Dillarda Šerija

Tavs intuīcijas spēks

Šērija Dillarda

Tavs intuīcijas spēks

Kā attīstīt un izmantot savu dabisko intuīciju

PRIEKŠVĀRDS

Atkal pienācis ģimenes ikgadējās sapulcēšanās laiks. Katru vasaru paaudžu paaudzēm ģimene, kuras locekļi mīt nu jau divpadsmit štatos, satiekas citā vietā, lai uzzinātu visus jaunumus, patērzētu un priecātos. Dažus pēdējos gadus ģimene satikšanās vietas un laika izvēli uzticējusi Skotam. Šķiet, viņam ir īpašs ķēriens izvēlēties īsto laiku un vietu. Kopš viņš uzņēmies šo pienākumu, viss ir izdevies teicami.

Skotam patīk cipari. Viņš ir datoru programmatūras izstrādātājs un numeroloģijas entuziasts brīvajā laikā. Viņš pievērš uzmanību struktūrām un noteiktu ciparu sakritībām, kas parādās viņa personīgajās un ar darbu saistītajās lietās. Interese par numeroloģiju aizsākās, kad viņš dienas gaitā sāka ievērot cipara “četri” trīskārtēju parādīšanos, piemēram, telefona numuros, mašīnas spidometrā un programmēšanas apstiprinājumos un reģistrēšanā. Viņš mēdz pamosties agri no rīta, kad viņa elektroniskais pulkstenis rāda 4.44. Redzot šo ciparu sēriju, Skots jūtas pārliecināts, ka viņu vada augstāks spēks un ka viņš ir uz pareizā ceļa.

Plānojot ģimenes tikšanās, Skots meklē šo četrinieku sēriju. Viņš meklē pasākuma datumu, tā norises vietu kartē, iespējamo viesnīcu un parku adreses un tad meklē ciparu “četri”. Kad tas parādās viņa tikšanās vietas un laika meklējumos, Skots to atzīmē. Kad parādās triju četrinieku sērija, Skots aizver acis un iedomājas šo vietu. Ja šai ainai, ko viņš uztver, piemīt īstā enerģija un gaišums, viņš jūtas pārliecināts par izvēli.

Skots zina, ka skaitlis “četri” pārstāv praktiskumu. Viņš uzskata, ka tas ir lieliski, jo ir praktisks cilvēks.

Liza loka savus kreklus un bikses un kārtīgi saliek tos koferī. Pāris gadu viņa nav bijusi ģimenes kopāsanākšanā, un viņa ilgojas redzēt brāļa mazo meitiņu un sastapt citus attālākus radiniekus, kuri arī, kā viņa zina, šogad ieradīsies. Viņa ilgojas pēc ģimenes matronas, vecmāmiņas Eleonoras, kas nomira iepriekšējā gadā. Vecmāmiņa Eleonora ilgu laiku uzturēja mieru ģimenē. Gadiem ilgās nesaskaņas ģimenē bija radušās divām Lizas tantēm finansiāla pārpratuma dēļ. Liza prāto, vai tik tagad, kad vecmāmiņas vairs nav, trauslais miers starp abām sievietēm ģimenes tikšanās reizē netiks izjaukts.

Domājot par savām tantēm un iespējamo spriedzi starp viņām, Liza aizver acis un iedomājas tās stāvam seju pret seju. Jūtot konfliktu un spriedzi starp viņām, Liza ievelk dziļu elpu un koncentrē uzmanību mīlestībai, ko jūt pret abām radiniecēm. Liza iedomājas sūtām šo mīlestību viņām un sāk just, kā tās ieskauj siltums, patika un miers. Liza ir atklājusi, ka tad, kad viņa uztraucas par bērniem vai vīru, šī mīlošā meditācija nomierina nervus un palīdz atvieglot spriedzi, ko viņas ģimene varētu izjust. Viņa nodomā pie sevis, ka katru dienu līdz ģimenes kopāsanākšanai veltīs pāris minūšu, lai tantēm nosūtītu mīlestību un harmoniju.

Bils ik dienu ceļas rītausmā. Viņam patīk sākt darbu, kad vēl ir vēsi. Pēc īsa brauciena cauri biezam ciedru un priežu mežam viņš dodas parkā un pārlūko apvidu. Labie laika apstākļi ir atveduši uz parku vairāk cilvēku nekā ierasts. Viņš zina, ka drīz kluso rīta mieru pārmāks dzidrajā upē un zaļajos laukos rotaļājošos bērnu smiekli un grilētu hamburgeru smarža. Bils iztēlojas savus senčus, lepnos čerokī, kuri reiz mita šajā zemē, baudām laimi, kas joprojām jūtama kalnos. Tas bija iemesls, kāpēc Bils izvēlējās strādāt parkā. Viņš jūtas tuvāks saviem ļaudīm un viņu mantojumam, zinot, ka viņu gari vēl arvien mīt šeit, atšķirībā no apkārtējās vides, ko lielā mērā pārņēmuši buldozeri un celtniecība.

Bils lēnām dodas uz upi un ievēro vanagu, kas uzmeties kokā ūdens malā. Tad Bils pēc kārtas pagriežas pret četrām debespusēm — ziemeļiem, dienvidiem, austrumiem un rietumiem — un, to darot, lūdz Lielā gara svētību. Viņš velta pateicības bridi Lielajam garam par piepildījumu, ko radis savā dzīvē. Tad dodas uz šķūni, kurā stāv apvidus apsaimniekošanas darbarīki, pēc zāles pļāvēja un dzirklēm, un, paejot garām lielam piknika paviljonam, atceras, ka drīz šajos plašumos notiks lielas ģimenes tikšanās. Viņš domā par savu ģimeni — mazuļi, jaunie cilvēki, kas meklē savu ceļu pasaulē, un vecāki cilvēki, kuri lepojas ar saviem sasniegumiem un pārlaicīgo mīlestību, kas viņus vieno. Viņš jūt ģimenes un mīlestības saikni.

Bils iebāž roku kabatā un satausta nolietoto, ciedru un tabakas lapām pildīto ādas tabakmaku. Viņam tas allaž ir līdzi, paturot prātā, ka vienmēr var rasties bridis lūgšanai un svētības lūgumam Lielajam garam. Tagad laiks šķiet īsti piemērots, un viņš vēlreiz pievēršas četrām debespusēm — ziemeļiem, dienvidiem, austrumiem un rietumiem. Viņš skandē lūgšanu un piedāvā tabaku senčiem un kalnu gariem, lūdzot mieru, harmoniju un mīlestību ģimenei, kas drīz piepildīs šo paviljonu.

Keitija jūt ar kāju pirkstiem vēso ūdeni. Ūdenī viņa redz atspīdam sauli un mākoņus un iedomājas sevi augstu gaisā peldam virs kokiem un cilvēkiem. Brālēni un māsīcas aicina viņu pievienoties tiem paslēpēs. Viņa skrien slēpties. Viņai ir tikai seši gadi, un viņa nav īpaši liela, tāpēc zina, ka būs viegli palīst zem kāda krūma un būt pilnīgi paslēptai. Bet, pirms viņa paspēj noslēpties, viņa izdzird mātes balsi saucam, ka laiks pusdienot.

Keitija ir sajūsmā; viņas vectēvs, māsīcas, brālēni, tantes un tēvoči — visi ir klāt, dažus viņa tik tikko atceras no iepriekšējā gada. Viņa jau redzējusi arbūzus, kūkas un hotdogus uz krāsainajiem galdautiem un nespēj vien sagaidīt maltītes laiku. Tomēr pirms pusdienot, ģimene aplī sadodas rokās. Laiks teikt pateicības lūgšanu citam par citu un viņu dzīves bagātību. Dažiem pieaugušajiem acīs sariešas asaras, kad viņi velta īpašu lūgšanu vecvecmāmiņai Eleonorai, kas nomira iepriekšējā rudenī. Bet Keitija neraud. Viņa redz vecvecmāmiņu Eleonoru blakus vectēvam. Viņa ir skaista, viņu ieskauj gaisma, un viņa smaida. Keitija viegli pamāj vecvecmāmiņai Eleonorai, kas piemiedz viņai ar aci.

Vai Skotu vada tikai veiksme, izvēloties ikgadējās tikšanās laiku un vietu? Vai tā ir tikai sakritība, ka, kopš viņš uzņēmās šo pienākumu, ir mazāk strīdu un nesaskaņu? Vai viņa interese par skaitļiem ir tikai amizants vaļasprieks? Vai Skots tiešām spēj piekļūt nezināmai vai slēptai informācijai par skaitļiem un to nozīmi?

Vai Liza spēj sajust savas tantes no liela attāluma? Vai viņas bažas par emocionāli nospriegotu gaisotni starp tantēm ir tikai Lizas pašas negatīvā pasaules uztvere? Vai ir iespējams, ka Liza spēj sūtīt mīlestību un harmoniju savām tantēm un šādi ietekmēt viņu jūtas un nostāju?

Vai Bils patiešām spēj sajust savus senčus kalnos, kur tie reiz dzīvoja? Vai ari viņš vienkārši ir jauks cilvēks, kurš domā par citiem? Vai viņa tabakas ziedojumi Lielajam garam tiešām spēj sniegt svētību ģimenei, ko viņš nekad nav sastapis?

Vai mazajai Keitijai ir ļoti dzīva iztēle, vai arī viņa tiešām spēj redzēt un sazināties ar savu mirušo vecvecmāmiņu? Vai iespējams, ka nākamajos gados viņa turpinās sazināties ar tiem, kas devušies uz viņsauli?

Šķietami nejaušas sakritības var izrādīties rūpīgi plānotu, jēg-pilnu notikumu un ietekmju audums. Daudzas šīs ietekmes radušās no nefiziskām sfērām, ko es dēvēju par gariem. Garīgās un fiziskās valstības nemitīgi atbild un ietekmē viena otru.

Mēs sadarbojamies ar citiem un palīdzam cits citam daudzos veidos — pat tad, kad pilnīgi neapzināmies to darām. Pastāv inteliģenta un mīloša enerģija, ko es dēvēju par Garu, Dievu un Dievišķo garu, kam varam uzticēties un ar ko sadarboties.

Iepazīt šo enerģiju mums var palīdzēt katra paša intuīcija. Labāk izprotot, kā intuīcija mūsos strāvo, spēsim prasmīgāk to izmantot un pilnveidot šo iedzimto velti, kas piemīt mums visiem. Intuīcija var būt tikpat individualizēta kā mēs paši. Visi intuīcijas veidi ir atšķirīgi.

Skots, piemēram, varētu būt mentālais intuitīvs, kurš saņem informāciju un norādes domās un prātojumos. Mentālie intuitīvi ir īpaši izveicīgi struktūru, sistēmu un metožu saskatīšanā. Liza varētu būt emocionālais intuitīvs, empātiska persona, kas saņem informāciju ar emocionālās enerģijas palīdzību. Emocionāls intuitīvs spēj uztvert un izjust citu, pat nekad nesatiktu cilvēku, sajūtas. Bils varētu būt fiziskais intuitīvs. Fiziskie intuitīvi uztver un spēj lasīt fiziskās enerģijas. Viņi ir saistīti ar dabas pasauli un jūt dziļu mīlestību pret Zemi un tās radībām. Keitija varētu būt garīgais intuitīvs. Viņa spēj redzēt un sazināties ar mīļajiem, kas nokļuvuši viņsaulē. Viņas intuīcija var izpausties ar sapņu, vīziju un garīgu redzējumu palīdzību.

Pie kāda intuitīva veida piederi tu? Nākamās lappuses palīdzēs tev to noskaidrot.

IEVADS

Dabiskā ziņkāre liek mums pacelt apziņas plīvuru. Nezināmais mūs iedvesmo. Šķiet vilinoši atklāt, kas slēpjas aiz mūsu ikdienišķās pieredzes, domām un emocijām. Gadu gaitā dažnedažādi cilvēki nākuši pie manis, lai sastaptos ar neredzamo. Cilvēki ar dažādu līmeņu ienākumiem, profesijām, rasēm un reliģiskajām piederībām ir nākuši, meklējot gudrību un kontaktus ar garu pasauli.

Strādājot ar šiem cilvēkiem, esmu ielāgojusi, ka mums piemīt iedzimta izpratne par neredzamajām sfērām. Lai gan parasti noliedzam šo prāta aspektu, mēs tik un tā spējam kontaktēties un sadarboties ar Garu.

Mūsos mīt dziļākā patiesība par visu esošo. Pazīstot sevi, iepazīstam visu dzīvo. Ar šīm zināšanām tiekam vadīti piedzīvot beznosacījuma mīlestību, skaistumu un gudrību. Mūs ved uz dievišķuma pieredzi, ko varam saukt par Dievu, Universālo dzīvības spēku, Dievišķo prātu vai Augstāko esamību. Daudzi no mums ir sastapušies ar garu pavadoņiem, eņģeļiem vai citām svētām būtnēm, kas pārspēj mūsu priekšstatus par iespējamo un ved mūs tuvāk universālai viszi-nāšanai. Tie ir mūsu draugi, mūsu mīļie, un viņi mūs pazīst labāk nekā jebkurš cits. Atklājot spējas sazināties ar Garu, mēs atsedzam pašu dievišķās dabas dziļumu.

Intuitīvs un psihisks

Intuīcija ir mūsu ceļvedis plašajā beznosacījumu mīlestības un prāta jūrā. Intuīcija tiek definēta kā spējas saprast vai zināt kaut ko acumirklīgi un bez apzinātas spriešanas. Intuīcija ir instinktīvas zināšanas, iespaids.1 Mums visiem bijuši brīži, daudz brīžu, kad esam zinājuši patiesību.

Šķiet, ka jautājums patiesībā nav par to, vai mums piemīt vai nepiemīt intuīcija, bet gan — kā un kur tā parādās mūsu dzīvē. Intuīcija parasti izpaužas tajās personības jomās, kurās jūtamies visdrošāk. Tā var parādīties, piemēram, ar jūtu un emociju palīdzību. Dažiem tā izpaužas fiziskajā ķermeni kā sāpes, smeldze, vieglums vai citas ķermeniskas izjūtas. Citi visbiežāk izmanto intuīciju ar domu, priekšstatu un ideju apstrādes starpniecību. Mēs varam justies vistuvāk savai intuīcijai ar reliģiskām un garīgām tiecībām, lūgšanās un meditācijās.

Mēs mēdzam domāt par intuīcijas izpausmēm kā ahal brīžiem, bet lielākoties intuīcija ir klusa un mierīga. Tā mums neuzmācas. Tā vairāk atgādina vieglu piebikstīšanu vai neatlaidīgu domu, sajūtu. Patiesībā intuīcija mēdz būt tik iederīga mūsu dzīvē, ka šķiet dabiska un normāla, un daudzi neuzskata, ka viņiem tā piemistu, jo intuīcija nešķiet neparasta. Mēs varam būt tik pieraduši izmantot intuīciju, ka saucam to par veselo saprātu vai pašsaprotamo.

Als ir veiksmīgs uzņēmējs. Agrāk viņš bija plaukstošas vitamīnu kompānijas vadītājs, bet nu strādā par biznesa konsultantu. Kāds uzņēmums lūdza Alu izpētīt iespējas pārņemt dažas līdzīgas mazākas kompānijas. Viņš apmeklēja atlasītās firmas, kā ari izpētīja dažus citus mazus uzņēmumus, kas viņam šķita interesanti, un, to darot, satika jaunu cilvēku, kurš bija sācis nelielu, taču inovatīvu biznesu. Lai gan šim jaunajam cilvēkam, tikai divdesmit četrus gadus vecam, nebija lielas pieredzes, Als man stāstīja, ka nekavējoties sajutis saikni ar viņu. Viņam nebija uzņēmuma prasītās kvalifikācijas, bet Als bija aizrāvies un juta vajadzību sadarboties ar šo jauno cilvēku un pievērsties viņa jaunajām idejām. Galu galā Als pārliecināja savus darba devējus nopirkt jaunā cilvēka ideju un tika noslēgts izdevīgs līgums. Lai gan jaunais cilvēks neatbilda visām prasībām, Als kaut kā “zināja”, ka viņu savienība būs veiksmīga. Als teica, ka, viņaprāt, viņam ir “labi instinkti”. Es gan teiktu, ka šis ir teicams intuīcijas piemērs.

Dažiem cilvēkiem intuīcija šķiet dīvainība, novēlota doma vai interesants priekšstats. Tā šķiet neracionāla un neloģiska. Mums ir novecojusi uzskatu sistēma, kas ieskauj šo pierasto un bieži izmantoto funkciju. Varbūt daļēji tas ir tāpēc, ka intuitīvu un mediju šķir vien šaura robeža. Būt intuitīvam nozīmē spēt zināt, nezinot, kā tu to zini. Būt medijam nozīmē būt soli tālāk, būt spējīgam pēc vēlēšanās piekļūt pārjutekliskai informācijai un zināšanām. Medijs vienkārši ir izsmalcinātāka un attīstītāka intuīcijas forma. Daudziem cilvēkiem piemīt aizspriedumains priekšstats par to, ko nozīmē būt medijam. Kad cilvēki izdzird šo vārdu, viņu prātos parādās daždažādas ainas: televīzijas reklāmziņas, neona izkārtnes, kas sola neveiksmes pārvērst veiksmēs, savādi un pārdabiski fenomeni un, iespējams, kāds, kurš prezentē sevi kā īpašu spēju īpašnieku un par pamatīgu cenu sola atbrīvot no likteņa.

Daudzi mēdz brīnīties, kāpēc tie, kuri sauc sevi par medijiem, nezina, kas notiks viņu pašu dzīvē. Esmu dzirdējusi šādus cilvēkus sakām, ka medijiem būtu jāzina, kad viņš saslims, tiks atlaists, iekļūs nelaimes gadījumā, vai arī viņiem būtu jāzina atbildes uz spēļu šovu jautājumiem. Medijiem, tā daudzi domā, būtu jāzina viss, kas atgadīsies nākotnē.

Tomēr tāda precizitāte netiek prasīta no zinātnes un medicīnas. Ārsti zina daudz par daudzām slimībām. Viņi zina, kā izskatās audzēji un kā vēzis aug ķermenī un šūnās. Viņi aptuveni zina, cik ilgi iespējams nodzīvot pēc vēža diagnosticēšanas. Viņi pat zina, kādos orgānos vēzis varētu izplesties. Tik un tā daudz, daudz cilvēku katru gadu mirst no vēža. Ārsti nespēj izārstēt daudzas vēža formas. Daudzas hroniskas slimības, piemēram, diabēts un AIDS, ir neārstējamas. Tomēr tas viss mūs neattur no došanās pie ārsta, kad esam slimi. Mēs uzklausām viņus un ticam tam, ko mums stāsta. Vairumā gadījumu mēs uzticam sevi modernajai medicīnai.

Reiz mēs bijām pilnīgi pārliecināti, ka mūsu Saules sistēmā nav citu planētu. Vēlāk teleskopi atklāja noteiktu planētu skaitu, un mēs ticējām, ka šis ierobežotais planētu skaits mūžam būs zinātnisks fakts. Bet pirms neilga laika profesors, kurš lasīja lekcijas par šo tematu, negaidīti atklāja vēl vienu nelielu planētu mūsu Saules sistēmā, par kuras eksistenci mums nebija ne jausmas.

Augsta līmeņa izlūkošanas sistēma ir Amerikas aizsardzības sistēmas daļa. Valdība un militārpersonas ievāc informāciju ar ļoti augsti attīstītu tehnoloģiju starpniecību dienu pēc dienas, un tomēr notika 11. septembra traģēdija. Mēs nezinājām par sazvērestībām pret mums, un mēs nezinājām, ka mūsu dzīvības ir tādās briesmās.

Katru gadu miljardiem dolāru tiek tērēts medicīnai, tehnoloģijām un aizsardzībai. Mēs mācāmies, vingrināmies, izglītojamies. Un tomēr ik dienu pārliecināmies, cik maz mēs kā progresīva sabiedrība zinām.

Padomā par to, kā mēs godājam un atbalstām šīs izpētes jomas. Tad padomā par to, cik maz naudas, laika, enerģijas un cieņas sniedzam psihiskās enerģijas studijām. Mūsu sabiedrības lielākā daļa pievērš ļoti mazu uzmanību garīgās apziņas ceļojumiem.

Medijiem nav visu atbilžu, tāpat kā to nav zinātniekiem, ārstiem un spiegiem. Mēs esam atklājumu ceļojumā. Tas, ko zinām šodien, vedīs mūs uz dziļāku saprašanu rīt. Attīstošas psihiskās apziņas izglītības iegūšana ir mācīšanās process. Tajā ietilpst ne tikai mācīšanās par psihisko enerģiju, bet arī dabas realitātes apgūšana. Lai kļūtu par mediju, tev ir jāpārveido savas dzīves definīcija. Iespējams, ka tu pats sevi sāksi redzēt jaunā gaismā.

Medija aicinājums

Džefs ir datortikla inženieris, laimīgi precējies divu bērnu tēvs. Viņa māsa bija ieradusies uz mediju seansu dažas nedēļas pirms tam, un Džefam bija modusies ziņkāre uzzināt, ko medijs teiktu viņam, tāpēc viņš pieteicās uz tikšanos. Ieradies viņš šķita nervozs un mazliet skeptisks. Kad bijām gandrīz beiguši seansu, es vaicāju, vai viņam ir kādi jautājumi. Viņš satraucies sāka stāstīt, ka, braucot mašīnā, klausoties mūziku vai vienkārši sapņojot, viņam bieži rodas spēcīgas sajūtas vai domas par ģimeni vai draugiem. Šīs izjūtas nesen sākušas pārtapt skaidros vizuālos tēlos, un viņa prātā parādās noteiktas ainas, it kā viņš skatītos sapni.

Džefs atzina, ka pirms dažiem mēnešiem ir saņēmis spēcīgu vēstījumu. Šajā ainā viņš redzēja savu draugu negaidīti atlaistu no darba. Drīz, pēc nedēļas vai mazliet vēlāk, Džefs uzzināja, ka draugs tiešām ir atlaists. Šķita, ka Džefu šajā atgadījumā visvairāk satrauca tas, ka, kā viņš teica, dzīve ir izrādījusies citāda, nekā viņš ir domājis. Ja viņš spēja “redzēt” šo notikumu, pirms tas bija noticis, viņš man jautāja, kas tad ir lineārais laiks un brīvā griba? Džefs stāstīja, ka viņš kā inženieris ir mācīts domāt loģiski un racionāli. Tas, kas notika ar viņu, neiederas viņam pazīstamajā pasaulē.

Esmu strādājusi ar daudziem cilvēkiem, kas man stāstījuši līdzīgus stāstus par nemeklētām un nelūgtām, bet piedzīvotām mediju epizodēm un atklāsmēm. Nav neparasta sākotnējā norobežošanās un ainu ignorēšana un, kad vairs nav iespējams tās noliegt, racionalizē-šana, lai izskaidrotu šo pārdabisko pieredzi, lai tā iekļautos iespējamības definīcijās. Bet psihiskā enerģija ir nepārvarama un pārliecinoša. Tie, kas ir piedzīvojuši to, ko mēs dēvējam par pārdabisko, pēc tam reti samierinās ar savu dzīvi fiziskajā perspektīvā vien. Viņi kļūst ārkārtīgi jūtīgi pret garīgo resursu dziļumiem, kas mīt viņos pašos.

Kad mēs atļaujam sev iepazīt pārfiziskās pasaules, šī izpēte parasti ved mūs pie plašākas dzīves un būtības pieredzes definīcijas.

Ja turpinām meklēt viņpus pieņemtajām robežām, mēs patiešām sastopamies ar savu garu, dvēseli un būtību pāri formai. ŠI apziņa var mūs vadīt mūsu iekšējā pasaulē viņpus iztēlei. Mēs eksistējam bez aizliegumiem un ierobežojumiem. Tā ir dzīve, kas burbuļo enerģijā, saiknēs un radošajās iespējās. Tas ir gars. Tā ir dvēsele.

Intuitīvajai un psihiskajai enerģijai piemīt prāts un skaistums. Attīstoties un augot mēs ienirstam dziļāk šajā graciozajā enerģijā. Intuīcija parādās mūsu dzīvē, lai ļautu mums piekļūt informācijai un sniegtu vadību un ieskatu dievišķajā. Mūsu dvēseles ir ceļojumā. Paplašinoties apziņai par intuīcijas iespējām, mēs atklājam gudrību un radām no Avota. Prasmīgi izmantota psihiskā enerģija sniedz mums spējas sazināties ar plašo prātu un neierobežotajām iespējām.

Vienlaikus ar iekšējo zināšanu ceļojumu mēs iepazīsim dzīves noslēpumus. Mūsu patiesības saprašanas meklējumi veidos mūs kā puķi, kas grozās un griežas, tiecoties pret sauli. Strādājot ar daudziem cilvēkiem, kas iepazinuši un apgūst intuīciju, esmu atklājusi, ka katrs no mums ir neatkārtojams kā sniegpārsliņa. Mūsu intuīcija uzplaukst tikpat individualizēta kā mēs paši.

Vislabāk savu intuīciju un psihiskās spējas spējam novērtēt, apzinoties, kā enerģija pirmo reizi parādās mūsu dzīvē. Tas var būt smalkos veidos, piemēram, spējas zināt, kad mīļš cilvēks izjūt sāpes. Dažus pārņem negaidītas nojautas par pasaulīgiem notikumiem, bieži vien traģiskiem, piemēram, lidmašīnas katastrofu. Citiem mēdz būt sapņi par draugiem un mīļajiem, sapņi, kas vēlāk īstenojas tā, kā sapņoti. Iepazīstoties ar kādu cilvēku, lielākai daļai no mums mēdz būt instinktīvas, grūti ignorējamas sajūtas par šo cilvēku. Kad mēs pievēršam uzmanību smalkajiem veidiem vai ceļiem, kā saņemam informāciju, sākam saprast, kā intuīcija unikāli pieskaras mūsu dzīvei.

Dažiem cilvēkiem intuīcija un psihiski atgadījumi ir nepārprotami un acumirklīgi. Tos var būt grūti neievērot, lai gan varbūt grūti saprast, kas notiek. Šāda pieredze var ietekmēt ne tikai mūs pašus, bet arī ģimeni un draugus pārsteidzošos veidos.

Mana medija ceļa sakums

Atceros, ka kopš agras bērnības redzēju parādības, ko tagad pazīstu kā eņģeļus, dzīvnieku garus un citas ēteriskas būtnes. Es redzēju krāsas un gaismas ieskaujam cilvēkus, augus un dzīvniekus. Savos pirmajos zīmējumos es apvilku cilvēkus un augus ar purpuru, tā es allaž tos redzēju. Pirmā saskarsme ar kādu garu notika astoņu gadu vecumā. Es braukāju ar riteni pie atklāta lauka un pa gabalu pamanīju kādu sievieti tuvojamies un mājam ar roku. Es žigli iebraucu zālē, nolēcu no riteņa un skrēju viņai pretī. Es tā priecājos viņu redzēt! Nākamajā mirklī viņa bija izgaisusi. Es skatījos visur, bet nespēju viņu ieraudzīt. Tad es sapratu, ka man nav ne jausmas, kas viņa ir, viņa neizskatījās pazīstama. Tomēr es joprojām jutu prieku viņu redzēt un vilšanos, kad viņa izgaisa. Kaut kas manī pazina un pat mīlēja viņu.

Es uzaugu Masačūsetsā, un katru gadu pamatskolas trešā klase devās mācību ekskursijā uz Salemas ciematu, atjaunotu puritāņu pilsētiņu un bēdīgi slavenās 17. gadsimta beigu raganu histērijas norises vietu. Starp vērošanu, kā smagos kokvilnas brunčos un baltās aubēs tērptas sievietes gatavo sveces un ābolu sviestu, mēs apskatījām joprojām uzslietu dzelzs nožogojumu, kurā reiz atradās smagas koka karātavas, kas izmantotas, lai atturētu raganas no “ļaundarībām”. Mēs apmeklējām “raganu māju”, kur dzirdējām fantastiskus un biedējošus stāstus par sievietēm un bērniem, kurus apsūdzēja slimību un ļaunuma uzsūtīšanā fermas dzīvniekiem un ļaudīm. Es varēju to visu sajust, redzēt to visu. Tas radīja pamatīgu iespaidu.

Mana māte bija misionāre un Apvienoto metodistu mācītāja. Katru vakaru pirms pusdienām mēs lasījām “Dienišķo vārdu”, metodistu reliģisko tekstu grāmatu. Mēs nekad nerunājām par psihiskām lietām. Tas neiederējās mūsu reliģijā, nekad nebija kādas sarunas daļa. Tā nu es nekad neatklāju savai ģimenei, ka spēju redzēt un sazināties ar mirušajiem radiniekiem, nedz pastāstīju par daudzajiem sapņiem, kas parādīja notikumus, kuri vēlāk notika īstajā dzīvē. Es paturēju pie sevis kluso, noslēpumaino pasauli, kas sekoja man par spīti pūlēm to noliegt.

Lielākā daļa manas ģimenes locekļu turpināja studēt reliģiju skolā, iegūstot augstākos grādus teoloģijā un reliģijā. Bet mana dzīve nekad nešķita iederamies šajā veidnē. Tā vietā es centos saprast, kas notiek ar mani. Ja skolās un baznīcās, ko apmeklēju, psihiskās enerģijas tiktu atzītas, tad, iespējams, man, tāpat kā daudziem citiem, nevajadzētu tik ilgus gadus mocīties ar kaunu un apjukumu.

Tomēr, neņemot vērā manu nevēlēšanos pieņemt un atklāt psihiskās sastapšanās un alkas apspiest māku sazināties ar mirušajiem, manas psihiskās spējas nebija noliedzamas. Pusaudzes gados sapņi, vīzijas un pirmsapzinātas zināšanas par notikumiem sāka pārņemt mani. Jo vairāk centos tās apspiest, jo spēcīgāk tās mēģināja izpausties. Es neredzēju nekādu labumu tajā, ka redzu un zinu to, ko citi neredz un nezina. Tas lika man justies atšķirīgai un jocīgai.

Manas domas sāka mainīties kādu dienu, kad man bija deviņpadsmit. Es braucu ar pilsētas autobusu, un jauns, noguruša izskata vīrietis apsēdās man blakus. Viņam līdzās es “redzēju” vecāku tumšmatainu sievieti. Viņa stāvēja blakus, kamēr viņš apsēdās, un, ķeroties pie sirds, lūdza viņam pateikt, cik ļoti viņa ir viņu mīlējusi. Es centos izlikties to neredzam, bet viņa lūdzās mani pateikt viņam, ka mīlējusi viņu. Viņa teica, ka ir nesen nomirusi un ka viņai jāpavēsta, cik daudz viņš viņai nozīmēja.

Negribīgi un jūtoties muļķīgi, es uzdevu vīrietim jautājumu par apkārtni, nevēloties uzreiz mesties virsū ar informāciju, ka viņam pie sāniem ir sievietes gars. Viņš teica, ka neesot īpaši pazīstams ar šo pilsētas daļu, viņš tikai esot ieradies uz savas mātes bērēm. Ārkārtīgi uztraukta un svīstošām plaukstām es jautāju, vai viņai bija tumši mati un vai viņa pēkšņi nomira ar sirdskaiti. Viņš paskatījās uz mani ar pilnīga šoka izteiksmi. Es teicu, ka redzu viņu pavisam tuvu viņam. Es teicu, ka viņa ir viņu ļoti mīlējusi. Vīrieša acīs sariesās asaras, un viņš kļuva kluss. Es izkāpu nākamajā pieturā, lai arī tas bija tālu no mana galamērķa. Galu galā es sāku saprast, ka esmu palīdzējusi gan vīrietim, gan viņa mātei. Es nekad iepriekš nebiju iedomājusies, ka medija spējas varētu sniegt labumu.

Tad es nolēmu noslēgt darījumu ar dzīvi. Ja man ir lemts kļūt par mediju un palīdzēt cilvēkiem, lai cilvēki nāk pie manis bez pūlēm no manas puses. Es teicu Dievam, ka nereklamēšu sevi un neizkāršu “medija” izkārtni pie durvīm. Uzdevums reklamēt bija labvēlīgajiem un mīlošajiem gariem, maniem pastāvīgajiem pavadoņiem. Tolaik tā šķita neiespējama vēlēšanās, tomēr lūgumi pēc seansiem ievērojami pieauga.

Tagad, pēc vairāk nekā divdesmit gadiem, sniedzot seansus tik dažādiem cilvēkiem kā zinātnieki un kazu fermeri, tik tālās vietās kā Austrālija un Irāka, es pazīstu to potenciālu un spēku, ko psihiskā pasaule var piedāvāt. Mazā personīgā psihisko zināšanu kūniņa, kurā es dzīvoju bērnībā, ir uzplaukusi. Esmu palīdzējusi daudziem simtiem sērojošu vecāku, ģimenes locekļu un mīļoto pārvērst viņu skumjas mierā, sniedzot viņiem personiskas, privātas vēstis no viņu mīļo gariem.

Kad mēs esam pārliecinājušies, ka tie, ko domājām esam zaudējuši, tagad mīt mierā un priekā, varam novērst savas bailes no nezināmā. Esmu arī spējusi palīdzēt nozieguma upuriem un likuma aizstāvju iestādēm atrisināt sarežģītas lietas, atklājot nezināmus vai neievērotus pierādījumus. Šķiet, katrā dzīves jomā — attiecībās, finansēs, dzīves jēgā, veselībā, karjerā — psihiskā informācija bijusi noderīga un labvēlīga. Tomēr manu medija un reģa karjeru nav paātrinājusi tikai precīzas informācijas sniegšana. Mani ir motivējis arī dziļais prieks, ko esmu saņēmusi no personiskās saiknes ar garu valstību un spējām atvērt durvis citiem garu pasaules piedāvātās gudrības, mīlestības un reizēm aušības piedzīvošanai. Attīstot savu psihisko apdāvinātību, mēs nespējam pretoties un ienirstam garīgajās spējās, kas mums piemīt. Kad mēs aptveram savu dievišķo dabu, iegūstam gan iekšējo garīgo, gan ārējo materiālo valstību.

