt prāta karti.

Prāta kartēšana

Prāta kartēšana man ir bijis praktisks instruments - tāds pats kā pārējie šajā grāmatā aplūkotie. Es sliecos no dažādām sistēmām izvilkt sev vispiemērotāko konstrukciju. Varbūt jūs to jau esat pamanījuši. Attiecīgi, ievērojot šo šablonu, aplūkosim manis izmantoto prāta kartēšanas formu (lai uzzinātu īsta eksperta viedokli, skat. Tonija Buzāna grāmatu "Kā veidot prāta kartes" (How to Mind Map)x ).

Sākumā izvēlieties jautājumu vai problēmu un koncentrējieties uz to, it kā tas būtu visa svarīgā kodols - vismaz uz brīdi. Tukšas papīra lapas centrā uzzīmējiet mazu aplīti (jo lielāka lapa, jo labāk). Tad ļaujiet vaļu dažām brīvām asociācijām. Domājiet par jautājumiem, kas saistīti ar jūsu problēmu. Ikvienai asociācijai uzzīmējiet līniju no centrālā apļa (problēmas) uz asociāciju, kā parādīts 17. attēlā.

Ja asociāciju problēma sāk provocēt saistītās idejas, izvietojiet tās ap pirmo asociāciju un tā tālāk, kā parādīts 18. attēlā.

Kā redzat, jūs veidojat to, ko es saucu par orbītām starp lietām, - primārās un sekundārās asociācijas. Pirmām kārtām šis orbītu šablons

18. attēls

19. attēls

palīdz saistīt un iegaumēt informāciju, k.i arī, t.i teikt, "izdabūt to ārā no galvas".

Kad esat pabeidzis savu sākotnējo prāta karti, savienojiet ar bultiņām taciņas, kas sekundārās informācijas sakopojumus aizved tieši līdz primārajām problēmām, ja tas ir atbilstoši. Piemēram, aplūkojiet vienu no manām prāta kartēm (19. attēls), kas radās kādā naktī, kad pievērsos apvienotā lauka teorijai.

Nu esmu parādījis, kā veidot prāta karti, tādēļ dosimies uz pašām dzīlēm; iespējams, man vajadzētu precizēt: es došos uz pašām dzīlēm. Redziet, es teoretizēju, ka mēģinājumos nostiprināt apvienotā lauka teoriju prāts ir kauzālais spēks. Turpmākais ir tikai mani prātojumi. Es neesmu fiziķis, tāpēc, lūdzu, piecietiet mani. Galvenokārt tas ir vingrinājums sekot idejām un tam, ko tās var izraisīt. Es ticu, ka idejas ir dāvanas un tās nedrīkst ignorēt. Noslēdzot šos ievadvārdus - te nu būs!

Kvantu fizika

Vienkāršoti izsakoties, kvantu sfēra ir saistīta ar stiprajiem un vājajiem spēkiem zematomu līmenī, relativitāte ir saistīta ar telpu/laiku, gravitācija izliec gaismu, bet to ir grūti izskaidrot gan makroskopiskā, gan elementārdaļiņu līmenī, savukārt stīgu teorija apgalvo, ka viss Visumā ir vibrācijas, tāpēc tieši tā ir fizikas varenā apvienotā teorija. Citiem vārdiem sakot, gravitācija, gaisma (elektromagnētiskā nepārtrauktība) un stiprā un vājā kvantu sadarbe ir būtiskākie Visuma spēki, ko var uzlūkot kā vibrācijas, kas analoģiskas, teiksim, tām, ko rada arfas stīgas.

Gan intuitīvi, gan no visa lasītā un apgūtā perspektīvas stīgu teorijai, Visumam kā vibrācijām jeb frekvencei jābūt vismaz tuvu tam, kā lietas darbojas. Un tomēr kāds zināms spēks tiek palaists garām. Neesmu drošs, vai tas jāuzlūko kā mūziķis ar arfas stīgām vai kā arfas vibrācijas sekas, bet es jūtu, ka tas ir tie abi.

Spēks, kura trūkst visos vienādojumos un/vai izskaidrojumos, piemīt prātam. Nejaušo ciparu ģeneratori, psī eksperimenti, darbs ar M-laukiem2 un vienkāršs veselais saprāts mums ir sniedzis ārkārtīgi daudz pierādījumu, lai intuitīvi atzītu prātu kā spēku Visumā. Daži apgalvo: Heizenberga nenoteiktības princips norāda, ka gan novērotājs, gan novērojamais ir fundamentāli nepieciešami viens otram. Patiešām - ir daudz šādu elegantu un daiļrunīgu vadošo fiziķu viedokļu par prāta lomu realitātē. Daži pat postulē sava veida prāta lauku vai nulles punkta enerģijas lauku.

Lūdzu, atcerieties, ka es par to visu runāju, lai izvirzītu hipotēzi, kas attīstījās no idejas par vienoto lauku teoriju. Ja būsiet tik laipni un pa- cietīsiet mani, fizika pati par sevi nešķitīs svarīga - svarīgs ir manis ievērotais process, kas ļāva nonākt līdz šai diskusijas vietai; un tieši tāpēc esmu grāmatā iekļāvis šo epilogu.

Prāts kā kauzālais faktors

Kā vaicāts senā filosofu mīklā: "Ja mežā nokrīt koks un tur nav neviena, kurš dzirdētu to nokrītam, vai tas izraisa skaņu?" Atbilde vienmēr ir atkarīga no perspektīvas, no kuras šis jautājums tiek aplūkots. Tomēr - ja novērotā attiecības ar novērojamo ir fundamentāli svarīgas, tad nav koka, kas varētu nokrist.

Tādējādi es devos šajā avantūrā ar prātu - individuālo un kolektīvo - kā kauzālo faktoru/spēku. Prātā slēpjas galīgā atslēga uz vienotā lauka teorijas izpratni un apvienošanu. Tā saucamā vājā sadarbe bieži ir spēcīgākā; to ir visgrūtāk izmērīt vai noteikt tās daudzumu. Matemātiku veido loģiska nepieciešamība - uzticamība. Mēs varam iegūt šo vērtību, vienkārši izmērot daudzu riņķu rādiusu un perimetru. Attiecība kļūst matemātiski acīmredzama. Tā ir konstante jeb tai ir nemainīga vērtība: 7t = 3,14.

Varbūt prāts ir konstante, bet ir ticamāk, ka - ja tas vispār ir iespējams - to raksturos vienādība, kurā tiek izmantota konstante. Iespējams, līdzīgi kā taisnas līnijas attiecībā ar liektu līniju mēs atradīsim konstanti, kas izpaužas vienādības ietvaros, bet kam nepieciešama prāta mainīgo (prātu skaits, prāta enerģija [fokuss] un tā tālāk) vienādība. Es paredzu, ka pēdējais minējums izrādīsies patiesība. Patiešām, es iztēlojos, ka prāta efektu novērtējums, iespējams, darbojies atpakaļgaitā, secināts kā n, izmantojot dažus datus no labākajiem eksperimentiem, kas demonstrē prāta ietekmi.

Mana hipotēze izriet no prāta kartes. Šo hipotēzi veido aksiomas, kuras zinātne jau ir atzinusi ar vienu nelielu papildinājumu: fizika ir saistīta ar prātu tāpat, kā ķermenis ir saistīts ar fiziku. Tāpēc mana hipotēze apgalvo, ka prāts dabā ir nepieciešams ekvivalents spēks.

Mans darbs jau ir parādījis, ka prāts modulē ķermeni un ķermenis rezonē ar frekvenci. Šūnām ir vibrējošs paraksts. Pati imūnsistēma ir signālsistēma, kuru iespējams identificēt pēc tās vibrējošā paraksta. It viss Visumā rezonē, tostarp arī prāts. Prāta izstarotā enerģija ir kaut kas vairāk nekā nelielās elektriskās emisijas, ko iespējams izmērīt ar EEG aparatūru. Tās raiduztvērējam līdzīgās īpašības norāda uz līdzību ar kādu elektromagnētiskās nepārtrauktības aspektu, piemēram, radioviļņiem. Maksvela vienādojumi norāda uz elektromagnētiskās nepārtrauktības aspektiem, kas vēl nav tieši novēroti. Un tomēr prāts ir kaut kas vairāk nekā elektromagnētisma aspekts. Prāts un pats dzīvības spēks ir cieši ievīti redzamajā un neredzamajā.

Tad man radās cita doma un es nekavējoties sāku pie tās strādāt. Es tūlīt apsēdos un uzrakstīju priekšlikumu. Šis epilogs tapa, jo viena ideja rada citu, ja tā netiek ignorēta. Mēs ne vienmēr līdz galam sekojam pirmajai idejai.

Hipotēze

Nākamā ideja izvirzīja hipotēzi, ka cilvēcei piemīt iedzimta inteliģence un tās attīstībai vai atmodai ir gan neatliekamas sociālas sekas, gan arī tūlītēji individuāli veselības ieguvumi.

Es piedāvāju šo hipotēzi sākotnēji pārbaudīt jomās, kurās iepriekšējie pētījumi ar klīnisku kognitlvi-biheiviorālu intervenci, kura notikusi, izmantojot subliminālās audio programmas, ir devuši rezultātus, kas apstiprina ārstniecības efektivitāti. Kā jau zināt, esmu izveidojis InnerTalk audio programmas, kas ir pētītas gan klīniskajos, gan du- bultaklajos apstākļos. Tāpat esmu izveidojis InnerTalk programmas, kas ir pētītas citās jomās, kuras saistītas ar cilvēku veselību un laimi, - sākot ar laika menedžmentu un beidzot ar attiecībām.

Mana pieredze liecina, ka apgalvojumi, kas uzrunā augstāku esības apjausmu - augstāko radīšanas mērķi, pašas dzīvības skaistumu un brīnumaino dabu -, ir devuši ievērojamus rezultātus. Tāpēc es piedāvāju virkni pētījumu, kas atkārtoja šo sākotnējo izpēti. Tomēr šajās pārbaudēs uzsvars uz iedzimtās garīgās inteliģences atmodināšanu aizstās iepriekš izmantotos klīniskos dialogus (apgalvojumus).

Garīgo meklējumu vēsture

Rakstītajā un mutvārdu vēsturē nav aprakstīta neviena sabiedrība, kas būtu uzplaukusi, būdama agnostiska vai ateistiska. Patiešām, vēsture apliecina nebeidzamos centienus atrast Dievu un dzīvot garīgi apmierinošu dzīvi. Pagātnē nekas nav acīmredzamāks par reliģiskās pārliecības ietekmi uz virzienu un likteni. Taisnība, ka vēsturē, iespējams, vairāk cilvēku ir cietuši un miruši reliģijas vārdā nekā jebkura cita iemesla dēļ. Tomēr taisnība ir arī tas, ka, šķiet, cilvēka garu virza kāda iedzimta garīga zināšana, vajadzība vai jēga.

Šī cilvēku tendence pamudināja mani ticēt, ka nepieciešamais elements individuālās labklājības vienādojumā, kā arī sabiedrības audeklā kopumā ir atkarīgs no mainīgā, kuru zinātne pēdējos 300 gadus ir izvēlējusies ignorēt. Izcilo domātāju vārdi ir klajā pretrunā ar zinātnes acīmredzamo izvairību no reliģiskiem pētījumiem. īzaks Ņūtons paziņoja: "Mani metafiziskie raksti ir svarīgāki nekā mana zinātne." Savukārt Hanss Keplers to visu izteica šajos vārdos: "Es domāju Dieva domas."

Mēs dzīvojam pasaulē, kas lielā mērā ir nodarbināta ar alternatīvo dziedināšanu, anomāliem fiziskajiem efektiem, parapsiholoģijas atklājumiem, garīgo padomu grāmatām un tamlīdzīgām lietām. Šis ir laiks, kad zinātne sāk atklāt saskarni starp cieto fizisko matēriju un prātu un apziņas ietekmi uz eksperimentiem - vai nu tās būtu mašīnas, piemēram, nejaušo ciparu ģeneratori, vai dziedināšanas modeļi, piemēram, grupu meditācijas. Finansēti projekti godam pēta senos šamaņu un guru rakstus un prakses.

Mēs dzīvojam laikā, kad cilvēkiem vai nu jāpaveic kaut kas nozīmīgs, vai, iespējams, jāpārstāj pazīt pasaule tāda, kāda tā ir tagad. Šis ir laikmets progresīvām hipotēzēm, piemēram, Gajas principam, mor- foģenētisko lauku teorijai un apziņas sasniegumiem no attāluma. Šis ir aizraujošs laiks, pilns iespēju dot ieguldījumu harmoniskas pasaules izaugsmē un izpratnē. Tāpēc es sāku pētīt to, kas tiek dēvēts par iekšējo garīgo inteliģenci.

Stāsts par garīgo dziedināšanu ir senāks nekā mums pieejamā vēsture. Ideja par cilvēces saistību ar prātu, kas ir visa dzīvā radošais spēks, ir tikpat sena. Pārliecība, ka valstība mīt mūsos, ir kopīga visu pastāvošo reliģiju avotos. Vecajo svētie raksti no visām kultūrām apstiprina priekšstatu, ka dzīve ir ceļojums, caur kuru iziet nemirstīgā dvēsele. Vairums tradīciju arī apgalvo, ka cilvēkā ir atmiņas par to, kas mēs visi esam: dievišķas būtnes, ko radījis Dievs un kas radītas no Dieva.

Zinātnes pasaulē ir viegli atmest šīs idejas kā novecojušas, kā tādas, ko mēs esam pārauguši. Mēs sliecamies izmantot jaunas definīcijas, bet bieži nepasakām neko jaunu. Mūsdienās ir moderni runāt par emocionālo koeficientu (EQ), tāpat kā par intelekta koeficientu (IQ). Pēdējais ir atvasināts no cilvēka stāvokļa matemātiskās interpretācijas vienā nelielā jomā - inteliģencē. Neatkarīgi no pretrunām, ar ko laiku pa laikam saskaras IQ testēšana un interpretācija, IQ novērtējumam vienmēr būs zināmas prognozējošas vērtības, un tāpēc tam ir nodrošināta vieta nākotnē. Rādās, ka jaunākajai idejai par EQ piemīt daļa no tā paša prognozējošā spēka un tāpēc tā noteikti iegūs vietu psihometrijas tehniku atbalstītāju vidū.

Es apgalvoju, ka garīgajam koeficientam (SQ), ko pieminēju agrāk šajā grāmatā, būs tā pati spēcīgā prognozējošā vērtība. Šim nolūkam viens no pašreizējā pētījumu piedāvājuma uzdevumiem ir izveidot tieši tādu instrumentu. Kā minimums tam jākorelē ar ģimeni un veselības jautājumiem. Lai gan ir veikti zināmi mēģinājumi nošķirt to cilvēku profilu, kuriem piemīt tā saucamās gaišreģu spējas, nav izdarītas korelācijas, kas pārsniedz relatīvo psiholoģiskās stabilitātes salīdzinājumu starp tiem, kam šīs spējas piemīt, un tiem, kam tās nepiemīt.

Konsultējoties ar plašu loku garīgo skolotāju, es izveidoju sarakstu ar mūžīgās dzīves apgalvojumiem (ELA)[20]. ja mans apgalvojums ir patiess, tad šie apgalvojumi darbosies kā sava veida maģiskā lode. Tāpēc to pašu apgalvojumu kopu var izmantot ikvienā pētījumu jomā. Katra joma tiks nodalīta no citām, iestrādājot ne vairāk kā desmit ar subjektu saistītus apgalvojumus (SRA)[21]. tiek uzskatīts, ka šiem sra piemīt vienīgi asociāciju spēks ar ELA. Citiem vārdiem sakot, kad mirklīgā problēma tiek aplūkota 110 mūžīgās būtnes viedokļa, problēma ne vien samazinās, bet var pat pavisam izzust.