Šajā grāmatā iekļautie stāsti ir ņemti no daudzajām tikšanās reizēm, ko esmu piedzīvojusi, mācot psihiskās attīstības nodarbībās un kursos, kā arī privāti. Esmu bijusi lieciniece, kā cilvēki reizēm kautrīgi un reizēm drosmīgi dodas nezināmajā. Mana atziņa, ka cilvēki apgūst psihisko attīstību specifiski personiskā, iedzimtu īpatnību veidā, ir radusies daudzu vērošanas, klausīšanās un garīgās un psihiskās izaugsmes atbalstīšanas gadu laikā. Es esmu redzējusi to cilvēku kaislību un aizrautību, atklājot, ka viņos ir atslēgas uz psihisko un garīgo progresu.

Šī grāmata nav tikai par manu medija ceļojumu un cilvēkiem, ko esmu sastapusi un ar ko strādājusi. Tā ir par ceļojumu, kurā piedalāmies mēs visi. Mēs attīstāmies. Neredzamais kļūst redzams. Nezināmais kļūst zināms. Lai gan citi joprojām strīdas par vai pret psihiskiem fenomeniem, es zinu, ka tas ir tikai laika jautājums. Agrāk vai vēlāk mēs ieradīsimies ar gudrību un ticību pie garīgās pasaules durvīm, ļoti reālas un taustāmas garīgās pasaules durvīm. Mūsu maņas kļūst aizvien attīstītākas. Mēs kļūstam aizvien spējīgāki uztvert cildeno. Piekļūstot tuvāk patiesībai, mīlestībai, skaistumam un Dievam, mēs sāksim uzzināt aizvien personiskāk, ka esam viens vesels. Mūsu domas, emocijas, izvēles un dzīves saplūst. Mēs pieskaramies cits citam. Nav dalījuma.

Tas, ko saucam par intuīciju, var būt mūsu ceļvedis šajā dievišķajā saiknē ar sevi, citiem un Dievu. Mūsu intuīcija ir autentiska un patiesa. Tā var aizvest pie tā, kas mēs patiešām esam. Varam piedzīvot savu dziļāko dabu tīru, neskartu, dievišķu un svētu. Varam pieņemt sevī spēku un lieliskumu, kas ir mūsu būtības serde. Mūsu psihiskā enerģija uzrunā mūs, lai tuvinātu šai patiesībai.

MIJIEDARBĪBA AR PSIHISKO ENERĢIJU

Mūsu iedzimtā daba ir nodrošinājusi, ka spējam uzturēt pastāvīgu kontaktu ar visu dzīvo. Mēs dzīvojam enerģijas piestrāvotā pasaulē. Paši esam strāvojoša enerģija — plūstoša, savienojoša, tie-ciga pret citiem un sevī. Tā dēvētie psihiskie fenomeni ir šī pati enerģija, ko nes un tur vibrācijas, prāts un emocijas. Tā ir pastāvošā neredzamā, nefiziskā daba. Tā ir enerģētiska daba, kas jau bijusi vai ir ceļā uz tapšanu par fizisku dabu. Mēs esam bioloģiski piemēroti, lai sazinātos ar neredzamo pasauli un arī iegūtu zināšanas par to. Mūsu mijiedarbība ar garīgo pasauli nekad neapstājas. Pat tad, kad neapzināmies, vai esam skeptiski par tās eksistenci, mēs sastopamies, saskaramies un atbildam mums apkārt esošajai garu pasaulei.

Mēs nemēdzam īpaši daudz domāt par fizisko sajūtu pastāvīgajām funkcijām. Lielākajai daļai no mums piemīt spējas pieskarties, saost, sagaršot, redzēt un dzirdēt. Pieskaroties un jūtot raupju vai gludu virsmu, mēs uzticamies savai taustei un neprātojam par to. Sajusto, saosto, dzirdēto un redzēto pieņemam par realitāti. Fiziskās maņas ir mūsu daļa tik lielā mērā, ka ir teju neiespējami iedomāties dzīvi bez tām.

Mūsu intuitīvās spējas ir tikpat dabiskas vispārējai funkcionēšanai kā mūsu fiziskās sajūtas — varbūt tāpēc tās tiek bieži minētas kā sestais prāts. Intuīcija ir tikpat liela mūsu ikdienas dzīves daļa kā citas sajūtas. Gluži tāpat kā mūsu piecas fiziskās maņas iztulko fizisko pasauli, tā intuīcija interpretē garīgo pasauli. Mēs izmantojam savu intuīciju, lai atklātu mūsu personisko un dvēselisko patiesību. Ar intuīcijas palīdzību mēs atklājam savas dvēseles uzdevumu.

Ar intuīcijas palīdzību mēs iemācāmies kuģot pa savām iekšējām pasaulēm un apzināties garīgās sfēras. Mūsu intuitīvajām spējām piemīt gudrība un spēks. Mēs tikai piekļūstam tām citādā veidā nekā savām fiziskajām sajūtām.

Mūsu intuitīvā bērnība

Kā teicis Alberts Einšteins, iztēle ir svarīgāka par zināšanām.2 Iztēle ir veids, kā intuīcija sazinās ar mūsu apzinātāko daļu. Kad esam mazi, intuīcija vada mūs radīt tādu nākotni, kas sniegs laimes iespējamību. Mazi bērni, sapņodami par māju un ceļu būvēšanu vai dziedāšanu uz skatuves, ar intuīcijas palīdzību izmēģina dažādas savas būtības lomas un aspektus. Bērniem piemīt spējas iztēloties, spēlēties, radīt. Ar fantāziju un sapņojumu palīdzību dvēsele intuitīvi vada viņus izvēlēties dzīves takas.

Tomēr, kad kļūstam vecāki, intuīciju bieži vien aizstāj loģika un prāts. Mēs apslāpējam kluso balstiņu, kas mūs mudināja pašizpētei iztēlē. Tomēr intuīcija nav iznīdēta. Tā turpina darboties, reizēm ar to vieglo dunku palīdzību, ko saucam par sagadīšanos. Mēs iedomājamies par draugu, kuru neesam redzējuši gadiem ilgi, un te pēkšņi viņš piezvana. Mēs meklējam noteiktu darbu un nejauši dzirdam metro vai dārzeņu veikala rindā sarunu par tāda darba vakanci, kādu esam meklējuši.

Aizvien vairāk apzinoties nelielos ikdienas dzīves notikumus, mēs sākam ievērot kluso klātbūtni, kas mūs pavada un palīdz. Mēs aizvien skaidrāk izjūtam šo sevis daļu. Pavisam dabiski, ka meklējam šo kluso liecinieku, tikpat būtisku labsajūtas sastāvdaļu kā ūdens un barība. Kad mums nav sapņu vai vīziju par laimi un piepildījumu, mēs varam ieslīgt atkarībās, depresijā un dažāda veida garīgās un emocionālās nenormālībās. Bet bērns mūsos joprojām dzīvo, joprojām tiecas pēc ēteriskā.

Kā darbojas intuīcija

Kur atrodas intuīcija? Mums ir deguns ožai, mēle garšai, ausis dzirdei. Ko izmanto intuīcija? Smadzenes vai varbūt nervu sistēmu? Mūsu intuitīvie receptori ir daudz netveramāki kā fizisko sajūtu uztvērēji. Intuīcija ir sarežģīta un komplicēta bioloģiskā funkcija. Tā sākas mums apkārt esošajā enerģijā, ko pazīstam kā auru. Aura ir enerģija un vibrācijas, kas lielākajai daļai cilvēku nav saskatāmas ar acīm. Aura ir enerģiju riņķojumu mijiedarbība, kas spēj mūs savienot ar visapkārt strāvojošo dzīvības spēku.

Aura ir saausta ar čakrām, nefiziskas enerģijas centriem, kas savieno mūs ar dažādiem apziņas līmeņiem. Katra čakra ir radniecīgas enerģijas virpulis, kas sapludina mūsu domas, darbības, emocijas, iedvesmas un potenciālu. Čakras satur arī mūsu pagātnes, tagadnes un nākotnes enerģijas, dvēseles plānus un šīs dzīves un dvēseles uzdevumu. Cakras ir vārti, ko izmanto gars, lai piekļūtu nefiziskajām sfērām. Tās savieno mūs ar mūsu pavadoņiem, eņģeļiem un neskaitāmajām garīgajām valstībām.

Šo sarežģīto tīklu sakārto vibrācijas. Katrā čakrā mīt līdzīgu un radniecīgu enerģiju ģimene. Mēs esam pilnīga daudzdimensiju sistēma, daudz efektīvāka kā mobilais telefons vai satelīts. Mēs esam aprīkoti, lai komunicētu ar visu dzīvo, un vingrinoties varam iemācīties lasīt un interpretēt enerģijas. Mēs varam arī iemācīties uztvert specifisku enerģētisku informāciju tāpat kā varam uztvert radiostaciju.

Fiziskajā pasaulē, kurā dzīvojam, mēs galvenokārt izmantojam septiņas galvenās čakras. Es esmu apguvusi divpadsmit čakras, lai gan mēs neesam maksimāli aktivizējuši un tikuši īpaši tālāk par septīto.

Septiņas galvenās čakras savieno mūs ar apkārt esošo fizisko pasauli un dažādajām apziņas sfērām, lai ari mēs neesam pilnībā apguvuši, kā likt lietā šos daudzdimensionālos aspektus. Tā kā katra čakra interpretē psihisko enerģiju savā veidā un lielākoties katrs esam vairāk attīstījuši noteiktas čakras, mēs uztveram un interpretējam mūs ietverošo enerģijas psihisko plūsmu paši savā individuālajā veidā.

Septītajā čakrā, kas atrodas virs galvas, atrodas informācija par dvēseles uzdevumu, dzīves cikliem, pavadoņiem un karmu. Šī čakra parasti ir tīra, šķista un uzticama, jo satur vispārējo indivīda dzīves plānu. Caur septīto čakru uztverta enerģija sniegs informāciju par mūsu pavadoņiem, mīļajiem un Augstāko es.

Sestā čakra, saukta arī par trešo aci, satur mentālo enerģiju, domas un uzskatus. Sestā čakra spēj ari pārveidot enerģiju vīzijās un domās, un ar šo čakru mēs redzam gaišredzīgi. Intuitīvās zināšanas arī nāk no šīs čakras.

Piektā čakra, kas atrodas kaklā, ir čakra, uz kuru atsaucas Bībele Jāņa evaņģēlija sākumā, kur teikts, ka sākumā bija Vārds, Vārds bija ar Dievu un Vārds bija Dievs. Mūziķi, dziedātāji, profesionāli runātāji un tie, kas māca vai dzied reliģiskus dziedājumus, izmanto šo čakru.

Ceturtā čakra, mūsu sirds čakra, saņem enerģiju un emocijas. Mīlestība, miers, rāmums, sāpes, dusmas, visas jūtas, kā smagas, tā mīlošas, atrod ceļu pie mums caur sirdi. Sirds ari saņem dievišķo mīlestību, un sirds čakra uztver intuīciju kā empātiju un līdzjūtību.

Trešā čakra atrodas saules pinumā. Daudziem tas ir galvenais intuīcijas kanāls. Mēs saņemam enerģiju caur šo čakru kā instinktīvu sajūtu. Šī čakra bieži vien ir atvērta bez mūsu apziņas, uzsūcot vides enerģiju.

Otrā čakra atrodas lejpus nabai un saņem enerģiju fiziskākā veidā. Stipri līdzīgi pirmajai čakrai, kas atrodas mugurkaula sākumā, otrā čakra atbild par fizisko pasauli, finansēm, attiecībām un karjeras lietām. Intuīcija, kas saņemta no otrās čakras, bieži vien ir kines-tētiskas pieredzes un zināšanas formā; informācija, kura saņemta caur šo čakru, var būt grūti izsakāma vārdos. Arī pirmā čakra saista mūs ar fizisko pasauli, un caur to notiek komunikācija ar dzīvniekiem, augiem un dabas pasauli.

Intuīcija un psihiskie receptori stiepjas ārpus mūsu čakrām un iekšā vidē, lai interpretētu informāciju mums saprotamā vārdu, attēlu, jūtu un iespaidu formā. Iegūstot gana daudz pieredzes, uzticības un zināšanu par šīs enerģijas valodu, mēs varam precīzi interpretēt ne tikai mūsu pašu enerģiju, bet arī citu pagātni, tagadni un iespējamo nākotni.

Mūsu potenciāla maksimums

Mūsu ķermenis satur sarežģītu un skaistu enerģētisku iespējamību tīklu. Mēs esam daudzdimensionālas būtnes, aizvien tuvojamies patiesā potenciāla apziņai. Mūsu ķermenis ir piemērots tikt galā ar fiziskās pasaules grūtībām. Kā suga esam pārcietuši badu, svelmi, aukstumu, slimības un spriedzi. Mūsu ķermenis ir piemērots arī garīgo vajadzību piepildīšanai, pielāgojoties un atsaucoties dvēseles uzdevumam daudzo ikdienas grūtību vidū. Mūsu ķermenis var īstenot to, ko esam nākuši te paveikt.

Mūsu ķermenis ir nodrošināts ar spējām zināt viņpus mūsu fiziskajām sajūtām. Noslēgšanās un neieklausīšanās intuīcijā ir likusi mums izpausties mazāk, nekā mēs spējam. Neizmantojot pilnu sen-sorisko potenciālu, varam kļūt nomākti, smagi un inerti. Ego var censties pārliecināt mūs, ka esam svarīgākā dzīves forma un vienīgā dzīvības forma ar prātu un vērtību. Nošķiroties no daudzdimensionālās dzīves straumes, varam justies vientuļi un bezjēdzīgi.

Ir iekšējā un ārējā redze, ir iekšējā un ārējā dzirde. Atšķirība starp iekšējo un ārējo uztveri nav tā, ka viena ir “īsta” un otra ne. Atšķirība ir tā, ka viena spēj piekļūt fiziskajai pasaulei un otra — iekšējām pasaulēm. Abu veidu darbarīks ir fiziskais ķermenis. Ķermenis uztver psihiskās vibrācijas un pārvērš tās noderīgā informācijā, tāpat kā auss uztver skaņu viļņus vai acs — vibrācijas un iztulko tās krāsā un formā. Sevis atvēršana informācijas uztveršanai un vadībai ar metodēm, kas atrodas viņpus fiziskajām sajūtām, nepadara vājākus, patiesībā tieši otrādi — stiprina mūs. Enerģijas ķermenis, kas izplešas no fiziskā ķermeņa, satur vērtīgu un noderīgu informāciju mūsu fiziskajai un garīgajai veselībai un labsajūtai. Mūsu čakras jeb enerģijas centri satur emociju, uzskatu un mūsu dzīves pieredžu enerģijas. Tās var arī piekļūt un savienot mūs ar dziedinošām, mīlošām augstākām vibrācijām.

Mēs esam savā pilnīgākajā formā, kad sniedzamies augstāk un tālāk par sevi. Transcendence pacilā mūsu garu, kā ari veicina spējas radīt tādu dzīvi, pēc kādas ilgojamies. Mūs aptverošais neredzamais tīkls savieno mūs ar visiem redzamajiem un neredzamajiem dzīves aspektiem. Tas savieno mūs ar bezgalību.

PSIHISKĀS ENERĢIJAS parādīšanās mūsu dzīvē

Mēdz gadīties, ka cilvēki, kam nav intereses par psihiskiem vai intuitīviem fenomeniem, attopas neizskaidrojamu, pārpasaulīgu pieredžu vidū. Tā notiek ar visdažādāko izcelsmju, reliģiju, nodarbošanos un rasu pārstāvjiem, kas dzīvo savu dzīvi bez mazākās intereses par psihisko vai paranormālo. Viņi pēkšņi attopas nokļuvuši neparastās situācijās, kam nav saprātīga skaidrojuma. Viņi var nevēlēties vai nemeklēt to. Viņi var tam neticēt.

Reizēm cilvēki sapņo par draugiem vai ģimenes locekļiem, un sapnis sniedz ieskatu vai priekšnojautu, kas tiem var palīdzēt. Reizēm cilvēki sapņo par notikumiem, kas vēlāk īstenojas dzīvē. Citiem enerģijas lauks ir kā sūklis, kas uzsūc apkārt esošo informāciju. Bieži vien pēc nāves ģimenē tuvinieki jūt mirušās personas garu cenšamies sazināties ar viņiem. Reizēm traumatisks notikums atver mūs garīgai mīlestībai un vēlmei palīdzēt. Vai arī intuitīvi atceļam lidmašīnas lidojumu vai izvēlamies citu ceļu, vēlāk uzzinot, ka esam izvairījušies no nelaimes. Ja ticam, ka pavadoņa vai eņģeļa klātbūtne ir pasargājusi mūs no ļauna, jūtamies mierinājuma ieskauti.

Šķiet, ka Gars darbojas nemitīgi, arī tad, ja tam neticam. Lai kā mēs pirmo reizi tiktu iepazīstināti ar psihiskajām enerģijām, atklājam, ka mums ir atvērušās durvis uz iekšējām sfērām, un sākam uztvert nepazīstamo. Mēs nezinām, kāpēc.

Tā notika Sāras dzīvē. Sāra ir aizņemta divu bērnu māte, kas strādā pilnas slodzes darbu rosīgā juridiskā firmā. Viņa dzīvo vidusšķiras mikrorajonā. Viņa brauc ar minivenu. Viņa būtu pēdējais cilvēks, ko varētu iedomāties runājam ar gariem un satiekam mirušo tēvu un vecmāmiņu. Tomēr savā aizņemtajā dzīvē Sāra atrod laiku klausīties un sazināties ar neredzamo.

Pirms dažiem gadiem viņas allaž veselais un smagi strādājošais tēvs negaidīti nomira. Sārai vienmēr bija bijušas tuvas attiecības ar tēvu, un viņa bija cerējusi, ka tēvs būs viņas abu dēlu dzīves daļa. Kad viņš nomira, viņa novietoja viņa fotogrāfiju zēnu istabā un runāja par viņu, cik bieži vien iespējams, lai bērni zinātu par vectēvu pēc iespējas vairāk. Tomēr, kad vienu rītu jaunākais dēls Sons smiedamies un dziedādams apgalvoja, ka vectēvs ir viņa istabā un dara smieklīgas lietas, lai viņu smīdinātu, Sāra jutās izbiedēta.

Sāra gribēja ticēt, ka tēvs patiešām spēlējas ar viņas dēlu, bet loģiskā domāšana neļāva to pieņemt par pilnu patiesību. Sons turpināja runāt par vectēvu, un Sāra turpināja klausīties. Kādu dienu Sāra, nevaļīgi gatavojot pusdienas, juta siltu roku uz pleca un pazīstamo tēva pēcskūšanās losjona smaržu. Pirmo reizi kopš aiziešanas Sāra nepārprotami juta viņa klātbūtni sev līdzās. Asaras sariesās viņai acīs. Tad, gandrīz nekavējoties, Sāra sajuta tēva siltos smieklus, un viņa sāka smaidīt.

Viņas loģiskais prāts nav pavisam gatavs pieņemt, ka viņa tiešām tiekas ar tēva garu, lai gan bieži jūt viņa klātbūtnes nepārprotamo siltumu un mierinājumu. Sāra vienmēr bijusi pārliecināta, ka cilvēki saņem psihisku informāciju vīziju vai zināšanas formā. Bet, kļūstot atvērtāka saņemt vadību tādos emocionālākos veidos kā siltums un rūpes, viņa apzinās savas pieaugošās psihiskās spējas.

Sāra bīstas — ja kaimiņi un daži draugi uzzinās, ka viņa jūt saikni ar tēva garu un ir aizrāvusies un sākusi attīstīt savas psihiskās spējas, tie domās, ka viņai nav visi mājās. Viņa allaž bijusi priekšgalā, gan skolā, gan karjerā, tomēr nu atklāj, ka interese par psihiskiem fenomeniem kļūst par visprasīgākajiem mēģinājumiem, kur viņa iesaistījusies.

Šādā veidā Gars mēdz strādāt ar mums. Mēs dzīvojam dzīvi vislabākajā veidā, kādu protam. Mēs darām to, kas no mums tiek gaidīts — mājās, darbā, sabiedrībā. Mums var klāties labi, tomēr jūtam, ka pietrūkst piedzīvojumu gara un jēgas. Tad intuitīvā dzīve atver nepazīstamu un noslēpumainu pasauli. Mēs sākam garīgu ceļojumu, kas izsijā mūsu stiprās un vājās puses. Parasti sākam intuitīvo ceļojumu zināmajā un turpinām no turienes.

Gars nāk pie mums, lai veicinātu izaugsmi, lai liktu iet tālāk par mūsu ierobežojumiem. Tas veido arī saikni ar mīlestību, bieži ar mīlestību, ko neesam pazinuši. Gars nav sauss un garlaicīgs. Universālajā viszinībā ir prāts un humors. Garīgā enerģija un psihiskie fenomeni ir daļa no pasaules, ko daudzi cilvēki alkst iepazīt tuvāk.

Psihiskā enerģija bieži vien uzmeklē mūs grūtos laikos. Visai bieži psihiskā pasaule atveras mums, atklājot rūpes un gādību, kas mūs pārsteidz. Gars iejaucas sarežģītajos apstākļos, kādos reizēm atrodamies, šķietami neiedomājamos veidos.

Liza un Kleitons

Liza ir labs piemērs. Viņa piezvanīja man kādā pirmdienas pēcpusdienā. Viņa atstāja ziņu, ka kāds viņas draugs ieteicis mani un ka viņa vēloties tikšanos pēc iespējas drīzāk, viņas balss, to sakot, bija klusa un nedroša. Sākotnēji viņa vēlējās ar manu palīdzību atrisināt kādu šausmīgu noziegumu, kurā viņa bija iesaistīta. Kad mēs satikāmies un es sāku lasīt viņas enerģiju, biju satriekta, izjūtot viņas bēdas, ciešanas un disonansi.

Viņas vīrs Kleitons, kurš mums nekavējoties pievienojās, paskaidroja, ka viņa pavisam nesenā pāriešana garu pasaulē bijusi ātra, negaidīta un traģiska. Viņš nomira no lodes krūtīs. Es pajautāju

I izai, vai iemesls viņa nesenajai nonākšanai garu pasaulē bija ievainojums krūtīs. Liza teica, ka pirms nedēļas viņu mājās kāds ielauzies, kleitons guļamistabā dzirdēja trokšņus un devās lejup noskaidrot to iemeslu. Viņš pārsteidza iebrucēju, kas viņu nošāva.

Mēdz būt, ka traumatisku noziegumu gadījumā informācija nāk atri, tā bija arī šoreiz. Es jutu, ka vīrs, kurš nogalināja Kleitonu, ir jau pametis šo apkaimi. Es jutu, ka viņš dodas uz ziemeļiem, visticamāk, uz Ņujorku. Es jutu, ka galu galā viņš tiks ieslodzīts par citu pārkāpumu un tad tiks pārvietots uz Ziemeļkarolīnu, lai atbildētu par KJeitona slepkavību.

Liza un Kleitons bija precējušies nepilnu gadu, un viņiem bija trīs mēnešus vecs mazulis, kā arī divi vecāki Lizas bērni. Kleitona gars aprakstīja viņu laulību ceremoniju, kas bija notikusi krēslas pielietā pludmalē. Viņš teica, ka viņš ļoti mīlot Lizu un pateicās viņai par to, ka viņa redzēja viņā labo un palīdzēja viņam tik daudzos veidos. Lai gan viņš teica Lizai, ka viņam ir uzdevumi garu pasaulē, viņš palikšot viņas, viņu dēla un abu pabērnu tuvumā.

Kad atkāpās šoks, Liza ieslīga depresijā un nespēja strādāt. Viņa sāka daudz gulēt. Daudz pūļu prasīja rūpes par bērniem, bet bēdas un zaudējuma sajūta allaž bija klātesoša un nerimstoša. Tā viņa cīnījās nākamos divus gadus.

Kleitonam un Lizai bija sapnis kādreiz pārcelties uz dzīvi pludmales mājā. Vienā no mūsu sesijām Kleitons iedrošināja Lizu īstenot šo sapni. Drīz pēc tam Liza devās triju stundu braucienā uz piekrasti, satikās ar nekustamā īpašuma aģentu un vēlējās aplūkot iznomājamās mājas. Pirmā māja, ko viņi apskatīja, bija stāvējusi tukša jau pāris mēnešu. Aģents teica — ja viņai tā patīk, viņa var ievākties kaut tūlīt.

Liza teica, ka, atverot durvis un ieejot iekšā, māja šķita liela un tukša, tajā nebija aizkaru, mēbeļu vai tehnikas. Vienīgā lieta mājā bija gaisa pūķis ar Skubija Dū attēlu, novietots uz kamīna malas. Liza sāka raudāt un teica aģentam, ka viņa īrēs māju.

Atceroties šo notikumu, Liza ar asarām stāstīja, ka Kleitonam bijusi nenopietna aizraušanās ar Skubiju Dū. Viņam piederēja Skubija Dū kafijas krūzes, plakāti un rotaļdzīvnieki. Viņš pat valkāja Skubija Dū bokseršortus. Skubija Dū gaisa pūķis pludmales mājā izrāva Lizu no letarģijas. Drīz viņa ievācās mājā un bija spējīga meklēt darbu, galu galā sākot strādāt par viesmīli. Viņas bērni iestājās netālu esošajā skolā, un viņi atsāka dzīvot kā ģimene. Maigā Gara roka nāca caur mīlestību un traģēdiju, atvieglojot sāpīgo tēva un vīra zaudējumu.

Lai kādas būtu mūsu sākotnējās intereses par Garu, nepaiet ilgs laiks, kad mūs pārņem pārsteigums un pat aizrautība. Gars var būt rotaļīgs un gudrs. Gars pazīst mūs labāk, nekā mēs paši sevi dažkārt pazīstam. Intuīcijas attīstība ir partnerattiecības. Gars runā, mēs klausāmies; mēs runājam, Gars atbild. Tās ir vienas no maģiskākajām un priekpilnākajām attiecībām, kādas mums jebkad varētu būt. Šī iemesla dēļ daudzi cilvēki tiecas kļūt aizvien prasmīgāki savas intuīcijas izmantošanā. Intuīcijas attīstība ir process, kas var atraisīt mūs smiekliem un jēgai. Tas var kļūt arī par dzīves aspektu, uz ko paļauties. Psihiskā enerģija ne vienmēr ir abstrakta un netverama. Daudzi cilvēki piedzīvo pārdabisko ļoti konkrēti un paļaujas uz to savās ikdienas gaitās.

Basta, Kenijs un Irāka

Pirmo reizi es satiku Keniju, kad viņš bija atbraucis atvaļinājumā no Irākas. Viņam bija tikai divdesmit trīs gadi. Pievienojies bruņotajiem spēkiem divdesmit viena gada vecumā un bijis pirmajā kareivju pulkā, kas tika izvietots Irākā. Es nezinu, kas raisīja viņā interesi par tikšanos ar mani. Viņš nekad iepriekš nebija bijis uz tikšanos ar mediju vai ar psihiskām spējām apveltītu cilvēku, bet viņš teica, ka ir .it vērts un atsaucīgs tam, ko teikšu.

Mūsu seansa laikā parādījās suns. Suns luncināja asti un dedzīgi centās panākt, lai daru zināmu Kenijam viņa klātbūtni. Es aprakstīju suni Kenijam, un viņš jautāja man, vai esmu droša, ka minētais suns ir miris. Es jutos droša, ka suns vairs nav dzīvo vidū. Kenijs teica, ka tas šķiet viņa suns, bet tas bija dzīvs un dzīvoja pie Kenija mātes. Tad viņš teica, ka varbūt esmu sazinājusies ar viņa tēvoča suni. Mēs pievērsāmies citām interesēm Kenija dzīvē, un tad viņš mierīgi devās prom. Pēc dažām dienām saņēmu telefona zvanu no Kenija. Viņš teica, ka pēc seansa devies uz mājām pie mātes un uzzinājis, ka viņa suns Basta bija miris. Tas viņu pārsteidza un apbēdināja. Viņš teica, ka tas ir bijis viņa suns, kurš ieradās sesijas laikā.

Vairāk nekā pēc gada saņēmu ziņas no Kenija mātes. Viņa teica, ka Kenijs ieradīsies viņu apciemot pirms došanās savā otrajā misijā un ka viņš gribētu mani satikt. Nelaimīgā kārtā Kenijs apmaldījās ceļā pie manis, un mūsu seansam atlika vien pavisam īss laika sprīdis. Ņemot vērā ierobežoto laiku, Kenijs teica, ka viņam ir divas rūpes. Tuvs draugs, bruņoto spēku vienības dalībnieks, bija gājis bojā kaujā, un Kenijs vēlējās zināt, vai es spēju ar viņu sazināties. Viņš vēlējās, lai es sazinos arī ar Bastu.

Sazināties ar Kenija draugu bija sarežģīti. Viņš bija miris nesen, gājis bojā traumatiskā un priekšlaicīgā nāvē. Viņa gars bija klātesošs, bet nemierpilns. Tomēr Kenija suns Basta parādījās ļoti spēcīgi. Basta bija ļoti tuvs Kenijam, es redzēju viņu līdzās Kenijam daudzos militāros manevros un bīstamās kaujās, kur nesen bija piedalījis Kenijs. Basta bija modrs, meklējot briesmu pazīmes un cītīgi cenšoties pasargāt Keniju no ļauna. Es to pastāstīju Kenijam, un viņš smaidīja.

Mēs pabeidzām seansu, un es jautāju, vai viņam ir kādi jautājumi. Viņš teica, ka viņam ir tikai viens. Viņš pastāstīja, ka, esot riskantās kaujas situācijās, viņš bieži jut Bastas klātbūtni. Viņš teica, ka reizēm sauc Bastu vārdā, un vēlējās zināt, vai tas palīdzētu Bastas garam piekļūt viņam tuvāk. Keniju mierināja Bastas klātbūtne, un viņš vēlējās, lai Basta zina, ka Kenijs apzinās viņa klātbūtni, vedot cauri briesmām.

Reizēm pieņemt kontaktus ar garu pasauli mums ir vieglāk, kad esam ievainojami un jūtam vajadzību pēc mierinājuma. Mums ir saites ar citiem, ari dzīvniekiem, kas pārsniedz trīsdimensionālo pasauli. Kad mēs sev atļaujam atvērties un saņemt rūpes un gādību, ko piedāvā neredzamā pasaule, atklājam palīdzību, kāda mums nav nākusi ne prātā.

Kenija pieredze ar to, ko sauc par pārdabisko, ir tieša un skaidra. Viņa mīļais suns pievienojās viņam Irākā. Kas gan varētu būt vēl dabiskāk?

Sāras mīlestība pret tēvu un bērniem ir radījusi viņiem sastapšanās un vienotības tiltu. Spējas sajust tēva klātbūtni iedrošināja viņu un radīja motivāciju attīstīt intuitīvās un psihiskās spējas.

Līdz vīra nāvei Liza nejuta īpašu interesi par psihiskiem fenomeniem, un viņa nebija īpaši daudz domājusi par pārdabisko. Tagad viņai lielu mierinājumu sniedz apziņa, ka vīra gars ir tuvumā un ka viņu mazais dēls varēs just viņa klātbūtni visu savu dzīvi. Kopš vira nāves Liza ir pievērsusies savai psihiskajai izaugsmei. Viņas kvēlā vēlme sazināties ar Kleitonu ir iedvesmojusi viņu saprast un stiprināt savas psihiskās spējas. Procesa laikā viņa tās ir attīstījusi un kļuvusi par bāku tiem, kas pārcieš līdzīgus zaudējumus.

Intuitīvās attīstības sākums

Katrs no šiem cilvēkiem — Liza, Sāra un Kenijs — ir uzsākuši attiecības ar garu pasauli, dažā ziņā līdzīgi piedzīvojumu meklētājiem svešā zemē. Jau pazīstamie personības aspekti būs tie, kuru vadībai viņi galu galā paļausies šajā ceļojumā. Tostarp var būt spējas saņemt intuitīvu informāciju ar empātijas, domu, instinktīvu sajūtu un bagātu sapņu dzīvju palīdzību.

Ne visi kļūst psihiski apzinīgi tādā veidā kā šie trīs cilvēki. Dažiem tas būs netiešāks veids, iespējams, viņu interesi raisīs grāmata vai TV šovs. Citus vadīs ziņkārība un izpētes tieksmes; viņi lūkosies psihiskajā pasaulē, lai rastu ceļu uz dzīves jēgas sapratni un patiesību. Dažiem nemaz nevajag iemeslu, viņiem viss ir skaidrs. Šādiem cilvēkiem doties tālāk par zināmo šķiet tikai dabiski.

Intuitīvā attīstība noris katram atšķirīgi. Mēs zinām, kā atšķiras doma, emocija, sāpes ķermenī vai lūgšana. Mēs varam iemācīties atšķirt smalkās ārpussajūtu stimulu identitātes. Kad uztveram psihiskās enerģijas, mēs vingrinām to sevis daļu, ko nemēdzam bieži izmantot. Tā var būt viegla intensitātes sajūta vai neatlaidīga zināšana bez acīmredzama iemesla. Psihiskā enerģija ir iesaistoša un gudra. Ta var būt personiska un intīma. Cilvēki bieži vien ir pārsteigti par siltumu, ko jūt saiknē ar neredzamo.

Pievērsušies savas intuīcijas un psihisko spēju attīstīšanai, mēs būsim patīkami pārsteigti par savām prasmēm un šokēti par kļūdām, ko pieļaujam. Šī ceļojuma sākumā nav tik svarīgi būt nekļūdīgam, precīzam un labam informācijas nolasīšanā. Svarīgāka par to ir mūsu gatavība kļūdīties, riskēt. Garu pasaule mīļuprāt mums palīdz. Mums nepieciešams tikai atvērts prāts, aizrautība iztēles izmantošanai un pietiekami daudz pārliecības, lai dotos nezināmajā. Mums jālūdz, lai kļūtu par mācekļiem.

Attīstot intuīciju, mēs atklājam, ka jāapgūst ir kas vairāk par prasmi. Mēs nekad neiemācāmies “kļūt” par mediju. Drīzāk tā ir gara atklāšana, mūsu apziņas evolūcija. Meklējot sevi patiesību un rado-šumu, mēs atklājam neparasto. Šis ceļojums pieprasa izaugsmi visās mūsu dzīves jomās. Daudzi no mūsu pieņemtajiem uzskatiem tiek sašūpoti. Mēs reizēm attopamies pārņemti — un reizēm vīlušies -mūsu dzīves pārmaiņās.

Garīgā izaugsme iet roku rokā ar intuīcijas attīstību. Ideja par vienotību ar visu dzīvo iegūst jaunu nozīmību. Jautājumi par konkrēta laika un vietas stabilitāti nonāk uzmanības lokā, un dzīve atklājas negaidītos veidos, kad mēs sākam apzināties Augstākā spēka gudrību un rūpes. Ja pirms tam mēs varbūt esam tikai izlikušies ticam nefiziskās dzīvības idejai, tagad tā kļūst par realitāti.

Tāpat kā visos citos ceļojumos, ir svarīgi zināt, kur sākas ceļojums psihiskajās sfērās un kāds ir tā galamērķis. Ceļojuma gaitā mēs atklāsim mūsu iekšējā spēka dziļo aku un stāsimies pretī ierobežojumiem, kam esam ļāvuši sevi ietekmēt. Mūsu stiprās puses var pat kļūt par mūsu vājajām un mūsu vājās puses par mūsu stiprajām. Intuitīvā attīstība ir mūsu evolūcija, dziedināšana un veselums.

NOSAKI SAVU INTUĪCIJAS VEIDU

Lai kā mēs iepazītos ar intuitīvo vai psihisko enerģiju, parasti cenšamies ietilpināt to savā drošības zonā. Šī iemesla dēļ cilvēki pievēršas intuīcijas attīstīšanai sev visatbilstošākajā veidā. Dzenbudismā ir teiciens: “Mēs darām visu tā, kā mēs darām jebko.” Tāpat ir ar mūsu pieeju neredzamajam.

Psihiskā enerģija parasti tiek absorbēta čiekurveida un hipofizes dziedzerī, tad pārraidīta nervu sistēmai. Mēs tiekam spēcināti un uzvedināti. Mēs alkstam rast nozīmi šai jaunajai enerģijai. Psihiskā enerģija plūst pa tiem pašiem ceļiem, ko mēs izmantojam ikdienā, lai interpretētu apkārtējo pasauli. Tas ir tāds pats veids, kā acis uztver vibrācijas, ko smadzenes pēc tam pārvērš saprotamos attēlos. Tāpat mēs interpretējam psihiskas vibrācijas tādā veidā, kādā varam tās izmantot.

Mēs, piemēram, zinām, ka cilvēki, kas bijuši kāda notikuma aculiecinieki, bieži vien par to sniedz atšķirīgas versijas. Kāds var atcerēties, kas iesaistītajiem bija mugurā vai kā viņi izskatījās. Citam var būt dziļi emocionāla reakcija, un viņš jūt līdzjūtību vai empātiju. Un vēl kāds var analizēt situāciju un censties saprast, kas notika. Tādā pašā veidā mēs attīstām un izmantojam intuīciju. Nefizisko apkar! esošo pasauli uztveram, absorbējam un interpretējam neapzinīgi. T.» ir dabiska un normāla funkcija, kas notiek nemitīgi un bez apziņas modrības.

Lai gan nav noteikti jāzina savs intuīcijas veids, lai to attīstītu, tomēr zināšanas par to, kā intuīcija dabiski plūst, palīdzēs mums iet mazākās pretestības taku, kas vedīs uz augstākiem ekstrasensorajiem uztveres līmeņiem. Lielākā daļa metožu, kas domātas psihisko un intuitīvo spēju attīstīšanai, neņem vērā vienreizējo perspektīvu, kādā mēs uztveram psihisko enerģiju.

Pirms gadiem, kad centos saprast, kā izmantot plaukstošās psihiskās enerģijas, kas strāvoja manī, es apmeklēju metafiziskiem un paranormāliem fenomeniem veltītu konferenci. Viens no runātājiem bija ārsts, medicīniskās intuīcijas pētījumu priekšgājējs. Medicīniskā intuīcija ir spējas psihiski uztvert ķermeni un noteikt jebkādas slimības vai kaites. Viņš sāka savu uzstāšanos, lūdzot ikvienu klausītāju pāris minūšu psihiski pievērsties viņa ķermenim, lai pārbaudītu, ko mēs varam sajust. Pēc tam viņš pastāstīšot par tiem lauztajiem kauliem un slimībām, ko viņš ir piedzīvojis.

Telpā iestājās klusums, kad mēs visi pievērsām savu uzmanību garajam ārstam, kas stāvēja mūsu priekšā. Pēc minūtes vai divām es sajutu vīrieša garu, kas grozījās viņa tuvumā. Viņš sacīja man, ka esot ārsta tēvs un ka viņš nomiris ar sirdskaiti. Ar vieglu smaidu viņš teica — lai gan tā ir izplatīta viņu ģimenē, viņa dēls necietīšot vai nemiršot no sirdskaites. Pēc pāris minūtēm ārsts pārtrauca klusumu un sāka uzskaitīt slimības, lauztos kaulus un citas lietas, ko bija piedzīvojis, vienlaikus lūdzot grupas dalībniekiem pacelt roku, ja psihiskie iespaidi bijuši patiesi. Man ne reizi nebija iespējas pacelt roku. Es neredzēju viņa sadzijušos kaulus vai citas minētās pagātnes slimības.

Tikai vēlāk savā runā viņš pieminēja tēvu, kurš arī bijis ārsts un nomiris jaunos gados ar sirdskaiti. Ārsts bija vēlējies, lai mēs gaišredzīgi caurskatām viņa ķermeni. Tā vietā, droši vien manas garīgākās perspektīvas dēļ, es biju sazinājusies ar viņa tēvu, kurš vēlējās remdēt dēla bažas par nākotnes slimību.

Es arī nekad neesmu ieguvusi augstu rezultātu mentālās telepātijas testos, kas mēra spēju uztvert citu domas. Šajos testos parasti ir iesaistīti divi cilvēki — viens tur kārti ar noteiktu simbolu vai citu zirni, ko viņš mentāli sūta otrai personai. Uztvērējs ar atvērtu prātu parasti redz attēlu vai jūt spēcīgu nosūtītā simbola iespaidu. Šāda veida testi un dažādas to variācijas ir standarta indikatori, ko izmanto organizācijas, kuras pēta psihisko spēju eksistenci.

Kad piedalījos šāda veida testā Pētījumu un izglītības asociācijā Virdžīnijbīčā, es nejutu attēlu vai simbolu, kas tika man sūtīts, bet uzvēru vēstījumu sievietei, kura sūtīja man ainu par savu pusaugu meitu. Tolaik es nezināju, ka viņas meitai bija grūti laiki ar draugiem un skolu. Mani rezultāti testā nebija īpaši augsti, visai viduvēji, bet, kad vēlāk pastāstīju sievietei, ko saņēmu par viņas meitu, viņa lūdza man īsu seansu, jo bija norūpējusies par meitu. Mana intuīcija un psihiskās spējas, šķiet, dzīvo pašas pēc sava prāta. Tā kā Visuma likumi apgalvo, ka līdzīgais pievelk līdzīgo, tāpat ir arī ar mūsu intuīciju.

Ja mūs vada emocijas, tās mūs vadīs intuīcijas pasaulē. Ja atbildam pasaulei ar domāšanu, mēģinājumos saprast Garu izmantosim savu prātu. Ja esam kinestētiski jeb balstīti fiziskajā, mēs atsauksimies psihiskajai enerģijai ar ķermeni. Ja esam garīgi virzīti, mūsu saziņa ar psihisko enerģiju vairāk tiks pazīta ar sajūtu starpniecību.

Emocionālais intuitīvs jūt enerģiju un ir dabiski empātisks, spējot piedzīvot emocionālu gaišredzību — piedzīvot spontānu, emocionāli strāvotu ainu vai iespaidu, kas, iespējams, piesātināts ar bailēm, spriedzi, bēdām vai svētlaimi. Emocionālie intuitīvi var būt arī emocionāli telepātiski, saņemot spēcīgas emocijas, kas šķietami rodas no zila gaisa.

Mentālais intuitīvs zina, domā un redz sistēmās un struktūrās. Mentālais intuitīvs labi tiek galā ar mentālo telepātiju un gaišredzību, spējām redzēt vai sajust konkrētu ainu, objektu vai notikumu.

Fiziskais intuitīvs interpretē psihisko enerģiju ar ķermenisku iespaidu vai fizisku objektu starpniecību un var būt izcils psiho-metrijā* Psihometrija ir spējas, turot objektu vai uzlūkojot fotogrāfiju, saņemt nezināmu informāciju par objektiem vai to īpašniekiem ar ainu, iespaidu vai ķermenisku sajūtu palīdzību.

Garīgajiem intuitīviem var būt vīzijas, parādīties ainas, un viņi spēj sajust garu, spoku un mīļo, kas kavējas garā, klātbūtni. Vēstījumus no nefiziskajām būtnēm, visticamāk, saņems šie intuitīvi.

Zināšanas par mūsu psihisko atskaites punktu var palīdzēt saprast un labāk attīstīt iedzimtos talantus un spējas. Turpinot darbu ar intuīciju, mūsu pierastās stiprās puses attīstīsies un transformēsies, un prasme īstenot psihiskās spējas uzplauks pilnā apjomā.

Apvienotie veidi

Intuitīvu lekcijas, ko es pasniedzu, bieži vien apmeklē cilvēki, kas uzskata, ka viņiem nepiemīt psihiskas spējas. Tā viņi domā tāpēc, ka viņiem nav pirmsapzinlgu sapņu, viņi nav telepāti un neredz vīzijas. Lai attīstītu un palielinātu savu intuīciju un psihiskās spējas, mums jāpazist sevi un jāzina, kā atbildam apkārtesošajai pasaulei. Enerģijas lasīšana ir kas vairāk par mentālu funkciju. Tā pieprasa sapludināt mūsu enerģijas lauku ar enerģijām, kas ietver mūs, un tad apvienot tās vienā veselumā ar mūsu fiziskajām spējām. Šis process ietver visu būtni. Strādājot ar intuitīvo un psihisko enerģiju, prāts, ķermenis un gars darbojas vienoti. Kad zinām, kādas ir mūsu intuitīvās stiprās un vājās puses, mēs spējam manevrēt ceļu cauri Kosmiskajam esošajam ar pieaugošu vieglumu.

Parasti sākumā, kad mostamies psihiskās enerģijas izmantošanai, mēs esam saistīti ar vienu noteiktu intuīcijas veidu. Ejot to ceļu, kas mums ir visdabiskākais, drīz sākam ievērot garīgās/fizikās pasaules paradoksu. Mēs esam daudzdimensionālas būtnes. Cilvēciskā, materiālā līmenī mēs iedomājamies, ka dzīvojam taisnu dzīves ceļu. Mēs progresējam, maināmies, augam — dienu pēc dienas, gadu pēc gada.

Tomēr mūsu dzīves gara vai dvēseles līmenī iet spirāles lokus. Mēs esam radīti no dievišķā un pie dievišķā atgriezīsimies. Mūsu intuitīvā izaugsme līkumo cauri un iekšā katrā intuitīvajā veidā. Mēs varam vadīt apmierinātu garīgā intuitīva dzīvi, bet tad mainās mūsu apziņa, skatupunkts pārslēdzas un negaidīti pieņemam emocionālā intuitīva jūtīgumu.

Iemesls, kas liek mums attīstīt psihiskās un intuitīvās spējas, ir tāds, ka tās sniedz mums iespēju augt un piedzīvot dzīvi viņpus sevī centrētā skatupunkta. To darot, mēs gūstam ieskatu mūsu saiknē ar visu dzīvo. Apziņa, pati dzīvība vieno mūs. Kad mēs augam, noteiktā materiālā pasaule, ko saucam par mājām, kļūst lokana un mūsu radošo alku ietekmējama. Mums ir grūti pilnībā aptvert, ka radām realitāti, ko piedzīvojam. Ar intuitīvu izpratni mums ir iespēja labāk novērtēt dzīvi viņpus mūsu personīgā skatupunkta. Tur ir gudrs, viszinošs iekšējais pavadonis, kas sauc mūs pie augstākās apziņas. Mēs sākam no sava mazā sevis. Mūsu liktenis ir pilnībā pieņemt mūsu augstāko potenciālu.

Intuīcijas veidu tests

Jautājumi palīdzēs tev labāk izprast savu intuīcijas veidu. Uz šiem jautājumiem vēlams atbildēt spontāni, jo nav pareizu vai nepareizu atbilžu. Ir tikai lielāka vai mazāka atbilstība. Šis tests nevērtē tavu psihisko spēju plašumu, drīzāk sniedz ieskatu, kāda varētu būt tava dabiskā intuitīvā ievirze. Atceries, ka lielākajai daļai cilvēku ir tipu kombinācijas.

Zināšanas par tavu intuīcijas veidu sniegs plānu jeb ceļu, kam sekot, lai attīstītu savas psihiskās spējas. Kad peldam pa straumi, nevis lai pretojamies, mēs progresējam straujāk un ar mazāku piepūli. Tā nu intuīcijas veida noskaidrošanas mērķis ir gūt labumu no psihiskās apziņas un attīstīt un vairot savas dabiskās spējas.

Lai labāk saprastu savu intuitīvo stilu, novērtē sevi minēto novērojumu kontekstā, izmantojot punktu sistēmu, kas atrodama tabulas augšgalā.

Bieži = 5 punkti. Dažkārt = 3 punkti. Reti = 1 punkts.

Bieži = 5 punkti. Dažkārt = 3 punkti. Reti = 1 punkts.

Bieži = 5 punkti. Dažkārt = 3 punkti. Reti = 1 punkts.

Bieži = 5 punkti. Dažkārt = 3 punkti. Reti = 1 punkts.

Bieži = 5 punkti. Dažkārt = 3 punkti. Reti = 1 punkts.

Bieži = 5 punkti. Dažkārt = 3 punkti. Reti = 1 punkts.

Bieži = 5 punkti. Dažkārt = 3 punkti. Reti = 1 punkts.

Paturi prātā, ka mūsos visos mīt aspekti un tendences no visiem veidiem. Mēs esam visu veidu kombinācijas. Atceroties to, nosaki savu dominējošo un mazāk izteiktos veidus.

Ieraksti atbilžu punktus:

Ja visvairāk ir A, tu, šķiet, esi fiziskais intuitīvs.

Ja visvairāk ir B, tu sliecies būt emocionālais intuitīvs. Ja visvairāk ir C, tu, visticamāk, esi mentālais intuitīvs. Ja visvairāk ir D, tu sliecies būt garīgais intuitīvs.

EMOCIONĀLAIS INTUITĪVS

Emocionālie intuitīvi iet sirds ceļu. Viņus vada alkas pēc transcendentālas mīlestības, saiknes, kaislības un kalpošanas citiem. Viņiem ir viena frekvence ar dvēseles meklējumiem pēc jēgpilnas dzīves un nevainojamās vienotības — dvēseles vienības ar Dievu, dvēseles radinieku, līdzīgu kaislību, kās var būt cita persona vai lielums, kurš atbilst dvēseles ekvivalentam.

Lai gan arī citus intuitīva tipus lielākā vai mazākā mērā nodarbina šie jautājumi, emocionālie intuitīvi visintensīvāk koncentrējušies šīm alkām. Tāpat kā jebkura cita taka, sirds ceļš var vest mūs uz dievišķu ekstāzi vai cilvēciskām ciešanām. Garīgu gaidu iedvesti emocionālie stāvokļi var virzīt uz spēcīgām iekšējām pieredzēm un dziļu dzīves misijas sajūtu.

Emocionālie intuitīvi nes mums mīlestības velti un kaislību izpaust šo mīlestību, palīdzot un dziedinot citus. Tās ir drosmīgas dvēseles, lai gan viņi var būt ārkārtīgi ievainojami un jūtīgi. Viņi spēj skaudri izjust citu sāpes, tomēr tik un tā alkst dziedināt un atlikt malā savas personīgās vēlmes, lai darītu labu citiem. Emocionālie intuitīvi ir tie, kas dod citiem visvairāk.

Emocionālie intuitīvi var aizdegt mūsos kaislības uguni, mudinot mūs apvienoties, meklēt un tiekties uz dievišķuma sirds pusi. Bez viņu enerģijas mēs varam ieslīgt pašapmierinātībā, vēlmju apmierināšanā un neriskēt ar personīgo vienatni dvēseliskai vienotībai. Viņu enerģija ir vērsta uz darbību, tā nes mums dziedināšanu un pārmaiņas. Emocijas ir pārejošas, mainīgas un gaistošas. Emocionālie intuitīvi māca dzīvot bez drošības tīkla, viņi iedrošina mūs riskēt ar visu, meklējot mīlestību.

Emocionālās straumes

Emocionālajiem intuitīviem ir iedzimts jūtīgums pret citu emocionālajiem stāvokļiem. Šis jūtīgums var radīt spēcīgas jūtas, liekot emocionālajiem intuitīviem atbildēt citiem ar ziedošanos un rūpēm, bet emocionālie intuitīvi var justies apjukuši un savu reakciju pārsteigti, nespējot saprast, kāpēc viņi jūtas tā, kā jūtas. Viņi var atklāt, ka šīs jūtas atkāpjas tikpat ātri, kā parādījās.

Tā kā emocionālie intuitīvi saņem psihisku informāciju no emocijām, viņi ir visdisponētākie piedzīvot spēcīgas, neizskaidrojamas sajūtas. Daudzi emocionālie intuitīvi, piemēram, jūt spēcīgas skumjas, nemieru vai bailes pirms traģiska pasaules mēroga notikuma. Viņi var pamosties nakts vidū nervozi un uztraukti un bez mazākās nojausmas, kāpēc tā jūtas. Viņi var justies nelāgi vai neērti par kādu notikumu, vietu vai situāciju bez noteikta iemesla. To sauc par emocionālo telepātiju, spējām piedzīvot negaidītu, kāda cita izjustu sāpju, spriedzes, traumas vai laimes apziņu.

Emocionālie intuitīvi var piedzīvot emocionālu gaišredzību, kuras laikā saņem spontānas ainas, ko pavada spēcīga šausmu sajūta vai bēdas par traumējošu vai uztraucošu notikumu šobrīd vai nākotnē. Ar laiku daudzi emocionālie intuitīvi iemācās norobežoties no šādām jūtām. Viņi cenšas noslēgties, lai izvairītos no psihiskiem emociju viļņiem, pret kuriem ir uzņēmīgi. Bet emocionālie intuitīvi vai piedzīvot arī siltuma un laimes viļņus. Viņi var plūst mīlestības strau mēs, kas nes prom no ikdienas dzīves spriedzes. Šādas jūtas var kļul reibinošas. Emocionālais intuitīvs var meklēt nevainojamo mīlos tību partnerī, draugos vai garīgajā skolotājā, lai raisītu šīs spfolgfls jutās.

Ar apzināšanās un izaugsmes palīdzību emocionālie intuitīvi var sākt saprast un strādāt ar saviem dažkārt galējiem un neparedzamiem emocionālajiem stāvokļiem, tādējādi mācoties kļūt viengabalaini un koncentrēti, nevis emocionāli nospiesti. Viņi var iemācīties tulkot intuitīvi saņemtās sajūtas un tad izvēlēties atbildēt ar līdzjūtību, sūtot atpakaļ mīlestības un rūpju viļņus pasaulei, kas saukusi pēc to palīdzības.

Emocionālā intuitīva ceļojums iet caur sirdi. Tas ir ceļojums, kas ved viņu cauri dažkārt piesātinātajām un dzīvajām pieredzēm uz sirdscentrisma briedumu. Jūtas un emocijas ir spēcīgas. Ļaujot tādām emocijām kā bailes, dusmas, greizsirdība, nemiers un bažas dominēt pār apziņu, mēs ciešam. Emocionālie intuitīvi uzņem arī citu cilvēku un vides emocionālo enerģiju. Parasti viņi to neapzinās. Viņu psihiskā jūtība ir tā uzskaņota emocionālā klimata uztveršanai, ka viņi jūtas emociju pārņemti, vien ieejot ļaužu pilnā telpā.

Vairāk nekā citiem tipiem emocionālajiem intuitīviem jāmācās atšifrēt un noteikt iekšējās psihiskās emocijas un iespaidus, kas nemitīgi plūst cauri viņiem. Tā kā viņi spēj just tik dziļi, viņiem jāsāk apzināties savu personīgo emocionālo enerģiju, nošķirtu no emocijām, ko var uztvert no ārējiem avotiem. Viņiem jāmācās arī nedefinēt sevi pēc tā, ko jūt.

Lielākā daļa emociju ir pārejošas, tās nāk un iet. Lai kādā emocionālā stāvoklī mēs būtu, gars, dvēsele mierīgi mīt iekšienē. Sirds-centrisms nav emocionāli tukšs stāvoklis. Tas nav arī emociju pārpludināts. Tās ir spējas piekļūt centram, garīgajai serdei. Sirds ir vārti uz dievišķo, kur spējam uztvert ar skaidrību un gudrību par spīti emocionālajām straumēm, kas plūst mūsu ikdienas dzīvē. Tas nozīmē just ar Dieva sirdi un Dieva īpašībām: mieru, beznosacījuma mīlestību, gudrību, līdzjūtību un svētlaimi.

Grūtības

Diemžēl emocionālie intuitīvi visbiežāk pieļauj kļūdas, tulkojot psihisko informāciju. Tajā pašā laikā viņi reti kļūdās, interpretējot citu jūtas un emocijas. Viņi kļūdās tāpēc, ka pārlieku bieži viņu tulkošanas spējas pārmāc viņu rūpes un gādība par citiem. Viņi tiecas palīdzēt, dziedināt, aprūpēt un mīlēt slimos, nogurušos un ciešanu pārņemtos. Ne vienmēr ir viegli iemācīties interpretēt psihisko informāciju. Emocionālajam intuitīvam tas var būt grūtāk nekā citiem tipiem. Emocionālie intuitīvi atbild enerģijām emocionāli, un grūtības emociju vadītajiem cilvēkiem sagādā iemācīties tulkot enerģiju objektīvi. Viņiem jāiemācās interpretēt caur sirds-centrisku skaidrību. Viņi spēj kļūt meistarīgi, pārslēdzoties no bezspēcīgā emocionālās enerģijas absorbēšanas viedokļa uz skaidru apziņu.

Klēra

Būt empātiskam un būt intuitīvi zinošam ir līdzīgi, tomēr nav viens un tas pats. Klēra ir ļoti empātiska. Tā kā viņai piemīt spēcīga vēlme palīdzēt citiem, draugi bieži lūdz padomu un ieteikumus, un viņa pavada daudz laika, runājot ar draugiem un ģimeni. Viņas draudzene Samanta, kas ir nesen šķīrusies un jūtas vientuļa, bieži zvana Klērai, lūdzot padomu un vadību.

Jūtot Samantas ilgas būt mīlētai un atrast partneri, Klēra bieži mierina Samantu, sakot, ka viņa drīz sastaps radniecīgas dvēseles vi rieti. Klēra stāsta Samantai, ka intuitīvi jūt — šis vīrietis būs bagāts un viņiem būs daudz kopīgu interešu. Viņi kopā būs ļoti laimīgi. Sa manta tic, ka Klēru vada intuīcija un ka viņa saņem psihisku infor māciju. Viņa ir pārliecināta, ka Klērai ir taisnība. Samanta tic, ka viņas dzīve drīz mainīsies, un viņa nespēj to sagaidīt.

Nelaimīgā kārtā jau pagājuši daudzi mēneši, bet Klēras pareģojumi vēl nav piepildījušies. Klēra nav apzināti sniegusi Samantai nepatiesu informāciju. Problēma ir tāda, ka Klēra ir tik empātiska un tik skaudri apzinās Samantas jūtas, ka psihisko informāciju nolasa neprecīzi. Samantas emocionālais stāvoklis un Klēras kvēlā vēlēšanās padarīt draudzeni laimīgu pārlieku spēcīgi ietekmē Klēru.

Tā notiek nemitīgi. Alkstot palīdzēt, dziednieks, enerģijas lasītājs, draugs sniedz cerību, mīlestību un mierinājumu. Bet emociju enerģijas un sirds enerģijas var būt ļoti atšķirīgas. Sirds redz ar ceļojuma izpratni. Sirds var izprast ilūzijas. Tai piemīt spējas doties tālāk par egoistiskām vēlmēm, frustrācijām, bailēm un dusmām. Sirds zina patiesību. Tā var paust piedošanu un beznosacījuma mīlestību.

Mēs jūtam plašu jūtu spektru — skumjas, cerību, bēdas, laimi, vientulību, sāpes, smeldzi un daudzas citas. Jūtas ir degviela mūsu izaugsmei un garīgajam progresam. Jūtas ir paredzēts izjust un atlaist. Turēšanās pie emocijām var likt mums ciest un iestrēgt. Mums nevajadzētu ignorēt vai atvairīt jūtas, bet mēs arī nevaram definēt sevi, pamatojoties uz tām.

Emocionālais intuitīvs caur psihisko emociju enerģiju straumēm dodas uz sirds gudrību, uz briedumu, kas centrēts līdzjūtībā un beznosacījuma mīlestībā. Ceļojums sasniedz augstāko punktu skaidrā miera un iekšējā rāmuma vīzijā. Saikne un vienība ar dievišķo ir ekstātisks mīlas sakars emocionālajam intuitīvam.

Luīze

Luīze ir emocionālais intuitīvs. Cilvēki, ar ko viņa strādā intuīcijas attīstīšanas nodarbībās, jūtas ļoti veiksmīgi. Sākumā viņi atbrīvojās no savām nastām un emocionālajām sāpēm, jo, ar prātu to neapzinoties, Luīze mēdz apsēsties blakus sāpinātajiem un darbojas kā

magnēts viņu emocionālai dziedināšanai. Kādā pāru nodarbībā viņa

saņēma vēstījumu no sievietes, ar ko tobrīd strādāja, tēva, kas bija miris pirms vairākiem gadiem. Vēstījumā viņš lūdza meitai piedošanu par savu savtību un alkoholismu.

Smalki uztverot emocionālās enerģijas, Luīze jūt dziļi un ir em-pātiska un jūtīga. Viņas intuīcija ir saistīta ar sirdi, kas palīdz saskatīt un sajust citu ievainojumus. Viņa strādā par bērnu psihiatrijas māsu. Viņai piemīt dabisks dziedināšanas talants, un cilvēki jūtas vieglāk, vien esot viņas klātbūtnē. Viņai bijusi psihiska pieredze ar eņģeļiem un pavadoņiem, kuri ir daļa no dvēseļu grupas, kas palīdz viņas darbā šeit, uz Zemes. Luīze zina un jūt, kad vien draugam vai ģimenes loceklim ir grūtības vai nepieciešama palīdzība.

Izteiktās jūtības un augsto prasību dēļ, ko pati sev ir noteikusi, viņa mēdz būt pārgurusi un neparūpējas pati par sevi. Tāpēc viņai diemžēl ir risks apprecēt vai iesaistīties attiecībās ar emocionāli ievainotu vai neatlabušu cilvēku. Luīze droši vien jutīs potenciālā partnera emocijas, viņa alkas mīlēt un rūpēties par viņu, bet viņa var palaist garām citas svarīgas viņa personības iezīmes. Lai gan viņa ir pārliecināta, ka ar laika un mīlestības palīdzību viņa spētu izdziedināt jebkuru, tomēr nespējot padarīt savu izvēlēto partneri veselu, viņa droši vien vainos sevi un centīsies stiprāk.

Lai sasniegtu līdzsvaru, emocionālajiem intuitīviem jāiemācās — lai gan emocijas ir īstas un spēcīgas, tās var kavēt mūs uztvert patiesību. Pārlieku bieži emocionālie intuitīvi citiem tik stipri jūt līdzi, ka kļūdīgi pieņem citu sāpes par savējām. Tomēr mēs nekad nevaram patiesi izdziedināt otru, uzņemoties viņa nastu. Dziednieks ir Dievišķās enerģijas (Dievs, Gars). Mēs esam palīgi, čaklas darba bites, bet ne īstais cita dziedināšanas avots.

Ja Luīze turpinās attīstīt savu intuīciju un viņas emocionālā em-pātija sasniegs briedumu, viņa kļūs spējīgāka redzēt ar savu sirds-gudrību. Intuitīvi gudra sirds spēj mīlēt bez pieķeršanās. Tā var saskatīt un atšķirt nenobriedušu, līdzatkarlgu un savtīgu mīlestību no tadas, kas patiesi spēj lolot. Luīze godās beznosacījuma mīlestības un līdzjūtības straumi, kas plūdīs caur viņu. Tad viņa spēs izvēlēties sev pašai, tāpat kā līdzīgais pievelk līdzīgo, dievišķās mīlestības atspulgu citā.

Emocionālā intuitīva ķermenis

y

Emocionālie intuitīvi var ciest no alerģijām, hroniska noguruma un virsnieru dziedzera mazspējas, kā arī no PMS un olnīcu un dzemdes problēmām. Pārāk bieži viņi enerģiju, kas vajadzīga citu dziedināšanai, smeļ no savām fiziskajām rezervēm, un bieži vien uzskata, ka nedara pietiekami daudz, ja otrs netiek pienācīgi izdziedināts. Viņiem nepieciešams veltīt laiku pašiem sev, lai pievērstos savām emocijām. Viņiem vajadzīgs nošķirtības laiks, patvērums un vientulība. Tomēr laiku sev viņi atvēlēs reti.

Emocionālie un mentālie intuitīvi ir nepieciešami viens otram. Emocionālajam intuitīvam jāsaskata kopaina un mazāk jāpakļaujas citu ietekmei, bet mentālajam intuitīvam vajadzīga mīlestība un jūtīgums, ko emocionālie intuitīvi rada tik viegli. Emocionālais intuitīvs darbojas caur emocijām un sirds kaislībām, bet mentālais intuitīvs var palīdzēt viņiem izprast kopainu.

Māte Terēza

Māte Terēza ir attīstītā emocionālā intuitīva paraugs. Divpadsmit gadu vecumā viņa juta Dieva aicinājumu kalpot par misionāri. Šajā vecumā viņas kvēlākā vēlēšanās bija kalpot Kristum pašaizliedzīgā mīlestībā un pazemībā. Viņa kļuva par mūķeni un astoņpadsmit gadu vecumā arī par skolotāju katoļu vidusskolā Indijā.

Tāpat kā princis Gautama, vienu dienu viņa palūkojās laukā pa logu. Nabadzība un ciešanas, ko viņa redzēja Kalkutā, lika sākt darbu visnabadzīgāko vidū. Lai gan viņai nebija nekādu līdzekļu, viņa atvēra skolu Kalkutas graustu bērniem. Viņa paļāvās uz dievišķo aizgādību, ka tā palīdzēs viņas darbā, un galu galā izveidoja pati savu ordeni, Labdarības misiju.

Pašlaik tā misionāri strādā visā pasaulē. Viņi palīdz pašiem nabadzīgākajiem. Māte Terēza izplatīja mīlestību, līdzjūtību un rūpes pa visu pasauli. Viņas uzdevums bija lielāks, nekā viena trausla sieviete būtu varējusi iedomāties. Viņa ļāva dievišķumam plūst caur savu sirdi, un tā viņa neiespējamo vērta iespējamajā. Māte Terēza juta, ka no visa labā, ko mēs varam sniegt otram, laipnība un mīlestība citam pret citu ir augstākais tikums.3

Emocionālie intuitīvi dziedina un pacilā mūsu sirdis. Viņu velte ir līdzjūtība un beznosacījumu mīlestība. Viņi mīt mīlestības jūrā. Viņi ir spējīgi uz spēcīgiem aizgrābtības, kvēles un Dieva saiknes mirkļiem. Viņu augstākais stāvoklis ir laime un dievišķa mīlestība. Ar šādu apziņu viņi ir nākuši uz Zemes. Viņi nes sev līdzi augstākās mīlestības dāvanu.

MENTĀLAIS INTUITĪVS

Mentālo intuitīvu psihiskais ceļojums ved caur prātu. Šis ceļš ved viņus cauri apziņai, zemapziņai un tad virsapziņā — apziņā, kas ved uz dievišķu gudrību, zināšanām un būt vienās domās ar Dievu. Mentālajiem intuitīviem piemīt iedzimtas alkas saprast. Gudrība tos sauc, sūtot tiem iespaidus, skubinot viņus meklēt patiesību pāri visam. Mentālie intuitīvi nemitīgi saņem rosinājumu no zināšanu un prāta dziļumiem. Viņu grūtības slēpjas vajadzībā pārveidot savu domāšanu no ego uz apgaismību, lai saplūstu ar Dieva prātu. Prāts ir enerģija. Tā ir dvēsele. Tā nemitīgi atspoguļo Dievišķo Garu caur domām, uzskatiem un gudrību.

Mentālos intuitīvus saista zināšanas, un viņus moka slāpes pēc mācībām, zināšanām, apvāršņu paplašināšanas. Daudzus saista filozofija, zinātne un dažādās garīgās un reliģiskās ideju un metafizikas tradīcijas. Tā kā viņi alkst zināt, viņiem patīk mācīties un apspriest radīšanas, evolūcijas un eksistences teorijas visos līmeņos. Viņi alkst iepazīt cilvēci, Dievu un esošo. Bieži vien viņi ir orientēti uz sistēmām, spēj būt intuitīvi loģiski, saskatīt struktūras un uztvert veselumu. Viņiem patīk apkopot pierādījumus un datus, kas pamato viņu uzskatus.

Mentālos intuitīvus saista astroloģija, numeroloģija, dziedināšana ar augsti attīstītām tehnoloģijām, rakstīšana un izgudrošana. Viņi ir dabiski mentāli telepāti, jo apveltīti ar spējām uztvert citu cilvēku domas un idejas. Viņi ir ziņkārīgi un spēj iedvesmot citus ticēt

un darboties, lai uzlabotu vietējas un globālas nozīmes problēmu

stāvokļus un lietas. Mentālie intuitīvi var būt arī pravieši, kas paredz kultūras, medicīnas un zinātnes tendences un attīstības nākotni, un tāpēc jūt aicinājumu strādāt šajās nozarēs. Viņi var būt pirmie, kas izgudros vai izmantos evolucionāru zinātnisku vai dziedinošu instrumentu. Viņi var būt medicīnisku atklājumu priekšplānā. Viņu prāti var būt pilnīgi pievērsušies virsapziņai, saistot patiesību un iespējas. Viņi rada cerības un solījumu, kas ved mūs uz augstākiem gudrības līmeņiem.