Uzdevumi

Piedāvātajai izpētei ir trīs tūlītēji uzdevumi. Pirmais ir pārbaudīt hipotēzi: "Vai pastāv iedzimta garīgā inteliģence?" Vai šo inteliģenci var nodemonstrēt caur to pašu kognitīvi-biheiviorālās modifikācijas intervences tehniku, kas iepriekš tika izmantota ar klīniskajiem apgalvojumiem? Otrais uzdevums ir izmērīt iedzimto garīgo inteliģenci (ISI)** pirms un pēc pārbaudes. Kad šī inteliģence atmostas (tiek atsaukta atmiņā), dzīvi dziedinošajiem ieguvumiem teorētiski jākļūst acīmredzamākiem. Subjektīvākajai ISI atmodināšanas dabai jābūt izmērāmai caur pašnovērtējuma novērtēšanas instrumentu. Tiek sagaidīts, ka atklāsies augsta korelācija starp instrumentu rezultātiem un objektīvajiem rezultātiem no dažādiem pētījumiem. Treškārt, es apzinājos zināmus aizspriedumus, kas piešķir vērtību ISI atmodināšanai gan indivīdam, gan sabiedrībai kopumā. Es uzskatu, ka ISI ir nekonfesionāls. Manuprāt, pieticīgas atmiņas instruēšanas rezultāts būs daudz produktīvāks nekā stimulācijas intensitātes. Citiem vārdiem sakot, iekšējās runas instruēšana ar noēnotiem (maskētiem) vēstījumiem dos pilnīgākas dzīves pārmaiņas nekā iekšējās runas instruēšana ar klīnisku informāciju, lai arī cik personīgi atbilstoša vai noderīga tā būtu.

Es saprotu, ka pastāv iespēja interpretēt datus tādā veidā, lai tie izrietētu no personīgās garīgās intereses kā Freida "kruķis cukura glazūrā", tāpēc pastāv iespēja, ka kāds apgalvos: visspēcīgākie atklājumi ne vienmēr reprezentē ISI demonstrāciju. Ja tas ir iespējams, tā arī būs, bet tikai tad, ja ISI un personīgajai interesei ir kopīga saikne. Tas bija paredzams.

Pēc manām domām, pētījumi atklas, k.i iedzimtā garīgā inteliģence ir dinamiska. Tas ir, tai tiekot atmodinātai, garīgais koeficients palielināsies. Patiesībā es uzskatu, ka vareno zinātnieku iedzimtā garīgā tendence ir bijusi viņu pašu atmošanās produkts. Tas bieži tiek piedzīvots kā anomālā atmiņa. Informācija, par kuru zinātnē bieži domā kā par iedvesmu vai talantu uz atklājumiem, vismaz daļēji ir rezultāts atmiņām par informāciju bez konteksta, kurā šīs atmiņas ievietot. Tāpēc ir tāda sajūta, it kā informācija būtu zināma, bet nav zināms, kā vai kāpēc tā ir zināma. Es to saucu par "anomālo atmiņu". Turklāt augstam garīgajam koeficientam jānorāda uz pozitīvu korelāciju ar augstu emocionālo koeficientu un vismaz abstraktās domāšanas spēju attiecībā uz intelektuālā koeficienta instrumentiem.

Kopumā iedzimtās garīgās inteliģences atmodināšanas rezultātā paaugstināsies garīgais koeficients un būs prognozējošas vērtības attiecībā uz radošumu, abstraktās domāšanas spēju, veselību, labklājību, ilgmūžību un emocionālo stabilitāti. (Skat. 3. pielikumā ISI apgalvojumus un aptaujas lapu.)

Rezultāti

Piedāvātais pētījums nav veikts. Kad pirmo reizi izvirzīju hipotēzi, saskāros ar krietnu pretestību. Varbūt vienkārši nebija pienācis īstais laiks. Tomēr - ja vēlaties veikt šo eksperimentu ar sevi, varat lejup- ielādēt programmu, apmeklējot www.eldontaylor.com/mindprograinming . html un uzklikšķinot uz Free SQ MP3. Jūs varat izmantot aptaujas anketu 3. pielikumā kā mērījumu gan pirms, gan pēc testa. Es priecātos uzzināt jūsu rezultātu.

Kopsavilkums

Epilogā ir paskaidrots, kā viena ideja var novest pie citām, un norādīts, ka mēs ne vienmēr līdz galam sekojam pirmajai idejai. Vēl vairāk - idejas ir dāvana, un tās nevajadzētu ignorēt, pat ja šķiet, ka tās saistītas ar pilnīgi neaizsniedzamām jomām. Sekojot pirmajai idejai, rodas citas idejas, un agrāk vai vēlāk viens no jaunajiem priekšstatiem kļūs sasniedzams. Saka, ka jauni panākumi ir tikai vienas idejas attālumā.

Man visaizraujošākais zinātnes aspekts šķiet emerģentā likumība, kas tiek piešķirta tās jomas pētījumiem, kuri strādā ar "prātu". Es ceru, ka jums patika šis darbs, ka ieguvāt dažus vērtīgus instrumentus, uzzinājāt šo to par sevi un ieinteresēja citi intriģējoši jautājumi.

Paldies!

InnerTalk® izpetes rezultāti

Subliminālās komunikācijas efektu pētījums, piedaloties Jūtas štata cietuma iemītniekiem Teilors, E., Makkaskers, K. un Listons, L. (1985-1986) Jūta, ASV

Šī dubultaklā Jūtas štata cietuma sistēmā veiktā pētījuma mērķis bija izvērtēt pašpārliecības audio subliminālo programmu, piedaloties ieslodzītajiem no Mazgadīgo noziedznieku nodaļas (jaunieši, kas izdarījuši noziegumu pirmo reizi un ir jaunāki par 25 gadiem). Šajā pētījumā tika izmantots MMPI ar Fowler lens, kas izveidots ieslodzījuma vietām gan pirms, gan pēc testa. Tajā tika izmantota arī Tērstona Temperamenta skala kā iztveršanas instruments pirms testa, pēc tā un norises laikā. Eksperimenta izpildītāji datorizēti katram subjektam veica MMPI. Tērstona skalu nozīmēja viens no eksperimenta veicējiem, kurš nezināja, kurai grupai dalībnieki ir pieskaitīti. Pēc pirmstesta procedūras 38 subjekti tika nejauši ieskaitīti vienā no trim grupām (eksperimentālā - 14, placebo - 13 un kontroles - 11). 20 dienas subjekti no eksperimentālās grupas saņēma un atskaņoja subliminālo programmu, kas saturēja verbālus vēstījumus, kuri paredzēti, lai paaugstinātu pašapziņu un pazeminātu adaptāciju pret dominējošu un agresīvu uzvedību. Tāpat 20 dienas placebo grupa atskaņoja to pašu ierakstu bez subliminālā satura. Kontroles grupa ierakstu neklausījās.

Eksperimentālās un kontroles grupas salīdzinājums demonstrēja ievērojamu pazeminājumu dominances skalas rezultātos, savukārt domāšanas un stabilitātes skalu rezultāti palielinājās eksperimentālajai grupai (vēlamie efekti). Kontroles grupā palielinājās dominances skalas rezultāti, bet samazinājās uz domāšanas skalas novērotie. Eksperimentālajā grupā šie rezultāti tika prognozēti, koncentrējoties uz subliminālajiem vēstījumiem. Pretējo efektu, kas tika novērots placebo grupā, var izskaidrot ar faktu, ka subjekti klausījās ierakstu bez vēstījuma un nejuta nekādas pārmaiņas. Tāpēc viņi, iespējams, juta vilšanos. Jāievēro, ka tas bija pilotpētījums ar ierobežojumiem, īpaši attiecībā uz realizācijas laiku un parauga apjomu. Ievērības cienīgi ir arī tas, ka Jūtas štata cietums šī pētījuma atklājumu dēļ izmanto subliminālās audio programmas kā regulāru daļu no savām rehabilitācijas procedūrām un turpina novērot savus darbiniekus-konsultantus.

Subliminālā relaksacija: mīts vai metode

Golbraits, P. un Bartons, B. (1990) Vēbera Universitāte, Jūta, ASV

Šis pētījums tika veikts, lai noskaidrotu, vai subliminālās audio programmas ir efektīvi relaksācijas instrumenti un - ja tā ir, cik ilgstošs ir efekts. Hipotēze norādīja, ka subliminālie vēstījumi izraisīs zemākus satraukuma rezultātus gan psiholoģiskajos, gan subjektīvajos mērījumos un šos rezultātus var saglabāt vismaz 24 stundas. īstais eksperimenta nolūks bija apslēpts no subjektiem, lai samazinātu aizspriedumus, kas varētu pavadīt prasību īpašības. Eksperimenta veicēji nezināja subliminālo un placebo programmu saturu, līdz tika pārbaudīti visi subjekti.

Tika izmantoti trīs bioloģiskie satraukuma mērījumi:

1.   Vidējā un rādītājpirksta ādas galvaniskā reakcija.

2.    Perifērā ādas temperatūra, dokumentēta pie plaukstas locītavas.

3.    Digitālais atliecējmuskuļa potenciāls.

Lai iegūtu subjektīvā satraukuma līmeņa mērījumus pirms un pēc testa, tika izmantots State Trait Anxiety inventārs.

Lai gan bioloģiskās atgriezeniskās saites mērījumi eksperimentam neapstiprināja eksperimenta sākotnējo hipotēzi, State Trait Anxiety inventārs uzrādīja nozīmīgu pazeminājumu, pateicoties subjektu pakļaušanai subliminālajam ierakstam.

Subliminālā ieraksta Free of Depressioti pētījums

Džeimss Džozefs Reids (1990) Kolorado Universitāte, Kolorado, ASV

§1 pētījuma mērķis bija pārbaudīt subliminālā audioieraksta Free of Depression efektivitāti ar 28 subjektiem, kuriem bija depresija un tika veikta terapija. Subjektiem tika izmērīti vairāki mainīgie lielumi (depresijas līmenis, ticība subliminālajiem ierakstiem, progress un iesaistīšanās terapijā) pirms un pēc 30 dienu perioda, kura laikā viņi klausījās ierakstu.

Pētījuma secinājums nenorādīja nozīmīgus atklājumus subjektiem, kuri izmantoja programmu mazāk nekā 17 stundas. Tomēr visi subjekti, kuri 60 dienas ilgajā pētījumā programmu izmantoja vairāk nekā 17 stundas, uzrādīja nozīmīgas atšķirības Beka depresijas inventārā (vidējais rezultāts pazeminājās par 10 punktiem). Šis pētījums norāda ne tikai uz subliminālo ierakstu izmantošanas efektivitāti terapijas papildinājumā, bet arī atbilstošo izmantošanas biežumu.

Subliminālās audio stimulācijas efekts ķirurģijas apstākļos, kuros nepieciešama anestēzija

Eldons Teilors (1990) Setdžona Universitāte, ASV

Šajā pētījumā tika izmeklēts subliminālās dzirdes stimulācijas efekts, pazeminot ķirurģijā nepieciešamību pēc anestēzijas. To veica Eldons Teilors un Soltleiksitijas plastiskā ķirurga Roberta Jangblada ķirurģijas komanda; pētījumā piedalījās 720 pacienti. Subliminālā audio programma tika specifiski izveidota, lai pazeminātu stresa līmeni pirms ķirurģijas, pēc ķirurģijas un tās laikā. Puse dalībnieku jeb 360 pacienti bija kontroles grupa. Otra puse jeb 360 pacienti klausījās subliminālo programmu trīs atbilstošas stundas. Visiem subjektiem tika paziņots, ka pirms operācijas, pēc operācijas un tās laikā tiks atskaņots sublimi- nāls "pozitīvs vēstījums". Pacienti izmantoja programmas vidēji trīs stundas. Rezultāti norāda, ka sublimināli pārraidīti verbālie vēstījumi pazemināja nepieciešamību pēc anestēzijas pai 52 procentiem, papildinot un replicējot Hesa (1981) darbu.1 Šis pētījums norāda, ka sub- liminālos audio vēstījumus var sekmīgi izmantot kā palīginstrumentu medicīniskas intervences laikā.

Norādījumi un uztveres nestabilitāte: subliminālās audio ietekmes

Krūze, P., Stedlers, M. un Kobss, M. (1991) Brēmenes Universitāte, Vācija

Šajā pētījumā tika pārbaudīta teorija par iejaukšanās ietekmi uz kog- nitīvajiem procesiem kā mehānisku elementu, kas iesaistīts priekšapzi- nātajā apstrādē (subliminālajā uztverē). Pētījums tika veikts vācu valodā, izmantojot Eldona Teilora izveidoto Whole Brain® InnerTalk tehnoloģiju. Efekti tika izmērīti, izmantojot tematiskas apercepcijas testēšanas līdzekļus.

Atklājumi izteikti demonstrēja efektu uz eksperimentālo grupu.

Subliminālās terapijas izmantošana cilvēkiem ar lieko svaru

Rainiers B. Pelka (1991) Bruņoto spēku universitāte, Minhene, Vācija

Šī pētījuma mērķis bija pārbaudīt svara zaudēšanai paredzēto subliminālo audio programmu efektu uz cilvēkiem ar lieko svaru. Izmantotā tehnoloģija bija Eldona Teilora izveidotā Whole Brain InnerTalk programma. Subliminālie vēstījumi tika ierakstīti vācu valodā.

Eksperimenta subjekti bija trīsdesmit četras sievietes vecumā no 24 līdz 49 gadiem. Aptuveni 25 procentiem subjektu tika pielietota medicīniska ārstēšana specifiski svara problēmu dēļ. Eksperimenta laikā subjekti nemainīja savu parasto ēdienkarti vai vingrojumu apjomu. Pēc deviņas nedēļas ilgas ieraksta izmantošanas vidējais svara zudums bija 6,4 kg. Subjekti arī ziņoja, ka jūtoties slaidas, vitālas un labā formā. Pēc eksperimenta vairums subjektu ziņoja, ka vairāk cenšas ieturēt veselīgu diētu.

Iegūtie rezultāti atbilda iepriekšējam Loida Silvermena un Roberta Beka darbam un tika novērtēti par tik daudzsološiem, ka tika ieteikts veikt papildu pētījumu.

Aerobikas vingrinājumu un relaksācijas treniņa ietekme cīņā ar trauksmi pirms eksāmeniem Plante, T. G., Douns, B. T., Digregorio, M. P. un Manuels, G. M. (1993) Stenfordas Universitāte, Kalifornija, ASV un Santaklaras Universitāte, Kalifornija, ASV

Šajā pētījumā tika pārbaudīts un salīdzināts, kā cilvēkus ietekmē īsa aerobikas nodarbība un relaksācijas treniņš ar Whole Brain lnnerTalk subliminālo audio programmu I Excel in Exams un Breathing, kuras izdevusi izdevniecība Harbinger Publications.

52 pētījuma subjektiem tika nejauši nozīmēts viens no trim stāvokļiem: aerobikas nodarbība, relaksācijas treniņš vai kontrolstāvoklis (žurnāla lasīšana). Statistiskie dati norādīja uz nozīmību, kas atbalstīja hipotēzi, ka Whule Brain lnnerTalk subliminālā tehnoloģija var būt efektīvs instruments, lai samazinātu trauksmi pirms eksāmeniem.

Subliminālu pastiprinošu stimulu ietekme uz faktisko materiālu

Diāna Ešlija (1993) Dienvidkalifornijas Universitāte, Kalifornija, ASV

Šī pētījuma uzdevums bija noteikt atbalstošu faktisku subliminālo vēstījumu (izmantojot MIP) efektus uz faktu atcerēšanos. Tika iesaistīti 62 subjekti - 25 eksperimentālajā grupā un 37 kontrolgrupā. Eksperimentālajai grupai tika parādīts video ar ieprogrammētiem tekstuāliem sublimināliem vēstījumiem, kas atbalstīja supraliminālo informāciju. Kontrolgrupai tika parādīts tas pats video ieraksts, bet bez sublimināliem vēstījumiem. Atklājumi uzrādīja nozīmīgu iegaumēšanas pieaugumu eksperimentālās grupas studentu vidū.

Whole Brain subliminālās programmas ietekme uz bērniem, kam diagnosticēts uzmanības deficīta hiperaktivitātes sindroms

Kims Roše (1993) Kolorado Universitāte, Kolorado, ASV

Whole Brain InnerTalk subliminālā programma tika izveidota specifiski bērniem ar uzmanības deficīta hiperaktivitātes sindromu. Lai pārbaudītu šīs programmas efektu, tika veikts dubultakls eksperiments, un atklājumi norada uz ievērojami pozitīvu efektu.