Grūtības

Tāpat kā citiem intuitīva tipiem, arī mentālajiem intuitīviem ar sevi jāstrādā, lai sasniegtu līdzsvaru. Kad tas neizdodas, mentālos intuitīvus mēdz uzskatīt par mazliet jukušiem ģēnijiem, jo viņi nespēj nodot idejas un domas citiem saprotamā veidā. Mentālie intuitīvi mēdz būt pārlieku pārņemti ar savām domām.

Kad mūsu uzskati netiek apšaubīti, kad ļaujam mūsu maldīgajiem priekšstatiem par savu identitāti vadīt mūs, varam radīt ierobežojumus un negativitāti. Mentālajam intuitīvam ir nepieciešams saņemt domas no augstākām sfērām. Prāts ir atspoguļojošs ezers, ko var piepildīt ar dievišķām idejām un spēcīgiem uzskatiem. Prāts var arī kļūt par iegrožotu domu un ierobežojumu atkritumu bedri. Regulāra meditācija var palīdzēt mentālajam intuitīvam īstenot savu potenciālu. Šiem cilvēkiem ir jāuzmanās no pārliecīgas paļaušanās uz saviem domu procesiem. Atvērts prāts ir daudzkārt noderīgāks par tādu, kas nemitīgi ir domāšanas režīmā. Prasme apklusināt prātu un saņemt dievišķu gaismu vedīs mentālo intuitīvu uz bagāto iekšējā miera un prieka dārzu.

Mentālie intuitīvi ir mūsu kultūras visizcilākie mediji un metafiziķi daudzu iemeslu dēļ. Viņi pēta pārdabiskus fenomenus, raksta grāmatas, virza zinātnisku pieeju un argumentē par vai pret psihiskuma pamatotību. Mentālie intuitīvi lielākoties darbojas caur sesto čakru, un viņi var būt spēcīgi intelektuāļi un sapņotāji, kas paredz un jūt nākotni labāk nekā citi. Viņiem ir viena frekvence ar pagātnes, tagadnes un nākotnes zināšanām kopā ar augstāko sfēru mūžīgajām zināšanām. Viņi vienā mirkli var gūt ideju, kā atrisināt problēmas un kaites, kas apsēdušas planētu. Mentālajiem intuitīviem ir visai pierasti saņemt acumirklīgas zināšanas par universālajiem likumiem un garīguma un zinātnes saistību.

Mentālie intuitīvi bieži jūt vēlmi paust savas idejas un vīzijas fiziskajai pasaulei. Viņiem var būt brīnišķīgas vīzijas par notikumiem, īpatnējiem izgudrojumiem, pat augsta līmeņa kultūrām un tehnoloģijām. Ja šīs idejas ir bagātinātas ar emocionālo intuitīvu beznosacījuma mīlestību un harmoniju, tās nudien var sniegt pasaulei patiesu labumu.

Kārena

Kārena ir matemātikas profesore izcilā universitātē, cienīta un apbrīnota autore un pētniece. Privātajā dzīvē viņa aizraujas ar pārdabiskā pētniecību, kā arī garīgu un metafizisku tematu nodarbību un kursu apmeklēšanu. Viņas pieeja intuitīvajai attīstībai ir vispirms racionāla darāmā izvērtēšana un tad tā veikšana. Šī metode labi darbojas zinātnē, bet ne vienmēr noderīga intuīcijas attīstīšanai.

Nesenā nodarbībā es lūdzu dalībniekus piedalīties pāru uzdevumā. Viņu uzdevums bija kopā meditēt, izveidot abus aptverošu gaismas un mīlestības burbuli, un tad censties sadzirdēt kādus vēstījumus vai iespaidus, ko viņi varētu uztvert no sava pārinieka. Kārena ļoti centās. Viņas uzacis bija sarauktas, kamēr viņa koncentrējās gaismai un mīlestībai. Bet mēs nevaram domāt mīlestību, mums tā ir jājūt. Mēs varam uztvert gaismas klātbūtni ar prātu, bet ari sirdij tā jājūt. Jāsaprot, ka sirds gudrība nav mentāla koncepcija, bet gan pieredze, un reizēm mentālie intuitīvi, cieši koncentrējoties datiem un informācijai, zaudē tiešo ietekmi.

Kārena ir kļuvusi ārkārtīgi prasmīga intuīcijas lietotāja. Pārsteidzošā kārtā tas nav tikai viņas iedzimtās mentālās izcilības vai neatlaidīgās pilnveidošanās dēļ. Viņas intuitīvo uzplaukumu veicināja četri kaķi un divi mazbērni, kurus viņa mīl un par kuriem rūpējas. Viņas sirds ir atvērusies. Tagad viņai piemīt emocionālās un mentālās enerģijas sintēze, kas sniedz viņas garīgajai attīstībai nepieciešamo degvielu.

Tāpat kā emocionālajiem intuitīviem ir vajadzīga mentālā enerģija, lai gūtu līdzsvaru, tā mentālajiem intuitīviem ir nepieciešama emocionālā saikne. Intuīcijas attīstīšanas nodarbībās emocionālais un mentālais intuitīvs var šķist visai komisks pāris. Es reizēm salieku viņus kopā. Viņi lūkojas viens uz otru ar izbrīnu un neticību, lai gan, ja darbojas kopā gana ilgi, viņu enerģiju kombinācija padara viņus par efektīvu un līdzsvarotu komandu.

Diemžēl daudzi mentālie intuitīvi var pārlieku aizrauties, cenšoties pierādīt vai atspēkot kādu teoriju vai ideju un palaist garām īstenu Gara velti. Mīlestība, līdzjūtība, atvērta sirds un iekšējās zināšanas ir intuitīvas attīstības augļi. Ārējie pierādījumi ir noderīgi, bet tie nespēj aizstāt Gara pieredzi.

Rejs

Rejs ir starp gudrākajiem cilvēkiem, ko esmu satikusi. Runājot ar viņu, gandrīz iespējams redzēt, kā darbojas viņa prāts. Viņš saprot seno kultūru, dinastiju un mistisko mācību viedumu un zināšanas. Viņš ir pētījis Atlantīdas, Senās Ēģiptes kultūru, ārpuszemes civilizācijas un augstāko skolotāju rakstītās atklāsmju mācības, viņu saista akupunktūra, rīkstniecība, jauni izgudrojumi un dziedniecības tehnoloģijas. Viņš ir aizrāvies ar spoku esamības un pēcnāves dzīves pierādīšanu. Pirmo reizi Reju satiku, kad viņš ieradās pie manis uz seansu. Viņš bija uztraucies par informācijas precizitāti, gluži kā daudzi citi mentālo enerģiju lasītāji. Viņam vajadzēja pierādījumus. Viņš vēlējās, lai sniedzu neapstrīdamus psihisko fenomenu apliecinājumus, pierādījumus, kas atbilstu viņa definīcijai.

Rejs lasa enerģijas ar prātu. Viņš tiecas sajust struktūras un izteikt pieņēmumus, kas balstīti uz šīm struktūrām. Viņam patīk skaitļi un matemātika, skaidras norādes. Kad Rejs piedalījās kādā no manām intuīcijas attīstīšanas nodarbībām, viņam dažkārt grūtības radīja pieņemt tāda veida informāciju, kādu viņš saņēma. Kādā pāru uzdevumā viņš sacīja savai partnerei, ka jutis spēcīgu mīlestību viņai apkārt. Viņš turpināja, ka nav drošs, kāda mīlestība tā ir, un tad cīnījās, cenšoties noteikt tās avotu un saturu.

Mēs visi apbrīnā klausījāmies, kā viņa prāts cenšas saprast, nevis vienkārši just mīlestību. Kad viņš dalījās savos iespaidos ar partneri, viņas acīs sariesās asaras. Viņa teica, ka ari to jutusi. Viņa jau krietnu laiku neesot jutusi tik daudz mīlestības. Rejs sākumā jutās neērti, jo nenovērtēja savas mīlestības uztveres vērtību. Turpinot klausīties citu vārdos, viņš lēnām sāka apzināties mīlestības transformējošo spēku. Viņš sāka to saprast, redzēdams cilvēkus atveramies un dalāmies savās sāpēs un grūtībās. Viņš zināja, ka šī dalīšanās vedīs uz atvērtību un dziedināšanu. Sākumā viņš nāca uz nodarbībām, vēloties uzzināt visu iespējamo par intuīciju. Viņš bija gatavs studēt, mācīties, un viņš gribēja zināt, kā tas viss darbojas. Tā vietā viņš juta, un viņa intuīcija sāka plaukt un zelt.

Mentālajiem intuitīviem piemīt dabiskas spējas likt visām daļām darboties kopā, tāpēc viņi ir ļoti nozīmīga mūsu attīstības un evolūcijas daļa. Bez viņiem mēs vienkārši nespētu augt kā kultūra vai pozitīva pasaule. Tā kā mentālie intuitīvi aizrautīgi pieņem problēmu un risinājumu izaicinājumus, viņi var veicināt mūsu attīstību kā nekas cits. Kamēr emocionālos, garīgos un fiziskos intuitīvus zemes lietas nomāc un nospiež, mentālie intuitīvi jūtas iedvesmoti. Viņi spēj pārvarēt šķēršļus un grūtības ar pārsteidzošu vieglumu. Tomēr viņus mēdz pārprast un viņu ieguldījumu nenovērtēt, un reizēm viņi saņem tik daudz informācijas, ka nespēj efektīvi komunicēt ar citiem. Reizēm viņi uz citu apziņas aspektu un dimensiju rēķina pārlieku attīsta savu domāšanu.

Kad mentālie intuitīvi ir pilnīgi saskaņoti, viņi spēj komunicēt ar augstākiem gudrības līmeņiem, efektīvi māca un ietekmē citus. Tā kā mentālie intuitīvi mēdz būt neatlaidīgi un spēcīgi, ar izteiktu patiku dalīties ieskatos un izpratnēs, viņiem var būt spēcīga ietekme pasaulē. Atšķirībā no jūtīgajiem emocionālajiem intuitīviem vai izvairīgajiem garīgajiem intuitīviem, mentālos intuitīvus neietekmē opozīcija, un viņi turpina savu ceļu ar pārliecību, uzticoties savam spēkam un spējām, par spīti dominējošiem politiskiem, garīgiem vai globāliem uzskatiem.

Mentālā intuitīva ķermenis

Tam, kurš lasa enerģiju ar prātu, mēdz būt muskuļu saspringums un spriedze. Viņi var ciest arī no panikas, nemiera, bezmiega, sirdssāpēm un sinusa kaitēm. Enerģijas pārlādētais prāts var ciest arī no kavētas lēmumu pieņemšanas un tiešas pieredzes. Sestā čakra, kas atrodas galvā, var kļūt pārsātināta un pārslogota.

Mentālie intuitīvi mēdz būt nesaudzīgi pret sevi. Viņi var noteikt sev nereālus mērķus, bieži vien dzenot sevi tālāk par saprāta robežām. Fiziski vingrojumi var palīdzēt mentālajiem intuitīviem nomierināties, sakārtot domas un mazināt stresu. Viņiem mēdz būt grūti meditēt. Viņu ļoti aktīvajiem prātiem var būt grūti noenkuroties klusumā. Tāpēc viņiem noderīgāka ir aktīvāka meditācija, piemēram, joga vai klusas pastaigas dabā.

Kad mentālie intuitīvi zaudē līdzsvaru, viņi var justies izolēti un nenovērtēti. Viņi spēj sniegt tik daudz un tajā pašā laikā just tik niecīgu pašnovērtējumu. Viņiem ir nepieciešama mīlestība — garīga mīlestība, romantiska mīlestība, draugu un ģimenes mīlestība. Viņu līdzsvars ir sniegt un saņemt caur sirdi, bet tas mentālajiem intuitīviem var šķist pārāk niecīgi. Kāpēc just, viņi prāto, ja tu spēj dot ieguldījumu pa īstam? Viņi var arī aizrauties, meklējot pierādījumus, un tic kaut kam tikai tad, ja tas ir saprotams viņu prātam.

Mentālie intuitīvi ir uz apziņas transformācijas ceļa, un viņu uzdevums ir atvērt prātu un sapludināt savu individualitāti ar viszinošo Dievu un kļūt vienotam ar Dievišķo prātu. Tā kā viņu domāšanas procesi ir tik labi attīstīti, mentālajiem intuitīviem ir jādisciplinē sevi kļūt atvērtiem vidutājiem, kas saņem smalki uzskaņotas, maigas vibrācijas no augstāka prāta, nevis vienkārši jāpārstrādā savas domas un priekšstati. Viņu lielākā dāvana, viņu prāts, ir viņu ceļš uz garīgu brīvību un realizāciju. Pa ceļam viņi var paskubināt, pārsteigt un pat provocēt mūs jauniem zināšanu līmeņiem. Mentālie intuitīvi allaž ved mūs uz plašāku pasaules izpratni un apziņu.

Alberts Einšteins

Alberts Einšteins ir izcils mentālā intuitīva piemērs. Einšteins, dzimis 1879. gada martā, bija teorētiskais fiziķis, kuru plaši atzīst par divdesmitā gadsimta nozīmīgāko zinātnieku. Viņam pieder daudz nozīmīgu ieguldījumu kvantu mehānikas, statiskās mehānikas un kosmoloģijas attīstībā, un viņš radīja relativitātes teoriju. 1921. gadā viņam piešķīra Nobela balvu fizikā. Einšteins bija un ir pasaulslavens, kas ir neparasti zinātniekam, un viņa vārds joprojām ir sinonīms ģēnijam un neparastām prāta spējām.

Lai gan Einšteins uzauga ebreju ģimenē, viņš neuzskatīja sevi par reliģisku tradicionālā veidā. Viņš neticēja personificētam dievam. Tā vietā viņš ticēja radītājam dievam, kurš bija iekustinājis Visumu. Viņš uzskatīja, ka Visuma darbību nosaka likumu kopums. Par saviem personīgajiem reliģiskajiem uzskatiem viņš reiz sacīja tā:

“Zināšanas par kaut kā tāda eksistenci, ko mēs nevaram izprast, mūsu uztveres par augstāko prātu un mirdzošāko skaistumu, kas mūsu prātiem ir pieejams tikai primitīvākajās formās, — tās ir šādas zināšanas un šādas emocijas, kas nosaka patiesu reliģiozitāti; šādā un līkai šādā nozīmē es esmu dziļi reliģiozs cilvēks.”4

Runājot par zinātni un reliģiju, viņš teica tā: “Es apgalvoju, ka kosmiskā reliģiskā sajūta zinātniekiem ir spēcīgākais un cēlākais pamudinājums pētījumiem.”5

Savā fiziķa un zinātnieka karjerā A. Einšteinu vienmēr motivēja alkas zināt. Viņš centās saprast Visumu un dalīties savās zināšanās ar citiem. Viņš atvēra durvis uz noslēpumu, un viņa darbs kalpoja par pamatu kvantu fizikai. Viņam pieder arī šie vārdi:

“Es esmu pārliecināts, ka Viņš [Dievs] nemet kauliņus. Visneaptveramākais fakts par Visumu ir tas, ka tas ir aptverams.”6

FIZISKAIS INTUITĪVS

Fiziskais intuitīvs uztver dievišķuma vibrācijas ar fiziskuma starpniecību. Viņš spēj izjust svētumu, labumu un patiesumu ar savu un dabas pasaules saikni. Fiziskie intuitīvi mēdz iesaistīties neo-pagānisma reliģijās un garīguma tradīcijās, viņi sniedz mums vīziju par debesīm zemes virsū. Daudzi fiziskie intuitīvi iekšēji ir cieši pārliecināti par Zemes un tās radību dievišķumu, un bieži vien viņi velta pūles Zemes dziedināšanai. Viņi mēdz iesaistīties dzīvnieku glābšanā un mežu un jūru saglabāšanā, sargājot visas Dieva radības, kā lielas, tā mazas. Fiziskie intuitīvi saskata dievišķumu visās dzīves izpausmēs un sniedz citiem velti saskatīt un būt Dieva klātbūtnē. Viņi spēj saskatīt dievišķumu mākoņu un saules līnijās, zāles klajumos un pūces saucienā nakts tumsā. Viņi liek mums atgriezties pie sajūtām. Viņi saka: “Skaties, jūti, mosties! Dievs ir šeit.” Viņi ir īpašas būtnes Zemei.

Kamēr garīgie intuitīvi ilgojas pēc gara dzīves, fiziskie intuitīvi zina, ka nav vajadzīgs doties kut kur citur. Sazinoties ar Garu ar taustāmās pasaules palīdzību, fizisko intuitīvu uzdevums ir palīdzēt mums visiem nonākt pie šīs apziņas. Vairāk nekā citi intuitīvu tipi viņi izmanto savas sajūtas, lai piekļūtu intuitīvai informācijai, un viņu lielākais uzdevums ir sasniegt tīra un nepastarpināta Gara apziņu. Tā kā viņu vibrācijas parasti uztver fizisko — tā ir smagāka, blīvāka enerģija —, viņu garīgās evolūcijas progress var šķist lēns, un reizēm viņi var nejust īpašu motivāciju iepazīt augstākās valstības. Viņi nenoliedz garīgumu, viņiem tikai mēdz trūkt spēju to vienmēr saprast

Un uztvert kā “īstu”. Tīrs Gars bez formas var šķist vien teorija vai koncepcija.

Zemes un tās radību ievainošana un pazemošana var likt fiziskajiem intuitīviem strādāt bez atelpas. Viņi var just vēlmi pārveidot vie-tejo vidi vai veltīt pūles globālas nozīmes mērķiem. Jūtot iedvesmu, viņu rīcībā ir visi milzīgie tīra Gara enerģētiskie resursi, ko viņi viegli pārvērš fiziskajā sfērā, spējot dziedināt ķermeni, Zemi un visas tās radības. Fizisko intuitīvu vienība ar dabas pasauli bieži ir tieša un nesarežģīta, bet diemžēl viņi ne vienmēr spēj izteikt savas izjūtas. Gan garīgajiem, gan fiziskajiem intuitīviem vispilnīgākais ieguldījums var būt ar pieskārienu vai citu neverbālu saziņas līdzekļu palīdzību, nevis vārdiem.

Fiziskie intuitīvi bieži vien ir ļoti kinestētiski, un viņi piedāvā dziedināšanu tiešās enerģijas saiknē, apejot domas vai emocijas. Daudzi fiziskie intuitīvi kļūst meistari dziedināšanā ar rokām, akupunktūrā, hiropraksē, tradicionālajā un tautas medicīnā. Viņi var būt dabas doti šamaņi un sazināties ar augu, dzīvnieku un senču garīgajām enerģijām. Viņi mēdz ienirt maģijas, pagānisma un raganības pasaulē. Viņi izprot četru elementu — gaisa, ūdens, uguns un zemes — spēku. Pašiem to neapzinoties, viņi var būt alķīmiķi ar spējām uztvert elementu enerģijas, kas brīvi plūst no Devisku valstības, saprast dabu visās tās sarežģītajās formās. Viņiem piemīt dabiskas spējas smelties spēku dabas pasaulē un strādāt vienotībā ar to.

Dorija

Ne vienmēr fiziskie intuitīvi uzskata, ka viņiem piemīt spēcīga intuīcija vai psihiskas spējas. Viņi uztver enerģiju ar savām sajūtām un fiziskajiem ķermeņiem, tāpēc bieži nenovērtē psihisko enerģiju, kas plūst ķermenī. Dorija piedalījās plašās intuitīvu meistarklasēs.

Pēc kāda grupas vingrinājuma viņa sacīja, ka jūtas nomākta par intuīcijas trūkumu. Citi dalījās savos ieskatos, vīzijās un psihiskajos iespaidos, bet viņa teica, ka neesot neko redzējusi vai piedzīvojusi atklāsmes, un jutās intuitīvi nepilnvērtīga.

Es uzstāju, lai viņa atsauc prātā jebkuras sajūtas, ko varētu būt izjutusi, un lūdzu viņu pacensties un atcerēties jebko, ko viņa būtu varējusi just vai sajust meditācijas vizualizācijas laikā. Jūtoties neveikli, Dorija galu galā pastāstīja grupai, ka vienīgais, kas notika, bija asas sāpes plaukstās un to locītavās. Tik vien. Bet Dorija nezināja, ka sieviete, kas sēdēja viņai blakus, togad bija iekļuvusi motocikla avārijā un pārcietusi daudzas operācijas, lai sadziedētu abu plaukstu locītavu lauztos kaulus. Viņai nesen bija bijusi operācija, kuras laikā abās locītavās tika ievietotas daudzas adatas, un viņu joprojām mocīja nemitīgas sāpes.

Šerona

Fiziskajiem intuitīviem ir ļoti svarīgi iemācīties spēcināt savu enerģijas lauku un attīrīt čakras. Labs veids, kā to izdarīt, ir paradums runāt ar sevi un apzināties sevi. Fiziskajiem intuitīviem var būt noderīga arī ķermeņa runas attīstīšana, kuras laikā tiek uzdoti jautājumi ķermenim. Piemēram, Šerona strādā nemierpilnā birojā. Viņa bieži vien strādā līdz vēlam vakaram, lai pabeigtu sarežģītus projektus. Viņai ir kolēģe, un reizēm viņa dzird kolēģes telefonsarunas ar vīru. Sāras, Šeronas kolēģes, laulība ir nelaimīga un sarežģīta, un viņa bieži nāk uz darbu saspringta un nomākta. Šerona vēlētos palīdzēt, bet viņa nebāž degunu svešās darīšanās un nejaucas Sāras privātajā dzīvē.

Bet Šerona cieš no daudzām sāpēm un smeldzes. Viņai ir liekā ķermeņa masa un hroniska spriedze plecos un sprandā. Vēloties palīdzēt Sārai un savas fiziskā intuitīva dabas dēļ, Šerona uzņem sevī spriedzes pilno biroja atmosfēru. Savā ķermenī Šerona ir uzņēmusi ne vien spriedzi, ko jūt viņas kolēģe, bet arī intuitīvu informāciju par

Sāras nākotni. Šerona jūt, ka vīrs Sārai darīs pāri arī fiziski. Šeronai rūp Sāra, bet viņa zina, ka nav viņas spēkos īpaši ietekmēt Sāras ceļu. Šādi ķermenī tiek aprakta intuitīvā informācija. Tā ir enerģija — informācija, kas tiek intuitīvi saņemta, bet bez zināšanām, kā to izmantot vai atbrīvot. Vai mēs dalāmies ar citiem savās instinktīvajās sajūtās? Vai sūtām viņiem dziedinošu enerģiju? Vai dodam padomus tiem, par ko esam saņēmuši iespaidus?

Emocionālie intuitīvi uzņem emocionālo enerģiju, ko viņi mēdz just kā neizskaidrojamas, spēcīgas jūtas. Fiziskie intuitīvi, visticamāk, neuzņems citu emocijas, bet tā vietā viņi izjutīs nepatīkamas sāpes, smeldzi un nogurumu. Fiziskie intuitīvi uzņem intuitīvu enerģiju dažādu iemeslu dēļ. Parasti viņi neapzinās, ka to dara, bet viņiem piemīt kvēla vēlme palīdzēt citiem, un citā veidā viņi neprot tikt galā ar savu intuitīvo dabu. Jo labāk fiziskie intuitīvi apzināsies, ka uzņem citu enerģijas, jo veselāki viņi būs. Neapzināta enerģija no citiem var padarīt mūs slimus, radīt lieko ķermeņa masu un likt mums ciest fiziskas sāpes.

Fiziskajiem intuitīviem, piemēram, Šeronai, ir jāpārvar doma, ka viņiem nepiemīt intuīcija. Tikai tāpēc, ka viņiem nav vīziju, sapņu vai skaidru vēstījumu, nav teikts, ka viņi nesaņem daudz informācijas. Viņi saņem.

Ķermeņa pārlūkošana

Lai atklātu, kad ir uzņemta vides enerģija, fiziskie intuitivi var praktizēt ikdienišķu ķermeņa pārlūkošanu. Šeronai jāiemācās mierīgi apsēsties un ar sajūtām pārlūkot savu ķermeni no galvas līdz kājām. Tā darot, viņa ievēros jebkuru vietu, kas šķitīs jutīga, saspringta vai savilkta. Saspringumam var uzdot jautājumus, piemēram: "Vai tas ir mans vai kāda cita saspringums?”, “Ja šai spriedzei vai saspringumam būtu balss, ko tā man teiktu?”, “Vai es varu pārvērst šo spriedzi par gaismu?” un “Kas man jādara ar šo enerģiju, lai dziedinātu un pārvērstu to beznosacījuma mīlestībā?”

Atbildes uz šiem jautājumiem sniegs atklāsmi un radīs dziļāku izpratni par ķermeņa atbildi videi. Fiziskā intuitīva ķermenim piemīt augsta līmeņa prāta spējas. Dialogs ar ķermeni var sniegt pārsteidzošu intuitīvu informāciju.

Fiziskie intuitīvi bieži vien spēj nolasīt objekta enerģiju, paturot to rokā. Personīgas lietas, ko mēs valkājam vai kas mums pieder, piemēram, gredzeni, pulksteņi, pat auto atslēgas, uzņem mūsu enerģiju, un fiziskie intuitīvi dažkārt spēj šīs enerģētiskās vibrācijas izteikt vārdos. Kad Šerona aizvien vairāk sāka apzināties, kā intuitīvi reaģē uz citu enerģijām, viņa atklāja, ka viņai piemīt šādas spējas. Viņa nav jutusies apdāvināta vai apveltīta ar intuīciju, tomēr, paņemot rokā kādu objektu vai aplūkojot svešinieka fotogrāfiju, viņa spēj sniegt pārsteidzoši precīzu informāciju par objektu vai svešinieku.

Marta

Marta uzauga stingri reliģiskā ģimenē, kas apmeklēja baptistu baznīcu. Ilgus gadus viņa ir strādājusi par bankas kasieri, tomēr vislabāk jūtas, atrodoties dabā un sazinoties ar dzīvniekiem. Viņa darbojas vietējā dzīvnieku glābšanas organizācijā un bieži dod pajumti pamestiem suņiem, kaķiem un putniem. Viņai mājās ir divi suņi un trīs kaķi, un jau divus gadus viņa ir atvērusi savas mājas klaiņojošiem dzīvniekiem. Viņa regulāri pavada atvaļinājumu pie okeāna un kalnos, un kādu dienu, kad viņas bērni kļūs vecāki, viņa cer sākt jaunu dzīvi kalnos. Dabā viņa jūt saikni ar mieru un garīgumu.

Marta mani apmeklēja, jo viņai šķita, ka kaut kas ar viņu nav kārtībā. Viņa pastāstīja, ka regulāri apmeklē baznīcu, viņai ir mīloša ģimene un labs darbs, bet tik un tā jūtas tukša, nomākta un apdzi-susi. Viņa prātoja, vai tā varētu būt depresija.

Kad sāku lasīt Martas enerģijas lauku, mani pārsteidza dzīvnieku garu daudzums, kas darbojās kā Martas pavadoņi. Mīlestība, ko viņi veltīja Martai, bija iespaidīga. Viņi runāja no tās dziļās Zemes mīlestības, kas mājoja viņā, un ar manu palīdzību sacīja Martai, ka viņai viss ir kārtībā. Es viņai paskaidroju, ka viņas psihiskās un garīgās sāpes rada noskatīšanās, kā viņas mīļajai Zemei dara pāri. Mēs turpinājām seansu, un viņas acīs sariesās asaras. Viņa pastāstīja, ka apkaime, kurā viņa ir dzīvojusi visu mūžu, aug un mainās. Tuvumā tiek būvētas jaunas mājas, kooperatīvie dzīvojamie nami un iepirkšanās centri. Būvniecība noris viņas acu priekšā — izgāzti koki, degošas veģetācijas smaka un smagās mašinērijas nemitīgie trokšņi šķiet bezgalīgi. Par to visu viņa izjuta dziļas skumjas, kas mulsināja viņu.

Strādājot kopā ar Martu, mani pārsteidza dziļā gudrība, ko viņa pauda. Viņai piemīt spējas just universālu mīlestību un mieru, un viņa ļoti labi zina, kāda patiesībā Zeme var būt. Viņu sāpina piesārņošana un postīšana, un viņa ilgojas pēc tā, ko sauc par garīgo zemi, kura, kā viņa tic, eksistē cieši līdzās tai pasaulei, ko mēs piesārņojam un pret kuru izturamies ar necieņu. Garīgā zeme joprojām ir tīra, mirdzoša un svēta.

Kad Marta sāka atklāt savu garīgo ceļu, patiesības meklējumi viņu aizveda pie ārstniecības augu pētīšanas un dziedināšanas ar rokām. Viņa jūt augus runājam un vadām viņu palīdzēt citiem. Marta ir kļuvusi par apdāvinātu dziednieci. Viņas dabiskais intuitīvais stils, kādā viņa sazinās ar zemi, ir brīnišķīga velte, kas sniedz cerību un gudrību citiem.

Fiziskā intuitīva ķermenis

Fiziskie intuitīvi mēdz uzsūkt enerģiju kā sūkļi. Tādēļ viņiem mēdz būt problēmas ar ķermeņa masu. Enerģijas lauks uzsūc to,

kas atrodas vidē, un zemapziņa šo smagumu pārvērš fiziskā masā.

Turklāt arī auru pārslogo enerģētiskais stress, kas to aptver. Fiziskais intuitīvs, visticamāk, uzņem vides enerģiju ķermenī, savukārt mentālais intuitīvs to pārraidīs prātam un garīgais intuitīvs pacels augstākā apziņas līmenī.

Emocionālie intuitīvi jūt un sazināsies ar sirds starpniecību, bet fiziskie intuitīvi uzņem psihisko informāciju savā ķermenī. Tādējādi viņiem ir grūti saprast, kad un ko viņi uzņem no ārpasaules. Tā kā viņu intuitīvā enerģija ir centrēta trešajā čakrā jeb saules pinumā, viņi parasti uzņem enerģiju caur vēderu un zemākajiem orgāniem un var ciest no hroniskām skeleta un muskuļu slimībām. Arī hronisks nogurums, artrīts un muskuļu sāpes moka tos, kuri pārāk ilgi ir uzsūkuši savas vides enerģiju. Fiziskie intuitīvi parasti labi atsaucas augu medicīnai, homeopātijai, hiropraksei, masāžai un citām terapijām, kas palīdz viņiem integrēt smalkās un neredzamās enerģijas.

Garīgi augot un attīstoties, fiziskie intuitīvi var iemācīties uzņemt dievišķu mīlestību un gaismu savas vides enerģijas vietā. Ķermenis var kļūt par dievišķuma kanālu. Fiziskie intuitīvi var padarīt ķermeni garīgu ar lielāku vieglumu nekā citi tipi. Viņu ceļojums ir harmonizēt debesis un zemi, un tā viņu ķermeņi var kļūt par kanāliem, ar ko gars iegūst miesu.

Fiziskajā intuitīvā mīt vīzija par ideālo zemi. Tā nav dīvaina pasaku iedoma, tā ir mūsu būtības nevainojamība. Tas ir noslēpums, ko esam meklējuši gadsimtiem. Fiziskajiem intuitīviem ir atslēgas uz izcilu veselību, nenovecošanu un mūžīgo dzīvību. Tas viss mīt dziļi katrā fiziskajā intuitīvā, un viņu uzdevums ir atmodināt šo spēku, likt mums klausīties, dzirdēt un atbildēt Zemei ar svētām rūpēm. Jau pirms tūkstošiem gadu, kad fiziskie intuitīvi redzēja Zemi pirmo reizi, viņi zināja, ka šīs ir dievišķuma mājas. Nu viņiem ir vēlreiz mūs jāpamodina un jāpavada uz šo patiesību.

Dr. Edvards Bahs

Dr. Edvards Bahs, cienījams britu ārsts, ir uzticīga un izcila fiziskā intuitīva paraugs. Divdesmitā gadsimta trīsdesmitajos gados viņš centās atklāt vienkāršu veidu, kā dziedināt ķermeni, izmantojot dabu tās vistīrākajā formā. Viņš paļāvās uz savas intuīcijas un dabisko dziedināšanas spēju vadību. Izmantojot augu un ziedu esenci jeb vibrācijas, viņš attīstīja dziedināšanas metodi, ko tagad izmanto vairāk nekā sešdesmit piecās valstīs gan profesionāli mediķi, gan dziednieki. Izglītību ieguvis Universitātes Koledžas hospitālī Londonā, doktors Bahs bija plaši cienīts ārsts, ķirurgs un patologs. Viņam bija ienesīga ģimenes ārsta prakse Londonā, bet viņu neapmierināja tradicionālās medicīnas ortodoksālās metodes, kas, pēc viņa domām, neārstēja visu cilvēku.

Galu galā viņš pameta savu medicīnas praksi, apņēmies atrast jaunu ceļu, kā izārstēt cilvēkus, kas cieš no slimībām un kaitēm. Viņš juta, ka jaunu medicīnas sistēmu, holiskāku pieeju varētu rast dabā. Viņu motivēja iepriekšējās homeopātijas studijas, un viņš vēlējās atklāt maigāku dabiskas dziedināšanas formu ar augiem un ziediem. Viņš devās pļavās un laukos, vērojot un intuitīvi klausoties augu un ziedu dziedinošajās spējās.

Viņš saprata, ka ar auga esenci vien spētu noregulēt emocijas līdzsvarā un palīdzēt fiziskā ķermeņa dziedināšanas procesā. Viņš pieņēma, ka rasa uz lapām un ziedlapiņām varētu uzņemt un nodot auga dziedinošās īpašības. Lai noteiktu, vai viņa doma ir pareiza, doktors Bahs par laboratoriju izmantoja savu ķermeni, pirmais pārbaudot emocionālo un mentālo stāvokli, ko vēlējās ārstēt. Tad viņš ārstēja sevi ar dažādām savu augu esenču kombinācijām, līdz jutās atjaunojis veselību un labsajūtu.7

Doktors Bahs atstāja šai pasaulei mantojumu, ko veidoja intuitīva ģēnija atklāsme un dabas sniegta vienkāršība.