Gareniskais pētījums: vēža remisija Eldons Teilors (1988-91, ziņots 1992-1993) Progressive Awareness Research institūts, Vašingtona, ASV

Vēža remisijas subliminālais audioieraksts tika izveidots un ar ārsta piekrišanu ārstēšanas laikā padarīts pieejams vēža slimniekiem. Ieraksta saņēmēju apsekošana tika veikta pa pastu.

Sākotnējos atklājumus veido šādi novērojumi: vidēji pacienti nodzīvoja par 12 mēnešiem ilgāk nekā tika prognozēts (galējība bija trīs gadi un seši mēneši). Ārstu vērtējumi norādīja uz pozitīvu korelāciju starp subliminālo informāciju un pacientu attieksmi pret slimību. Ārstu attieksme norāda uz pacientu rezultātu saskaņā ar senākām korelācijām starp mirstīguma koeficientu un ārsta attieksmi. 43 procentiem pacientu, kuri izmantoja programmu, sākās remisija.

Šim pētījumam izveidotā aptaujas anketa bija veidota tā, lai novērtētu četras kategorijas:

1.   Pacientu attieksme (pirms un pēc ieraksta).

2.    Pacienta piedzīvotā dzīves kvalitāte.

3.    Remisija/izdzīvošana.

4.    Ārsta attieksme.

Klīniskie pētījumi

Džulians īzaks (1991) The Other 90%, Kalifornija, ASV

Eksperimenta veicējs Džulians īzaks un viņa komanda izpētīja šim pētījumam izveidotās Eldona Teilora subliminālās audio programmas. Tas ir saistīts ar septiņām atšķirīgām tēmām:

1.   Kavēšanās.

2.    Laika menedžments.

3.   Pašapziņa.

4.    Satraukums.

5.    Pozitīvas attiecības.

6.   Pašpārliecība.

7.   Pašcieņa.

Pēc trim pētījumiem tika secināts, ka programmas noteikti ir ievērojami efektīvas to paredzētajos virzienos.

1.    Vai jūs uzskatāt sevi par veiksmīgu cilvēku?

2.    Vai jūs uztrauc, ko citi par jums domā?

3.    Vai jūs mēdzat fantazēt

par to, ka nodarāt kādam pāri?

4.    Vai jums patīk vardarbīgas filma!

5.    Vai ir viegli pieņemt citu cilvēku kļūdas?

6.    Vai jūs kavējaties atmiņās

par negatīviem pieredzējumiem?

7.    Vai jūs sagaidāt, ka nodzīvosiet ļoti ilgu mūžu?

8.    Vai jums ir ienaidnieki?

9.    Vai jūs vainojat kādu par savu dzīves situāciju?

10.    Vai jums patīk jūsu darbs?

11.    Vai jūs ticat dzīvei?

12.    Vai jūs baidāties no nāves?

13.    Vai jūs labi rūpējaties par sevi?

14.    Vai jums patīk savs ķermenis?

15.   Vai jūs uzskatāt sevi par veiksminieku?

16.    Vai jūs vainojat sevi?

17.    Vai jūs vainojat citus?

18.    Vai jūs žēlojat cilvēkus?

19.   Vai jums viņu ir žēl?

20.    Vai jūs satrauc laikapstākļi?

Personīgas atbildības pārbaude

21.    Vai jūs mēdzat dusmoties?

22.    Vai jūs kliedzat uz citiem?

23.    Vai jūs baidāties riskēt?

24.    Vai kavēšana jūs satrauc?

25.    Vai jūs satrauc jūsu veselība?

26.    Vai dzīve jūs sajūsmina?

27.    Vai jūs vēlaties, lai varētu izrēķināties ar kādu?

28.    Vai kāds ir traucējis jums paveikt ko labu?

29.    Vai jūs esat pelnījis ko vairāk?

30.    Vai jūs apskaužat citus?

31.    Vai jūs esat greizsirdīgs?

32.    Vai jūs esat cienīgs ko iegūt?

33.    Vai jūsu darbs jūs sadusmo?

34.    Vai citi jūs aizkaitina?

35.    Vai jūs sev patīkat?

36.    Vai jums bail no sāpēm?

37.    Vai jums bail saslimt?

38.    Vai jūs esat laimīgs?

39.    Vai jūs labi saprotaties ar citiem cilvēkiem?

40.    Vai jūs satrauc zaudējums?

41.    Vai jūs vēlaties būt citādāks?

42.    Vai dzīve ir laba pret jums?

43.    Vai jūs viegli iedraudzējaties?

44.    Vai ir svarīgi, lai jums būtu taisnība?

45.    Vai jūs melojat citiem cilvēkiem?

46.    Vai jūs mēdzat pārspīlēt savus pieredzējumus?

47.    Vai jums ir viegli kādu mīlēt?

48.    Vai jums patīk mācīties?

49.    Vai jūs priecājāties piedzīvot kaut ko jaunu?

50.    Vai jūs gaidāt jaunus piedzīvojumus?

īpašie noradījumi/atteikšanas no atbildības

Izpildiet šo testu tikai savam priekam. Tā noderība nav testēta. To apzinoties, šī instrumenta novērtējums nav balstīts uz stingri zinātniskām metodēm un tāpēc rezultāti vairāk jāuzskata par izklaidējošiem, nevis informatīviem vai izglītojošiem.

Rezultātu aprēķināšanas norādījumi

A.    Saskaitiet visas atbildes "Reizēm". Sareiziniet ar 1 un atņemiet no 100.

B.     Saskaitiet atbildes "Bieži" uz jautājumiem 3, 4, 6, 8, 9, 12, 16-25, 27, 28, 30, 31, 33, 34, 36, 37, 40-12, 44-46. Sareiziniet ar 2 un atņemiet no rezultāta, ko ieguvāt punktā A.

C.   Saskaitiet atbildes "Nekad" uz jautājumiem 1, 2, 5, 7, 10, 11, 13, 14, 15, 26, 29, 32, 35, 38, 39, 43, 47-50. Sareiziniet ar 2 un atņemiet no rezultāta B.

-    80 punkti un vairāk: Šis cilvēks uzņemas atbildību par savu dzīvi un parasti neslimo ar sezonālām vai citām psiholoģiski saasinātām slimībām. 80 vai vairāk punktu rezultātu var arī izmantot nolieguma izvērtēšanai. Dzīves apstākļi, veselība un sāpju slieksnis atklās, vai rezultāts 80 punkti vai vairāk norāda uz personīgo atbildību/kontroli vai citiem mehānismiem, tostarp negodīgām atbildēm.

-    70 līdz 80 punkti: Šis cilvēks parasti visu kontrolē, viņam ir augsts sāpju slieksnis, viņš uzskata, ka dzīve ir uzmundrinoša, viņš ir optimistiski noskaņots, un kopumā viņam patīk dzīvot.

-   60 līdz 70 punkti: Parasti šis cilvēks tiecas pēc pašaktualizējošiem mērķiem. Iespējams, viņš strādā pie personīgās izaugsmes un/vai aug caur traumu vai katastrofu. Viņa skats uz dzīvi sliecas uz personīgu vadību, bet viņš nav gatavs pieņemt ideju, ka viņš patiešām ir audekls, ko veido reakcijas uz dzīves stimuliem.

-    50 līdz 60 punkti: Šis cilvēks vēlas ticēt, ka var mainīt apstākļus, bet nevēlas atbrīvoties no tradicionālās upura lomas.

-   40 punkti un mazāk: Šis cilvēks uzskata, ka pasaule rīkojas ar viņu un viņš var tikai reaģēt. Viņam ir mehānisks skatījums uz pasauli, veselību un pārējo. Šis cilvēks ir upuris naidīgā vidē.

Atbildības pakāpes novērtējuma tabula

Iedzimtas garīgās inteliģences apgalvojumi

Es esmu dzīvības enerģija.

Es esmu savienots ar Dieva prātu.

Mēs visi esam Viens.

No Viena nākam mēs visi.

Es esmu Dieva radība.

Es esmu Dieva pilnība.

Caur mani plūst visu zinošs, saprotošs prāts.

Es esmu atmodies.

Es atceros.

Es esmu apskaidrots.

Mana apziņa paplašinās.

Mana esamība ir neierobežota un mūžīga.

Mana apziņa ir atvērta un uztverīga.

Es esmu harmonijā ar visu dzīvo.

Mana būtība ir Prieks un Mīlestība.

Es esmu Mīlestības radījums.

Es esmu Mīlestības dāvana.

It viss, kas es varu būt, ir dāvana.

Es saskatu Dievu visos cilvēkos un visā radītajā.

Es esmu beznosacījumu mīlestība.

Es izstaroju beznosacījumu mīlestību pret visu.

Es bez nosacījumiem mīlu un pieņemu sevi.

Es esmu cienīgs saņemt.

Es esmu pacietīgs un saprotošs.

Es pieņemu savu svēto esamību.

Es citiem daru to, ko vēlētos, lai citi dara man.

Es esmu drošībā un brīvs.

Es dzīvoju tagadnē. Es atlaižu pagātni.

Ikvienu dienu visos iespējamajos veidos es kļūstu labāks - labāks,

labāks un labāks. Es dzīvoju valstībā, kas ir mūsos. Es jūtu spēku sevī. Es esmu atbildīgs par savu dzīvi. Es esmu patiess.

Mana būtība ir mūžīgā patiesība.

Es esmu godīgs.

Es esmu pazemīgs un drosmīgs.

Es sajūtu citus.

Manī mīt empātija pret visu.

Es sapņoju skaidrus sapņus.

Mani sapņi sarunājas ar mani.

Es atceros savus sapņus.

Es cienu sevi.

Es cienu visus citus.

Es dzīvoju tagadnē.

Mans prieks ar katru dienu palielinās.

Man ir spēcīga iztēle.

Es viegli vizualizēju.

Es izmantoju savu iztēli, lai piešķirtu spēku vizualizācijai.

Man piemīt spējas radīt.

Es radu prieku, laimi, veselību un Mīlestību.

Manas vēlmes tiek strauji īstenotas.

Pārmaiņas ir izaugsme.

Es pieņemu pārmaiņas.

Es atrodu godbijību it visā.

Viss mani iedvesmo.

Radošums ir dabisks.

Mani talanti un spējas katru dienu palielinās. Es varu izdarīt visu. Es esmu ģēnijs.

Esmu koncentrēšanās meistars. Es esmu dziedināšanas līdzeklis. Es ticu sev.

Es ticu saviem iespaidiem.

Es redzu svētumu visā.

Mīlestība izdziedina visu.

Es esmu beznosacījumu Mīlestība.

Es esmu tas, kas esmu.

Mans ķermenis ir spēcīgs un varens.

Mans prāts ir ass un modrs.

Mana imūnsistēma darbojas nevainojami.

Mans ķermenis funkcionē optimāli.

Es esmu pilnīgi vesels un dzīvoju labklājībā.

Es esmu starojoša veselība un vitalitāte.

Es esmu drošībā.

Man ir ērti.

Es esmu pasargāts.

Es esmu piepildīts.

Mana būtne plaukst.

Es esmu pārticis.

Es pieņemu mieru.

Es pazīstu tādu mieru, kas nepakļaujas izpratnei. Mana būtība ir mierīga. Es jūtu mieru, harmoniju un līdzsvaru. Paldies, paldies, paldies, un tā tas ir!

Ieteicamais garīgā koeficienta novērtējums

Atbildiet uz turpinājumā lasāmajiem apgalvojumiem atbilstoši tam, kā parasti jūtaties. Nav pareizo atbilžu. Lūdzu, atbildiet pēc iespējas godīgāk. Novērtējiet savas parastās izjūtas ar vienmēr, reizēm, reti un nekad.

Es jūtu, ka manai dzīvei ir plāns.

Es jūtos pasargāts.

Man ir bijis garīgs pieredzējums.

Es ticu ceļvežiem vai eņģeļiem.

Man ir bijuši gaišredzības ieredzējumi.

Mani sapņi ir mani vadījuši.

Priekšstats par Dievu liek man justies ērti.

Es uzskatu, ka cilvēce ir necienīga.

Es parasti jūtos vainīgs.

Vainas sajūta ir dabiska.

Ir cilvēki, kurus es vainoju.

Reizēm dusmas ir attaisnojamas.

Man ir daudz draugu.

Es uzticos saviem draugiem.

Es esmu uzticīgs cilvēks.

Es sev patīku.

Es ticu, ka pasaulei ir mērķis.

Garīgums man ir svarīgs.

Es ticu, ka cilvēce ir mūžīga.

Es uzskatu, ka dzīvība ir svēta.

Es ticu, ka ir Velns.

Es neticu spokiem.

Es neticu pārdabiskajam.

Es jūtu, ka Dievs mani ir sodījis.

Es ilgojos ticēt Dievam, bet neticu.

Es uzskatu sevi par ateistu.

Man patīk medīt.

Man patīk makšķerēt.

Man patīk uzturēties dabā.

Mani sāpina tas, ja redzu ievainotu

dzīvnieku. Es pārdzīvoju, kad citi cieš.

Es jūtos savienots ar visu dzīvo.

Es neticu dzīvnieku tiesībām.

Dzīvnieki paredzēti tam,

lai cilvēks pār tiem valdītu.

Planēta paredzēta tam,

lai cilvēks to izmantotu.

Man patīk palīdzēt citiem.

Es bieži iejaucos, ja varu palīdzēt.

Es sagaidu, ka būšu veiksmīgs.

Es esmu veiksmīgs.

Es baidos saslimt.

Es slimoju divas vai vairāk reizes gadā.

Es katru gadu gatavojos saaukstēties.

Man patīk mans darbs.

Man patīk cilvēki, ar ko es strādāju.

Es esmu pārliecināts par sevi.

Cilvēkiem es patīku.

Cilvēki mani ciena.

Man patīk dzīvnieki.

Man patīk bērni.

Man patīk smieties.

Es gulu mierīgi.

Kauns var būt veselīgs.

Es sveicu katru jaunu dienu.

Es iesaistos dzīvē.

Garīgā dzīve ir svarīga.

Mana garīgā dzīve mani apmierina.

Garīgās lietas ir blēņas.

Zinātne ir iznīcinājusi reliģiju.

Zinātne un reliģija nekad netiks samierinātas.

Domājoši cilvēki nenoņemas ar māņticību.

Reliģija ir māņticība.

Es ticu sev.

Es izbaudu dzīvi pilnībā.

Es ticu, ka dzīve ir paredzēta tam, lai mēs dotu.

Es ticu, ka dzīve ir

paredzēta mīlestībai.

Es ticu, ka dzīve ir paredzēta priekam.

Es uzskatu, ka ciest ir netaisnīgi.

Es domāju, ka cilvēki ir zaudējuši savu cilvēcību.

Dzīve ir mēsls, un tad tu mirsti.

Es esmu apmierināts ar savu dzīvi.

Manu dzīvi piepilda godbijība.

Es uzskatu, ka cilvēkiem nevar uzticēties.

Es uzskatu, ka cilvēkam pašam sevi jāsargā.

Mani satrauc noziedzība.

Es uzskatu, ka pasaule atrodas bezcerīgā stāvoklī.

Es jūtu bezcerību.

Es cienu citu cilvēku uzskatus.

Es domāju, ka visiem jātic tāpat, kā es to daru.

Bailes ir radošs spēks.

īstais tests kopā ar rezultātu aprēķināšanas instrukciju pieejams pēc pieprasījuma. Lūdzu, apmeklējiet interneta vietni www.eldontaylor.com/ mindprogramming.html.

Tas ir jauns instruments. Lai gan tiek uzskatīts, ka tajā ir gan derīguma, gan ticamības elementi, novērtējums joprojām ir tikai eksperimentāls. No piedāvātajiem pētījumiem iegūtie dati galu galā radīs šī instrumenta relatīvo veiksmi (paredzamibu).

Rāmuma apgalvojumi

Lūdzu, ievērojiet, ka šajā sarakstā ietilpst pozitīvi vārdi un frāzes, kā arī ikdienišķi apgalvojumi.

Es esmu atslābinājies.

Es esmu drošībā.

Es esmu mierīgs.

Es palieku mierīgs un savaldīgs.

Es esmu mīlestība.

Es esmu dāvana.

Es esmu pateicīgs par dāvanu.

Es esmu svētīts.

Es pieņemu Dievišķo plānu.

Visums ir jēgpilns.

Es esmu rāms.

Es visā atzīstu labo.

Es netiesāju.

Es rūpējos un dalos.

Es mīlu.

Es esmu līdzcietīgs.

Es turos savrup no pasaulīgajām likstām.

Es atpazīstu ilūziju.

Vienīgi mūžīgais ir īsts.

Es ieguldu sevi mūžīgajā.

Es esmu nebeidzama gudrība.

Es esmu nebeidzama savaldība.

Es esmu rāms un mierīgs.

Es esmu labs.

Es esmu Dieva rokās. Es uzticos. Es nepretojos. Es necīnos. Es pieņemu. Es ļauju.

Mans gars mani vada.

Gara plašums ir kā skaidras debesis.

Netraucēts.

Mierpilns.

Mierīgs.

Es esmu mierā ar sevi.

Mierā ar pasauli ap mani.

Pateicīgs.

Laimīgs.

Priecīgs.

Viss ir tik labi.

Viss ir pilnīgā kārtībā.

Paldies.

Paldies.

Paldies.

Es piedodu sev. Es piedodu visiem citiem. Man ir piedots.

Ideoloģiska apstrade tiesā Amerikā

(Ar atļauju pārkopēts no Eldona Teilora grāmatas "Domāšana nedomājot")

Ir 1994. gads, pagājuši desmit gadi pēc Orvela aprakstītā gada. Mums joprojām ir Amerika, brīvo zeme un drosmīgo mājas. "Lielā Brāļa" nav.

Amerikāņi ērti atpūšas. Viņi izbauda savas tehnoloģijas. Televīzija, video atskaņotāji, radio un citas izklaides sistēmas čalo korī. Fonā skan iecienītākā mūzika. Uz dīvāniem un galdiem stāv žurnāli. Informatīvi raksti un reklāmas stāsta mums visiem par jaunāko un labāko no visa, ko vien var iedomāties.

Pirms mazāk nekā simt gadiem visas šīs ikdienišķās lietas būtu likušās brīnumainas! Kur gan citur, ja ne Amerikā tas viss būtu tik pieejams? Daudzi televizori un radio, pārnēsājamie datori, spēles, kas simulē realitāti un mijiedarbojas ar bērniem, slideni, spīdīgi žurnāli tiek pienesti tieši pie durvīm, bezmaksas televīzijas kanāli ar neticamu dažādību, satelītpārraides un kabeļtelevīzija ar smieklīgu dažādību - tikai Amerikā. Amerikā, pārpilnības zemē - brīvo zemē, drosmīgo mājās.

Brīvība un taisnīgums visiem. Mēs zinām un lolojam šo ideālu. Mēs zinām, ka mums tas jāsargā. Mēs zinām, ka sapņi var pārtapt murgos. Tāpēc atcerēsimies kādu dienu no 1985. gada.

Diviem pusaugu zēniem bija grūti pielāgoties dzīvei. Rejs tikko bija izšķīries ar savu draudzeni. Džeimss tikko bija zaudējis darbu. Neviens no viņiem nebija bez vainas. Abi bija apjukuši. Vairumam jaunu cilvēku ieiešana pieaugušo kārtā sagādā grūtības. Tā tam jābūt.

Divas dienas pirms Ziemassvētkiem Rejs uzdāvināja Džeimsam mūzikas ierakstu. Mūzikai bija īpaša nozīme. Džeimss agrāk bija kolekcionējis šī mūziķa ierakstus. Viņš atklāja, ka šī mūzika apgāna viņa kristieša uzskatus. Viņš atmeta tos visus.

Tas notika pirms dažiem gadiem. Džeimsam vairs nebija nekādu reliģisku jūtu. Viņš bija novērsies no reliģijas. Daud/.i cilvēki tā dara kādā savas dzīves bridi.

23. decembrī Džeimss saņēma albumu. Zēni nolēma to atskaņot, kamēr dzēra alu. Viņus ieinteresēja vienas konkrētas dziesmas vārdi un melodija. Viņi to atskaņoja vairakkārt. Vairāku dziesmu teksts mudināja uz pašnāvību ar tādiem vārdiem: "Atstāj dzīvi ar visiem tās grēkiem, tā nav paredzēta dzīvošanai." [22]

Iztēlojieties šos divus jauniešus: pievilcīgi, nedaudz kalsni, ne tikai vienā nozīmē, viņiem priekšā gaidāma dzīve, kas pilna ar grūtībām un vilšanās dzītiem grandiozuma maldiem, viņi izliekas, ka ir algotņi vai iztēlojas sevi par varoņiem.

Pēcpusdienas vidū teksti, kas riņķoja viņu galvā, iekļāva šādu vārdus: "Kāpēc tev jāmirst, lai kļūtu par varoni?"*"' Abi saskatījās, it kā piedalītos kādā filmā. Tieši pirms sākas slaktiņš, varonis saka: "Darīsim to!" Viens no zēniem teica: "Darām to!" Abi sāka skandēt: "Darām to!" Viens no viņiem paķēra šaujamieroci. Viņi caur guļamistabas logu izgāja uz baznīcas spēļu laukumu. Rejs nolika ieroci zem žokļa. Džeimss skandēja: "Dari to!" Rejs izšāva. Šāviena troksnis apdullināja Džeimsu. Rejs bija miris.

Džeimss pacēla ieroci, kas bija mitrs no asinām. Vēlāk viņš teica, ka esot drebējis. Viņam bija bail. Viņu varēja vainot Reja nāvē. Viņš prātoja, kāpēc abi bija skandējuši "darām to". Viņš palika ieroci zem sava žokļa. Viņš nospieda gaili.

Džeimsam nebija izdevies ieroci nostiprināt. Kad viņš nospieda gaili, ierocis paslīdēja uz priekšu. Šāviens atrāva viņam daļu sejas. Tas viņu nenogalināja. Pēc šāviena viņš palika smagi ievainots un sakropļots. Viņš nodzīvoja vēl gandrīz trīs gadus.

Jūsu prātā ir grafiskas ainas. Divi jaunieši ir nošāvušies, raidījuši nāvi un ievainojumus paši savām rokām - vai arī tās nebija viņu rokas? Vai mēs varam izskaidrot tik bezjēdzīgu, neatsaucamu rīcību? Vai mēs varam to aizkavēt?

Pamēģiniet iztēloties, ka jūs ar draugu pēkšņi izlemjat piecelties un kopā veikt pašnāvību! Cilvēkiem, kuri izdara pašnāvību, nepieciešams ilgs laiks, lai nonāktu pie lēmuma to izdarīt. Viņi atkal un atkal prātā pārcilā šo ideju. Pat ja viņi tīšām nerunā par pašnāvību, tā kļūst par daļu no abu sarunas. Viņi to plāno. Viņi prāto, kas notiks pēc viņu nāves. Policija vienmēr cer atrast pirmsnāves vēstuli. Pašnāvība reti tiek veikta kopīgi. Tajos retajos gadījumos policija cer atrast manifestu. Vai jūs zināt par vēl kādu impulsīvas dubultpašnāvības gadījumu? Protams, tik neaptveramai un savādai traģēdijai nepieciešams izskaidrojums un efektīva reakcija.

Acīmredzot mēs neko nevaram darīt mirušo labā. Tāpēc mēs to aplūkosim kā vispārīgu gadījumu. Ja norādām uz iesaistītajiem cilvēkiem un to grupām, tas liecina, ka viņi ir uzvedušies atšķirīgi un ir vairāk vainojami. Pat ja tā ir, tas varētu novērst uzmanību no uzdevuma, kurš, es ceru, mums ir kopīgs. Jau atkal, es necenšos kādu vainot. Es meklēju izpratni, ko mēs visi varam izmantot savā dzīvē.

Iespējams, jūs nedaudz pārzināt fizikas vēsturi. Varbūt jūs skolā esat veikuši kādus fizikas eksperimentus. Tad jūs zināt, cik fizikā grūti ir atklāt, pat nerunājot par izolēšanu, pierādīšanu un cēloņu un seku izmērīšanu. Psiholoģijā tas ir vēl grūtāk.

Ieraksts, kas zēniem tik ļoti patika, bija "apstrādāts". Viņi to nezināja, bet tajā bija iekļauti apgalvojumi, kurus klausītājs nevarēja apzināti saklausīt. Vai tam varēja būt kāda ietekme? Savādai un neparastai rīcībai mēdz būt savādi un neparasti cēloņi.

Iespējams, jūs esat redzējuši, ka cilvēki nonāk tuvu līdz fiziskam uzbrukumam, pat nepamanot, ka emocijas ir izraisījis viņu balss tonis - pat ne konkrēti vārdi. Plaši pētījumi demonstrē, ka mēs varam reaģēt uz to, ko psihologi sauc par "subliminālo uztveri". Mēs varam reaģēt uz notikumiem, apzināti tos neievērojot un neatceroties. Mums tā jādara. Iedomājieties, ka jums apzināti jāuztver un jāreaģē uz visu informāciju par līdzsvaru un asinsspiedienu, un muskuļu saraušanos un atslāb- šanu, un iekšējo orgānu sajūtām, kas nepieciešamas, lai nostāvētu, pat nerunājot par staigāšanu! Bokseri zina, ka viņiem jāreaģē, pat pirms viņi apzinās iemeslu - jo pretējā gadījumā būs par vēlu. Iespējams, jūs zināt par kādiem klīniskajiem pētījumiem, kuros cilvēki dažādos stāvokļos ir reaģējuši uz stimuliem, apzinati nezinot, ka attēli, drukātie materiāli, skaņas vai vārdi ir eksistējuši.

Jauniešu dzirdētajā ierakstā ietilpa primitīvas un agresīvas bezjēdzības, piemēram: "Dziedi, mans ļaunais gars, pie…zt To Kungu…" [23] - un ļoti vienkāršā komanda: "Darām to!" Komanda bija izrunāta normālā formā. "Sātaniskie" vēstījumi - atmuguriski. Zēni ar apziņu neuztvēra subliminālo saturu. Viņi tikai skandēja: "Darām to!" Un tad viņi to izdarīja.

Ir pagājuši trīs gadi. Džeimss ir miris. Tiesas zālē zēnu dzimtajā pilsētā advokāts stāv tiesneša priekšā. Viņš uzstājas kā aizstāvis savam klientam. Advokāts uzstāj, ka viņa klientam, starptautiskai mediju korporācijai, kas laidusi klajā mūzikas albumu un kam pieder lielākās apraides sistēmas pasaulē gan radio, gan televīzijai, pieder konstitucionālas tiesības ievietot savā produkcijā, ko vien viņi vēlas; to var darīt subliminālās informācijas formā vai jebkuras pārraides vai citu informācijas līdzekļu veidā, jo tās ir tiesības, ko piešķir Konstitūcijas pirmais grozījums par runas brīvību.

Tiesnesis piedāvā hipotētisku gadījumu. Iedomājieties, ka Mediju Gigants izmanto subliminālos vēstījumus, lai pārdotu mums politiķi. Viņš jautā advokātam, vai viņi uzskata, ka Pirmais grozījums atbalsta šādu rīcību. Advokāts apstiprina, ka tās patiešām ir viņu tiesības - bet viņi nekad to nedarītu. Kāpēc gan ne? Viņi varētu.

Nedēļas pārtop mēnešos. Lietas izskatīšana turpinās. Mediji ziņo par tiesvedību kā par smieklīgu nodokļu maksātāju naudas izšķiešanu. Eksperti, kas strādā ar mirušo jauniešu ģimenēm, pacieš izsmieklu. Mediji ataino viņus vissliktākajā gaismā.

Mediju Gigants neiesniedz oriģinālo 24 celiņu mūzikas eksemplāru analīzei. Viņi saka, ka nevarot to atrast. Tiek nolīgts bijušais Skotlendjarda detektīvs, lai sameklētu oriģinālu. Viņš zem zvēresta apgalvo tiesai, ka viņam nav ticis ļauts ielūkoties seifos.

Darbinieki un pārējie uzskata: ir ļoti savādi, ka Mediju Gigants nevar atrast autorierakstu, kas ienesis tiem miljoniem dolāru un ir nepieciešams, lai izdotu albumu.

Mediju Gigants ar spējīgu un dārgu advokātu palīdzību apgalvo, ka nekādu subliminālu vēstījumu nav. Tiesnesis noklausās atšifrētos vēstījumus. Mediju Gigants paskaidro, ka tā ir "skaņas nejaušība". Grupas dalībnieki, kas ierakstīja mūziku, ir atzinuši, ka iestrādājuši ierakstos subliminālus vēstījumus. Tagad viņi noliedz, ka tādi bijuši šajā ierakstā.

Mediju Giganta advokāti izmanto savu liecinieku liecības. Viņi apgalvo, ka "visu var aprēķināt" un "nav pierādījumu, ka subliminālais vēstījums varētu likt kādam cilvēkam kaut ko darīt". Šie liecinieki presē saņem labu vērtējumu.

Tieši pirms tiesas procesa ievērību guva kāds psihologs, kurš uzstājās pret subliminālajiem vēstījumiem. Jūs kļūstat par ekspertu, ja neesat vietējais pilsētnieks. Viņam neapšaubāmi bija atbilstoša kvalifikācija. Viņš bija no Kanādas. Pirms dažiem gadiem viņš bija uzrakstījis rakstu, kurā ieteica Amerikai ignorēt subliminālās "lietas" dziesmās, reklāmā un tamlīdzīgi, jo tās nedarbojas. Tad viņš kļuva par Mediju Giganta liecinieku.

Agrāk tiesā bija jāpierāda, ka "subliminālie vēstījumi" pastāv. Mediju Giganta liecinieki veica zinātniskus pētījumus, kuri pierādīja, ka subliminālie vēstījumi nevar ietekmēt cilvēkus. Tam nepieciešama jauna jēdziena "sublimināls" definīcija. Saskaņā ar jauno definīciju, ja kāda analīze var noteikt informācijas klātbūtni, tad tā ir "supralimināla" informācija - nevis "subliminālā" -, tāpēc tā tiek aizsargāta kā runas brīvība. Informācija tiek uzskatīta par subliminālu tikai tad, ja to nekādā veidā nav iespējams noteikt. Nav iespējams nekas vēl subliminā- lāks! Tā ka jums jāpiekrīt.

Tiesas procesa nobeigumā tiesnesis uzzināja, ka Mediju Gigants par lielu naudu bija manipulējis ar medijiem pirms tiesas, pēc tiesas un tās laikā. Izmantojot publicitātes un sabiedrisko attiecību firmu, tas izdeva daudzus preses izdevumus. Šādām firmām un izdevumiem ir vienkāršs uzdevums: kontrolēt sabiedrisko domu. Tiesnesis sava sprieduma nolasīšanas dienā brīdināja Mediju Gigantu, ka "tiesa izmeklēs šo rīcību, jo daļa no materiāla, kas publicēts preses relīzēs, ir pilnīgi nepiedienīgs un var tikt uzskatīts par neslavas celšanu". Tad viņš uzlika Mediju Gigantam naudassodu 40 000 dolāru apmērā par izmeklēšanas procesa kavēšanu un oriģinālā mūzikas autorieraksta neuzrādīšanu.

Tomēr tiesnesis paziņoja, ka mirušo jauniešu advokatiem nav izdevies pierādīt, ka albumā ar nolūku ir ierakstīta subliminālā komanda. Tālāk tiesnesis secināja, ka šie divi jaunie cilvēki bijuši riska grupā un, iespējams, būtu veikuši pašnāvību bez subliminālajiem ziņojumiem.

Tiesa beidzās. Mediji ziņoja par pilnīgi nelietderīgu nodokļu maksātāju naudas izšķiešanu tik muļķīgā lietā. Avīzes un žurnāli visā pasaulē saņēma mediju informāciju, kurā tika izsmiets subliminālās uztveres jēdziens. Bagāti reklāmdevēji izsūtīja presei vienpusīgu informāciju un izvietoja reklāmu, ja tā tika nodrukāta. Mediju Giganta eksperti sāka publiski uzstāties. Viņi apgalvoja, ka subliminālās informācijas apstrāde nav nekas cits, kā tikai tēma, par ko pasmieties, un ka tā ir atkarīga no muļķīgās idejas par gudro zemapziņu, kas spēj uztvert un apstrādāt subliminālo informāciju.