Marija, Jēzus mate

Cits īpaša fiziska intuitīva paraugs ir Marija, Jēzus māte. Bībele sniedz maz informācijas par Mariju. Mēs zinām, ka viņa bija Dāvida pēctece un rados ar Elizabeti, Jāņa Kristītāja māti. Bībele stāsta, ka, pirms viņa apprecēja Jāzepu, eņģeliska vīzija pavēstīja, ka no brīnumainas ieņemšanas viņa dzemdēs dēlu, kas valdīs kā Dieva dēls. Mēs zinām, ka viņa devās uz Betlēmi un kūtiņā dzemdēja Jēzu. Bībele neatklāj, kāda nozīme viņai bija Jēzus izglītībā un reliģiskajā mācībā. Jāņa evaņģēlijā ir teikts, ka viņa apmeklēja Jēzus krustā sišanu.

Vairāk informācijas par Marijas dzīvi uzzinājām, kad 1947. gadā tika atklāti Nāves jūras ruļļi. Saskaņā ar šiem senajiem dokumentiem Marija bija esēne. Esēņi bija sieviešu un vīriešu kopiena, kuri veltīja savu dzīvi garīguma iekšējo mistēriju saprašanai, šķīstības dzīvei un labā uzvarai pār ļauno. Daži avoti vēsta, ka Marijas piedzimšana esēņu kopienā bija pareģota un tika gaidīta kā svēts notikums. Viņas dzimšana vadītu Gaismas parādīšanos pasaules tumsībā, tā teikts pareģojumā.

Esēņu kopienā Mariju ļoti mīlēja un godāja kā sievieti, kura kādu dienu laidīs pasaulē Svēto Kungu. Viņa veltīja savu dzīvi, kalpojot Dieva gudrībai un ziedojot sevi par trauku dievišķu-mam. Viņa dzīvoja skaistuma, vienkāršības un šķīstības dzīvi, vienmēr apzinoties lielisko brīnišķīgās ieņemšanas velti, kas viņai bija jāsaņem.8

Marijai, Jēzus mātei, ir fiziskā intuitīva enerģētiskais plāns. Fiziskie intuitīvi dzīvo ar iekšēju vīziju par iemiesotu dievišķumu; viņi spēj uztvert to nevainojamības sēklu, kas atrodas formas iekšienē. Jaunavas dzemdības simboliski apliecina cilvēciskā un dievišķā sadarbību. Plīvurs, kas, mūsuprāt, šķir un ierobežo, kļūst neeksistējošs caur Mariju; viņa ieņem no bezformas esošā un rada tīru formu. Tas, ko mēs piedzīvojam kā fizisko un materiālo, izplešas no dzemdes, tumsas, tukšuma.

Gaidībās esošā Marija ar Jāzepu dodas uz attālu ciematu un dzemdē Jēzu pieticīgā kūtiņā. Fiziskajam intuitīvam garīgums neslēpjas ēteriskajā, gaistošajā vai netveramajā; tas eksistē tajā, ko redzam, jūtam un sajūtam. Gaisma ar Marijas starpniecību radīja mājas uz Zemes, garīgas un fiziskas nevainojamības modeli. Daudziem fiziskajiem intuitīviem Zeme ir dvēsele, atvērtība un Māte. Zeme, fiziskais, uzņem un atspoguļo debesu gaismu un mirdz no iekšpuses ar dvēseles siltumu, rūpējoties par visu mūsu būtību — ķermeni, prātu un garu.

garīgais intuitīvs

Garīgais intuitīvs smeļas spēku un izturību no netveramās pasaules. Gūstot spēku no saviem milzīgajiem pārdabiskā avotiem, viņi sniedz pasaulei transcendences pieredzi, spējas pacelties pāri ikdienišķajam. Viņi piedāvā mums mirkli Visuma. Labāk nekā citi apzinoties, ka šī pasaule ir īslaicīga, viņi gaida un tiecas pēc tā, kas atrodas augstāk. Garīgie intuitīvi dzīvo cēloņu un seku pasaulē ar atmiņām par ideālo. Viņi var lidināties ar eņģeļiem un sarunāties ar dievišķo. Viņi aicina mūs uz mūsu augstāko garīgo apzināšanu.

Garigā intuitīva ceļojums ir apgaismotas brīvības ceļš. Viņi mācās dzīvot divdabības vidū ar apziņu par vienotību un neesamību, nepiesaistīti un nekavēti. Viņu mājas ir virs debesīm; viņi ir viesi fiziskajā pasaulē.

Vairāk nekā citi intuitīvu veidi garīgie intuitīvi ir apveltīti ar spējām dzīvot tagadnē. Viņiem piemīt dabiska tieksme uz spontanitāti, un viņi viegli metas iekšā laimes, ekstāzes un baudas pieredzē. Bieži vien viņiem nav saplānotas dienaskārtības, uzdevumu vai galamērķu. Viņi ir šeit, lai piedzīvotu esošo. Ne šīs pasaules esošo, bet gan ēteriskās patiesības esošo.

Diemžēl ikdienas dzīve garīgajiem intuitīviem mēdz sagādāt grūtības. Viņi nejūt laiku un dzīvo pašreizējā brīdī, tāpēc ikdienišķi darbi, piemēram, rēķinu apmaksa, ierašanās laikā un rūpes par dokumentāciju, var būt apgrūtinoši. Sistēmās un ievirzēs, kur mentālie intuitīvi saskata noslēpumus un jēgu, garīgie intuitīvi var dumpoties, justies iegrožoti un iepriekšparedzamības ierobežoti. Garīgie intuitīvi vēlas brīvību un atvērtību. Viņiem ir nepieciešama iespēja mainīties, pārvērsties kā hameleonam. Viņus nesaista nekāda veida formas. Garīgajiem intuitīviem redzamais ir pārejošs un neiegūstams. Realitātei nav formas.

Psihiskās spējas

Garīgajiem intuitīviem mēdz būt bagāta sapņu dzīve. Sapņos viņi ceļo uz tālām vietām, sazinās ar tiem, kas pametuši fizisko pasauli, vai apmeklē mistiskas valstības. Viņu gars bieži veldzējas ēteriskos avotos, tāpēc viņiem mēdz būt pareģojoši sapņi un vīzijas, ko paši ne vienmēr spēj saprast. Viņi labprāt dodas astrālos ceļojumos, tās ir spējas sūtīt apziņu un dvēseli uz attālām vietām ārpus ķermeņa.

It sevišķi jaunos gados daudzi garīgie intuitīvi ir piedzīvojuši sastapšanos ar garīgām būtnēm, mirušiem mīļajiem, piemēram, spokiem vai gariem un pavadoņiem. Garīgie intuitīvi bieži spēj redzēt un sazināties ar garu valstībām dabiskā, ikdienišķā veidā.

Garīgos intuitīvus mēdz saistīt darbs ar enerģijām, piemēram, reiki un dziedināšana ar pieskārieniem. Viņiem patīk arī reliģisku dziesmu skandēšana un dziļa transa pieredze. Viņi labi saprotas ar citiem, tāpēc ir bieži sastopami ļaužu ielenkumā. Viņi dabiski tiecas uz kopienu, parasti nav egocentriski un meklē garīgo skolotāju un līderi. Nerodot šādu līdzīgi domājošu cilvēku sabiedrību un piederības sajūtu pasaulē, viņi var kļūt vientuļi un justies apmaldījušies.

Saikne ar fizisko garīgajiem intuitīviem neveidojas viegli. Lai dzīve iegūtu jēgu, viņiem ir nepieciešams meklēt identitāti un nolūku. Tas nozīmē, ka garīgajiem intuitīviem mēdz būt grūtības izmantot savas intuitīvās spējas šeit un tagad pasaulē. Daudzi garīgie intuitīvi man ir teikuši, ka nezina, kāpēc ir šeit, uz Zemes. Daži ir tei kusi, ka, viņuprāt, notikusi liela kosmiska kļūda un viņi iederētos citā realitātē, mierpilni plunčājoties kosmiskajos avotos.

Dženisa

Lielāko daļu savas dzives Dženisa ir veltījusi garīgiem meklējumiem. Viņa var pavadīt stundām ilgu laiku, ieslīgusi garīgās nodarbēs. Viiiai patīk meditēt, dziedāt un pavadīt neskaitāmas stundas ar garīgajiem draugiem meistardarbnīcās un nodarbībās. Viņai patīk palīdzēt citiem ar klusām meditācijām, un viņa jūt, ka savienojas un sniedz intuitīvu enerģiju, kas pacilā viņus.

Tomēr brīžos, kad jādalās ar savu piedzīvoto, viņa mēdz kļūt satraukta, jo vārdos var izteikt ļoti maz. Viņa redz krāsas, lielākoties purpuru un zeltu. Viņa atceras gaismas dzirkstis un svītras. Lai gan viņai bieži trūkst vārdu, lai izteiktu pieredzēto, klusā piepildījuma izteiksme viņas sejā atklāj šīs garīgās pieredzes dziļumu. Viņa mēdz redzēt auras apkārt cilvēkiem, augiem un dzīvniekiem, un reizēm spoguļos viņa redz klāt neesošu cilvēku atspulgus. Sapņos mirušie un viņas pavadoņi sniedz viņai vēstījumus. Gars ir viņas realitāte.

Reizēm vajadzība dzīvot fiziskajā pasaulē nomāc Dženisu. Viņa nezina, kāpēc ir šeit un kas piešķir viņas dzīvei jēgu. Fiziskā pasaule nereti šķiet lēna un smaga, bet garu pasaule — maģiska un valdzinoša. Šī iemesla dēļ klostera mūku dzīve viņai allaž likusies pievilcīga, un viņa jūt, ka daudzas iepriekšējās dzīves ir pavadījusi kā mūķene, mūks vai dievlūdzējs. Šī dzīve ir pavisam citāda, viņai jāapgūst iekšējais līdzsvars un jāsaskaņo pasaules prasības ar spēcīgo iekšējo dzīvi.

Emocionālais intuitīvs ir sūtīts pasaulē dziedināt, palīdzēt un mīlēt. Mentālais intuitīvs alkst izprast sistēmas un saprast, kā, kad un kāpēc viss notiek. Fiziskais intuitīvs pasaulē jūtas kā mājās. Bet garīgie intuitīvi reti jūt izteiktu vēlmi sazināties ar pasauli. Viņi pat mēdz censties no tā izvairīties ar alkohola, narkotiku vai citu atkarību palīdzību. Viņus saista arī ilgstoša gavēšana, meditācijas vai garīgi svētce-ļojumi. Lai gan garīgajiem intuitīviem, tāpat kā visiem citiem, ir misija, iemesls būt fiziskaja pasaulē, viņiem var būt ļoti grūti atklāt, kāds ir šīs misijas mērķis vai nolūks. Garīgā enerģija var būt izvairīga, spēcīga un vilinoša. Reizēm garīgie intuitīvi labprātāk vēlētos dzīvot augstākās sfērās.

Daudzi garīgie intuitīvi rod miera un saiknes sajūtu rakstīšanā, augstākas informācijas saņemšanā un darbā ar skaņu un garīgo dziedināšanu. Viņi var mums sniegt augstāko vibrāciju velti. Garīgās enerģijas pieredze var būt gaiša, silta un enerģizējoša, bet augstākās enerģijas pārvērst fiziskajā ir nogurdinošs darbs. Šī iemesla dēļ garīgajiem intuitīviem iespējamas grūtības piezemēt savas spējas un dabiskos talantus.

Garīgā intuitīva ķermenis

Garīgie intuitīvi intuīciju uztver mazāk ķermeniski nekā citi tipi, un viņi mēdz piedzīvot pacilātus laimes un ekstāzes stāvokļus, no tiem ieslīgstot dziļā izmisumā un vienaldzībā. Viņi var mocīties ar galvassāpēm, reiboņiem un fiziskās vitalitātes trūkumu, un, ja neizveido jēgpilnu saikni ar fizisko pasauli, viņi kļūst nomākti vai apātiski. Viņu septītā čakra un virs tās esošās čakras ir augsti attīstītas, un viņu intuīcija tās izmanto. Grūtības, kas viņiem jāpārvar šajā pasaulē, ir sevis uzturēšana tempā un dzīvošana matērijas pasaulē.

Daži garīgie intuitīvi cieš no uzmanības deficīta sindroma (UDS); viņu apziņa lidinās no vienas lietas pie citas. Viņi var būt kā tauriņi, kam pietiek ar vieglu pieskārienu un vērojumu, lai uzņemtu ideju, objektu, cilvēku un domu enerģiju. Tad viņi dodas tālāk, brīvi traucoties turp, kurp vējš nesīs.

Garīgie intuitīvi var saskarties ar vairogdziedzera un citu dziedzeru kaitēm. Vairogdziedzera uzdevums ir regulēt enerģijas izmantojumu ķermeni. Hipofīze un čiekurveida dziedzeris pieņem garīgo enerģiju, virsnieru dziedzeris rada degvielu fiziskajam ķermenim, un vairogdziedzeris saņem enerģiju no šiem abiem dziedzeriem un

darbojas, regulējot un barojot fiziskās, mentālās, emocionālās un garīgās sistēmas. Diemžēl ne vienmēr garīgais intuitīvs zina, kā'izman-tot bagātīgās garīgās un psihiskās enerģijas rezerves, un šī kļūda var izpausties dziedzeru un endokrīnās sistēmas nelīdzsvarotībā.

Kad enerģijai nav izlādes iespēju, tā var kļūt statiska un nospriegota. Šie garīgie intuitīvi varētu gūt labumu no fizisko intuitīvu spējām piezemēt un izmantot enerģiju caur ķermeni. Masāžas terapija, dziedināšana ar pieskārienu un joga var palīdzēt garīgajam intuitīvam gūt līdzsvaru. Noderīgi var izrādīties arī karjeras padomdevēji, sapņu analīze un elpošanas tehnikas.

Korīna

Korīna ir jauka būtne. Viņa sapņo par tāltālām vietām un pārdabiskām būtnēm, un viņai ir vīzijas par pagātnes un nākotnes notikumiem. Viņa viegli ieslīgst savās iekšējās pasaulēs un ik dienu pieraksta savus sapņus un citus psihiskus iespaidus. Lielākā daļa viņas ģimenes ir devusies uz viņsauli. Viņa jūt tos tuvus un ik dienu sazinās ar garu pasauli.

Korīna ir garīgais intuitīvs. Atšķirībā no fiziskajiem, mentālajiem un emocionālajiem intuitīviem viņa labāk uztver nefiziskās enerģijas. Enerģija var tik ļoti pārņemt, ka viņai reizēm rodas grūtības saprast, kas ar viņu notiek. Arī ikdienas lietu kārtošana mēdz sagādāt grūtības. Viņas lielākās grūtības ir rast savu vietu, savas mājas šeit un tagad.

Lai gan Korīnai piemīt daudz talantu, viņai jau ilgu laiku nav pastāvīga darba, tāpēc viņa uztraucas par savu finansiālo situāciju. Viņa nespēj saprast, kā kaut kas tāds kā darbs un grafiks jebkad spēs sniegt viņai piepildījumu. Kaut arī viņa ilgojas pēc ciešām attiecībām, tomēr vēlas arī izjust šķīstu gara svētlaimi un pavada tā tik daudz laika, cik vien iespējams.

Viņas uzdevums ir piezemēt sevi. Viņai ir jāiemācās dzīvot ikdienas dzīves rutīnā. Tik garīgi cilvēki kā Korīna cieš ļoti dziļi, ja neiemācās sabalansēt garīgo un fizisko pasauli, tomēr daudzi to nemaz nevēlas, jo tas nav tik aizraujoši. Ja var doties dvēseles ceļojumos vai i/,just augstāku vibrāciju frekvences, mērenības mācīšanās nav sevišķi aizraujošs darbs. Tas ir skumji, jo garīgie cilvēki spēj tik daudz ko mums iemācīt. Viņi nāk kā skolotāji, kā pavadoņi, kas labāk nekā citi spēj parādīt mums citu pasauļu realitāti. Viņu gudrība ir neizmērojama. Bet, pirms garīgie intuitīvi var manifestēt savas spējas fiziskajā pasaulē, viņiem jāiemācās saskatīt ikdienas vērtību.

Korīna ļoti priecātos par jēgpilnu darbu. Viņa ir apmeklējusi daudz dažādu nodarbību. Vairākkārt iestājusies un pametusi koledžu. Grūtības slēpjas tajā, ka viņai ātri kļūst garlaicīgi. Viņa dod priekšroku spontanitātei un vēlas brīvību atsaukties tam, kas nāks viņas ceļā. Bez šīs brīvības viņa jūtas ieslodzīta un nemierpilna. Tomēr viņa strādā pie sava gara apziņas integrēšanas ikdienas darbībās. Viņa zina, ka šis uzdevums ir vajadzīgs, lai arī ne sevišķi pateicīgs.

Kad Jēzus iedrošina mūs “būt šajā pasaulē, bet ne no šīs pasaules”, viņš runā garīga intuitīva valodu. Kad garīgie intuitīvi labāk apgūst spējas tikt galā ar fiziskās pasaules prasībām, viņi atklāj, ka arī viņu intuitīvās spējas palielinās. Viņi nekļūst intuitīvāki, viņi vienkārši spēj labāk pārvērst intuīciju izmantojamā informācijā. Viņi spēj dalīties savā iekšējā gaismas, mirdzuma un apgaismes pieredzē ar ārējo pasauli. Tad garīgie intuitīvi atklāj, ka tā īsteno savu patieso misiju savienot savas un citu dvēseles. Tad viņi nolaiž fiziskās šķirtnes robežas, kas iepriekš ierobežoja. Laime ir viņu garīgais ceļš. Viņi ir nākuši dzīvot prāta, ķermeņa un gara vienotībā.

Garīgie intuitīvi ved mūs uz bezlaiku. Viņi parasti pieņem, netiesā un pielāgojas, viņi ir nākuši mācīties pacietību. Viņi klīst starp mums ar dievišķo valstību noslēpumu čukstiem un balsīm. Tomēr viņi ir šeit, paceļot mūsu apziņu pie zvaigznēm, uz Gaismu, viegli plivinoties līdz ar eņģeļiem.

Edgars Keisijs

•

Edgars Keisijs bija īpašs garīgais intuitīvs. Lai gan pagājis jau vairāk nekā sešdesmit gadu, kopš viņš ir miris, viņa padomi, gudrība un vadība, kas dokumentēta tūkstošos psihisku lasījumu, līdz pat mūsdienām ietekmē metafizikas, psihisko fenomenu, dvēseles attīstības, veselības un labklājības zināšanu, kā arī mūsu izpratnes par pasauli, kurā dzīvojam, pētījumus.

Keisijs ir dēvēts par mistiķi un reģi, un viņš tiek uzskatīts par visu laiku vislabāk dokumentēto mediju. Vairāk nekā četrdesmit gadus, vienkārši apguļoties un aizverot acis, viņš spēja ievest sevi pašin-ducētā hipnotiskā stāvokli, kura laikā varēja piekļūt informācijai, gudrībai un vadībai, kas pārsniedza laika un telpas ierobežojumu. Šajā mierpilnajā stāvoklī viņš sniedza atbildes uz jautājumienrcilvē-kiem no visas pasaules. Viņa gudrības un atklāsmes apjoms bija neierobežots. Viņš atbildēja uz daždažādu veidu jautājumiem, sākot no “Kā mans dēls var atveseļoties no leikēmijas?” līdz “Kāda ir dzīves jēga?” vai “Kā sākās civilizācija?”

Edgars Keisijs piedzima 1877. gadā Kentuki fermā stingrā kristiešu ģimenē ar ierobežotiem līdzekļiem. Viņš vēlējās pelnīt iztiku ar fotogrāfa darbu, bet 24 gadu vecumā nejauši atklāja savu neparasto talantu, un viņam sāka atklāties pasaule, kādu viņš nebūtu spējis iedomāties.9

Būdams visnotaļ neizglītots, viņš sniedza detalizētus un vērtīgus padomus cilvēkiem, kas sirga ar neārstējamām un komplicētām slimībām. Sākotnēji viņa nolasītā informācija bija saistīta ar veselību, drīz vien viņš sāka uzsvērt vajadzību uzturēt saikni ar dvēseli un Garu. Keisija saņemtajā informācijā bieži minēts, ka Gars ir visa dzīvā avots. Viņš ticēja, ka dvēseles meklējumi pēc vienotības ar Dievu ir mūsu vissvarīgākais dzīves uzdevums. Viņš juta, ka ikviens ir spējīgs uzskaņot sevi garīgajām sfērām un atklāt vienotību ar visu dzīvo, un, izjūtot šo patiesību, kļūt brīvs.10

Pētījumu un izglītības asociācija (PIA) Virdžīnijbīčā ir garīga organizācija, kas veltīta Edgara Keisija idejām un principiem. Katru gadu to apmeklē desmitiem tūkstoši cilvēku no visas pasaules. Vairāk nekā divdesmit tūkstošus vēstījumu, ko Keisijs sniedza savas dzīves laikā, joprojām pēta, studē un apspriež pētnieki visā pasaulē, cerot gūt atklāsmes, kā dzīvot jēgpilnu, veselīgu un garīgu dzīvi.

Buda

Buda ir garīgo intuitīvu kalngals. Viņa dzīve un mācības ir ievedušas pasauli garīgajā valstībā — nevis nejauša, nepastāvīga fenomena, bet gan meditācijas kā sasniedzama apziņas stāvokļa veidā.

Domājams, ka princis Sidharta, labāk pazīstams kā Buda, piedzima apmēram 563. gadā. Kad viņš nāca pasaulē, tika pareģots, ka viņš kļūs par varenu valdnieku vai budu (“apskaidroto”). Viņš uzauga izcilas greznības vidū, jo tēvs vēlējās, lai viņš kļūst par valdnieku, nevis pievēršas garīgajai dzīvei. Šī iemesla dēļ karalis turēja princi tuvu ģimenei un materiālajai pasaulei.

Princis apprecējās agros gados un pastāvīgi dzīvoja pilī. Kad viņam tuvojās trīsdesmit, viņš piedzīvoja trīs situācijas, kas mainīja viņa dzīves ceļu. Medījot kopā ar draugiem, viņš satika cilvēku, kas cieta mokošas sāpes, cilvēku, kas sava lielā vecuma dēļ bija kļuvis ne-1 spējīgs, un pēc tam princis kļuva par bēru rituāla liecinieku. Šīs trīs pieredzes lika Sidhartam gremdēties domās par citu ciešanām, un viņš sāka apzināties, ka nav iespējams izvairīties no bezgalīgā dzīves un atdzimšanas rita, kas viņam un citiem jāpiedzīvo. Princis sāka saprast, ka pat ar savu augsto dzīves stāvokli nespēj sniegt mieru tiem, kas dzīvo izmisuma un sāpju dzīvi.

Pēc šiem iekšējiem atklājumiem, ko budismā dēvē par Lielo atsacīšanos, princis Sidharta pameta pili, grezno dzīvi un sāka patiesības meklētāja ceļu. Viņš sēdēja zem leģendārā bodhi koka pārdomās, tad

devās pie viedajiem skolotājiem. Par spīti pārdomām, ceļojumiem un stingrai askēzei, princim nešķita, ka viņš būtu sasniedzis ievērojamu progresu šo septiņu gadu laikā. Tomēr viņš jau bija kļuvis pazīstams kā Šakjamuni, Gudrais no Šakju cilts.

Princis Sidharta saprata, ka askēzes dzīve neved viņu uz dievišķo apskaidrību. Viņš turpināja sēdēt un gremdēties pārdomās. Kādu dienu, joprojām sēžot zem liela, kupla bodhi koka, viņš juta, ka sāk piedzīvot dziļu un spēcīgu saprašanu un pamošanos. No tā laika princi Sidhartu sāka dēvēt par Budu, vārdā, kas apliecina viņa sasniegto apskaidrību. Ir teikts, ka princis Sidharta Gautama, Buda, ir sasniedzis nirvānu, saistot to ar šo apskaidrības pieredzi. Nirvāna ir stāvoklis, kurā, atsakoties no vēlmēm, kas ir ciešanu avots, ciešanas vairs neeksistē. Nirvānas sasniegšana tiek uzskatīta par atbrīvošanos no bezgalīgās reinkarnāciju jeb atdzimšanu virknes.

Buda māca apgaismību, izpratni, ka Dievs ir sasniedzams ar meditāciju. Viņa garīgās dzīves apziņa lika viņam atsacīties no materiālajām bagātībām un tiekties pēc garīgi pilnvērtīgas dzīves un mācīt to citiem. Buda māca mūs dzīvot garā, lai arī esam piesaistīti fiziskajam. Viņš dzīvoja un mācīja, ka miers ir jāmeklē sevī. Pasaule tikai ved pie aizvien jaunām ciešanām. Viņa mācība ir nesusi šo vēstījumu miljoniem.

Viņa mantojums, vienotība ar Garu, plaukst mūsdienu pasaulē. Viņš pilnveidoja un mācīja ikdienišķu meditāciju kā ceļu uz laimi un vienotību ar dievišķīgumu.

Ceļš ir viņpus vārdiem un izteikumiem, ir saistīts ārzemes neko.

Zaudējot to skatam sprīdi no tā vai vienu acumirkli,

Un mēs esam prom no tā uz mūžiem.11

Meklē to, ko nāve nespēj iznīcināt.”11

PSIHISKO SPĒJU ATTĪSTĪŠANA

Mēs visi varam attīstīt savu intuitīvo potenciālu līdzīgā veidā, lai arī sākotnēji intuīcija katram no četriem galvenajiem tipiem izpaudīsies citādi. Pirmais solis ir saprast mūsu iedzimto intuitīvo modalitāti. Kad apzināmies, kā intuīcija plūst caur mums, mēs sākam ievērot aizvien vairāk gadījumu, kad saņemam psihiskus iespaidus. Lai kur mēs ieguldītu enerģiju, tā palielināsies un izpletīsies. Mēs arī gūstam pārliecību un labāk spējam turpināt strauju izaugsmi.

Intuitīvā apzināšanās vairāk ir garīgas atklāšanās un atklājumu process nekā spēju arsenāla iegūšana. Kad cilvēki nāk uz intuīcijas attīstīšanas nodarbībām, viņi parasti vēlas iemācīties, kā kļūt par mediju. Viņi vēlētos spēt zināt vairāk. Viņi vēlas informāciju par savu karjeru, mīlas dzīvi un ģimeni, varbūt arī veselību. Mēs vēršamies pie intuīcijas, lai padarītu savu dzīvi pilnīgāku.

Tomēr intuīcijas attīstīšanas nodarbības es mēdzu sākt ar uzdevumu, kas ļoti ātri parāda cilvēkiem, kādas psihiskas spējas viņiem patiesībā piemīt. Nevarētu teikt, ka viņus izjokoju, es tikai vēršos pie viņu intuīcijas, pirms viņi saprot, kas notiek, un pirms loģiskais prāts pagūst iesaistīties. Dalībnieki parasti ir pārsteigti par savām spējām būt precīziem psihiskajos vērojumos. Tomēr, laikam ejot uz priekšu, intuitīvās spējas samazinās, nevis palielinās. Esmu sapratusi, ka intuitīvās spējas nekļūst vājākas. Drīzāk tā ir ierobežota pašizpratne un garīgas identitātes trūkums, kas attur mūs no mūsu patiesās dabas izzināšanas. Dvēselei nav vajadzīga nedz tehnika, nedz palīdzība, lai atklātu savas psihiskās spējas. Intuitīvā daba atklājas dabiski. Lielākā daļa cilvēku tā vai citādi izmanto intuīciju savā ikdienas dzīvē. To var nesaukt par intuīciju, bet tā, gluži tāpat kā citas mūsu sajūtas, nav izslēdzama pēc vēlēšanās.

Daudzi cilvēki ir pastāvīgi atvērti un saņem intuitīvus iespaidus. Svarīgi ir apzināties, kad un kā mēs esam intuitīvi, lai varētu labāk saprast un gūt pēc iespējas lielāku labumu no šīm spējām. Turklāt, nemitīgi esot uztvērīgā stāvoklī, kādā brīdī enerģija mūs pārņems un pārslogos. Mēs varam arī piedzīvot mulsinošas un uztraucošas pieredzes. Abējādi rezultāts būs aizvēršanās, un tas nav labākais risinājums, jo, apspiežot un noliedzot intuīciju, tā izlauzīsies un parādīsies veidā, kas parasti neizrādās labs ne mums pašiem, ne citiem.

Aktīvā klausīšanās \

Šī iemesla dēļ ir svarīgi pieņemt savu intuitīvo dabu un sākt ar to strādāt. Es iesaku cilvēkiem katru dienu apsēsties un paklusēt. Mēs reti apjaušam savas spējas meditēt, tāpēc ierosinu vienkāršu klusēšanu un klausīšanos. Noderīgi būtu sākt kluso laiku ar dažām dziļām ieelpām. Kamēr ieelpojam un izelpojam, domas un emocijas parādās virspusē. Domājošais prāts čalos un turpinās darboties. Tas ir pilnīgi normāli. Vienkārši turpini elpot. Ieklausies klusajā telpā starp un zem prāta pastāvīgās aktivitātes. Šajā klusajā telpā ļaut notikt tam, kas notiek.

Aktīva iekšējā klausīšanās ir līdzīga lūgšanām un meditācijai. Aktīvā klausīšanās ir rāmas, modras apzināšanās stāvoklis. Lai būtu modrs iekšējai balsij, ir nepieciešama pašdisciplīna. Domas un emocijas cenšas saistīt mūsu uzmanību. Vingrinies klausīties un pieraksti to, kas parādās. Pieraksti jebkuras sajūtas, domas, jūtas, smaržas vai ainas, kas rodas, bet tikai reģistrē tās, necenšoties saskatīt tajās kādu jēgu. Kad esi beidzis, noliec nost savas piezīmes. Šī vingrinājuma nolūks ir sākt trenēt tavu intuitīvo būtību, lai izmantotu šo laiku kā var-tus. Regulāri vingrinoties, tava intuīcija sāks atbildēt pozitīvi. Laikam ejot, parādīsies aizvien vairāk ainu, sajūtu un iespaidu.

Es iesaku cilvēkiem sākt meditāciju ar aizsardzības lūgšanu. Mums ir vara pār saviem enerģijas laukiem. Ja lūdzam saņemt baltu gaismu un tikai to, kas ir mūsu un citu augstākais labums, Visums atbild mūsu lūgumam.

Pirmie fenomeni

Kad sākam apzināti atvērties psihiskajai enerģijai, mēs varam piedzīvot dažādus fenomenus. Pastāv dažas līdzības, neatkarīgi no intuitīvā tipa.

Daudzi cilvēki sākumā redz purpura, indigo vai baltu gaismu. Tas bieži norāda trešās acs atvēršanos, kas atrodas sestajā čakrā pierē. Var būt arī spiediena sajūta, nejauši gaismas uzplaiksnījumi vai citas ainas. Psihiskā redzēšana var būt visai atšķirīga no fiziskās redzes. Var parādīties attēli, kas līdzinās multfilmām, fotogrāfijām vai nejaušām ainām. Daži cilvēki citu pēc citas redz svešu ļaužu sejas. Ja tā notiek, pievērsies elpai, elpo dziļi un sejas izzudīs.

Iztēle ir nozīmīgs darbarīks, kas palīdz saprast pieredzētā nozīmi. Iztēle strādā, lai interpretētu un palīdzētu mums saprast šo enerģiju. Ar vingrināšanos sāksim saprast mūsu iekšējās simboloģijas sistēmu. Nepieķeries tam, kas parādās. Ja tev ir nepieciešams kaut ko saprast, informācija turpinās atgriezties dažādās formās, līdz tu to sapratīsi.

Bieži vien intuitīvās attīstības sākumā nav nekādu redzamu iespaidu vai sajūtu. Prāts var klīst un dreifēt. Mēs domājam, ko gatavot vakariņās, vai arī garlaikojamies un zaudējam drosmi. Tas ir normāli, un galu galā prāts padodas spēcīgākām iekšējām straumēm. Mēs arī varam pretoties atvērties tam, ko nesaprotam. Mūsu spēcīgais domājošais prāts var atbildēt ar bailēm un neuzticēšanos šim jaunajam būtības veidam; bieži, kad prāts atsakās klusēt, psihiskā enerģija var parādīties ķermenī. Tā bieži notiek nodarbībās. Pēc uzdevuma daži satraukti cilvēki ziņo, ka ar viņiem nekas nenotika. Viņi nav saņēmuši nekādus iespaidus, sajūtas un ainas.

Tomēr pēc uzstājīgas taujāšanas viņi atzīstas, ka vingrinājuma laikā jutuši intensīvas sāpes vai smeldzi, kas pēc vingrinājuma izgaisusi. Ja tā notiek, elpo šo sajūtu un iedomājies, ka ievieto fizisko sajūtu atpakaļ apzinātajā uztverē. Galu galā izjutīsi enerģiju caur emocijām, domu vai ainu. Fiziskais intuitīvs ir visvairāk disponēts saņemt informāciju ar ķermeņa starpniecību.

Fiziskās enerģijas interpretēšana

Psihiskās enerģijas interpretēšanas apgūšana ir kā jaunas valodas mācīšanās. Sākumā saņemto sajūtu, ainu un iespaidu saprašana šķiet mulsinoša un pārpludinoša. Tomēr ar treniņu un laiku sāk iezīmēties struktūra, un mēs kļūstam prasmīgāki saskatīt jēgu tajā, kas sākumā šķiet vien nejauši stimuli.

Psihiskā enerģija var būt ļoti smalka, bet tā ir neatlaidīga. Vispirms visieteicamāk ir pievērsties klusumam. Visticamāk, tas, kas ir skaļš un acīmredzams, nav intuīcija. Kad sākam attīstīt intuīciju, lieli informācijas uzplūdi, kas parādās, nav vis intuīcija, bet gan prāta domas. Mēs nevaram atvērt grāmatu svešā valodā un nekavējoties sākt to lasīt. Tāpat maz ticams, ka bez ieguldīta laika un uzmanības mēs varētu saprast intuitīvu informāciju. Intuīcijas darbs var būt nogurdinošs, it īpaši sākumā, kad darbojamies ar vissaspringtāko uzmanību. Šo sevis daļu mēs neesam paraduši izmantot, un tā mums atrodas līdzās tai prāta daļai, ko reti lietojam.

Psihisko sajūtu, simbolu, ainu, sajūtu un skaņu saskatīšana prasa pacietību un neatlaidību. Šī iemesla dēļ jābūt uzmanīgiem, daloties iespaidos. Mums jāvingrinās būt skaidriem informācijas saņēmējiem.