Visbeidzot parādījās ziņojums - it kā ASV Armijas pētījums -, kas atmaskoja subliminālās informācijas apstrādi līdztekus virknei citu populāru priekšstatu, piemēram, hipnozi, meditāciju un tamlīdzīgi. īsumā, saskaņā ar šo ziņojumu jebkas, kam ir kāds sakars ar tā saucamo zemapziņas spēku, ir kategoriska bezjēdzība.

Pēc jautājumu saņemšanas armija teica, ka nav neko zinājusi par pētījumu. Prese neziņoja, ka ierosināta izmeklēšana pret aģentūru, kas par to paziņojusi Nacionālo pētniecības padomi [24] ), jo tā ir veikusi neatbilstošu nodok|u naudas izlietojumu un ir atdevusi līdzekļus valdībai, kurus tās darbinieki izmantojuši neatbilstošā veidā. Prese ignorēja arī to, ka tie paši cilvēki sniedza iepriekšējo ziņojumu, ko daudzi zinātnieki kritizēja kā skandalozu un nepatiesu datu atspoguļojumu. Prese nesaistīja to ziņojošo aģentūru kontekstā.

Tā sauktais zinātniskais ziņojums, ko šķietami sniegusi armija, patiesībā pēc viņu pašu iniciatīvas sagatavots organizācijā. Mēs atklājam: cilvēki, kas nelokāmi pretojas idejai, ka subliminālie vēstījumi varēja veicināt divu jauno vīriešu nāvi, visi bija saistīti caur publiskām prezentācijām un/vai dokumentiem ar Paranormālo ziņojumu zinātniskās izpētes komiteju (CSICOP)[25] un vienu no tās dibinātājiem. Šis "dibinātājs" izveidoja arī ateistisku izdevniecību. Viens no CSICOP locekļiem caur

vienu no organizācijas nodaļām reiz paziņoja: "Man ir vajadzīgi cilvēki, kuri ir gatavi sasmērēties. ļ..ļ Mēs izmantosim ļoti rūpīgu un pierādītu tehniku, lai izskaidrotu tiem cilvēkiem, kuri nav uzrādījuši spēju spriest." Ko viņi ar to domā?

Dažiem cilvēkiem ir vāja spriestspēja. CSICOP dibināšanas biedrs reiz teica: "Reliģija ir optimistu paranoja."

Vairumam cilvēku ir vāja spriestspēja attiecībā uz kaut ko. Reizēm atsevišķi cilvēki apzināti vāji spriež par kaut ko. Reizēm ir grūti noteikt atšķirību. Palūkojieties tikai uz augstākminētajiem spriedumiem.

Daudziem cilvēkiem ir jāmācās domāt. Mēs varam iemācīt loģiku. Daži ir izmantojuši "loģikas trūkumu" kā manipulācijas līdzekli.

Rūpīgā izpētē esam atraduši vairākas savstarpēji saistītas organizācijas, kurām ir vieni dibinātāji vai izpildkomitejas locekļi. Visas šīs organizācijas noliedz uzskatus, kuri norāda uz to, ka mēs esam kas vairāk nekā spējam apzināties. Tās noliedz meditāciju, parapsiholoģiju, holis- tisku veselību, garīgās vērtības, priekšstatus par zemapziņu vai super- apziņu un tā tālāk. Kā savu galveno taktiku tās ir izmantojušas izsmieklu: "Zirga smējiens ir desmittūkstoš siloģismu vērts."

Ko jūs par to domājat? Vai jūs gribētu tikt pakļauts propagandai šādā veidā? Vai jūs vēlētos, lai jūsu bērni dzīvotu šādā vidē? Pirms izlemjat, turpināsim mūsu stāstu.

Cits psihologs, pieaicināts kā Mediju Giganta liecinieks, ziņoja, ka trīs dubultakli pētījumi (katrs no tiem cita eksperimenta replikācija) skaidri parādījuši, ka subliminālie efekti ir rezultāts vienīgi gaidām jeb placebo stimulācijai. Viņš atsaucās uz trim pētījumiem, un divi no tiem bija daļa no mārketinga zinātņu studenta doktora disertācijas. Šajā pētījumā tika aplūkota audiokasešu etiķešu ietekme uz gaidām. Pētījuma dizains nebija veidots tā, lai izmērītu pašu audiokasešu ietekmi. Triju pētījumu dizains nereplicēja cits citu.

Studenta nolūks nebija pētīt subliminālos vēstījumus. Pētījuma mērķis bija izmērīt etiķešu ietekmi uz gaidām. Šajā pētījumā tika izmantoti

komerciāli subliminālie ieraksti, kurus bija i/gatavojuši uzņēmumi, kas, iespējams, nebija zinājuši, ko dara. Šie pētījumi neaplūkoja neko zinātnisku attiecībā uz kontrolētu vēstījumu vai kontrolētu subliminālo tehnoloģiju.

Akadēmiskajos žurnālos kūsāja pretrunas. Tika gaidīta apelācija. Parādījās jauni ziņojumi, ka subliminālie vēstījumi ir bezjēdzība. Šie ziņojumi turpināja būt galveno ziņu godā populāros žurnālos. Daudzi zinātniskie raksti demonstrēja pretējo.

Mūsu informētais Kanāda eksperts, kurš rakstīja, ka Amerikai ne par ko nav jāsatraucas, jo subliminālā komunikācija nedarbojas, iesniedza sūdzību Amerikas Psiholoģijas asociācijas (APA) Ētikas komitejai. Sūdzībā viņš apgalvoja, ka viens no viņu biedriem, licencēts psihologs, apgalvojis, ka subliminālie vēstījumi darbojas, palīdzot cilvēkiem ar uzvedības izmaiņām, un ka viņš ir pielietojis šo tehnoloģiju. APA ētikas komiteja vienbalsīgi noraidīja sūdzību. Mūsu informētais eksperts turpināja kampaņu kopā ar lielu alkoholisko dzērienu uzņēmumu, kas bijis apsūdzēta par subliminālās informācijas izmantošanu savā reklāmā. Kopā viņi paziņoja Amerikai: "Neuztraucieties! Tas nedarbojas, un mēs nekad to nedarītu."

Tas viss patiešām notika.

Iespējams, jūs esat sākuši iztēloties apzinātu sazvērestību ar mērķi paturēt Ameriku neziņā par subliminālās komunikācijas spēku. Lai to izskaidrotu, nav nepieciešama sazvērestība. Iztēlojieties sevi viņu vietā.

Iedomājieties, ka esat kļuvis tik bagāts kā rokmūziķis vai uzkalpo- jies līdz vadošam amatam milzīgā korporācijā, - vai jūs gribētu domāt, ka kāds no jūsu produktiem ir veicinājis dubultpašnāvību? Vai jūs nevēlētos ticēt jebkam citam? Iedomājieties, ka esat sev izcīnījis karjeru universitātē un autoritātes reputāciju savā jomā, - vai jūs negribētu popularitāti un slavinājumus, un naudu ārpus akadēmijas robežām? Vai jūs negribētu teikt un rakstīt par to, kas jums to visu sniegtu? Vai jūs nejustos labāk un nepatiktu sev vairāk, ja varētu likt sev tam noticēt?

Orvels kļūdījās. Darbā "1984" aprakstītas izsmalcinātas tehnoloģijas un spīdzināšana, ko vadoņi izmantoja, lai liktu cilvēkiem pievilt ne tikai citus, bet arī pašiem sevi. Mums nav nepieciešams nekas sarežģīts. Mēs to darām katru dienu. Mēs paši to nodarām sev.

Lūdzu, atgādiniet sev, ka mums jāatsaucas uz reālu un konkrētu incidentu, lai ilustrēt galvenos principus. Nav pierādīts, ka šeit minētās konkrētās korporācijas un profesionāļi būtu cietsirdīgāki un bezatbildīgāki par līdzīgām korporācijām un profesionāļiem. Jums jāpasargā sevi, neļaujot sev iztēloties ko citu.

Vai kādi neapgāžami pierādījumi liecina par subliminālo vēstījumu spēku? Acīmredzot tas kļuva par galveno jautājumu Reno Nevadas tiesas prāvā, kur Reimonda Belknapa un Džeimsa Venca ģimenes ierosināja lietu pret CBS un rokgrupu Judas Priest par netaisnīgo nāvi nesošo notikumu. Kā vienam no lieciniekiem man tika jautāts, vai kāda tieša praktiska izpēte ir parādījusi, ka subliminālie stimuli var izraisīt tik nopietnu rīcību, kādu veica Vencs un Belknaps.

Var tikt izvirzīti tādi jautājumi, uz kuriem nepieciešamas sarežģītas atbildes. Šis kritiskais jautājums satur ideju, ka kāds pētnieks ir izmantojis noraizējušos jauniešus, iedevis viņiem alu, pakļāvis suicidā- liem apgalvojumiem, kas ietvēruši bērnišķīgus izskatus par drosmi un romantiku, pievienojis emocionāli pievilcīgu un mulsinošu nonsensu un papildinājis to ar subliminālām komandām, kas mudina uz rīcību. Tāds pētījums nekad nav veikts. Paldies Dievam! Kopš Otrā pasaules kara zinātnē nav dokumentēts tik šaušalīgs pētījuma dizains. Neviena eksperimentu dalībnieku komiteja nepieļautu šādu pētījumu.

Tiesas laikā es skaidroju, ka šāda veida pētījums būtu bezatbildīgs. Tāpat es atsaucos uz pētījumiem ar subliminālo stimulāciju, kas apvienota ar alkoholu un depresiju. Daudzi pozitīvi rezultāti demonstrēja, ka subliminālā informācija var atvieglot cilvēku ciešanas. Iespējams, cilvēki ir veikuši šos pētījumus tikai tāpēc, ka tie varēja novest pie peļņas iespējām. Lai pierādītu pretējo, ir veikts ļoti maz pētījumu.

Es varēju apspriest to visu daiļrunīgāk un argumentēt pārliecinošāk nekā tiku darījis tiesas sēdē. Lūk, ko es teicu!

Sākumā man jautāja, kā esmu nonācis pie saviem secinājumiem par to, vai subliminālie vēstījumi veicināja vai neveicināja dubulto šaušanu.

Tātad - es aplūkoju visu informāciju un, izmantojot savas zināšanas, teicu, ka dotajā laika brīdī šie divi zēni varētu būt izprovocēti veikt varmācīgu rīcību pret sevi vai sabiedrību kopumā. Lai noteiktu, vai

subliminālais saturs bija cēlonis šai pašnāvībai, man bija jāpārliecinās, ka notika kaut kas neparasts, kas varēja šo lēmumu paātrināt.

Šo jauniešu dzīvē norisinājās daudz notikumu, tāpēc es meklēju, vai konkrētajā dienā bija kādas pazīmes, kas liecinātu, ka neviens no šiem jauniešiem nebūtu domājis par pašnāvību vai darījis to. Manuprāt, Reimonda Belknapa gadījumā par to liecina tas, ka viņš nogrieza matus, savukārt Džeimss Vencs hipnozes laikā aprakstīja to, kā gājis dušā. Tāpēc es uzskatu, ka aptuveni 1.00 naktī Reimondam un 2.00 naktī vai ap to laiku Džeimsam nekas nenorādīja, ka šie jaunieši 23. decembrī būtu plānojuši izdarīt pašnāvību.

Bija jānotiek kam citam. Lai gan viņi smēķēja marihuānu un lietoja alkoholu, tā bija zemas kvalitātes marihuāna un nepietiekams daudzums alkohola, turklāt tas nebija nekas neparasts viņu dzīves veidam.

Es ņēmu vērā tādus paātrinošos faktorus kā šķietamais strīds, kas notika ar Venca vecākiem, algas čeka pazaudēšanu un faktu, ka bija 23. decembris. Ziemassvētki ir svarīgi kristiešu svētki, un neatkarīgi no reliģiskās pārliecības cilvēki tomēr apzinās, ka tas ir morāli nozīmīgs kristiešu pasākums. Ņēmu vērā to, ka tuvojās Ziemassvētki un kā svētku dāvana tika pasniegts mūzikas albums Stained Class. Atcerieties, šis albums iepriekš tika aizmests prom, jo, vismaz pēc Džeimsa domām, pastāvēja konflikts starp viņa vērtību perspektīvu un attieksmi pret grupas Judas l'riest interpretāciju.

Izmantojot man iesūtītos materiālus, es sistemātiski izpētīju zinātnisko literatūru par subliminālajiem pētījumiem šo jauno cilvēku rakstura gaismā. Es izvērtēju vai sākotnēji meklēju veiktos pētījumus, kuros bija mēģināts sasaistīt subliminālās stimulācijas un depresijas klātbūtni.

Pētījumā, ko 1975. gadā veica Henlijs, bija noteikts, ka subliminālā stimulācija iespaido lēmumu pieņemšanu un mēs analizējam un integrējam informāciju, kad tā tiek atklāta metakontrasta veidā jeb ar subliminālās metodes palīdzību.1

Pētījumā, ko 1980. gadā veica Kostandovs, tika noteikts, ka sublimi- nālajai ietekmei ir nozīme reakcijas izvēlē, proti, tai ir noteicošā loma mūsu reakcijas izvēlē vai lēmumu pieņemšanā.2

Es izvērtēju faktu, ka Vencs ir pārdzīvojis tēva zaudējumu, viņam nevis nomirstot, bet, kā es saprotu, pametot ģimeni. Es izdarīju, manuprāt, derīgus secinājumus un meklēju specifiskus pētījumus, kam būtu sakars ar primārā aprūpētāja zaudējumu un subliminālās stimulācijas klātbūtni.

Es atradu pētījumu, ko veikusi Džila Millere Ņujorkas Universitātē, kurā būtībā bija teikts: kad cilvēki, kuri zaudējuši kādu no vecākiem, tiek pakļauti subliminālai agresīvai stimulācijai, viņiem tiek bojāti hipomānijas aizsardzības mehānismi un pastiprināta depresija.3

Es meklēju iepriekšēju suicidālu draudu vai mēģinājumu ietekmi un pētījumus, kas būtu tieši vai netieši atbilstoši, kā rezultātā uzgāju Rat- šteina 1973. gadā veiktu pētījumu. Tas demonstrēja, ka pēc agresīvas subliminālās stimulācijas suicidāli noskaņotiem cilvēkiem padziļinās depresija.4

Turpinājumā es meklēju kādus konkrētus pētījumus, kuros būtu kombinētas šīs agresīvās tendences un depresija. Es atradu pētījumu, ko veicis De Martino no Ņujorkas Universitātes. Šajā pētījumā autors sniedza vēstījumus "Nogalināt" un "Pateikt" un noteica, ka subliminālās stimulācijas efekti iedarbojās uz tiem cilvēkiem, kuri pašnovērtējuma indeksā bija identificējuši sevi kā agresorus.5

Es atradu vēl citu pētījumu, ko veicis Silvermens; šis pētījums parādīja, ka agresīva stimulācija maina patoloģiju - patiesībā izpauž patoloģiju. Patiesībā Silvermens apgalvoja, ka atbilstošas dziņas nosaka patoloģijas izpausmes pakāpi.6

Es meklēju tiešus uzvedības saistības pētījumus, kuru rezultāti uzrādītu ietekmi uz uzvedību. Meklējumu rezultātā atradu 1983. gadā dokumentētu Dr. Lī pētījumu. Pētījums tika veikts ar agorafobiem. Pēc tam es izmantoju paša darbā gūtās zināšanas, tostarp no pētījuma, kas veikts Vēbera Universitātē - vienā no manām pēdējā kursa skolām. Lai redzētu, kā sublimināli vēstījumi iespaido uzvedību, kas saistīta ar stresu,8 pētījumā tika izmantots stāvokļa-iezīmes modeļa indekss.

Turpinājumā es aplūkoju reliģisko konfliktu, jo tas šķita būtisks hipomānijas aizsardzības reakcijām. Parasti mēs to aplūkojam tradicionālajā psihoanalītiskajā nozīmē kā konfliktu starp ego un superego - superego ir joma, kurā atrodas tabu - mūsu morālās vērtības -, un ego ir vidutājs, kurā rodas mūsu dzinuļi - 11). Es aplūkoju Leklerka atpakaļgaitas maskēšanas pētījumu - tā, protams, ir atpakaļgaitā sniegta informācija. Leklerka pētījums tika veikts Monreālas Universitātē Kvebekā.9

Leklerka pētījums parādīja, ka atpakaļgaita pasniegta informācija - kad runa ir par subliminālu audio, reizēm to sauc par metakontrastu, bet tas nav precīzs un atbilstošs vārda metakontrasts pielietojums -, tiek izpildīta un uztverta.

Es meklēju un atradu Henlija 1975. gadā veiktu pētījumu, kuru pieminēju jau iepriekš; šajā pētījumā mūzika tika atskaņota vienā ausī ar sublimināliem vārdiem, bet otrā ausī maskēta atpakaļgaitā, un tai bija ievērojams sublimināls efekts.10

To visu es papildināju ar savu pieredzi no daudzajiem ziņojumiem par cilvēkiem, kas strādājuši ar programmām, kuras izgatavojām specifiskai veselības aprūpes intervencei, kā arī programmām, kas realizētas tādos apstākļos, par kādiem es pat nekad nevarētu iedomāties. Piemēram, mans draugs izglītības psihologs aizveda savai māsasmeitai, kura slimnīcā Soltleiksitijā gulēja komā, subliminālu ierakstu par dziedināšanu un atskaņoja to autoreversa atskaņotājā. Kad meitene atmodās no komas, viņas medmāsas un ārsti teica, ka pirmie viņas izrunātie vārdi bija no ieraksta.

Misters Makkenna vienā no saviem pēdējiem telefona zvaniem man pavēstīja, ka izglītības psiholoģe ar zvērestu apliecinājusi, ka pazīst Džeimsu Vencu, un esot norādījusi: zēns viņai teicis, ka abi ar draugu skandējuši: "Darām to!"

Esam iepazinušies ar aprakstiem par saistību ar mūziku un vārdiem, agresīvām tieksmēm un tādu pašu uzvedību, kā arī skandēšanu. Tā visa kontekstā es nonācu pie secinājuma, ka subliminālie vēstījumi albumā Stained Class bija faktors dubultajā šaušanā.

CBS un Judas Priest aizstāvības advokāte jautāja:

J.: Vai varat pateikt, cik lielā mērā tie to ietekmēja?

A.: Es nedomāju, ka pasaulē ir kāds cilvēks, kurš ir pietiekami kvalificēts, lai to apgalvotu.

J.: Tas nozīmē, ka atbilde uz jautājumu ir "nē", - to nevarat pateikt ne jūs, ne kāds cits, pareizi?

A.: Situācijas būtība… es apzinos, ko jūs vēlaties, lai es pasaku, mis Fulstone.

J.: Es tikai cenšos iegūt atbildi uz jautājumu.

A.: Es nedomāju, ka šīs situācijas būtība ļauj atbildēt ar "jā" vai "nē". Es nedomāju, ka mēs varam sadalīt visus elementus, kas tajā dienā apvienojās, lai pateiktu, ka viens bija svarīgāks par citu. Ja cilvēks stāv uz jumta dzegas un apcer pašnāvību un kāds pasaka: "Tu neesi labs, dari to!" - vai tas ir faktors? Mēs sliecamies domāt, ka ir. Cik lielā mērā tas ir faktors, ja jūs sadalāt šos faktorus? Es saku, ka nevaru dot jums atbildi, es nevaru to izskaidrot. Es vēlētos, kaut es to spētu.

J.: Un tomēr, jautājums bija: vai varat pateikt, cik lielā mērā tie bija faktors. Un es vēlos saņemt atbildi uz šo jautājumu. Jūs kratāt galvu. Vai tā ir atbilde?

A.: Vai jūs gribat zināt procentuālo lielumu?

J.: Es jautāju, vai jūs varat pateikt, cik lielā mērā, jūsuprāt, subliminālie vēstījumi bija veicinošs faktors šajā dubultajā šaušanā?

A.: Vadoties pēc savas ciešākās pārliecības, pēc tā, kā saprotu informāciju, kas atrodas manā priekšā, es uzskatu, ka bez šiem vēstījumiem, bez šīs skandēšanas, bez asociācijām ar tekstu "šī pasaule nav dzīvošanas vērta" un tā tālāk šie jaunieši nebūtu nogalinājuši sevi tajā dienā.

J.: Es atkal atgriezīšos pie sava jautājuma un konkrēti ierobežošu jūsu atbildes iespējas - jūs teicāt, ka uzskatāt: subliminālie vēstījumi albumā Stained Class bija faktors dubultajā šaušanā. A.: Jā.

J.: Mans jautājums ir: vai varat pateikt, cik lielā mērā tas bija faktors?

A.: Es domāju, ka jau esmu atbildējis uz šo jautājumu. Ja godīgi, es neesmu pārliecināts, ka saprotu, ko tieši jūs tagad jautājat.

J.: Jūs to apvienojāt ar pateikto, skandēšanu un, ziniet, ar faktiem, kuri, jūsuprāt, ir jūsu rīcībā. Es cenšos panākt, lai jūs man pateiktu, vai varat izolēt subliminālos vēstījumus kā faktoru un atklāt man, cik lielā mērā tie bija faktors. Vai arī pasakat, ka nevarat to izdarīt, jo es sākumā sapratu, ka tieši to jūs sakāt.

A. Es nedomāju, ka varu jums pateikt, cik lielā mērā tie bija faktors.

J.: Vai jūs uzskatāt, ka Reja Belknapa un Reimonda Venca pašnāvība un pašnāvības mēģinājums nebūtu noticis, ja nebūtu subliminālo vēstījumu?

A.: Tajā konkrētajā dienā - jā.

J.: Ja tā, vai jūs izdalāt subliminālos vēstījumus no citiem faktoriem, kurus esat aprakstījis?

A.: Es nedomāju, ka tas ir iespējams, misis Fulstone.

J.: Labi. Pēc kā jūs varat pateikt, ka pašnāvība 1111 pašnāvības mēģinājums nebūtu noticis, ja nebijis subliminālā vēstījuma?

A.: Es uzskatu, ka tajā dienā apvienojās daudzi faktori, arī albuma atskaņošana, kas pats par sevi bija nozīmīgs misteram Vencam un misteram Belknapam. Tas bija Belknapa draudzības apliecinājums misteram Vencam. Tas bija kaut kas, ko misters Vencs bija atmetis konflikta iespaidā, kas radās viņa kristieša pasaules uzskatā. Šis albums saturēja viņu skandēto tekstu "darām to", un es uzskatu, ka dažiem cilvēkiem šķiet, ka albuma norāda uz to, ka dzīve nav dzīvošanas vērta, kas savukārt kombinējās geštaltā, izraisot pilnīgu atsvešināšanos no dzīves un fundamentālu izmisumu.

J.: Būtībā tie visi ir pieņēmumi, vai ne?

A.: Es gribētu jums lūgt precizēt, ko nozīmē jēdziens "pieņēmumi", misis Fulstone. Ja jūs ar vārdu "pieņēmumi" domājat to, ka es izdaru pieņēmumus par nezināmu situāciju, neizmantojot zināmo, es teiktu "nē". Ja jūs ar to domājat, ka es izdaru secinājumus, ekstrapolēju, daru labāko, kas ir manos spēkos, lai apkopotu visu informāciju, ko esmu apguvis savas dzīves laikā dažādos veidos, lai izdarītu secinājumu, tad es teiktu "jā".

J.: Tātad - jūs jau teicāt, ka pašnāvība nebūtu notikusi, ja nebūtu subliminālā satura, vai tad tāpat tā nebūtu notikusi, ja tajā dienā nebūtu lietots alkohols un narkotikas?

A.: Nē, to es nesaku. Atbilde ir "nē".

).: Vai jūs sakāt, ka pašnāvība un pašnāvības mēģinājums nebūtu noticis, ja nebūtu bijis strīda ar Venca vecākiem?

A.: Es pieņemu, ka strīds ar Venca vecākiem varēja būt veicinošs faktors. Es neteiktu, ka to ir iespējams izolēt. Jau atkal es uzskatu - nozīmīgi faktori tajā konkrētajā dienā bija strīds, algas čeka zaudējums, Ziemassvētku tuvošanās, jauniešu izmisums, ko, šķiet, vismaz daļēji izraisījis tas, ka visas šīs lietas sanāca kopā. Tapat tika noklausīts albums Stained Class ar tā tekstuālo, kā arī subliminālo saturu un visām pārējām nozīmēm, kādas Vencu zēns tajā saskatīja.

Es uzskatu: fakts, ka nozieguma veikšanai viņi izvēlējās baznīcas pagalma aizmuguri ciešā saistībā ar citiem konfliktiem ir kaut kas vairāk par sagadīšanos.

Tiek citēts, ka Vencu zēns teicis: viņš redzējis, ka no Belknapa pakauša izšaujas uguns - nekas tāds, protams, nenotika; šis fakts norādītu, ka viņa uztvere bija zināmā mērā izkropļota, un es uzskatu, tas ir kaut kas vairāk nekā sagadīšanās, jo uz albuma vāka attēlots tas, ko Vencs teicās redzējis.

Es uzskatu, ka ir īstais laiks ņemt visus šos elementus un apvienot, jo tos vairs nevar izskaidrot ar sagadīšanos.

Pateicības

"Aiz laba vīrieša stāv laba sieviete." "Ceļš uz panākumiem ir pilns sievietēm, kuras stumj uz priekšu savus vīrus." "Aiz katra laba vīrieša ir vēl labāka sieviete." Visi šie izteicieni raksturo dzīvi ar manu sievu. Mana sieva - cik neatbilstoši ir likt vārdu mana pirms vārda sieva, it kā tā būtu kāda lieta, kas man pieder, līdzīga manai mājai, manai grāmatai, manam kontam! Mūsu valoda reizēm šķiet tik nepiemērota tam, lai varētu izpaust patiesās jūtas.

Man jāpauž visdziļākā pateicība apburošajam cilvēkam, kas sauc sevi par manu sievu. Šī grāmata nebūtu tapusi, ja nebijis viņas nepagurstošā atbalsta. Ja šī grāmata izpilda savu uzdevumu un informē jūs par to, kā iespējams atņemt jūsu spēku un kā jūs varat to atgūt, tas ir viņas nerimstošās neatlaidības un biedriskā iedrošinājuma dēļ.

Paldies, Ravindera! Tev pieder mana mīlestība, cieņa, atzinība un pateicība, ko tu tik ļoti esi pelnījusi!

Man jāpateicas arī savai lieliskajai redaktorei Sjūzenai Breidijai. Vairāk nekā 20 gadus viņa ir bijusi gan mana uzticama draudzene, gan talantīga redaktore. Ja jums vispār patīk mans darbs, tad atzinība pienākas jums, jo jūs vienmēr paņem manus skricelējumus un nopulēja tos tā, kā tikai jūs to spējat.

Paldies jums, Sjūzena!

Es gribu pateikties arī neticamajai komandai izdevniecībā Hey House: Džesikai Kellijai, kas vairakkārt pucēja un strukturēja manuskriptu, Džilai Krēmerei, kas ir viens no produktīvākajiem cilvēkiem, ar ko esmu strādājis, Čārlzam Makstravikam par lielisko vāka dizainu, visiem citiem komandas locekļiem, kuri strādāja aizkulisēs, un, protams, Luisai Hejai un Reidai Treisijai par viņu neticamajiem sasniegumiem.

Paldies, Hay House'.

Godinot Roju un Loisu Bejus, bez kuriem šī darba nebūtu.

20. attēls

Piezīmes

Priekšvārds

1.   Overbye, D. 2007. "Free Will: Now You Have It, Now You Don't." New York Times, Jan. 2.

2.    Turpat.

1.      nodaļa

1.   Locke, J. 1996. An Essay Concerning Human Understanding. Kenneth P. Winklcr (ed.) Indianapolisa, Indiana: Hackett Publishing Companv.

2.    Boone, J. A. 1939. Letters to Strongheart. Apersedlrivera, Ņūdžersija: Pren- tice Hall.

2.      nodaļa

1.   Baars, B. 1997. In the Theater of Consciousness: The Workspace ofthe Mitid. Oksforda, Apvienotā Karaliste: Oxford University Press.

2.    Libet, B. un citi 1967. "Unconscious Process and the Evoked Potential." Science, 158, 1957. lpp.

3.    Soon, C. S.; Brass, M.; Heinze, H. 6c Haynes, J. 2008. "Unconscious determi- nants of free decisions in the human brain." Nature Neurosctence, 11, 543-545. Citēts: Hotz, R. 2008. Get Outof Your Own Way. Wall Street Journal, 27. jūnijs, A9. http://online.wsj.com/public/article_print/SBl 21450609076407973.html.

4.    Bernays, E. 2005. Propaganda. Bruklina, Ņujorka: Ig Publishing.

5.    Ament, P. 2006. "Fascinating Facts About Joseph Swan: Inventor of the Light Bulb in 1879." http://www.ideafinder.com/history/inventors/swan.htm .

6.    Bullock, A. 2004. The Secret Saies Pitch. Sanhosē, Kalifornija: Norwich Publishers.

7.    Turpat.

8.   Turpat.

9.    Bernays, F.. 2005. Propaganda. Bruklina, Ņujorka: Ig Publishing.

10. Pratkanis, A. un Aronson, E. 2001. Age of Propaganda. Ņujorka: W. H. Freeman.

11.  Orwell, G. 1992. 1984. Ņujorka: Everyman's [,ibrary.

12.  Obrec, L. 1999. Marketing, Motivē and I)r. Freud. Detroiter Magazine. Detroita. 1999.

13.  Turpat.

14.  Packard, V. 1957. The Hiddett Persuaders. Ņujorka: Pocket Book.

15.  Pratkanis, A. un Aronson, E. 2001. Age of Propaganda. Ņujorka: W. H. Free- man.

16.  Hansen, G. P. 1992. "CSICOP and the Skeptics: An Overview." The Journal ofthe American Society for Psychical Research, Vol. 86.

17.  Bornstein, R. F. un Pittman, T. S., redaktori. 1992. Perception Without Aware- ness: Cogitive, Clinical, and Social Perspectives. Ņujorka: Guilford Press.

18.  Warrick, J. Dir. 2008. Programming The Nation. Ignite Productions.

3.   nodaļa

1.   Cialdini, R. B. 1992. Influence: Science and Practice. Ņujorka: Harper Collins.

2.   Turpat.

3.   Turpat.

4.   Turpat.

5.   Turpat.

6.   Turpat.

7.   Feinberg, R. A. 1990. "The Social Naturc of the Classical Conditioning Phenomena in People." Psychological Reports, 67, 331-334.

8.    Bornstein, R. F.; Leone, D. R. un Gallev, D. J. 1987. "The C>eneralizability of Subliminal Mere Exposure Effects." Journal of Personality and Social Psychology, 53, 1070-1079.

9.   Aleccia, J. 2008. "Without Ads, Restless Legs May Take a Hike." MSNBC. 2008. gada 14. maijs, www.msnbc.msn.com/id/24603237 .

10.  Milgram, S. 1963. "Behavioral Study of Obedience." Journal of Ahnormal and Social Psychology, 67, 371-378.

11.  Cialdini, R. B. 1992. Influence: Science and Practice. Ņujorka: Harper Collins.

12.  Turpat.

13.  Turpat.

14.  Franki, V. 1963. Man's Search for Meaning. Ņujorka: Pocket Books.

15.  Cialdini, R. B. 1992. Influence: Science and Practice. Ņujorka: Harper Collins.

4.   nodaļa

1. Donohue, S. 2008. "Corrie Coup for Slater PR." Manchester Evening News. 27. maijs.

2.    Bullock, A. 2004. The Secret Saies Pitch. Sanhosē, Kalifornija: Norwich Publishers.

3.   Key, W. B. 1992. Subliminal Ad-Ventures In Erotic Art. Brandona, Ver- monta.: Brandon Books.

5.   nodala

1.   Langer, E. J. 1990. Mindfulness. Ņujorka: Perseus Books Group.

2.   Taylor, E. 2007. Choices and Illusions. Karlsbāde, Kalifornija: Hay House.

3.   Gergen, D. 1996. "Harvard's 'Talented Tenth.'" U. S. Neivs and World Re- port. 10. marts.

4.    Carpenter, S. 2008. "Buried Prejudice." Scientific American Mind, 2008. gada maijs, 33-39.

5.   Correll, J.; Park, B.; Judd, C. M. & Wittenbrink, B., 2002. "The Police Officer's Dilemma." http://home.uchicago.edu/~jcorrell/TPOD.html .