Precizitāte un skaidrība

Lai spētu apjaust enerģiju precīzi un skaidri, vispirms nepieciešams izpētīt iekšējos šķēršļus un kavēkļus. Apspiežot vai noliedzot kādas savas emocijas, mēs, visticamāk, saskatīsim tās kādā citā. To sauc par psiholoģisko projekciju. Ar intuīcijas palīdzību nav iespējams izvairīties no šādām emocijām, ierobežojošiem uzskatiem un iekšējiem šķēršļiem. Intuitīvas saiknes sāks mūsu izaugsmi, bet mēs tik un tā esam atbildīgi par pozitīvu izvēļu veikšanu un atbilstošām darbībām. Kad mēs noliedzam un apspiežam izaugsmes nepieciešamību, mēs varam projicēt to citos. Kad strādājam ar intuīciju, šīs projekcijas var parādīties, un tās var radīt apjukumu un sāpes citiem.

Sindija, mana kliente, ir masāžas terapeite. Sindija jūt, ka, strādājot ar klientiem, viņa intuitīvi uzņem viņu emocionālo un psiholoģisko ievainojumu un sāpju informāciju. Viņai ir klients Džareds, kuram, viņasprāt, ir pagātnes brūces. Viņa jūt, ka, strādājot ar viņu, viņa apzinās Džareda apspiestās sāpes. Kādu dienu pēc seansa viņa dalījās savos iespaidos par šīm pagātnes brūcēm. Viņš nebija atsaucīgs, un Sindija jutās apjukusi. Viņa stāstīja, ka nespēj saprast, kāpēc viņš nav atvērtāks viņas palīdzības piedāvājumam.

Bieži vien no citiem uztvertas sajūtas nepieder viņiem, bet gan mums pašiem. Vienmēr, kad uztveram citu sāpes, ievainojumus un spēcīgas sajūtas, var izrādīties, ka tās ir mūsu pašu apspiestās izjūtas. Ja vien kāds nelūdz un nevēlas dalīties sarežģītās un sāpīgās sajūtās, ir svarīgi nelauzties citu privātajā dzīvē. Noderīgāk varētu būt pajautāt pašiem sev, vai sajūtas, ko asociējam ar citiem, varētu būt mūsu pašu.

Jāatceras, ka dalīties ar citiem savos iespaidos vajadzētu tikai tajos gadījumos, kad viņi to lūdz. Mēs reizēm saņemam intuitīvas sajūtas vai sapņus par citiem un jūtam vajadzību dalīties ar viņiem saņemtajā informācijā. Kāpēc gan mēs būtu saņēmuši šādu informāciju, ja ne tādēļ? Mums ir jābūt kam svarīgam sakāmam viņiem.

Psihiskā enerģija nemitīgi mūs ietver. Tā ir kā saule debesīs. Ja mēs esam ārā dienā bez mākoņiem, mēs, visticamāk, saņemsim zeltainos saules starus. Tāpat ir ar psihiskajām straumēm. Tās ir mums visapkārt. Mēs nevaram būt tur, kur to nav.

Ja jūti, ka esi saņēmis svarīgu informāciju, kas attiecas uz kādu citu, lūdz dievišķu norādi. Lūdz dievišķā iejaukšanos. Persona, par kuru esi saņēmis informāciju, visticamāk, lūgs tavu viedokli vai vērsīsies pie tevis ar savām rūpēm. Viņa atvērs durvis tavai informācijai.

PSIHISKĀ AIZSARDZĪBA

Psihiskās enerģijas tulkošana ir visprecīzākā un noderīgākā, esot harmonijā ar Gaismas enerģiju. Gaismu varētu raksturot kā tīras elektromagnētiskās enerģijas vibrācijas. Tā ir mirdzoša un skaidra. Tā ir visvarena, visuresoša, mūžīga, un to neietekmē laiks un telpa. Gaismas būtība ir klātesoša dažādās pakāpēs visā esošajā — jebkurā laikā, izmērā, formā vai izpausmē.13 Ja zaudējam fiziskuma sajūtu, mums ir dota iespēja saplūst ar Gaismu, attīrīšanas, dziedināšanas un piedošanas vibrācijām. Tā darot, mēs ļaujamies savai dievišķajai dabai un augstākās apziņas spēkam; tādējādi individuālā dvēsele labprāt atlaiž savu negativitāti, dusmas un neizdziedētos egocentrisma aspektus.

Psihiskā avota izvēle

Ēteriskā plāna un zemāku enerģiju nolasīšana var būt vilinoša, jo mēs saņemam informāciju un vadību, kas uz laiku var būt precīza. Tomēr pēc laika šī vadība kļūst neprecīza vai satraucoša. Diemžēl _ pastāv zemāku vibrāciju enerģijas, kas ir apjukušas un pievelk cilvēkus ar psihiskiem fenomeniem kā ceļu uz spēka un kontroles gūšanu.

Ja, sākot psihisku darbu, mūs vada vēlme gūt varu pār citiem vai izmantot enerģētiskās straumes personīgiem manipulatīviem

mērķiem, mēs piesaistīsim sev šādas fragmentētas un apjukušas

bezmiesigas būtnes un negatīvas domu formas, kas centīsies ietekmēt un izmantot mūs. Ir daudz dažādu ietiepīgu enerģijas formu, kas atsakās doties Gaismā.

Dažādu iemeslu vadīti daži cilvēki, kas tur nonāk, uzskata Gaismu par vietu, no kuras turēties pa gabalu. Viņi var justies tā, it kā nebūtu to pelnījuši vai ari vēlas turēties pie savas fiziskās identitātes un kļūst par spokiem, kas joprojām mīt fiziskajā pasaulē. Lai to spētu, viņiem ir nepieciešama mūsu enerģija, kas ļautu palikt šajā blīvajā vibrācijā, jo viņiem vairs nav enerģētiskā sastāva, lai ar to tiktu galā pašu spēkiem. Viņi ar prieku pieķertos mums, bet viņiem ir ļoti grūti ielauzties mūsu aurā, ja vien neesam narkotiku vai alkohola ietekmē.

īsta sašķeltu, negatīvi noskaņotu garu apsēstība ir reta. Biežāk mēs pievelkam bezmiesiskas domu formas un apjukušas dvēseles, kas darbojas savu egoistiskās ievirzes ilūziju vadīti. Tām nav spēju kontrolēt mūsu domas, emocijas vai uzvedību. Visticamāk, tās ietekmēs intuitīvo informāciju, ko saņemam, liekot mums just bailes vai šaubas un neizpratni par saņemto. Dievišķais allaž izpaužas konstruktīvi un apliecinoši. Mēs jūtamies pacilāti, ja enerģija, ar ko savienojamies, nāk no dievišķa un pozitīva avota.

Reiz kāds klients uzdeva šādu jautājumu: ja kāds gribētu darboties kaitnieciski vai negatīvi — piemēram, nogalināt sievu vai melot, zagt vai blēdīties —, vai garu pavadonis viņam palīdzētu? Šis klients prātoja, vai Gars allaž darbojas labiem mērķiem.

Ir daudz dažādu domu formu jeb enerģiju formu, kas eksistē atšķirīgos realitātes līmeņos. Mēs piesaistām enerģijas, kas ir vislīdzīgākās mūsu pašu enerģijām, vadoties pēc dvēseles, domām, emocijām un nolūkiem. Diemžēl tie cilvēki, kas alkst sagādāt nelaimes citiem vai sev, piesaistīs šāda veida enerģijas. Šī iemesla dēļ es neatbalstu nāvessodu. Destruktīvu garu, kas apņēmies sagādāt sāpes citiem, vajadzētu noturēt ķermenī tik ilgi, cik vien iespējams, jo, tiklīdz šāds gars ir atbrīvots no fiziskā ķermeņa, tas var piesaistīt sevi

citam ķermenim vai prātam un rast ceļu ietekmēt citus, kam ir negatīvi mērķi. Galu galā mums ir dota izvēles brīvība. Tas attiecas kā uz fizisko, tā garīgo pasauli.

Šī likuma izņēmumā dvēsele, kas reiz devusies Gaismā, nevar atgriezties ēteriskajos, fiziskajos enerģijas līmeņos un radīt vai veicināt ļaunu. Gaisma ir vibrācijas, kas paceļ mūsu prātu augstākā mīlestības un patiesības apzināšanās līmenī. Mēs vairs nekavējamies ego vadīto emociju, domu un uzskatu toksiskajā baseinā. Mēs esam saistīti ar beznosacījuma mīlestību un piedošanu.

Kamēr esam iesaistīti intuitīvā vai meditatīvā darbā, Gaisma palīdz mums palikt drošībā un būt brīviem no jebkādas negatīvas un kaitīgas ietekmes. Kad mūsu intuīcija darbojas, vēlot augstāko labumu mums pašiem un citiem, apjukušas vai dumpīgas enerģijas nespēj mūs nekādi ietekmēt.

Gaisma un tumsa

2005. gada vasarā Rolī Ziemeļkarolīnas policijas nodaļa lūdza mani palīdzēt izmeklētājiem atrisināt trīsarpus gadus neatklātu slepkavības lietu. To pāris nedēļu laikā, kamēr es palīdzēju policijai, man bija iespēja kopā ar viņiem doties uz daudzdzīvokļu namu, kur notika slepkavība. Mēs negājām iekšā dzīvoklī, kur notika noziegums, mēs uzturējāmies stāvvietā un tuvākajā apkārtnē, visnotaļ blīvi apdzīvotā dzīvokļu rajonā.

Lai gan kopš nozieguma bija pagājuši daudzi mēneši, apkārtnē _ joprojām bija jūtamas traģiskās slepkavības enerģētiskās pēdas. Izmeklētāji ļoti vēlējās atrisināt šo noziegumu un pāris stundu izjautāja mani, cenšoties uzzināt visu informāciju, kam spēju psihiski piekļūt. Vislielākās grūtības radīja uztraucošā enerģija, ar ko man bija jākontaktējas. Slepkava bija izvarojis un nogalinājis šo sievieti, turklāt viņš bija nogalinājis vēl vienu sievieti. Viņš bija atkarīgs no pornogrāfijas,

viņa domas bija nejaukas, un man vajadzēja taustīt ceļu cauri tam visam, lai sniegtu skaidru un precīzu informāciju.

Es esmu palīdzējusi citu slepkavību un noziegumu atklāšanā, bet neviens no tiem gadījumiem man nebija bijis tik uztraucošs kā šis. Sēžot izmeklētāju automašīnā, es lūdzu pārtraukumu lūgšanai. Es jutos pārsātināta, un man vajadzēja just Gara klātbūtni. To darot, es piedzīvoju kaut ko tādu, ko varētu aprakstīt tikai kā žēlastību un līdzjūtību šim vīram, mani pārsteidza šīs sajūtas intensitāte. Es zināju, ka viņa atrašana dos viņam iespēju izpirkt vainu, un es jutu, ka Gars sniedzas viņam pretī.

Tad es teicu izmeklētājiem, ka zinu, kur šis vīrs ir dzīvojis slepkavības laikā. Es aizvedu viņus uz kādu blakus esošu dzīvokļu kompleksu. Kamēr mēs braucām garām ēkām, man kļuva skaidrs, kurā ēkā bija viņa dzīvoklis un ka viņš vairs tajā nedzīvo, tomēr joprojām ir šajā apkaimē. No šīs un psihiskās informācijas, ko biju saņēmusi, vīrs tika identificēts, viņam tika veiktas DNS analīzes un pēc pāris nedēļām viņš tika arestēts.

Izmeklēšanas laikā izjustās tumsas daudzumam bija proporcionāli tikpat liela Gaismas klātbūtne. Es jutos droša un pasargāta, lai gan ietekme, kas šķita ļauna, bija jūtama.

Dzīvē mēs parasti lielākā vai mazākā mērā spējam izjust spriedzi un negativitāti. Lai gan dvēsele vienmēr ir tīra un neskarta, mēs bieži darbojamies no tām sevis daļām, kas nav pilnībā izārstētas. Tomēr mums piemīt spējas izvēlēties, kuros savas būtības aspektos mītam.

Enerģijas lauka tīrīšana

Daļa no rūpēm par sevi ir savas vides un tās ietekmes apzināšanās. Mūs psihiski un neapzināti negatīvi ietekmē citu domas un emocijas. Atrodoties negatīvu, dusmīgu, nomāktu, bailīgu cilvēku sabiedrībā, varam uzņemt sevī šīs sajūtas. Spēcīgas sajūtas veido enerģijas mākoņus, kas var pieķerties mums. Daudziem cilvēkiem trešā čakra darbojas kā piltuve, pa kuru viņi neapzināti uzņem citu enerģiju. Mēs nevaram uzņemties citu dusmas, bailes vai spriedzi un tikt ar to galā viņu vietā. Mēs varam tikai izjust to, ko izjūt viņi, un ciest fiziski, emocionāli un garīgi.

Daudz sieviešu un ne tik daudz vīriešu mēdz absorbēt citu enerģiju. Jo labāk mēs saprotam, kā darbojas mūsu enerģijas lauks, jo labāk mācēsim sevi pasargāt no negatīvas un postošas enerģijas. Reizēm ļoti mīloši, izpalīdzīgi cilvēki paši labprātīgi tiecas pieņemt citu grūtības, spriedzi un emocijas. Apzinoties, ka esam šeit, lai sniegtu palīdzību citiem, var būt grūti pretoties vēlmei palīdzēt nest cita nastas. Mēs varam mānīt sevi, iegalvojot, ka citu sāpju uzņemšanās ir labvēlīga viņiem un nav kaitīga mums pašiem.

Diemžēl, cenšoties atbrīvot kādu no sāpēm, uzņemot tās sevī, mēs tikai ieslogām sevi mūsu pašu enerģijas laukā. Galu galā sāpes cieš divi cilvēki un, tā kā tas, kam dodam enerģiju, palielinās, mēs vairojam sāpes. Esmu sastapusi brīnišķīgus, mīlošus cilvēkus, kurus nemitīgi un fiziski ietekmē kāda cita enerģija. Vēdersāpes, ķermeņa masas palielināšanās, nogurums, nespēja koncentrēt uzmanību, pastāvīga muskuļu smeldze un vitalitātes trūkums bieži vien ir pārslogota enerģijas lauka pazīmes.

Daudziem mīlošiem, gādīgiem cilvēkiem jācieš par savām spējām būt dabiskam savas vides emocionālā piesārņojuma sūklim. Viņi jūt enerģētisko smagumu un ir savas atbildības pārpludināti. Ja jūti pārmērīgu vainas sajūtu, raizes vai spriedzi par citiem, iespējams, tu neapzinoties uzsūc sev kaitīgu enerģiju.

Mēs nevaram atbrīvot vai izgaisināt to, ko radījis kāds cits. Lai gan visi alkstam būt saprasti, mēs varam kļūt apjukuši un iztukšoti, ja uzņemamies citu enerģiju. Ja vēlamies palīdzēt citiem, daudz lielāku labumu sniegsim, iztēlojoties viņus baltas mīlestības un līdzjūtības Gaismas apņemtus. Intuīcija ir spējas apzināties un pārvērst enerģiju noderīgā informācijā. Nav vajadzīgs uzņemt sevī citu enerģiju un izjust to kā savu. Paturi prātā, kā ārsti un veselības aprūpes speciālisti attiecas pret slimu cilvēku. Viņi cenšas saprast un vadīt citus uz atveseļošanos, bet no viņiem nebūtu nekādas jēgas, ja viņi kļūtu tik ļoti pārņemti ar slimību un pacientu, ka nespētu vest slimnieku cauri slimībai atpakaļ pie veselības. Intuīcija liek mums nostāties vienā rindā ar augstākām zināšanām un augstāku līdzjūtīgu mīlestību. Mūsu uztverei jābūt centrētai Dievišķajā garā. Tad mēs varam ar savu apzināšanos palīdzēt citiem dzīvot nevainojamā veselībā, pārpilnībā, piedošanā un dievišķā veselumā.

Šī apziņa ietver gan mūsu vidi, gan attiecības. Mēs varam atspoguļot un absorbēt darbavietas, draugu, skolas un māju atmosfēru. Tā notiek tāpēc, ka jau bērnībā iemācāmies iederēties ģimenes atmosfērā. Mēs pielāgojamies sastaptajiem uzskatiem, paradumiem un emocijām un pierodam uzskatīt, ka mūsu būtības atspulgi ir atrodami tajos, kas ir mums apkārt. Kļūstot vecākiem, mēs saglabājam šo modeli neapšaubītu. Nemaz neapzinoties, mēs pielāgojam sevi, lai iederētos darbavietā, apkaimē un visa veida attiecībās. Arī tad, ja vide ir emocionāli vai garīgi indīga, mēs tik un tā neapzināti ar to savienojamies. Lai būtu brīvi un spētu izvēlēties, vai vēlamies šādi pielāgoties, mums jāsāk apzināties, ko darām.

Psihiskā aizsardzība sākas ar apzināšanos. Sākotnēji ar savu vidi sazināmies ar čakru palīdzību. Darba tikšanās reizēs, sociālās situācijās un pat restorānos čakras izsūta enerģētiskas antenas, lai izpētītu apkārtni un sakarus. Mūs saista tie, kam piemīt līdzīga enerģija, tāpat kā jūtamies ērtāk ar tiem, ar kuriem mūs vieno līdzīgs enerģētiskais sastāvs.

Mums ir jāattīstās, jo nevaram atļauties savienoties un uzņemt šīs pasaules indīgumu un tik un tā palikt veselīgi un stipri. Mūsu na-bassaite, lai arī fiziski neeksistējoša, joprojām pastāv savā psihiskajā formā un cieši tur mūs pie uzskata, ka esam atkarīgi no savas ierobežotās un uz konkurenci orientētās vides. Ja pārāk ilgi darbojamies šādā veidā, mēs aizvien vairāk zaudējam saikni ar savu garīgo dabu.

Aizvien vairāk identificējoties ar savu dievišķo dabu, negatīvismā ieslīgušie paši dabiski attālināsies no mūsu dzīves. Tie, kas jūt un uztver no mums nākošo gaismu, pietuvosies.

Rūpes par citiem un mīlestība citam pret citu ir galvenā mācība, ko esam sūtīti uz Zemes apgūt. Visa dziedināšana nāk no Dieva. Dievišķais gars mīt mūsu visu dvēselēs. Vienīgi Dievs zina katras dvēseles patiesību. Mēs nevaram aizstāt Dieva gudrību ar cilvēku loģiku. Domājot, ka spējam uzņemties citu sāpes, vientulību vai ciešanas, mēs laupām viņiem iespēju izjust Dieva žēlsirdību. Paši sev mēs laupām iespēju izjust iekšējo dievišķumu. Kad sāksim apzināties Gara spēku, mēs zināsim, ka varam paļauties uz savu un citu lietu iznākumu. Mēs spēsim saskatīt patiesību aiz formām un fasādēm. Mēs dalīsimies ar citiem nevis izmisīgā vajadzībā kontrolēt un glābt, bet gan beznosacījuma mīlestības siltumā.

Mīlestība un attālināšanās bieži vien šķiet esam pretējās spektra pusēs, tomēr, lai mīlētu citus, mums jāatbrīvojas no saviem pieņēmumiem par to, kādiem šiem cilvēkiem vajadzētu būt. Mēs nevaram zināt, kas citiem ir jāiemācās un jāpiedzīvo. Lai saglabātu savu karmu tīru un brīvu, mums jāspēj pateikties un pieņemt to, ko ne vienmēr saprotam. Lai spētu mīlēt citus ar augstāko mīlestību, mums jāspēj atbrīvot citus viņu izvēlēm un lēmumiem. Lai būtu gudrs medijs vai veiksmīgs dziednieks vai reģis, nepieciešams rast mīlestības un gudrības avotu sevī. Kad rūpes par sevi ieliekam Gara rokās, sākas die-višķuma brīnuma izpaušanās mūsu ikdienas dzīvē.

Ja esam personīgi iesaistīti un atkarīgi, psihiskos iespaidus apēnos grūtības. Lai būtu tīrs dievišķās vadības kanāls, jāspēj iet garīgo ceļu vienatnē un mīlēt bez gaidām. Mīlēšana kā pilnas, bagātīgas sirds izpausme radīs svētības upi tev pašam un citiem. Tam nav nekāda sakara ar sāpēm, gaidām, kontroli un drošību. Kad mēs spējam būt kopā ar citiem mīlestības sniegtā prieka un brīvības dēļ, esam atraduši ceļu uz patiesu mīlestību un vienotību.

Patiesība un ilūzijas

Ļoti svarīgs intuitīvās attīstības aspekts ir spēja atšķirt patiesību no ilūzijām. Kopš laika gala viedie, reģi un skolotāji ir sacījuši, ka mūsu pasaule ir ilūzija. Ja tā ir taisnība, tad viegli saprast, kāpēc uztveres spējas mums rada grūtības. Ne vienmēr ir viegli saskatīt patiesību aiz ārienes vai materiālās pasaules ilūzijas.

Pastāv divu veidu patiesība — īslaicīga un absolūta. Es esmu piecas pēdas un astoņas collas gara rudmate. Šodien tā ir patiesība, bet mūžības kontekstā tikai ilūzija. Patiesībā es esmu dvēsele, aspekts, īstena Dieva substance. Tā ir patiesība šodien un būs rit un mūžam. Mums ir jānolaiž enkurs mūžīgajā patiesībā, Dieva aspektos. Mīlestība, radošums, pārpilnība, skaistums — tie visi ir Dieva aspekti. Intuīcijas attīstīšana liek atmest visu, kas nav patiesība.

Mūsu intuīcijas izaugsmes progress daļēji ir atkarīgs no mūsu spējām atteikties no personīgajām vēlmēm un alkām. Liela nozīme mūsu intuīcijas skaidrībā un precizitātē ir spējai būt bez aizspriedumiem. Arī tad, kad jūtam, ka mūsu nolūki ir labi un garīgi, mums tik un tā jābūt piesardzīgiem.

Mums nepatīk domāt par garīguma ēnas pusēm. Mēs vēlamies ticēt, ka viss, ko nolasām, dzirdam un piedzīvojam Dieva vārdā, ir Dievs. Tomēr mums visiem ir ēnas puse. Daudzām garīgajām praksēm piemīt maldināšanas aspekts. Baiļu radītas emocijas baro mūsu ēnas puses. Šīs ēnas cenšas noliegt mūsu iekšējās Gaismas pieredzes kā izdomātas fantāzijas. Garīguma ēna ir tā, kas paredz nākotnes iznīcību un ciešanas ikvienam, izņemot tos, kas tic tam, kam mēs ticam. Kad vien tuvojamies bailēm un nāves ticībai, tas ir ēnas nopelns. Ir teikts, ka šī pasaule ir dievišķuma ēna. Mūsu Zemes dzīvē allaž sastopamies ar divatnību — gaismu un tumsu.

Vienmēr, kad izjūtam vēlmi, kas iedrošina mūs ticēt, ka esam labāki nekā citi, esam devušies ēnā. Šo ceļu pavada maldi. Ļoti vilinoši ir ticēt, ka mūsu garīgais ceļš, uzskati, apkaime, pilsēta un valsts ir labāka un apgaismotāka nekā citas. Bet tas, kas rada dalīšanos un nošķir mūs no citiem, galu galā mūs padarīs vājus. Mēs vājinām savu saikni ar patiesību, kad nedomājam, ka esam vienoti ar visu dzīvo, pat ar tiem cilvēkiem, kas netic tam, kam mēs ticam.

Geila

Nu jau kādu laiku es satieku Geilu reizi gadā. Viņai ir sešdesmit divi gadi, un viņa ir vīlusies, jo viņai nav sajūtas, ka dzīve būtu sākusies. Viņa nav precējusies, strādā pilnas slodzes darbu un dzīvo dzīvoklī. Tajā dzīvē, kas viņai teju, teju sāksies, viņa turpretī ir precēta, viņai nav finansiālu grūtību, un viņa dzīvo greznā mājā tropu joslā. Viņa pastāstīja, ka mediji gadiem ilgi stāsta, ka viņai būtu jādzīvo šāda dzīve. Viņa vēlas zināt, kāpēc šie pareģojumi līdz šim nav īstenojušies.

Šis ir vēl viens ēnas aspekts. Mēs uzņemamies nelielu vai vispār nekādu atbildību par to, kas notiek ar mūsu dzīvi. Mēs gaidām, ka Visums visu izdarīs mūsu vietā, neaptverot, ka radām no iekšienes. Lielāko daļu Geilas dzīves kāds par viņu ir rūpējies — vispirms viņas ģimene, tad vīrs un pēc šķiršanās nodrošināja alimenti. Tagad viņa iedomājas, ka iesaistīsies Dievs un uzņemies rūpes par viņu tā, kā to darījuši citi visu viņas dzīvi.

Mums jāvēlas sadarboties ar Radītāju. Atverot savu prātu, sirdi un dvēseli, jutīsim iedvesmu no iekšienes līdzdarboties ar dieviš-ķumu. Ēnas dzīvē mums nav varas, bet Gaismā pastāvam līdzās Dievam. Mēs uzklausām un sekojam padomiem, kas nāk no iekšienes, lai radītu tādu dzīvi, kādu vēlamies. Mēs darbojamies vienoti ar Augstāko spēku, apzinoties Dievu sevī.

Ilūzijas, ēnas un nezināšana var turēt mūs apjukuma miglā. Bet atceries, ka ēna ir tikai ēna ar ilūziju par enerģiju un spēku, un ēna ir vajadzīga mūsu attīstībai. Ja mēs nepazītu tumsu, mēs neredzētu

Gaismu. Lai uzzinātu, kas esam, mums ir jāuzzina, kas neesam. L cik smagas būtu mūsu kļūdas un vilšanās, tās bieži atver mums durvis, ko citādi mēs nebūtu izvēlējušies.

Ceļojumā uz pašatklāsmi esam nometuši daudz masku. Daļēj esam identificējuši sevi ar to, ko mūsu ģimene, draugi, ienaidnieki, kultūra un vide teikusi par mums. Mēs esam izvēlējušies, balstoties uz šo es, tomēr šis nosacītais es ir tikai maska, kas slēpj no mums patieso būtību. Bieži tas, kas šķiet kļūda, ļāva iepazīt patieso spēku, kurš mīt mūsos.

Intuīcijas attīstīšana ļauj mums iepazīt sevi un citus ne tikai ar mūsu cilvēka acīm, bet arī no realitātes dziļākās akas. Savā ziņā intuīcija ir spējas uztvert pasauli caur dievišķuma lēcu.

MEDITĀCIJAS

Intuīcijas un psihisko spēju palielināšanai palīdz meditāciju praktizēšana. Tā ir klusa klausīšanās, lai iekšējā intuīcijas balss tiktu sadzirdēta. Katram intuīcijas veidam piemīt stiprās un vājās puses. Šajā nodaļā iekļautās meditācijas un vizualizācijas pievēršas tām vietām, kas katram veidam būtu jāattīsta, lai īstenotu pilnu potenciālu. Neesot līdzsvarā, mēs nespēsim sasniegt labāko, ko mūsu intuīcija spēj. Fiziskie intuitīvi, piemēram, tā vietā, lai apzinātos, ka absorbē savas darbavietas smago enerģiju, dodas mājup pārguruši un izsmelti.

Šīs meditāciju vizualizācijas sniedz struktūru ķermeņa, prāta un gara līdzsvarošanai. Tu vari ierunāt šīs meditācijas un tad klausīties tās klusā istabā, kur neviens netraucē. Tu vari arī pāris reižu izlasīt šīs meditācijas, uztvert galveno domu un tad aizvērt acis, un paļauties, ka tā parādīsies, kad būs nepieciešams. Vislabāk ir neļauties nekādām iepriekš gatavām domām par to, kas sagaidāms šajās meditācijās. Došanās tajās ar atvērtu prātu un ļaušana pieredzei atklāties sniegs vislabākos rezultātus.

Visās meditācijās un psihiskās attīstības vingrinājumos es izmantoju vārdu redzēt, piemēram, “Tu redzēsi dabas ainavu”. Es izmantoju šo vārdu tā visplašākajā nozīmē. Daudzi cilvēki vizuāli neredzēs ainu vai arī, ja redzēs, tā šķitīs sadomāta vai animēta. Tas ir pilnīgi normāli un nekādā veidā neliecina par psihisko apdāvinātību. Daži cilvēki ir vizuāli, bet ne visiem intuīcija parādās šādā veidā. Tu vari vizuāli neredzēt ainu, bet sajust to vai pat kaut kā zināt. Ļaujies tam, kas notiek, droši izmantojot iztēli.

Iztēle ir nozīmīgs psihiskās attīstības darbarīks. Var paiet laiks, lai saskatītu atšķirību starp dīvainām iedomām un psihiski saistītu iztēli. Iztēle, kas ir psihiski saistīta ar enerģētiskiem fenomeniem, ir līdzīga sapņiem, kuros mēs vairāk esam vērotāja vai dalībnieka nekā radītāja lomā. Tai piemīt pašai sava enerģija. Mums nav jādarbojas, lai viss notiktu. Lai gan šī uzdevuma mērķiem var būt noderīgi sākt ar aktīvo iztēli. Tu spēsi zināt, sajust, just vai redzēt, kad esi savienots ar materiālu objektīvu enerģiju.

Emocionālais intuitīvs: bāka

Emocionālie intuitīvi parasti ļoti labi uztver psihisko emocionālo enerģiju, tāpēc viņiem jāapgūst prasme līdzsvarot mierīgu atklāsmi ar sajūtām un emocijām, ko saņem. Kad emocionālie intuitīvi spēj identificēt emocijas, ko uzņem sevī, viņi spēj labāk iztulkot saņemto. Tad viņi spēs atbrīvoties no tā, kas viņiem nav vajadzīgs, un sasniegt iekšēju harmoniju. Ja esi emocionālais intuitīvs, bākas meditācija palīdzēs iemācīties, kā pieņemt uztvertās emocijas, neļaujot tām pārņemt vai negatīvi ietekmēt tevi.

• Apgulies vai apsēdies ērtā pozā, kādā varēsi pavadīt noteiktu laika posmu, piemēram, divdesmit vai trīsdesmit minūtes. Aizver acis un ievelc lēnu, dziļu elpu. Sūti savas elpas enerģiju uz to vietu ķermeni, kas šķiet jutīga, saspringta vai savilkta. Ieelpo vēlreiz un izelpo jebkuru spriedzi vai saspīlējumu, ko jūti savā ķermenī. Vēlreiz ievelc elpu un atbrīvo visas dienas vai nedēļas domas, bažas un uztraukumus, izelpojot spriedzi un saspīlējumu. Elpošana un atslābināšanās, aizvien dziļāka un dziļāka ieslīgšana relaksācijā, ieelpa, atbrīvošanās no visām emocijām, kas parādās, ieelpa, atbrīvošanās un aizvien dziļāka un dziļāka relaksācija. Atslābināšanās, aizvien dziļāka un dziļāka relaksācija, atbrīvošanās no visām dienas rūpēm — izelpo tās laukā, izelpo un atbrīvojies no visām emocijām, kas plosās iekšienē. Apzinies tās un tad atbrīvo tās reizē ar elpu: vieglu, mierīgu, atbrīvotu elpu, brīvu un vieglu.

• Iedomājies, ka atrodies skaistā pludmalē siltā un skaidrā dienā. Iztēlojies, ka pastaigājies pa krastu, sajūti smiltis sildām pēdas pastaigas laikā. Sāļā gaisa elpošana palīdz kļūt aizvien vairāk atbrīvotam. Kamēr tu pastaigājies un vēro pretī plūstošos viļņus, saule riet. Tu dzirdi nomierinošās un vilinošās jūras skaņas. Saulei rietot, gaisma kļūst spožāka un spēcīgāka. Turpinot pastaigu, tu tālumā ievēro augstu bāku, tā atrodas tuvu krastam, un tu dodies turp. Tai tuvojoties, tu ievēro tās spēcīgo struktūru. Tā ir veca, tomēr uzbūvēta tā, lai spētu izturēt laika apstākļus un jūru.

• Tu nolem doties bākā. Iekšpusē tu sāc kāpt pa spirālveida kāpnēm... tu turies pie margām un soli pa solim kāp augstāk un augstāk. Kāpjot pa kāpnēm, tu jūties droši. Tu dodies aizvien augstāk un augstāk un sasniedz bākas augšējo stāvu. Augšējā stāva telpā atrodas ērts krēsls. Tas ir novietots ar skatu pret jūru. Tu apsēdies un ieslīgsti mīkstajos spilvenos. Tu lūkojies, kā bākas gaismas stars slīd pāri ūdenim. Jūrā ir sacēlies vējš, un šķiet, ka krastam tuvojas vētra, steidzīgi veļot viļņus citu pār citu. Bākas gaisma sauc vētraino jūru.

• Tu jūti vētras tumsu tuvojamies. Šo vētru veido emociju iespējamība; vētras vējos un mākoņos var būt bailes, nemiers vai greizsirdība. Gaismas stars aicina tuvāk šīs sajūtas. Tās sauc un aicina. Tevī var būt sajūtas un emocijas, kas parādās, kad tās tuvojas gaismai. Sajūtas un emocijas kļūst spēcīgākas; tu jūti to spēku, un tu jūti šo sajūtu asumu. Tomēr tās nespēj sāpināt vai darīt tev pāri.

• Bez pretošanās ievēro, kā šis spēcīgās sajūtas izzūd bākas raidītajā gaismā. Gaisma iekļauj emocijas. Šīs sajūtas — piemēram, dusmas, sāpes, greizsirdība un nemiers, — nonākot gaismā, zaudē spēku. Bākas gaisma kļūst spēcīgāka un spožāka, uzņemot tās sevī. Nokļūstot gaismā, tās parādās kā tīra, mirdzoša, pozitīva enerģija. Negativitāte, kas piemita šīm emocijām, tagad ir pārvērsta caurspīdīgos, mirdzošos viļņos.

• Tu vari sajust šīs emocijas, kad tās ienāk gaismā. Gaisma ir stipra, un tā sauc vētrā. Sīkumainība, dusmas, nemiers, spriedze — arī tās nāk tuvāk, jo gaisma tās aicina, pārvēršot tīrā enerģijā.