6.   Jackson, H. 2004. "Research of the Effects of Television." www.labouroflove . org/tv-toys-8c-technology/television/research-on-the-effects-of-television.

7.   Lippmann, W. 1997. Public Opinion. Ņujorka: Free Press.

8.   Turpat.

6.   nodafa

1.   Romains, J. 1960. "CIA Study on Brainvvashing." http://www.fdrs.org/ brainwashing_america.html

2.    Keith, J. 1997. Mind Control, World Control. Kemptona, Ilinoisa: Adven- tures Unlimited Press.

3.   Turpat.

4.   Turpat.

5.   Turpat.

6.    BBC. 2003. "God on the Brain." http://bbc.co.uk/science/horizon/2003/ godonbrain.shtml.

7.   Jones, T. F. 2000. "Mass Psychogenic Illness: Role of the Individual Physi- cian." American Family Physician. Dec. 15.

8.   Alexander, M. 2001. "Thirty Years Later, Stanford Prison Experiment Lives On." Stanford Report, 22. augusts.

9.    Amitrani, A. un Di Marzio, R. 2001. "Blind, or just don't want to see?" Cult and Society, 1. izdevums, Nr. 1, 2001.

10.   Keith, J. 1997. Mind Control, World Control. Kemptona, Ilinoisa.: Ad- ventures Unlimited Press.

11.   Turpat.

12.   Turpat.

13.   Turpat.

14.   Turpat.

15.   Turpat.

16.    Chaitkin, A. 1994. "From Eugenics to Assassination." British Psychiatry. 7. oktobris.

17.    Wanttoknow.info. 2008. "Mind Control Cover-up: The Secrets of Mind Control." www.wanttoknovv.info/mindcontrol .

18.   Ronson, J. 2004. The Men That Stare at Goats. Ņujorka: Simon and Schuster.

19.    Keith, J. 1997. Mind Control, World Control. Kemptona, Ilinoisa: Adven- tures Unlimited Press.

20.   wikipedia. Project MKUItra.wunv.en.wikipedia.org/wiki/Mkultra.

21.    Norton, P. J. 2008. "Bush and the CIA." Freedom of thought, Public Journal. 12. marts, http^/journals.aol.com/pomansings/freedom-of-thought/entries/ 2008/03/12/clinton-george-h.w.-bush-and-the-cia/1032.

22.    Select Committec on Intelligence. 1997. Project MKULTRA, The CIA's Pro- gram of Research in Behavioral Modification. Joint Hcaring, U. S. Senate. Vašingtona: Government Printing Office.

23.    Drosnin, M. 1994. "Mind Control in Waco? The FBI, the Russians and Dāvid Koresh." The Village Voice, 39, 18. lpp.

24.    Turpat.

25.    Wikipedia. Skull and Bones. http://en.wikipedia.org/vviki/Skull_and_Bones .

26.    Begich, N. un Manning, J. 2002. Angels Don't P!ay This HAARP. Enkori- dža, Aļaska: Earthpulse Press.

27.    Wikipedia. High Frequency Aurorai Research Program. http://en.wikipedia . org/wiki/High_Frequency_Active_Auroral_Research_Program.

28.    Begich, N. un Manning, J. 2002. Angels Don't Play This HAARP. Enkori- dža, Aļaska: Earthpulse Press.

29.    Keith, J. 1997. Mind Control, World Control. Kemptona, Ilinoisa.: Ad- ventures Unlimited Press.

30.    Smith, J. E. 1998. HAARP: The Ultimate Weapon of Conspiracy. Kemptona, Ilinoisa.: Adventures Unlimited Press.

31.    Unknown. 197. The Microwave Furor. Time Magazine, 1976. gada 22. marts. http://www.time.com/time/magazine/article/0,9171,911755,00.html .

32.    Begich, N. un Manning, J. 2002. Angels Don't Play This HAARP. Enkori- dža, Aļaska: Earthpulse Press.

33.   Turpat.

34.    Adachi, K. 2006. "Mind Control: The Ultimate Terror." Educate Yourself: The Freedom of Knotvledge, The Power of Thought. http://educate-yourself.org/mc/ .

35.    Krawczyk, G. 1993. "Mind Control and the New World Order." Nexus Magazine. Februāris/marts.

36. Keith, J. 1997. Mind Control, World Control. Kemptona, Ilinoisa: Adven- tures Unlimited Press.

37. Weinberger, S. 2007. "Army Yanks 'Voice-To-Skull Devices' Site." Wired Blog Netivork. http://blog.wired.com/defense/2008/05/army-removes-pa.html .

38. Weinberger, S. 2007. "The Other MEDUSA: A Microvvave Sound Weapon." Wired Blog Netivork. http://lilog.wired.com/defense/2007/08/the-other-medus . html

39. Hambling, D. 2008. "Microwave ray gun controls crowds with noise." New-Scientist.com news service. http://technology.newscientist.com/article/ dnl4250-microwave-ray-gun-controls-crowds-with-noise.html.

7. nodaļa

1.   Dunham, W. R. 1984. The Science of Vitai Force. Bostona, Masačūsetsa. Damrell and Upham.

2.    Taylor, E. 2007. "Subliminal Information Theorv Revisited: Casting Light on a Controversy." Annals: The Journal of the American Psychotherapy Association, 2007. gada rudens, 29.-33. Ipp.

3.   Taylor, E. 2007. Choices and lllusions. Carlsbad, Calif.: Hav House.

4.    Choi, C. 2007. "Subliminal Messages Fuel Anxiety." Live Science, http:// www.livescience.com/health/070802_micro_expressions.html .

5.    Motluk, A. 2006. "Subliminal Advertising May Work After All." New Scientist, 2549, 16.

6.    CBC News. 2007. "Ontario removes video slot maehines flashing win- ning iniages." CBCNEWS. Kalifornija, 26. februāris, http://www.cbc.ca/ canada/story/2007/02/25/video-lottery.html.

7.    Nauert, R. 2007. "The Influence of Subliminal Messages." Psych Central News. http://psychcentral.com/news/2007/12/27/the-influence-of-subliminal- messages/1712.html.

8.    Claburn, T. 2008. "Apple's Logo Makes You More Creative Than IBM's." InformationVVeek, 19. marts, http://www.informationweek.com/news/ internet/showArticle.jhtml?articleID=206904786.

9.    Lee, J. 2008. "Ten investigated on split-second ads." The Sidney Mornittg Herald, 21. februāris.

10.    BBC News. 2007. "Subliminal images impact on brain." 9. marts, http:// news.bbc.co.uk/2/hi/health/6427951.stm.

11.   Spiering, M.; Everacrd, W.; Karsdrop, P.; and Both, S. 2006. "Nonconscious Process of Sexual Information: A Generalization to Women." The Journal of Sex Research, 43.

12.   Turpat.

13.  Shrinkage Control Technologies. 2007. "l)(x's Subliminal Programming Work?" 20. marts. http://www.shrinkagecontrol.net/work.asp?page=work .

14.  Bullock, A. 2004. The Secret Saies Pitch. Sanhosē, Kalifornija: Norvvich Publishers.

15.  Turpat.

16.  Perkins, S. 2003. "Dirty Rats: Campaign ad may have swayed voters subliminal^." Science News, 163/8, 116.-117. Ipp.

17.  Key, W. B. 1992. Subliminal Ad-Ventures In Erotic Art. Brandona, Vēr- monta: Brandon Books.

18.  Romano, A. 2008. "Expertinent: The Political Psychology of Race and Gender." Neu>sweek, 12. marts, http://blog.newsweek.com/blogs.stumper/ archive/ 2008/03/12/expertinent-the-political-psychology-of-race-and-gender.aspx.

19.  Weinberger, S. 2008. "The Weird Russian Mind-Control Research Behind a DHS Contract." Wired, 20. septembris, http://www.wired.com/politics/ security.news/2007/09/mind_reading?currentPage=all.

20.  Turpat.

21.  Stark, T. I. 2007. "Do Subliminal Audio Tapes Work?" Real Magick. www. realmagick.com/articles/50/550.html.

22.  Pratkanis, A. and Aronson, E. 2001. Age of Propaganda. Ņujorka: W. H. Free- man.

23.  Epley, N. 1999. "What Every Skeptic Should Know about Subliminal Per- suasion." Skeptical lnquirer, Septembris-oktobris.

8. nodaļa

1.  whitehead, j. e. (1991) "vance, j., vance, e. j. r., Vance, P., Robertson, A., -vs- Judas Priest, CBS et ai." Case No. 86-5844 and 86-3939. Dept. No. 1. Judicial District Court of the State of Nevada in and for the County of Washoe.

2.    U. S. House of Representatives. 1984. Subliminal Communication Techno- logy: Committee on Science and Technology. Honolulu, Havaja.: University Press of the Pacific.

3.   whitehead, j. e. (1991) "vance, j., vance, e. j. r., Vance, P., Robertson, A., -vs- Judas Priest, CBS et al." Case No. 86-5844 and 86-3939. Dept. No. 1. Judicial District Court of the State of Nevada in and for the County of VVashoe.

4.    U. S. House of Representatives. 1984. Subliminal Communication Techno- logy: Committee on Science and Technology. Honolulu, Havaja.: University Press of the Pacific.

5.   Turpat.

6.    Turpat.

7.    Turpat.

8.   Turpat.

9.   Turpat.

9. nodaļa

1.   Roche, K. 1993. "The Effects of Auditory Subliminal Messages on the Be- havior of Attention Deficit Disordered Children." Fīniksas Universitāte, Arizona.

2.    Plante, T. G., Doan, B. T„ DiGregorio, M. P. & Manuel, G. M. 1993. "The Influence of Aerobie Exercise and Relaxation Training on Coping With Test-Taking Anxiety." Bērnu Veselības padome/Stenfordas Universitāte, Kalifornija.

3.    Ashley, D. 1993. "The Effect of Subliminally-Presented Reinforcing Stimuli on Factual Material." Dienvidkalifornijas Universitāte, Kalifornija.

4.    Isaacs, J. 1991. Nepublicēts ziņojums. "The Other 90%", Kalifornija.

5.    Pelka, R. 1991. "Application of Subliminal Therapy to Over Weight Sub- jeets." Bruņoto spēku Universitāte, Minhene, Vācija.

6.    Kruse, P. un citi 1991. "Suggestion and Perceptual Instability: Auditory Subliminal Influences." Brēmenes Universitāte, Vācija.

7.    Galbraith, P. & Barton, B. 1990. "Subliminal Relaxation: Myth or Method." Vēbera Universitāte, Jūta.

8.    Reid, J. 1990. "Free of Depression Subliminal Tape Study." Kolorado Universitāte, Kolorado.

9.    Taylor, E.; McCusker, C. &C Liston, L. 1986. "A Study of the Effects of Subliminal Communication on Inmates at the Utah State Prison." Subliminal Communication. Medikalleika, Vašingtona: R. K. Books.

10.   Taylor, E. 1990. "The Effect of Subliminal Auditory Stimuli in a Surgical Setting Involving Anaesthetic Rcquirements." Progressive Avvareness Research, Vašingtona.

11.   Taylor, E. 1992. "Longitudinal Study: Cancer Remission." Progressive Awareness Research, Vašingtona.

12.    Moore, T. 1990. Radio tiešraidē.

13.    Urban, M. 1992. "Auditory Subliminal Stimulation: A Re-Examination." Journal of Perceptual and Motor Skills, 74:515-541.

14.    Pribram, K. 1982. Holographic Paradigms and Other Paradoxes. Redaktors Ken Wilbur. Boldera, Kolorado: New Science Library.

15.    Kruse, P. un citi 1991. "Suggestion and Perceptual Instability: Auditory Subliminal Influences." Brēmenes Universitāte, Vācija.

16.   Taylor, E. 1990. "The MII' Paradigm." Nepublicēts dokuments.

17.    Smith, G. & Oanielsson, A. 1979. "Anxiety and Defensive Strategies in Childhood and Adolescence." Psychology Issues, 12 (3. monogrāfija). International University Press.

18.   Pribram, K. 1982. Holographic Paradigms and Other Paradoxes. Ed. by Ken Wilbur. Boldera, Kolorado: New Science Library.

19.   Turpat.

20.    Turpat.

21.    Skinner, B. F. 1930. "On the Inheritance of Maze Behavior." Journal of General Psychology, 5, 427-458.

22.    Taylor, E. 1988. Subliminal Learning: An Eclectic Approach. Medikalleika, Vašingtona: R. K. Books.

23.   mctaggart, L. 2002. The Field: The Quest fot the Secret Force of the Uni- verse. Ņujorka: Harper Collins.

24.    Sperry, R. W. 1969. "A Modificd Concept of Consciousness." Psychological Review, 76: 532-36.

25.    Zaidel, E. 1985. The Dual Brain. Ņujorka: Guilford Press.

26.    Turpat.

27.    Blumstein, S. ik Cooper, W. 1974. Hemisphcric Processing of Intonation Contours. Cortex, 10, 146-158.

28.    Ross, E. 1981. "The Aprosodias: Function-Anatomic Organisation of the Affective Components of Language in the Rich Hemisphere." Archives of Neurobiology, 38, 561-569.

29.    Ornstcin, R. 1970. The Psychology of Consciousness. Orlando, Florida: Harcourt Brace Jovanovich.

30.    Turpat.

31.    Ferguson, M. 1991. "Auditory Laterality - the Dominance of One Ear or the Other - Is a Key Factor in Childhood Dyslexia." New Sense Bulletin, 16 (9):7.

32.    Turpat.

33.    Springer, S. P. and Dcutsch, G. 1981. Left Brain Right Brain. Ņujorka: Freeman and Co.

34.    Turpat.

35.    Turpat.

36.    Turpat.

37.    Turpat.

38.    Turpat.

39.    Turpat.

40.    Oates, D. 1991. Reverse Speech. Mineapolisa, Minesota: Knovvledge Sys- tems, Inc.

41.    Turpat.

42.   Turpat.

43.   Taylor, E. 1991. Thinking Without Thinking. Medikallcika, Vašingtona: R. K. Books.

44.  kappas, J. 1985. Professional Hypnotism Manual: Introducing Physical and Emotional Suggestibility and Sexuality. Vannuisa, Kalifornija: Pano- rama Publishing Co.

45.   Oates, D. 1991. Reverse Speech. Mineapolisa, Minesota: Knovvledge Sys- tems, Inc.

46.   Moore, T. 1992. "Subliminal Perception: acts and Fallacies." Skeptical lnquirer, 16:273-81.

47.   Wonder, J. & Donovan, P. 1984. Whole Brain Thinking. Ņujorka: First Ballantine Books.

48.   Dixon, N. 1981. Preconscious Processing. Ņujorka: John Wiley and Sons.

49.   Galbraith, P. and Barton, B. 1990. "Subliminal Relaxation: Myth or Method." Vēbcra Universitāte, Juta.

50.   Reid, J. 1990. "Free of Depression, Subliminal Tape Study." Kolorado Universitāte, Kolorado.

51.   Taylor, E. 1990. "The Effect of Subliminal Auditory Stimuli in a Surgical Setting Involving Anaesthetic Requirements." Medikalleika, Vašingtona: Progressive Avvareness Research.

52.   Kruse, P. un citi. 1991. "Suggestion And Perceptual Instability: Auditorv Subliminal Influences." Brēmenes Universitāte, Vācija.

53.   Pelka, R. 1991. "Application of Subliminal Therapy to Over Weight Sub- jects." Bruņoto Spēku Universitāte, Minhene, Vācija.