• Tu topi enerģizēts un spēcināts, piedzīvojot attīrošās gaismas procesu. Varētu rasties vēl vairāk emociju. Gaisma uzņem sevī visu plašo emociju spektru. Tu jūties skaidrs un mierīgs. Tad ievēro viļņus kļūstam mazākus, vētrai zaudējot spēkus. Pavisam drīz jūra ir rāma un dzidra, klājoties tavā priekšā kā skaidrs, caurspīdīgs stikls zem naksnīgajās debesīs mirdzošā mēness. Arī tas izplata gaismu, mieru, skaidrību un rāmumu. Tu jūti visaptverošu klusumu. Tu norimsti dziļā iekšējā mierā. Šim mieram tu lūdz vadību, ko saņem ar skaidrību. Sēdi klusi un uzdod jautājumus, uz kuriem vēlies saņemt atbildes. Elpo un saņem ainas, informāciju un sajūtas. Vienkārši klausies un pieņem visu, ko tev sniedz.

• Elpojot mierīgi, nesteidzies un izmanto tik daudz laika, cik vajadzīgs. Kad jūties gatavs, dodies lejup pa bākas kāpnēm. Nu tu esi atkal siltajā, smilšainajā pludmalē. Tu esi atgriezies savā ķermenī un jūti kustību savās plaukstās un pēdās. Tu jūties labāk, nekā esi juties ilgu laiku. Tagad tu gandrīz esi atpakaļ šeit un tagad. Skaiti: viens ... atgriešanās; divi... pilnīgi šajā telpā; trīs ... atver acis.

Apliecinājums: es ļauju iet un ļaujos Dievam. Dievam ir plāns katram no mums. Es esmu Mīlestība. Es esmu līdzjūtīgs un vieds.

Mentālais intuitīvs: mīlestības burbulis

Mentālajiem intuitīviem bieži vien grūtības rada prāta apklusi-nāšana. Reizēm viņiem šķiet, ka viņu domas nekad nenorimst. Prātā mēdz riņķot viena doma vai ideja, viņi ir neziņā, kā to apklusināt. Mentālie intuitīvi vislabākajā stāvoklī ir brīdī, kad ir atvērti augstāka, transcendentāla prāta vibrāciju saņemšanai. Tas ir vieglāk iespējams tad, kad mentālais intuitīvs sasniedz līdzsvaru, pārslēdzot enerģiju no prāta uz sirdi.

Pārāk liela uzmanības koncentrēšana prātā rada slēgtu loku, kurā nav iespējams piekļūt enerģijai no augstākiem avotiem. Ar sirds enerģiju bagātināta mentālā enerģija palīdzēs mentālajam intuitīvam atvērties augstākiem apzināšanās līmeņiem.

• Ieņem ērtu stāvokli, kurā varēsi atrasties ilgu laiku. Aizver acis un ievelc garu, dziļu elpu. Sūti savas elpas enerģiju uz to vietu ķermenī, kas šķiet jutīga, saspringta vai savilkta. Ieelpo vēlreiz un izelpo jebkuru spriedzi vai saspīlējumu, ko jūti savā ķermenī. Vēlreiz ievelc elpu un atbrīvo visas dienas vai nedēļas domas, bažas un uztraukumus, izelpo spriedzi un saspīlējumu. Elpo un atslābinies, ieslīgsti aizvien dziļāk relaksācijā. Elpo parastajā ritmā, atbrīvojoties un ieslīgstot dziļāk un dziļāk.

• Iedomājies dabas ainavu: varbūt vietu, kur esi bijis, varbūt radi to domās — siltu un vilinošu vietu. Varbūt tu dzirdi ūdens skaņas un attālu straumi vai ūdenskritumu fonā, mierinošu un patīkamu. Tu redzi kokus un zāli viļņojamies vieglajā vējā. Visu krāsu un veidu savvaļas puķes saules gaismā. Dziļā meža saldā zāles smarža pārņem tavas sajūtas, palīdzot vēl vairāk atslābināties. Saule lej savus starus pār tevi — tās stari izplata siltumu, mīlestību, mieru, drošību un dziļu relaksāciju visā tavā būtnē.

• Ievelc dziļu elpu un pievērs uzmanību galvas virsmai. Turpini elpot un atslābināties. Virs galvas jutīsi tīras, baltas gaismas aku. Ieelpo šo gaismu, tā ir silta un nomierinoša. Izelpojot gaismu, tā sāks veidoties par burbuli. Šis gaismas burbulis sāks aptvert tevi. Tev turpinot ieelpot šo balto gaismu un atkal izelpojot to, burbulis kļūst spēcīgāks. Tas sargā tevi un atļauj iekļūt tikai tam, kas ir tavs augstākais labums. Tajā pašā laikā jebkura spriedze, bažas vai saspringums, ko jūti, tiek atbrīvots un izšķīst cauri burbuļa sienām.

• Šī vieta, ko tu esi radījis, ir droša. Tu vari atvērt savu sirdi un ļaut mīlestībai plūst caur tevi. Mīlestība pastiprinās ar gaismu, un tā palīdz tev aizvien vairāk atbrīvoties. Atbrīvojies šajā gaismā. Tu jūti, ka vari atbrīvoties un noņemt bruņas baltās gaismas burbuli. Tu jūties vieglāks. Tu jūties, it kā izplestos, lai piepildītu šo burbuli. Tu vari sniegties tālāk par savu fizisko ķermeni, piepildīt burbuli ar savu būtību un garu, un tad izplesties tālāk par to, plūstot atvērtā Visumā. Tu jūties viegls, caurspīdīgs un brīvs; tu esi gaisma. Iztēlojies gaismu, kas tu nu esi, izplešoties gaišākā gaismā un mīlestībā. Tu vari kontaktēties, ar ko vien vēlies. Tu vari pieskarties ikviena cita gaismai. Tu vari būt jebkurā sabiedrībā, kur vēlies būt. Viņi jūt tavu mīlestību un tavu gaismu, un tu jūti viņējo. Šī gaisma ir mīlestība, un tā ir miers. Tu spēj aizsniegt debesis un sniegties tālāk par tām. Nav barjeru vai robežu. Izpleties un jūti mieru, kas apņem tevi — mīlestību, savienošanos, vienotību, kas ir tevī. Viss, ko vēlies, acumirklī ir ar tevi.

• Aptverošās mīlestības elpošana ļauj tavam garam, tavam vieda-jam iekšējam es parādīties. Tas var būt bez formas, veida vai krāsas, tomēr tu vari just gudrības klātbūtni. Tu dodies tukšumā. Elpo. Savienojies ar centru, visa esošā Avotu. Tev ir spējas radīt no gudrības avota, kas mīt tevī. Iedomājies savu augstāko labumu atklājamies savā dzīvē. Tu radi visu, ko vēlies.

• Tu pieņem gudro un mīlošo būtību, kas mīt tevi. Tu ļauj šai būtībai izpausties. Tu atver sevi visu zināšanu un gudrības neierobe-žotībai. Tava apziņa izplešas un ietver viszinības sfēru. Tu dari to ar mīlestību, saņemot un integrējot savu sirdi un prātu. Tie saplūst kā viens — sirds gudrība, Visuma gudrība atbalsojas tevī. Tie saplūst un iekļaujas. Ieelpo savā sirdī sava augstākā labuma vīziju. Ieelpo to savā fiziskajā ķermeni. Tagad tu spēj saņemt Visuma, Augstākā prāta domas. Tu vari uzdot jebkuru jautājumu un saņemsi acumirklīgus iespaidus, idejas un patiesības. Ielaid tās prātā, sirdī un garā. Paliec šajā stāvoklī tik ilgi, cik iespējams, atbrīvots un uztvērīgs.

• Nu sāc atgriezties šeit un tagad. Kad apziņa atgriežas savā pierastajā stāvokli, tu sajūti sevi atpakaļ ķermeni. Tu jūti kustību plaukstās un pēdās. Tu atgriezies pie parastas apziņas, jūtoties labāk, nekā esi juties jau ilgu laiku. Kad esi gatavs, atver acis.

Apliecinājums: es esmu vienots ar Dievišķo prātu. Manas domas ir Dieva domas. Dieva mīlestība plūst caur mani.

Fiziskais intuitīvs: gaismas ķermenis

Fiziskie intuitīvi mēdz savā ķermenī uzņemt vides enerģiju. Tā var būt spriedzes pilna darba atmosfēra vai saspīlēta ģimenes situācija. Viņi uzņem enerģiju caur trešo čakru, saules pinumu un patur savus psihiskos iespaidus fiziskajā ķermenī. Tas var veicināt sliktu veselību, pārgurumu un lieko ķermeņa masu. Fiziskie intuitīvi var gūt līdzsvaru, apzinoties savu dabisko tendenci uzņemt enerģiju savā ķermenī; tad viņi var iemācīties atbrīvot un izteikt to. Ja esi fiziskais intuitīvs, šī meditācija palīdzēs tev apzināties un attīrīt savu ķermeni no enerģētiska smaguma.

• Apgulies vai apsēdies ērtā pozā, kādā varēsi pavadīt ilgu laika posmu. Aizver acis un ievelc lēnu, dziļu elpu. Sūti savas elpas enerģiju uz to vietu ķermenī, kas šķiet jutīga, saspringta vai savilkta. Ieelpo vēlreiz un izelpo jebkuru spriedzi vai saspīlējumu, ko jūti savā ķermenī. Vēlreiz ievelc elpu un atbrīvo visas dienas domas, bažas un uztraukumus; atbrīvojies no spriedzes un saspringuma. Elpo dabiskajā ritmā, atbrīvojoties un ieslīgstot dziļāk un dziļāk.

• Iedomājies dabas ainavu: varbūt vietu, kur esi bijis, varbūt radi to domās. Tā ir silta un vilinoša vieta, un, iespējams, tu dzirdi ūdens skaņas fonā. Tā varētu būt attāla straume vai ūdenskritums. Sī vieta ir mierinoša un patīkama, tu redzi vieglajā vējā viļņojamies kokus un zāli. Visu krāsu un veidu savvaļas puķes saules gaismā, un tavas sajūtas pārņem dziļā meža saldā zāles smarža. Ļauj sev atslābināties šajā vidē. Saule lej savus starus pār tevi — tās stari izplata siltumu, mīlestību, mieru, drošību un dziļu relaksāciju visā tavā ķermenī.

• Iedomājies siltu, vieglu vēju, iespējams, smaržojošu pēc puķēm vai zāles, viegli skaram tavu ādu. Brīzes siltums šķiet drošs un mierinošs. Tā sāk veidot siltuma burbuli, kas aptver tevi. Ievelkot vēl vienu dziļu elpu, tu jūti burbuļa sienas kļūstam stiprākas un aizvien drošākas, ļaujot iekļūt tikai tavam augstākajam labumam. Ievelc vēl vienu dziļu elpu un pievērs uzmanību galvas virsmai. Turpini elpot un atslābināties, un pievērs uzmanību tai vietai virs galvas, kur jūti trīsas un tirpas. Garam izplešoties, vari izjust atvēršanās sajūtu. Tu jūties atbrīvojies, izpleties un brīvs. Sākot no galvas virsmas, pārlūko savu ķermeni.

Ievēro ikvienu vietu savā ķermenī, kas šķiet saspringta vai savilkta. Šādu saspringuma vai savilktības vietu varētu būt vairāk nekā viena. Ievēro, kur atrodas šīs vietas. Ļauj savai apziņai pievērsties tai vietai, kas šķiet vissaspringtākā. Tad, izmantojot iztēli, jautā sev, ja šī vieta būtu krāsa, kāda krāsa tā būtu? Ja šai krāsai būtu tekstūra, kāda tā būtu? Tad ļauj parādīties attēlam, kas ataino šo enerģiju. Tas var būt jebkāda veida attēls — cilvēks, objekts, vieta. Tu vari sajust šo attēlu vai notvert uz īsu mirkli, vai vienkārši to zināt. Nav svarīgi, kā šis attēls parādās. Nevajag to provocēt, vienkārši ļaujies notiekošajam.

• Tagad iedomājies, ka šis attēls spēj runāt ar tevi. Iedomājies, ka tas spēj komunicēt un ka tam ir balss. Tam ir vēstījums tev. Ieklausies tajā un saņem savu vēstījumu. Tu vari šim attēlam uzdot jautājumus. Attēls var mainīties.

• Paliec ar to kopā tik ilgi, cik iespējams, un saņem visu, ko tas var piedāvāt. Kad jūti, ka esi saņēmis tik, cik daudz šoreiz spēj, ļauj šai enerģijai tikt absorbētai tevi atverošajā gaismas burbulī. Sūti šī attēla enerģiju, spriedzi un saspringumu gaismā. Vietu, kur tas ir atradies, ļauj ieņemt baltai gaismai, attīrot un pildot tevi ar mīlestību un siltumu. Tu vari turpināt šo procesu ikvienā savā ķermeņa daļā, kur jūti spriegumu. Tev tikai jānosaka vieta, ļauj enerģijai runāt ar tevi, atbrīvo to gaismā un tad piepildi vietu, kur bija enerģija, ar baltu, dziedinošu gaismu.

• Kad esi gatavs, sāc atgriezties šeit un tagad, jūtoties atsvaidzināts un atbrīvojies. Tu jūties labāk, nekā esi juties ilgu laiku. Tu atcerēsies visu, ko tikko piedzīvoji. Kad esi gatavs, vari atvērt acis.

Apliecinājums: mans ķermenis ir garīgs instruments. Dieviš-ķums plūst caur mani. Es esmu gars fiziskajā pasaulē. Es uzņemu tikai pozitīvu enerģiju, kas sniedz man augstāko labumu. Es saprotu un ielieku vārdus enerģijā.

Garīgais intuitīvs: apgaismots ķermenis

Šī meditācija palīdzēs garīgajam intuitīvam piezemēt garīgo enerģiju un ieviest to ķermenī. Garīgā intuitīva grūtākais uzdevums varētu būt palikt ķcrmeniskumā. Viņu apziņa bieži aizplūst uz astrāliem un ēteriskiem stāvokļiem. Ar vingrināšanos viņi spēj integrēt savu dabisko daudzdimensiju uztveri apzinātajā apziņā. Šī meditācija integrē garīgumu fiziskajā ķermenī.

• Apgulies vai apsēdies ērtā pozā, kādā varēsi pavadīt ilgāku laika posmu. Aizver acis, ievelc lēnu, dziļu elpu un sūti savas elpas enerģiju uz to vietu ķermenī, kas šķiet jutīga, saspringta vai savilkta. Ieelpo vēlreiz. Izelpo jebkuru spriedzi vai saspīlējumu, ko jūti savā ķermenī. Vēlreiz ievelc elpu un atbrīvo visas dienas domas, bažas un uztraukumus; atbrīvojies no spriedzes un saspringuma. Atslābinies aizvien dziļāk. Sāc elpot dabiskajā ritmā, atbrīvojoties un ieslīgstot dziļāk un dziļāk.

• Iztēlojies virs savas galvas veidojamies siltu, aicinošu baltu gaismu. Kamēr tā veidojas un kļūst spēcīgāka, turpini elpot un atbrīvoties no spriedzes ķermenī. Iztēlojies šo gaismu viegli nolaižamies un glāstām tavu galvas virsmu. Ieelpo šo gaismu, jūti to izplešamies un izplatām siltumu un mīlestību, attīrām un atveram tavu sesto čakru, kas atrodas galvas centrā. Kamēr šī gaisma laižas lejup un cauri tavai galvai, ta atbrīvo visus smaguma un ņegativitātes toksīnus.

Tie plūst augšup caur galvas virspusi. Kamēr gaisma turpina nolaisties pa žokli un kaklu, ļauj tai atbrīvot un atslābināt tevi. Ta viegli un silti nolaižas uz taviem pleciem, rokām un elkoņiem.

• Jūti gaismu ienākam sirdī. Jūti, kā atveras tava sirds čakra. Atlaid ikvienu vilšanos, skumjas vai bēdas, ko izjūti. Tad ļauj sirdij piepildīties ar mīlestību. Jūti šo gaismu kā mieru un siltumu. Jūti, kā gaisma izplatās tālāk tavā saules pinumā. Gaismas vibrācijaš sniedz tev spēku. Tu jūti, kā atbrīvojies no bailēm un šaubām par sevi. Nu gaisma ceļo pa tava ķermeņa orgāniem, atbrīvo toksīnus, glāsta orgānus un izplešas otrajā čakrā. Cerību sēklas dīgst. Manifestācijas un pārpilnības pumpurus baro gaisma. Gaisma plūst pa taviem gurniem. Tā spēcina muskuļus, kaulus, audus un šķiedras. Gaisma sasniedz pirmo čakru.

• Gaisma izplešas, un tu jūti biezu, blīvu gaismas tīklu ietveram tevi un saistām pie Zemes. Tavs nolūks šeit, uz Zemes, ir iesakņoties, saņemot gādību no augšas, tu esi mirdzošs un brīvs mīlēt, dot un saņemt, un vienkārši būt. Tavs gars ir pilns gaismas, kas sniedzas no debesīm uz zemi. Tavs gars ir iesakņojies un piepildīts ar gaismu. Tavs gars izplešas fiziskajā. Zemei tev ir vēstījums; tā var būt sajūta, doma. Tā aicina šeit izveidot mājas. Tā atgādina tev par skaistumu un prieku, kas ir fiziskais. Tu jūti gaismas lodi ietveram tevi un saistām ar Zemi. Jūti, kā šī mīlestības lode ieskauj tevi, un ieelpo to. Ļauj tok-sīnu uzkrājumiem virs galvas tikt uzņemtiem gaismas tīklā un pēc tam dievišķās mīlestības attīrošajā straumē. Tu jūties vibrējošs un dzīvs. Tu turpini ieelpot caur savu galvas virsmu un iztēlojies šo gaismu nolaižamies dziļākajās čakrās un izplešamies pa visu ķermeni. Ar katru elpu tu jūti savu ķermeni pieņemam garīgo enerģiju. Muskuļi, šūnas un orgāni uzņem pozitīvo mirdzumu, kas apņem tevi. Tu esi viens. Tu esi vienots ķermenī, prātā un garā.

• Lēnām atgriezies šeit un tagad. Atvēli tik daudz laika, cik nepieciešams, lai atgrieztos pie parastās apziņas. Saglabā garīguma mirdzumu, cik ilgi vien iespējams. Tu jūti šo enerģiju visā savā ķermenī.

Atgriežoties normālajā apziņā, tu jūties daudz labāk nekā iepriekš. Ievelc garu, dziļu elpu un lēnām atver acis.

Apliecinājums: es esmu Gars fiziskajā pasaulē. Dievs ir šeit. Katru dienu atklājas plāns manam augstākajam labumam. Es dzīvoju šeit un tagad priekā un harmonijā. Es esmu dievišķuma liecinieks ikdienišķajā.

VINGRINĀJUMI

Katrs intuitīva veids saņem psihisko enerģiju tādā modalitātē, kas tam ir visdabiskākā. Šī iemesla dēļ katrs veids gūst ipašus panākumus noteiktā psihiskās enerģijas apmaiņas veidā. Apzinoties veidu, kādā tu instinktīvi pieņem psihisko enerģiju, kļūst vieglāk attīstīt savus iedzimtos talantus.

Lielākā daļa mentālo intuitīvu praktizē mentālo telepātiju, nemaz neapzinoties, ka viņi to dara. Mentālā telepātija ir spējas lasīt citu domas. Tās var būt kāda cilvēka, grupas vai pat dvēseļu grupas domas. Mentālie intuitīvi labāk uztver mentālās enerģijas vibrācijas, tāpēc viņi labāk nekā citi spēj saskatīt tendences, loģiku, struktūras un abstraktas idejas. Mentālie intuitīvi var ari kļūt ļoti prasmīgi gaišredzībā, spējās redzēt vai skatīt attālus un patiesus īstās dzīves notikumu iespaidus. Gaišredzība ir sestās čakras, dēvētas arī par trešo aci, funkcija. Šīs spējas piemīt mentālajiem intuitīviem tāpēc, ka viņu enerģija mēdz būt centrēta sestajā čakrā.

Emocionālie intuitīvi dzīvo ar atvērtu sirdi un savas sirsnīgās dzīves uztveres dēļ spēj uztvert vides, grupas vai indivīda jūtas un emocionālo enerģiju. Tā ir emocionālā telepātija, spējas bez apziņas palīdzības uztvert citu justo vai pārdzīvoto. Emocionālie intuitīvi var mērķēt uz sāpēm vai laimi, vai jebkurām emocijām starp šiem abiem punktiem un tad sekot emocionālajai enerģijai uz tās avotu. Gluži kā asinssuns, kas seko smaržai, emocionālais intuitīvs var noteikt, kur, kad un kā ievainojums radās vai sāpes sākās. Tad viņi var pilnveidot spējas zināšanās, kas dziedēs un radīs vienotibu. Kad emocionālais intuitīvs ir attīstījis savas spējas, viņš spēj dziedināt un pārveidot sāpes un emocionālās brūces. Viņiem mēdz piemist ari emocionāla gaišredzīga, kas ļauj redzēt vai saņemt iespaidus par citiem, kuri izjūt emocionālas pieredzes, traumas vai laimi.

Garīgajam intuitīvam ir dabiski sazināties ar nefizisko, kas bieži vien nozīmē sapņošanu, vīzijas, iztēli un sazināšanos ar dažādām dzīvības formām. Garīgo intuitīvu psihiskās spējas ir netveramākas kā citiem, un, visticamāk, viņi būs tie, kas spēs sazināties ar cilvēkiem viņsaulē. Viņi spēj sajust, dzirdēt, redzēt mirušos, spokus, ārpusze-mes civilizācijas pārstāvjus un citas neiiziskas būtnes. Garīgie intuitīvi vieglāk nekā citi tipi spēj saņemt vīzijas un vēstījumus no pavadoņiem un eņģeļiem, un bieži vien viņiem ir raksturīga bagāta sapņu dzīve. Viņi ari spēj uztvert izcilus mākslas, mūzikas, prozas un dzejas darbus.

Fiziskie intuitīvi bieži vien ir pievērsušies fizisku objektu un pašas Zemes enerģiju uztveršanai. Tā viņi spēj sazināties ar gariem, kas mīt akmeņos, kristālos, augos un dzīvniekos, un viņiem parasti labi padodas psihometrija, piemīt spējas nolasīt enerģijas informāciju no objektiem. Viņi ir konkrētāki nekā citi veidi un spēj psihiski uztvert burtiskus vēstījumus labāk nekā metaforiskus vai iedomātus. Viņi reti izmanto simbolus, lai interpretētu saņemto, bet gan tiecas būt tieši un precīzi. Šo prasmju dēļ viņi var kļūt par prasmīgiem izmeklētājiem, kas pievēršas konkrētām detaļām un materiāliem faktiem. Apgūstot augstākus psihiskās apdāvinātības līmeņus, psihiskie intuitīvi var kļūt par spēcīgiem šamaņiem un dziedniekiem. Augstu attīstījušies, viņi spēj pārvietot, mainīt un pārveidot fizisku matēriju, tostarp ķermeni. Viņi spēj apbrīnojami dziedināt.

Psihisko spēju palielināšana

Tā kā lielākā daļa cilvēku ir intuitīvo tipu kombinācijas, šajā nodaļā piedāvātos vingrinājumus var veikt ikviens. Ir svarīgi strādāt ar modalitātēm, kas nepieder tavam intuitīvajam tipam. Lai stiprinātu savas psihiskās spējas, nepieciešams būt atvērtam visiem enerģijas saņemšanas un tulkošanas ceļiem. Intuīcijai attīstoties, atklāsi, ka atkarībā no situācijas vari paļauties uz dažādiem sevis aspektiem.

Veicot šos vingrinājumus, centies visu uztvert mierīgi. Humora izjūta — un gatavība būt atvērtam, lai kāda būtu šī pieredze, — palīdzēs tikt tālāk nekā nepamatoti spriedumi un pārāk lielas cerības. Sākot attīstīt savas intuitīvās spējas, būt neprecīzam var būt tikpat noderīgi kā būt precīzam; abējādi gūstam sajēgu, kad psihiskā apziņa ir pievērsta mērķim un kad nav.

Garīgā intuitīva vingrinājums: apgaismotā zīmēšana

Garīgajiem intuitīviem ir dabiska saikne ar nefizisko. Viņi ir uztvērīgi un spēj sajust pārmaiņas vibrācijās, kas palīdz redzēt auras jeb gaismas un ēteriskas krāsas. Viņi var būt arī jutīgi pret skaņu, īpaši augstākām frekvencēm, vairāk nekā citi jūtas labi nenoteiktībā. Viņi viegli spēj iestigt tīrā enerģijā.

Šis vingrinājums vēršas pie garīgā intuitīva spējām interpretēt to, kam nav formas. Lai gan tas ir grupu uzdevums, to var darīt divatā. Nepieciešams zīmēšanas papīrs vai piezīmju blociņš, pasteļkrāsas, krāsaini zīmuļi vai krītiņi.

Pirms sāc, izliec savā priekšā zīmēšanas materiālus. Šis uzdevums sākas ar vienkāršu atslābināšanās meditāciju.

• Apgulies vai apsēdies ērtā pozā. Aizver acis, ievelc lēnu, dziļu elpu un sūti savas elpas enerģiju uz to vietu ķermenī, kas šķiet jutīga, saspringta vai savilkta. Ieelpo vēlreiz un tad izelpo jebkuru spriedzi vai saspīlējumu, ko jūti savā ķermenī. Vēlreiz ievelc elpu un izelpo, atbrīvojoties no visām dienas domām, bažām un uztraukumiem, izelpo spriedzi un saspringumu, elpo un atslābinies, ieslīgstot dziļāk un dziļāk.

• Pagaidi pāris minūšu, lai apziņa viegli atgrieztos atpakaļ ķermenī. Tad klusējot izvēlies zīmēšanas materiālus, kas piesaista tavu uzmanību. Zīmē formas, līnijas un siluetus. Tā zīmē apziņas straume. Neveido spriedumus par to, ko zīmē. Vienkārši zīmē. Centies palikt enerģijā un nedomāt par to, ko zīmē. Kad jūties pabeidzis, noliec savu zīmējumu grupas centrā.

Kad visi ir pabeiguši, katrs klusi izvēlas kāda cita zīmējumu. Cits pēc cita cilvēki stāsta stāstu par zīmējumu, ko ir izvēlējušies. Stāsts var būt fantāzija, izdomājums, kas top spontāni. Šis vingrinājums bieži vien ir jautrs, atklājot pārsteidzošas atklāsmes un psihisku informāciju.

Kādā nesenā nodarbībā Barbara uzzīmēja vienkāršu zīmējumu ar milzacu zivi, kas lūkojas caur ūdens virsmu. Džefs paņēma Barba-ras zīmējumu un stāstīja, ka šī zivs jūtas atšķirīga no citām zivīm. Viņš teica, ka tā nejūtas iederīga zivju skolā. Tā bija viena, meklējot kaut ko, pati nezinot, ko tieši. Džefs teica, ka zivs nav pietiekami augstu novērtējusi savas īpašās spējas. Džefs teica, ka tai tikai būtu jāpalūkojas iekšienē, lai saskatītu sevis pašas skaistumu, nevis jāmeklē atspulgi ārpus ūdens.

ŠI īsā interpretācija noveda Barbaru līdz asarām. Viņa identificēja sevi ar to, ko Džefs saskatīja viņas zīmējumā. Viņa cīnījās ar grūtībām, ko viņš minēja.

Mentālais intuitīvs: sinhronitāte

Mentālie intuitīvi ar prieku pēta un mācās, un viņiem labi veicas sarežģīta un daudzlīmeņu domāšana. Astroloģija, numeroloģija un Idzin ir tikai dažas sistēmas, kuru metodes viņi var izmantot, lai saprastu un organizētu pasauli ap sevi. Mentālajiem intuitīviem labi veicas vingrinājums ar sinhronitāti. Tas ļauj prātam domāt, ceļot augstākos apziņas līmeņos.

Šis vingrinājums jāveic grāmatu ielenkumā. Sāc šo uzdevumu, uzrakstot jautājumu vai problēmu. Tev var būt vairāki jautājumi. Ja tā, pieraksti tos visus un tad izvēlies vienu jautājumu vai rūpes, kas šķiet vissvarīgākās.

• Aizver acis un meditē par šo jautājumu. Ļauj parādīties virspusē jebkāda veida spriedzei, bailēm, rūpēm, gaidām vai satraukumam, kas saistīti ar šo jautājumu. Ievelc pāris garu, dziļu ieelpu un izelpojot atbrīvo saspringumu, ko jūti. Turpini elpot un atslābināties, koncentrējoties elpai. Elpojot iedomājies, ka tevi ieskauj balta aizsargājoša gaisma. Šī gaisma sāk veidot burbuli, kas pilnībā ietver tevi un ļauj tikai tam, kas ir tavs augstākais labums, iekļūt tavā aurā vai tuvoties tev. Sēžot šajā aizsargājošās gaismas burbuli, vari lūgt pavadoņiem, Augstākajam es vai dievišķajam palīdzēt. Lūdz vadību, lai tev atklātos augstākais labums. Iedomājies, ka nosūti šo jautājumu augstākajam labumam. Centies nepieķerties iznākumam un lūdz vadību vai virzību.

• Kad jūti, ka esi nosūtījis Augstākajam spēkam šo jautājumu tik spēcīgi, cik iespējams, atver acis. Tevi ielenc grāmatas. Atver to grāmatu, kas tevi piesaista visvairāk, un uz labu laimi atšķir to. Ļauj acīm pieķerties noteiktai lappusei, rindkopai vai fragmentam. Izlasi rindkopu vai teikumu. Tajā brīdi pavisam iespējams, ka gribēsies izlasīt to vēlreiz, jo pirmajā reizē tas reti šķiet sakarīgs. Neņem citu grāmatu, neizvēlies citu rindkopu vai fragmentu. Ta vietā sēdi mierīgi, aizver acis un lūdz saviem pavadoņiem palīdzēt saprast tikko izlasīto.

• Visticamāk, jutīsi vēlmi interpretēt šo fragmentu ar savu loģisko apziņu. Centies pretoties šim vilinājumam.

• Dziļi ieelpojot, atgriezies meditatīvajā stāvokli un ieklausies sevi. Mentālie intuitīvi var atvērt savu prātu un piedzīvot augstākas ietekmes. Centies palikt atvērts pieredzei, nepaļaujoties, ka padoms parādīsies kādā noteiktā formā. Bieži vien vadība to var ļaut apjaust kā labsajūtu, mīlestību vai drošību. Padomi var nākt pie tevis kā atmiņas, piemēram, par notikumu, kas tev iemācīja kaut ko par sevi vai dzīvi. Tu vari saņemt ari domas vai zināšanu bloku.

• Šajā vingrinājumā bieži rodas transcendences mirklis. Esot augstākās apziņas stāvoklī, tev var šķist, ka atrodies sapnim līdzīgā radošas zināšanas stāvokli. Pieraksti savas domas, sajūtas un visu citu, kas rodas tevī, pat tad, ja tas ir nesaprotams vai šķiet nesvarīgs. Atgriežoties normālajā apziņas stāvoklī, tas, kas šķita acīmredzams vai uzkrītošs, izgaisīs, un vēstījumu varēsi saprast tikai pēc pāris dienām vai pat nedēļām.

Emocionālais intuitīvs: partneru meditācija

* \ .Jļ.

Emocionālie intuitīvi labi sadarbojas ar partneri un bieži vien ir motivētāki un cenšas vairāk, ja viņi jūt, ka palīdz otram. Šis vingrinājums ir veltīts saiknei starp emocijām un fizisko ķermeni. Emocionālie intuitīvi bieži spēj piekļūt spēcīgiem Visuma Dzīvības spēka avotiem ar savu kvēlo vēlmi sniegt rūpes un mīlestību citiem. Mīlestība ir spēcīga, un intuīcija strādā vislabāk tad, kad mīlestība ir tās degviela. Kad mēs ļaujam mīlestībai plūst caur mums, mūsu potenciāls ir neierobežots.

• Apsēdies ērti ar seju pret savu partneri. Elpo ar sirdi un ļauj tai atvērties. Aizver acis, ievelc dziļu elpu un sūti savas elpas enerģiju uz to ķermeņa daļu, kas šķiet jutīga, saspringta vai savilkta. Vēlreiz ievelc elpu, tad izelpo jebkuru spriedzi vai savilktlbu, ko jūti savā ķermeni. Turpini elpot dabiskā ritmā. Iedomājies, ka vari ievilkt elpu no galvas virsmas. Galva var notirpt, kad iedomājies atveramies savu septito čakru kā priekpilnu ziedu pieņemam sauli. Tu ieelpo caur galvas virsmu šo mirdzošo baltās gaismas enerģiju. Tu jūties enerģi-zēts, ievelkot šo elpu sirdi un tad izelpojot. Turpini elpot caur galvas virsmu un izelpot caur sirdi. Izelpojot jūti savu sirdi atveramies, atbrīvojot bagātīgus mīlestības viļņus.

• Šī elpa ap tevi un partneri sāk veidot baltas gaismas burbuli. Ar katru elpas vilcienu burbuļa sienas kļūst izturīgākas un spējīgākas pastiprināt psihisko enerģiju, ko abi ar partneri radāt. Šis burbulis ļauj tuvoties jums tikai tam, kas ir jūsu augstākais labums. Jūs abi esat drošībā, pasargāti. Elpojot un atslābinoties šajā burbuli, pievērs savu uzmanību sirdij. Jūti elpu plūstam caur savu sirdi, šīs elpas vieglumu un siltuma un gādības sajūtu, kas to pavada. Sūti šo mīlestības siltumu, šo gaismu caur savu sirdi savam partnerim. Sūti beznosacījuma mīlestību, jūti, cik labi ir mīlēt bez gaidām, viegli un brīvi.

• Ļauj, lai šī mīlestība tiek pieņemta tādā veidā, kas partnerim šķiet visērtākais un drošākais. Tajā pašā laikā pieņem mīlestību, kas plūst tev pretī. Sniegt mīlestību bez nosacījumiem ir dāvana, tāpat kā dāvana ir saņemt. Šī mīlestība, tās bagātība un dziļums veido tiltu starp tevi un partneri. Tu vari sajust saikni, kas jūs vieno, jūsu vienotību. Sūti šo mīlestību un šīs vienotības jūtas savam partnerim. Sūti savu apzināšanos. Sāc pārlūkot partnera augumu, sākot no galvas virsmas. Lēnām pārskatot, pievērs uzmanību tai ķermeņa daļai, kas piesaista tavu uzmanību. Vari uzdot par to jautājumus.