54.   Plante, T. G., Doan, B. T., DiGregorio, M. P. & Manuel, G. M. 1993. "The Influence of Aerobie Exercise and Relaxation Training on Coping With Test- Taking Anxiety." Bērnu Veselības padome/Stenfordas Universitāte, Kalifornija.

55.   Roche, K. 1993. "The Effects of Auditory Subliminal Messages on the Behavior or Attention Deficit Disordered Children." Fīniksas Universitāte, Arizona.

10. nodaļa

1. Taylor, E. 1991. Thinking Without Thinking. Medikalleika, Vašingtona: R. K. Books.

1 ī. nodaļa

1.   godel, K. 1992. On Formally Vndecidable Propositions of Principia Mathe- matica and Related Systems. Mineola, Ņujorka: Dover Publications.

2.   hawking, s. 1998. a brief history oftirne: from the big Bang to Black Holes. Ņujorka: Bantam.

1. Nelson, J. 1987. The Perfect Machine: TV in the Nuclear Age. Ontario, Kanāda: Dec Book Distribution.

13.  nodaļa

1.   Hagelin, J. S.; Rainforth, M. V.; Ormc-Johnson, D. W.; Cavanaugh, K. L.; Alexander, C. N.; Shatkin, S. F.; Davies, J. L.; Hughes, A. O.; Ross, E. 1999. "Effects of Group Practice of the Transcendcntal Meditation Program on Preventing Violent Crime in Washington, DC: Results of the National Demonstration Project June-July 1993." Social Indicators Research, 47, 2, 153-201.

2.  sheldrake, r. 1995. the presence of the past: morphic Resonance and the Hahits ofNature. Ročestera, Vērmonta: Park Street Press.

3.  mctaggart, L. 2002. The Field: The Quest for the Secter Force of the Universe. Ņujorka: Garper Collins.

4.   Davvkins, R. 1978. "The Selfish Gene." Oksforda, Apvienotā Karaliste: Oxford University Press.

5.   Lipton, B. 1991. "Liquid Crystal Consciousness." Nepublicēts dokuments.

6.   Dossey, L. 1997. Healing Words. Ņujorka: HarperOne.

7.   Radiņ, D. 2008. Privāta komunikācija.

14.  nodaļa

1.   Sheila O. and Schroeder, L. 2007. Superlearning 2000. Ņujorka: Dell.

2.  moine, D. and Lloyd, K. 1990. Unlimited Selling Poiver: How to Master Hypnotic Selling Skills. Ņujorka: Prentice Hall Press.

3.   Taylor, E. 1991. Thinking Without Thinking. Medikalleika, Vašingtona: R. K. Books.

4.   Nelson, J. 1987. The Perfect Machine: TV in the Nuclear Age. Ontario, Kanāda: Dec Book Distribution.

5.   Sacks, O. 1999. Aivakenings. Ņujorka: Vintage Press.

15.  nodaļa

1.   Bohm, D. &C Peat, D. 1987. Science Order and Creativity. Ņujorka: Bantam.

2.   Maltz, M. 1969. Psycho-Cyhernetics. Ņujorka: Pocket Books.

3.  richardson, a. 1994. individual differences in lmaging: Their Measure- ment, Origins, and C,onsequences (Imagery and Human Development). Emitivilla, Ņujorka: Baywood Publishing Co.

4.   Turpat.

5.   Bandler, R. and Grinder, J. 1979. Frogs Into Princes. Boldera, Kolorado: Real People Press.

6.   Jung, C. 1968. Man and his Symbols. Ņujorka: Dell.

7.   Diamond, J. 1989. Your Body Doesn't Lie. Ņujorka: Grand Central Publishing.

8.   Penfield, W. 1955. "The Role of the Temporal Cortex in Certain Psychical Phenomena." Journal of Mental Science, 1955. 101:451-65.

9.   LaBerge, S. 1991. Exploring The World of Lucid Dreaming. Ņujorka: Ballantine Books.

10.  Taylor, E. 1991. Thinking Without Thinking. Medikalleika, Vašingtona: R. K. Books.

11.  Hay, L. 1984. You Can Heal Your Life. Hay House. Karlsbāde, Kalifornija.

12.  Tolle, E. 200. A New Earth. Ņujorka: Penguin Books.

13.   Helmstetter, S. 1990. What to Say When You Talk To Yourself. Ņujorka: Pocket Books.

14.  Havvkins, R. 2002. Power vs. Force. Karlsbāde, Kalifornija: Hay House.

15.   McCusker, C. 2000. Cranial FJectrotherapy Stimulation. http//home.comcast. net/~charlesmccusker/website.htm.

16.   Taylor, E. 1988. Subliminal Learning: An Eclectic Approach. Medikalleika, Vašingtona: R. K. Books.

17. nodaļa

1. Mandino, O. 1986. The Choice. Ņujorka: Bantam.

18. nodaļa

1. King, M. L. 2000. A Knock at Midnight: Inspiration from the Great Ser- mons of Reverend Martin Luther King, Jr. Ņujorka: Grand Central Publishing.

19. nodaļa

May, E.; Utts, J. M.; un Spottisvvoode, S. J. P. 1995. "Decision Augmentation Theory: Toward a Modei of Anomalous Phenomena." Journal of Para- psychology. 59, 195-220.

McTaggart, L. 2002. The Field: The Quest for the Secret Force of the Uniuerse. Ņujorka: Harper Collins.

20.  nodaļa

1. Joyce, S. J. 2007. Teaching an Anthill to Fetch. Kalgari, Kanāda: Mighty Small Books Publishing.

Buzan, T. 2002. How to Mind Map. Ņujorka: Thorsons.

Sheldrake, R. 1995. The Presence of the Past: Morphic Resonance and the Habits of Nature. Ročestera, Vašingtona: Park Street Press.

1. pielikums

1. Hess, J. 1981. "Subliminal suggestion during anaesthesia to control post- operative complications." (Vēstule). AANA Journal, 49 (2), 209-210.

5. pielikums

1.   Henley, S. H. 1975. "Cross modal effects of subliminal verbal stimuli." Scandinavian Journal of Psychology, 16 (1), 30-36.

2.    Kostandov, E.; Arzumanov, J.; Vazhnova, T.; Reschikova, T. &c Shostakovich, G. 1980. "Conditional mechanisms of decision making." Pavlovs Journal of Biological Science, 15 (4), 142-150.

3.   Miller, J. -VI. 1974. "The effects of aggressive stimulation upon young adults who experienced the death of a parent during childhood or adolescence." Dissertation Abstracts International, 35 (2-5), 1055-1056.

4.    Rutstein, E. H. & Goldberger, L. 1973. "The effects of aggressive stimulation on suicidal patients. An experimental study of the psychoanalytic theory of suicide." Psychoanalysis and Contemporary Science, 2, 157-174.

5.   De Martino, C. R. 1969. "The effects of subliminal stimulation as a function of stimulus content, drive arousal and priming and defense against drive." Dissertation Abstracts, 29 (12-B), 4843.

6.   Silverman, E. H. & Candell, P. 1970. "On the relationship betvveen aggressive activation, svmbiotic merging, inactness of body boundaries, and manifest pathology in schizophrenics." Journal for Netvous Mental Disorders, 150 (5), 387-399.

7.   Lee, I.; Tyrer, P. &c Horn, S. 1983. "A comparison of subliminal, supraliminal and faded phobic cine-films in the treatment of agoraphobia." British Journal of Psychiatry, 143, 356-361.

8.   Galbraith, P. un Barton, B. 1990. "Subliminal Relaxation: Myth or Method." Vēberas Universitāte, Jūta.

9.   Leclerc, C. & Freibergs, V. 1971. "The influence of perceptual and symbolic subliminal stimuli on concept formation." Canadian Journal of Psycho- logy, 25 (4), 292-301.

10. Henley, S. H. 1975. "Cross modal effects of subliminal verbal stimuli." Scandinavian Journal of Psychology, 16 (1), 30-36.

Par autoru

Eldons Teilors visu dzīvi ir pētījis cilvēka prātu un ieguvis psiholoģijas un metafizikas doktora grādu. Viņš ir Amerikas Psiholoģijas asociācijas (APA) biedrs un nekonfesiālais mācītājs.

Būdams praktizējošs kriminālizmeklētājs vairāk nekā desmit gadus, Eldons Teilors pārraudzīja un veica izmeklēšanas un testus, lai noteiktu maldināšanu. Viņa iepriekšējais darbs ar iekšējās pārliecības mainīšanu tika veikts šajā vidē, tostarp arī dubultaklie pētījumi Jūtas štata cietumā laikā no 1986. gada līdz 1987. gadam.

Eldons ir uzņēmuma Progressive Aivareness Research, Inc. prezidents un direktors. Vairāk nekā 20 gadus viņa grāmatas, audio programmas, lekcijas, radio un televīzijas uzstāšanās ir aplūkojušas personīgo pilnvarošanu no piedošanas, pateicības, personiskās atbildības un cieņas pret visu dzīvo perspektīvas.

Viņš dzīvo Vašingtonas štatā laukos ar savu sievu un diviem dēliem. Pēc ģimenes un darba viņa lielā kaislība ir zirgi.

Ja jums patika šī grāmata un gribētu uzzināt kaut ko vairāk par instrumentiem, kas var palīdzēt kļūt par tādu cilvēku, par kādu jums bijis lemts kļūt, apmeklējiet Eldona interneta mājaslapu www.eldontaylor.com .

InnerTalk izplatīšana

ASV

Progressive Avvareness Research, Inc.

PO Box 1139

Medical Lake, WA 99022

00 1 800 964 3551

00 1 509 244 6362

www.innertalk.com

Apvienotā Karaliste Vitalia Health

The Marina, Harleyford Estate Henley Road, Marlow, Bucks S17 2DX UK

00 44 1628 898 366 www.innertalk.co.uk

Vācija

Axent Verlag Steinerne Furt 78 86167 Augsburg Germany

00 49 821 70 5011 www.axent-verlag.de

Meksika

Dialogo Interno

Calle Retorno Cerro De Acazulco No. 6 Col. Oxtopulco Universidad Del. Coyoacan Mexico D. F. C. P. 04318 Mexico

00 52 555 339 5742 www.dialogointerno.com.rax

Malaizija/Singapūra/Bruneja/Austrālija/Jaunzēlande/Papuajaungvineja

InnerTalk Sdn Bhd

2-2 Jalan Pju 8/5E, Perdana Bus. Cntr. Bandar Damansara Perdana 47820 Petaling Jaya Selangor, Malaysia 00 60 37 729 4745 www.innertalk-au.com www.innertalk.co.nz www.innertalk.com.my

Taivāna un Ķīna

Easy MindOpen

3F, No. 257, Ho-Ping East Rd. Sec. 2 Taipei, Taiwan, R. O. C 00 886 (227) 010-468(1) www.iamone.com.tw

Indija

VAS InnerPotentia Solutions Marketing Pvt. Ltd.

T. C. 39/1730 (3), Pournami,

Manacaud P. O.

Trivandrum 695009

Kerala State, India

00 0471-2459444

www.innertalk.co.in

Izplatīšanas pieprasījumi

Progressive Awareness Research, Inc.

PO Box 1139

Medical Lake, WA 99022

1-800-964-3551

1-509-244-6362

www.innertalk.com

Tirgoņi vāc liecību pēc liecības no uzticīgiem un apmierinātiem lietotājiem, lai pārdotu mums savas preces. Karnevāla sīktirgotāji iekārdina skatītājus ar lielās, mīkstās rotaļlietas ieguvējiem. Tirgotāji un politiķi - līdzīgi kā sludinātāji - bieži iesēj sēklu masveida pāriešanai viņu pusē, savervējot ielikteņu armiju, kas "ierodas ar mainīgiem starplaikiem, lai radītu iespaidu par masveidīgu cilvēku pieplūdumu".4 Mēs uzskatām:

** Why do you have to die to be a hero?

[1] kompaktdisks ir iekļauts grāmatas angļu valodas izdevumā. Šajā izdevumā tas nav iekļauts, jo subliminālie vēstījumi oriģinālajā kompaktdiskā ir ierakstīti angļu valodā un iedarbosies uz angliski runājošo cilvēku zemapziņu. Tomēr - ja jūs labi pārvaldāt angļu valodu, ieraksts bez maksas ir pieejams internetā vietnē www.innertalk.com . (Šeit un turpmāk - tulkotājas piezīmes.)

[2] kaismīga un pārliecināta emocionālā ievade.

[3] strongheart (tulkojumā - spēcīgā sirds) ir vācu aitu suņa Etzela von Ērin- gena (01.10.1917-24.06.1929) skatuves vārds. Suns filmējies daudzās mākslas filmās, tostarp arī slavenajā "Baltajā ilknī" (1925).

[4] pārliecība/prāta elements, kas var vienkārši un patiesi kaut ko vizualizēt un pēc tam to atlaist, zinot, ka tas piepildīsies.

[5] 500 lielāko asv industriālo uzņēmumu saraksts, ko ik gadu publicē žurnāls Fortune.

[6] sabiedrības apstiprinājums

[7] first-persun-shooter games.

[8] svmbionese leberation Army.

[9] psyops.

[10] board of social and Ethical Responsibility for Psychology.

[11] coordinator of Information.

[12] office of strategic Services.

[13] high frequency active Aurorai Research Program.

[13] Extremely Low Frequency.

[13] Federal Communications Commission.

[14] mirror information processing - spoguļraksta informācijas apstrāde.

[14] Psychological Stress Evaluatur.

[15] institute of noetic Sciences.

[16] deep-mind links.

[17] mood times modeling times metaphor equals memory.

[18] cortical Electrostimulation.

[19] decision augmentation theory.

[19] eternal life affirmations.

* subject-related affirmations.

[21] * innate spiritual intelligence.

[22] leave this life with all its siti; it's not for living in.

[23] sing my evil spirti, f-the lord…

[24] national research council.

[25] committee for the scientific Investigation ofClaims of the Paranormal.

Content

Teilors Eldons Prāta programmēšana no smadzeņu skalošanas līdz pašpalīdzībai

Priekšvārds

Ievads

PIRMĀ GRĀMATA PĀRLIECINĀŠANAS DIVAS SEJAS

PIRMĀ DAĻA Prāts kā slepkava: pārliecināšanas tumšā puse

pirma nodaļa Džins

Otra nodaļa Vai ar mums manipulē?

Trešā nodaļa Piekrišanas principi un aizsardzības mehānismi

Ceturtā nodaļa Marketinga tehnikas

Piektā nodaļa Ikdieniškā smadzeņu skalošana

Sestā nodaļa Uzspiestā smadzeņu skalošana: pratināšana un domu kontrole

OTRĀ DAĻA Pareja: ceļojums uz parliecinašanas gaišāko pusi

Septītā nodaļa Subliminālā komunikācija

Astotā nodaļa Subliminālās komunikācijas likumīgais statuss

Devītā nodaļa MIP paradigma un reversā runa

Desmitā nodaļa Nenosakama informācija

OTRĀ GRĀMATA PRĀTA SPĒKA APGŪŠANA

PIRMĀ DAĻA Prāts kā dziednieks: programmēšana veiksmei, veselībai un garīgumam

Vienpadsmitā nodaļa Pašatklāsme / Parmaina

Divpadsmitā nodaļa Piedošana un laimīga sirds

Trīspadsmitā nodaļa Uzskati un nolūki

Četrpadsmitā nodaļa Izmainītie apziņas stāvokļi

OTRĀ DAĻA Dziedināšana: iespējošanas instrumenti

Piecpadsmitā nodaļa Pārmaiņas un instrumenti to ieviešanai

Sešpadsmitā nodaļa Aizsardzība pret pārliecīgu stimulāciju

Septiņpadsmitā nodaļa 50 dienu plāns

Astoņpadsmitā nodaļa Septiņi pamatlikumi

Deviņpadsmitā nodaļa Praktiska metafizika

Divdesmitā nodaļa Maksimala patība

Epilogs

InnerTalk® izpetes rezultāti

Klīniskie pētījumi

Iedzimtas garīgās inteliģences apgalvojumi

Ieteicamais garīgā koeficienta novērtējums

Rāmuma apgalvojumi

Ideoloģiska apstrade tiesā Amerikā

Piezīmes