• Kādas sajūtas vai emocijas strāvo no šīs ķermeņa daļas? Mēģini dot vārdu šai sajūtai, emocijām, ar ko tu savienojies. Mierīgi ieklausies. Varbūt sajutīsi krāsu vai nokrāsas. Ja šī enerģija būtu krāsa, kāda tā būtu? Esi aizvien atvērts un uztvērīgs, ieklausies jebkurā smeldzē, spriedzē vai sāpē. Turpini pārlūkot partnera ķermeni no galvas līdz kājām. Ieturi pauzi. Nesteidzies. Ieklausies. Ļauj apziņai plūst turp, kur tā tiek virzīta. Varbūt redzēsi attēlus, tie var būt burtiski vai metaforiski. Var parādīties domas vai atmiņas, atklājot pavedienus un informāciju, kas šķietami nesniedz nekādu jēgu. Vienkārši ļauj ieplūst tam, kam jāieplūst. Tu vari pierakstīt to, kas ienāk tavā apziņā.

• Iedomājies sevi par kanālu, pa kuru no tevis plūst mīloša un dziedinoša enerģija partnerim. Sūti to uz vietu partnera ķermenī, kur juti sāpes, smeldzi vai smagumu. Ļauj savai sirdij izplesties vēl plašāk, turpinot sūtīt mīlestību turp, kur tā šķiet vajadzīga. Spēcīgi mīlestības viļņi plūst caur tevi, dziedinot un tajā pašā laikā ļaujot pašam tapt dziedinātam, novērtētam un aprūpētam. Dziednieks un dziedināmais ir viens. Starp jums plūst dievišķas mīlestības saikne, radot harmoniju.

• Esi atvērts jebkuram vēstījumam, kas nāk pie tevis. Kad esi gatavs, atļauj burbulim kļūt vieglākam. Kad tu pilnīgi un galīgi atgriezies savā ķermenī, burbulis izgaist. Nokļuvis atpakaļ pierastajā apziņas stāvoklī, tu skaidri atcerēsies visu, ko tikko piedzīvoji. Tu jutīsies labāk, nekā esi juties ilgu laiku. Nu vari atvērt acis.

Šis uzdevums atklās visāda veida informāciju. Nav neparasti, ka atklājas sarežģītas partnera atmiņas vai dziļi noglabātas sāpes. Ja tā notiek, lūdz saviem pavadoņiem palīdzēt to mīloši izpaust partnerim. Svarīgi ir cienīt citu cilvēku privātumu. Pat tad, kad mūsu nolūks ir būt dziedināšanas kanālam, mums jāpatur prātā, cik smalki un trausli mēs varam būt šajā atvērtajā un uztvērīgajā intuitīvajā stāvoklī.

Šo uzdevumu var arī veikt ar cita pilnvarojumu. Nav vajadzīgs otram būt fiziski klātesošam. Tu vari aicināt jebkura klātbūtni šajā dziedinošajā baltās gaismas lodē ar sevi. Tas ir noderīgs vingrinājums tajos gadījumos, kad mūsu mīļie cīnās ar grūtībām vai slimību. Svarīgi ir lūgt viņu atļauju, lai veltītu viņiem šo īpašo lūgšanu un meditāciju.

Fiziskais intuitīvs: psihometrija

Psihometrija ir spēja sajust fizisku objektu vibrācijas un iztulkot tās noderīgā informācijā. Fiziskie intuitīvi dabiski savienojas ar fizisku objektu enerģiju. Šo uzdevumu vislabāk veikt grupā, tomēr to var darīt arī vienatnē.

• Sasēduši grupā, katrs ieliek kādu gredzenu, auskaru, pulksteni, kaklarotu vai citu personisku lietu somā vai traukā. Tad trauku padod apkārt, un ikviens izvelk nejaušu lietu. Kad katram ir pa priekšmetam, aizvērtām acīm viņi klusi sēd. Šajā uztvērīgajā stāvoklī dalībnieki apzinās jebkādas jūtas, domas, ainas, smaržas vai sajūtas, kas parādās.

• Neko neatmet kā nesvarīgu! Pirmo reizi izmēģinot psihomet-riju, cilvēki bieži vien domā, ka vienkārši nez ko iedomājas. Es esmu saņēmusi cilvēku ziņojumus par visdažādākajām pieredzēm šī uzdevuma laikā.

Vienā grupā kāda sieviete pastāstīja, ka, turot gredzenu, viņa sajutusi ceptas vistas smaržu; vēlāk atklājās, ka gredzens piederēja sešpadsmitgadīgai meitenei, kurai ļoti garšoja cepta vista un kura teica, ka prātojusi pēc nodarbības iegriezties ātrās ēdināšanas restorānā, lai nopirktu vistu. Citā nodarbībā kāda kundze šķita nevēlamies dalīties savos iespaidos par gredzenu, ko turēja. Tomēr vēlāk viņa piesardzīgi stāstīja par haosa sajūtu, pelēkiem vētras mākoņiem un nomāktību. Sieviete, kurai piederēja gredzens, sacīja, ka tas patiesībā bijis vecmāmiņas gredzens. Vecmāmiņa nesen nomirusi, bet pēdējos dzīves gadus cietusi no smagas plānprātības un dzīvojusi aprūpes namā. Gredzens joprojām glabāja viņas vibrācijas.

Tu vari izmantot šo vingrinājumu, turot rokā pasta sūtījumu un “izlasot” to pirms atvēršanas. Cita iespēja ir pacelt akmeņus, spalvas, gliemežvākus vai citus dabas priekšmetus un novērot savus iespaidus.

Fiziskie intuitīvi ir dabiski meistari saziņā ar dzīvniekiem. Atver savu prātu un uztver ainas, domas vai sajūtas, kas nāk pie tevis, esot kopā ar savu mājdzīvnieku vai citu dzīvnieku. Ieteicams uzdot jautājumus, lai panāktu enerģijas cirkulēšanu, un svarīgi ir attīrīt prātu pirms sākšanas. Esi godīgs pret gaidīto un to, ko vēlētos dzirdēt.

īpaši grūts aspekts psihometrijas uzdevuma veikšanai vienatnē ir nepieciešamība atšķirt to, ko tu gribētu saņemt, no tā, ko enerģija patiešām izstaro. Šī iemesla dēļ ieteicams grupu darbs.

Konkrēti jautājumi

Mūsu alkas “zināt” un “saņemt” informāciju un padomu parasti ir visstiprākās, esot situācijās un apstākļos, kas mūs personīgi ietekmē. Diemžēl var būt grūti skaidri nolasīt enerģiju, kad vēlamies noteiktu iznākumu. Lai spētu apstākļus uztvert precīzi, mums jābūt savā ziņā nošķirtiem, jo emocijas, domas un uzskati var ietekmēt uztveri. Reizēm uztveram savas bailes vai nemieru patieso apstākļu vietā. Vai ari varam kļūt pārliecināti, ka iegūsim to, ko vēlamies, un neieguldām pūles, lai radītu vēlamo rezultātu. Tā vietā, lai pievērstu savu uzmanību iespējamu enerģētisku nākotnes notikumu iznākumu nolasīšanai, reizēm noderīgāk var būt vērst psihiskās enerģijas plūsmu produktīvākā un pozitīvākā virzienā.

Šis vingrinājums var tikt izmantots teju jebkuros apstākļos, vai nu tās būtu attiecību lietas, ar veselību saistītas, vai finansiālas rūpes. Lai gan šis uzdevums pievēršas noteiktām stiprajām katra intuitīva veida pusēm, visi var gūt labumu, praktizējot visas variācijas.

Plūsmas virzīšana

• Šī uzdevuma pirmais līmenis ir aktīva klausīšanās un vērošana. Šis ir īpaši uztvērīgs intuitīvais stāvoklis, ko mēs sasniedzam ar elpošanu, atslābināšanos un uzmanības pievēršanu iekšējam klusumam.

Pēc atslābināšanās un dziļas centrētas elpošanas ļauj parādīties attēliem par notikumu, kas sagādā tev rūpes. Piemēram, varbūt ir paredzētas darba pārrunas un tu vēlies uzzināt, kā tās noritēs. Vai varbūt vēlies uzzināt, vai darbs, kam tu piesakies, ir tev piemērots. Iedomājies pārrunas pēc iespējas skaidrāk. Iztēlē radi to attēlu. Pievieno cik vien iespējams daudz detaļu, piemēram, intervijas vidi un apģērbu, kas tev mugurā. Neaizmirsti iekļaut intervētāju! Centies neuztraukties, ja nespēj ainu saskatīt skaidri vai tā mainās. Vienkārši atslābinies un dari visu tik labi, cik spēj. Tu vari vienkārši izdomāt to un ļaut tam būt, lai kā tas būtu. Nav pareizu vai nepareizu ceļu, kā to darīt.

• Ar pastarpinātu attieksmi, gandrīz it kā tu vērotu notiekošo kā

*

reportieris, uzdod sev šādus jautājumus.

Emocionālajam intuitīvam: kā es jūtos, kad noskatos šajā ainā? Vai esmu pacilāts, vīlies, bezcerīgs, aizrāvies vai laimīgs?

Mentālajam intuitīvam: pievērs uzmanību savām domām un uzskatiem. Vai man ir sasnieguma sajūta, kad es noskatos šajā ainā? Vai es varu augt un mācīties šajā darbā? Vai varu sniegt ieguldījumu šajā darba vidē? Vai man ir gana daudz pārliecības, lai iegūtu un paturētu šo darbu?

Fiziskajam intuitīvam: kādas sajūtas rodas manā ķermenī, kad es noskatos šajā ainā? Vai mans vēders raujas čokurā? Vai mans ķermenis ir sasprindzis, žoklis savilkts vai kakls stīvs? Kad es iedomājos sevi šajā darbā, vai es jūtos dzīvs un manī plūst enerģija?

Garīgajam intuitīvam: vai esmu klātesošs un vai jūtos saistīts ar to, kad es noskatos šajā ainā? Vai esmu garlaikots un pasīvs? Vai spēju koncentrēties vai arī mana uzmanība aizplūst? Vai aina šķiet dzīvības pilna vai attālināta?

• Uzdevuma otrajā daļā tiek sūtīta vitāla, pozitīva enerģija attēlam. Vēlreiz iztēlojies darba pārrunu ainu, bet šoreiz vērotāja vietā esi aktīvs dalībnieks. Ievelc dziļu elpu, iedomājies, ka ieelpo tīru, vibrējošu, mīlošu baltas gaismas enerģiju. Tad piešķir enerģiju, koncentrējoties un projicējot to ainā.

Emocionālais intuitīvs sūtīs mīlestību, pozitīvu enerģiju caur sirdi. Jūti mīlestību plūstam caur sevi; iedomājies ainu, piestrāvotu ar mīlestību. Mīlestība rada tavu augstāko labumu.

Mentālais intuitīvs sūtīs pozitīvas domas. Padari šo enerģiju vieglāku. Paplašini savu enerģiju sestajā čakrā, trešajā acī. Redzi sevi veiksmīgu, zinot, ka piesaisti sev ideālu darbu. Apstiprini savu ticību, ka tavs augstākais labums īstenojas.

Ja esi psihiskais intuitīvs, tu jutīsi pozitīvu spēku strāvojam caur sevi. Sūti enerģiju saules pinumā, trešajā čakrā, un jūti spēku radīt savu augstāko labumu. Jūti savu ķermeni atveramies un izplatām pozitīvu ietekmi. Jūti spēku radīt visu, ko vēlies, un ļauj tam plūst caur sevi.

Ja esi garīgais intuitīvs, jutīsi enerģiju plūstam caur sevi no septītās čakras, ar prieku spēcinot visus savus centienus. Iedomājies vieglu enerģiju plūstam caur sevi un savienojam ar pareizo rīcību. Tā plūst tava augstākā labuma virzienā. Tu esi gars darbībā. Jūti savu garu paceļamies pārpilnībā un ķermeni trīsam veiksmē.

Atbrīvošana

• Kad esi virzījis savu enerģiju šajā aktīvajā un radošajā veidā, mierīgi sēdi, klausies un esi atvērts jebkādiem iespaidiem, sajūtām vai domām, kas rodas. Esi atvērts visam, kas rodas, arī tad, ja tas nešķiet īpaši noderīgs. Tava intuīcija var nākt kā komforta sajūta. Tu vari redzēt ainu vai dzirdēt vēstījumu, vai arī tev var rasties doma, atklājums par sevi šajā darbā. Cik vien iespējams, atbrīvojies no jebkādas vēlmes ietekmēt iznākumu. Bieži vien nesaņemt to, ko vēlamies, ir svētība. Varbūt tev tuvojas labāks darbs. Tavs augstākais labums var materializēties veidā, ko pašlaik nespēj saskatīt. Apstiprini, ka tavs augstākais labums ir ceļā.

Šis uzdevums var tikt veikts arī grupā vai ar partneri. Bieži vien mēs labprātāk vēlamies palīdzēt citiem nekā spēcināt sevi. Tu vari atkārtot šo vingrinājumu tik bieži, cik vēlies. Katru reizi, kad to dari, sāc ar savas sākotnējās reakcijas uz ainu vērošanu, spēcini to ar enerģiju, kas vērsta uz tavu augstāko labumu, un tad klusi ieklausies jebkādos iespaidos, kuri var parādīties.

Kad mēs saviem apstākļiem nodrošinām pozitīvu enerģijas piegādi, pārmaiņas var būt pārsteidzošas. Enerģija atbild mūsu nolūkam. Lielākā daļa paredzējumu ir balstīti iespējamajā enerģijas plūdumā. Mums piemīt spēks veidot un ietekmēt to, kas notiek mūsu dzīvē. Mūsu brīvā griba nosaka, ka varam pastiprināt vai atgrūst labo, kas nāk pie mums.

GARU PAVADOŅI

Lielākā daļa cilvēku meklē garīgu palīdzību tikai tad, kad ir izsmēluši visas iespējas. Nepieciešama uzticēšanās un ticība, lai nodotu grūtības un rūpes neredzamā rokās. Psihiskā apzināšanās ir prāta forma, un dažiem cilvēkiem piemīt lielāka garīgā apdāvinātība kā citiem. Šī apdāvinātība rodama līdzās citām dažādām inteliģences formām — mēs varam būt ļoti kinestētiski, muzikāli, mākslinieciski, analītiski vai intuitīvi. Garīgajam briedumam attīstoties, kļūst vieglāk ieklausīties un rīkoties pēc tā vadības. Mēs sākam saskatīt dzīves sarežģītību un to izteiksmju dažādību, ko dzīve var pieņemt. Tā darot, mēs mazāk paļaujamies uz materiālo un fizisko un vairāk uz smalko un garīgo.

Lai gan var būt grūti iztēloties, ka mūsu vidū ir mīlošas un gudras enerģijas, kas rūpējas par mums, lielākā daļa cilvēku jūtas mierināti, kad runāju ar viņiem par garu pavadoņiem, eņģeļiem un skolotājiem. Šie pavadoņi kalpo par spoguļiem, kuros atspīd mūsu pašu attīstītais Augstākais es, kas ir dvēsele, katrā, kurš ir ēterisks, mīlošs un vieds. Mūsu pavadoņi ir mūsu daudzdimensionālā es aspekti. Mūsu pavadoņi un eņģeļi veido tiltu, kas sniedzas pāri laikam, telpai un formai, savienojot mūs ar dievišķo. Viņi ir nevainojamas šķautnes no kosmiskā tīkla, kurā mēs visi esam saistīti. Aizvien labāk apzinoties pavadoņus, eņģeļus un citus garīgos palīgus, mēs pamostamies mūsu pašu dievišķajai dabai. Kā sula plūst no koka, tā mūsu garu palīgi modina mūsu bagāto iekšējo serdi.

Mūsu pavadoņi un eņģeļi reizēm pazīst mūs labāk nekā tie, kas mums ir tuvi fiziskajā pasaulē. Dažiem var būt grūti pieņemt, ka mūs var pazīt un mīlēt par spīti visām vainām un nepilnībām, un ir pārsteidzoši, ka kaut kas tik dievišķas dabas izvēlētos uzturēties kopā ar mums un dalīties mūsu telpā. Lai gan var būt grūti saprast, kā viņi spēj rast interesi par mūsu ikdienas dzīvi, viņu rūpes un bažas var būt apbrīnojamas. Mums var šķist neizprotami, kā iespējams būt tik nesavtīgam, bet viņi pazīst, jūt un mīl mūs.

Lielākā daļa no mums vēlas zināt, kas viņi ir, kā viņus sauc, kā sazināties ar viņiem. Tomēr esmu atklājusi, ka daži pavadoņi nejūtas ērti, ja viņus uzrunā vārdā. Viņi saka, ka vārdā esot pārāk daudz dalījuma. Augstākie gari labprātāk iedrošina mūs domāt vienotības ietvaros. Aizvien tuvojoties pilnīgai vienotībai ar Dievu, viņi saka, mēs zaudējam savas spējas darboties kā atsevišķām būtnēm.

Gluži kā sniegpārslas ir pilnībā atšķirīgas cita no citas, lai gan to substance ir vienāda, tā arī mūsu pavadoņi, kas ir uz nevainojamības ceļa. Viņi ir attīstījušies augstāk par mūsu sfēru. Viņiem vairs nav vajadzīga Zemes dzīves pieredze, lai augtu, viņi kļūst mums tuvāki caur mīlestību un ziedošanos. Viņiem ir arī savas mācības, kas jāapgūst darbā ar mums. Tāpat kā mēs apmeklējam nodarbības un meistardarbnīcas un lasām grāmatas, lai iepazītu sevi un pasauli mums apkārt, tā pavadoņi māca mūs par garu valstību. Kurš gan labāk spētu sniegt mums norādījumus kā tie, kas mīt garīgajās sfērās?

Daudzi pavadoņi mācās, kā darboties no dvēseļu grupas, nevis individualizētas perspektīvas. Daudz no tās enerģijas, ko mēs dēvētu par “garu pavadoni” tomēr nav viena dvēsele, kā mēs varētu to definēt. Enerģijai kļūstot tīrākai, to mazāk nosaka robežas un dalījums. Kad strādājam ar šiem pavadoņiem, mēs mācāmies savienoties ar spēcīgu enerģiju, kas var izmantot mūs kā kanālus dvēseļu grupai paust unikālas idejas šeit uz Zemes.

Gars bieži vien izvēlas mūs darbam projektos un pasākumos, kas var lielā mērā ietekmēt citus. To Gars panāk, aizdedzot mūsos kvēlu vēlēšanos mācīt un pacelt citus. Pīters un Seila pieder pie kopienas, kas veltīta planētas dziedināšanai. Reizi mēnesī viņi sanāk kopā, lai lūgtu un sūtītu mīlestību uz vietām pasaulē, kur ir radušās ciešanas vai iznīcība. Pēdējos pāris gados ar rituāliem un ceremonijām viņiem ir izdevies savienoties un darboties vienoti ar Devisko karaļvalsti un dabas gariem, lai mazinātu globālās sasilšanas ietekmi. Viņu mēģinājums atvērt kanālus mieram atbrīvo toksīnus un nega-tivitāti, kas apdraud planētas līdzsvaru un harmoniju. Viņi sūtīja mierpilnu enerģiju Āzijai pēc 2004. gada cunami un Jaunorleānai pēc viesuļvētras Katrīna. Viņi ir arī pievērsuši savu uzmanību zemestrīču piemeklētajai Kalifornijai un cenšas samazināt zemestrīču skaitu.

Mēs bieži vien nespējam aptvert, cik svarīgi varam būt Garam. Mūsu pavadoņi un eņģeļi nekad nelūdz mūs upurēt sevi vai mūsu dvēseļu identitāti. Gars pieņem un godā mūs kā neatkārtojamu Dieva izpausmi.

Gari komiķi

Kad sāku kāda lasījumu, es mēdzu smieties, kad sazinos ar viņa pavadoņiem. Pavadoņi var būt neticami smieklīgi. Pirms daudziem gadiem, kad centos tikt galā ar sāpīgu bērnības pieredzi, es izjutu spēcīgas sāpes un bēdas. Šajā laikā meditējot vai atpūšoties, es bieži redzēju Amerikas indiāni, vienu no saviem pavadoņiem, veicam visāda veida trikus uz garīga zirga. Viņš jāja tik ātri, cik spēja, un tad paklupa no klints un krita cauri debesīm, rādot visādus smieklīgus žestus un sejas izteiksmes.

Sākumā es domāju, ka viņa grimasēm ir kāda dziļāka jēga. Es vēroju ļoti uzmanīgi. Viņš nekad nerimās, pirms nebiju sākusi smieties. Reizēm šķita, ka viņš pietuvojas man pavisam tuvu klāt, it kā vēlētos, lai es justu viņa aušību vēl spēcīgāk. Dažos nomāktības brīžos viņš parādījās, smieklīgi saģērbies, veicot visvisādus muļķīgus trikus, lai pievērstu manu uzmanību. Tagad esmu pateicīga par viņa iejauk-sanos. Tolaik es to nesapratu, bet tagad, pēc tik daudziem lasījumiem un darba ar citiem, kas cieš, es novērtēju velti, ko humors mums piedāvā. Smiekli rada atvērtību un vieglumu.

Mani pavadoņi grūtos laikos nekad nepiedāvāja īpašu līdzjūtību. Kādu reizi, kad strādāju ar sarežģītām lietām un piedzīvoju spēcīgas emocijas, es lūkojos pēc savu pavadoņu atbalsta. Es meklēju mierinājumu, un viņu līdzjūtības trūkums mani pārsteidza. Tad saņēmu vēstījumu no viņiem, ka ciešanas ir mana izvēle. Es varēju dzīvot tālāk vai palikt iestigusi skumjās. Tā nebija atbilde, ko gaidīju. Es gribēju atbalstu un empātiju. Tas, ko es saņēmu, pārsteidza tik ļoti, ka izšūpoja mani laukā no mana nožēlojamā stāvokļa. Mani šokēja tas, kas tolaik šķita nejūtiba; ar laiku esmu iemācījusies, kāda atšķirība ir starp dievišķu mīlestību un cilvēku interpretācijām par to, kāda, mūsuprāt, ir mīlestība.

Manus pavadoņus arī īpaši neuztrauc mana versija par realitāti. Viņi vēlas pacelt mani augstāk par manu cilvēka stāvokli. Dažkārt viņi skaļi smejas par mani. Viņiem šķiet smieklīgi, ka es domāju — esmu “Šerija Dillarda”. Viņi pazīst mani kā dvēseli, kā garu; viņu zināšana palīdz man skatīt sevi šādā veidā.

Parasti ir grūti iztulkot pavadoņa vai viņsaulē aizgājuša mīļa cilvēka joku. Gara humors sniedzas tālāk par vārdiem. Piemēram, man bija kliente, kas ļoti nopietni uztvēra savu darbu. Viņa juta aicinājumu būt par dziednieci un izmēģināja dažādus ceļus, sākot ar akupunktūru un beidzot ar garīdzniecību. Viņa bija ļoti aktīva un aizņemta pasaulē. Kad es sāku viņas lasījumu, īss, plecīgs, prasta izskata vīriešu dzimtes pavadonis pieteica savu klātbūtni. Viņam šķita amizanti, ka viņa centās atrast taku, lai gan viņu ieskāva brīnišķīga garīga gaisma. Viņš sita viņai uz pleca, cenšoties likt saskatīt visapkārt esošo mīlestību un brīvību. Viņam šķita ārkārtīgi jautri, ka viņas deguns bija nokārts, ka viņa koncentrējās uz drūmo un mulsinošo, un viņš teica, ka viņa tērē vairāk laika un enerģijas, turot savas klapes, nekā vienkārši ļaujot sev just Gaismu, kas ir viņa pati.

Man bija mazliet sarežģīti to visu viņai izpaust. Es centos, bet viņai tik un tā vajadzēja ceļu, kam sekot. Viņa juta, ka ir “jāatrod sevi”. Viņai šķita, ka vienkārši pieņemt un just Gaismu būtu nepraktiski un slinki. Gaismas jušana, viņa sacīja, neapmaksās viņas rēķinus un nesniegs veiksmi attiecībās ar vīru. Viņa vienkārši nesaprata transformējošo spēku, ko iegūtu no Gaismas. Viņa nespēja pieņemt, ka savas apziņas atvēršana atvērtu viņu manifestāciju ceļam.

Gari bieži vien liek mums mainīties. Ne vienmēr mēs saņemam tādu padomu, kādu meklējām. Kad mēs alkstam mierinājuma, viņi sniedz praktisku padomu. Kad vēlamies uzzināt, kā gūt naudu, viņi smejas un izsmej mūs. Vienkāršāk sakot, viņu dienaskārtība nav mūsu dienaskārtība. Vēl svarīgāk — mēs nevaram kontrolēt un manipulēt ar viņiem. Mūsu izmisīgie lūgumi, kad vēlamies, lai kaut kas notiktu konkrētā veidā, visticamāk, neiedarbosies uz viņiem. Godīgums un patiesums atstāj lielāku iespaidu nekā lūgšanās un čīkstēšana. Viņiem ļoti patīk, ka mēs tiešām cenšamies iegūt viņu labvēlību. Viņiem patīk, ka mēs riskējam. Kad mēs lecam tumsā un paļaujamies, ka mīlestība mūs atbalstīs un ieskaus, kad speram drosmīgu soli, tad viņi aplaudē un pienāk tuvāk.

Mūsu alkas pēc viņu palīdzības bieži vien tiek pārbaudītas. Vai mēs esam gatavi uzvesties kā muļķi mīlestības dēļ? Vai spējam nostāties viņu pusē un smieties par mūsu pasaules stresiem un raizēm? Es stāstu cilvēkiem — ja viņi patiesi vēlas attīstīta garu pavadoņa palīdzību, viņiem patiešām būs jādod kaut kas no sevis. Tas varētu būt iemesls, kāpēc ziedošana tik ilgus gadsimtus bija tik izplatīta. Pavadoņi vēlas, lai mēs dodam, bet viņi negrib, lai dodam mūsu bērnus, kazu vai naudu. Viņi vēlas, lai mēs atdodam savu ego, mūsu egocentriskās vēlmes un pieņēmumus. Par to visu viņi apbērs mūs ar svētību, kas pārspēs visu, ko esam iztēlojušies.

Sazināšanās ar pavadoņiem un eņģeļiem

Pasaule, kādu mēs to parasti uztveram, ir ļoti maza. Tomēr tajā ir liels daudzums dzīvības formu, no tām daudzas nefiziskas, kas iekļauj mūs un dalās ar mums šajā telpā. Pavadoņi, eņģeļi, mīļie cilvēki, skolotāji, ieinteresēti un ziņkārīgi gari dzīvo telpā, ko mēs saucam par savu. Tie, kurus mēs mīlam un kas mīl mūs, dzīvo mūsu enerģijas laukā. Lasīšanu laikā cilvēki mēdz man lūgt nodot vēstījumus pavadoņiem vai mīļajiem. Gandrīz visās situācijās gari spēj mūs dziedēt, redzēt un sajust labāk nekā mēs varam uztvert viņus. Gari bieži vien spēj ietekmēt elektrības strāvu, gaismas, televīzijas un telefona līnijas. Tā viņi rīkojas, lai pievērstu mūsu uzmanību, lai atgādinātu, ka viņi ir ar mums. Bieži vien viņi to dara, cenšoties mierināt mūs.

Lielākā daļa cilvēku domā, ka viņiem neizdodas sazināties ar gariem. Bieži vien tā ir tāpēc, ka cilvēkiem ir pieņēmumi, kāda būs šī komunikācija. Mēs pieņemam, ka skaidri dzirdēsim vārdus vai redzēsim vīzijas. Mēs vēlamies saņemt atbildes tādā veidā, kas mums šķiet piemērots. Bet gari bieži vien ļoti cenšas, lai iekļūtu mūsu fiziskajās vibrācijās, un mēs nepamanām viņu signālus.

Ja vēlamies sazināties ar neredzamo, būtiski ir attīstīt redzēšanas, dzirdēšanas un zināšanas sajūtas. Mūsu garīgās sajūtas ir daudz smalkākas nekā fiziskās. Garīgā redze, piemēram, ir ļoti tēlaina. Tā var ietvert simbolus, krāsas, ciparus vai mūsu pašu atmiņu informācijas fragmentus. Psihiskās vibrācijas veicina prātu radīt iespaidus no saņemtās enerģijas. Tādas ainas kā, piemēram, upe, ērglis vai dimanta gredzens droši vien nav burtiski vēstījumi, bet drīzāk simboli, ko izmanto prāts, lai parādītu informāciju, ko mēs sajūtam.

Ja mēs pievēršam uzmanību šīm vīzijām, ainām un simboliem, ko uztveram, mēs sākam ievērot veidojošos modeļus. Mūsu prāts sakārto psihisku informāciju. Ar laiku kļūst vieglāk uztvert nozīmi, kas slēpjas neredzamajā, mums apkārt plūstošajā enerģijā. Tas ir tāpat kā mācīties spēlēt jaunu mūzikas instrumentu vai apgūt jaunu valodu.

Galu galā prāts pielāgo un sakārto psihiskos stimulus, palīdzot mums saprast, ko nozīmē vēstījums.

Garīgā dzirde mēdz būt trauslāka un izsmalcinātāka nekā mūsu fiziskā dzirde. Ar mūsu garīgajām ausīm varam sadzirdēt vārdu, frāzi vai pilnu teikumu. Tas var izklausīties kā čuksts, klusa, spokaina bal-stiņa. Bieži kāds vārds vai teikums tiek atkal un atkal atkārtots, reizēm pieaugošā intensitātē.

Intuitīvā informācija nav plakana un statiska. Tā ir stimulējoša. Tā var šķist kā dūcoša vibrācija, kā enerģijas pieplūdums. Mēs varam sajust šo enerģiju emocionāli. Psihiskā enerģija var veicināt mūsos plašu emociju spektru un dziļi ietekmēt. Smiekli, skumjas, mīlestība, prieks un miers pavada garīgus vēstījumus. Ja saņemam pārāk pamatotu vadību bez enerģijas plūsmas un siltuma, tā visticamāk nenāk no gara.

Garu vēstījumi bieži vien šķiet nākam no mūsu pašu domāšanas. Mēs jūtam tos kā mūsu pašu zināšanas, idejas. Lielākajai daļai cilvēku ir nepieciešams laiks un treniņš, lai saprastu, vai tas, ko viņi saņem, nāk no gara vai viņu pašu iekšējās iztēles. Bet psihiskajai enerģijai piemīt pašai sava neatkārtojama sajūta. Ar laiku sajūtas sāks to pazīt. Tas ir kā uztvert radio vai televīzijas kanālu. Pastāv dažādi vibrāciju viļņu garumi, kas satur organizētu informāciju. Ar laiku varam kļūt prasmīgāki, izvēloties, kam pievērst uzmanību. Ar izsmalcinātu apzināšanos kļūst vieglāk savienoties ar psihisku avotu.

Mūsu pavadoņi, eņģeļi un citi garīgie skolotāji ir šeit, lai palīdzētu mums. Viņi pieslēdzas mūsu apziņai, kad cenšamies pieslēgties viņējai. Viņi allaž ir kopā ar mums, allaž velta sevi mūsu izaugsmei un atraisītībai. Viņiem nepastāv laiks un telpa tādā veidā, kā mēs to uztveram. Mūsu pavadoņi piedzīvo to, ko reiz piedzīvosim mēs. Viņi ir pacietīgi un iedrošina mūsu mēģinājumus iepazīt viņus; mūsu pūles viņus pagodina un iepriecina. Viņi atbild mūsu palīdzības un atbalsta lūgumiem, un viņiem patīk izklaidēties un dzirdēt mūsu smieklus.

Kā iesaistīt savus pavadoņus

Lielākā daļa no mums neapzinās, kā un kad mūsu pavadoņi ir tuvumā. Viņu ietekme parasti ir sajūtama kā prātā nejauši ieklīdusi ideja vai doma, kas neatlaidīgi par sevi atgādina. Tā kā viņi iedarbojas caur dažādām čakrām, mēs bieži viņu enerģiju interpretējam kā savu. Mēs pievelkam pavadoņus, kas ir meistarīgi un attīstījušies tajās lietās, talantos un mācībās, kur mūs nodarbina, un pavadoņi tiek piesaistīti gan savas, gan mūsu izaugsmes dēļ. Garīgajās sfērās viņi izjūt vienotību ar Visumu daudz spēcīgāk nekā mēs šeit, uz Zemes. Palīdzot mums attīstīties, arī viņi progresē un stiprina savu vienību ar Dievu.

Dot bez gaidām, beznosacījuma mīlestības praktizēšana un pacietības mācīšanās ir īpašības, kas tiek augstu vērtētas garu pasaulē. Mēs ceļam savu pavadoņu klātbūtnes apzināšanos, paužot savu mīlestību un rūpes par citiem. Nesavtīga mīlestība palielina mūsu garīgās vibrācijas un pievelk tuvāk potenciālos garu palīgus. Jo lielāku interesi par apzinātu sazināšanos ar mūsu vadību un eņģeļiem mēs izrādām, jo vairāk vadības un atbalsta mums tiks dots. Lai sajustu saikni, nepieciešams klausīties un pavadīt laiku klusā meditācijā. Sākotnēji tas var šķist mazliet neprātīgi. Sēdēšana vienatnē un sevis atvēršana neredzamām ietekmēm var prasīt zināmu pierašanas laiku. Bet ir svarīgi lūgt vadību, kas ir mūsu pašu un citu augstākais labums.

Gluži tāpat ka mēs neatveram durvis un neaicinām iekšā jebkuru svešinieku, tā mums vajadzētu atvērt sevi tikai tām neredzamajām ietekmēm, kas nāk no Gaismas. Es vienmēr sāku meditāciju vai enerģijas lasīšanu ar vienkāršu lūgšanu, kurā lūdzu aizsardzību un mīlošu vadību augstākajam labumam.

Neredzamā pasaule var saturēt dažāda veida enerģiju. Tāpat kā mūsu fiziskajā pasaulē, tur ir tie, kam varam uzticēties, un tie, kuriem nevaram. Nefiziskajā pasaulē ir dievišķi mīloši pavadoņi un eņģeļi, bet tur ir ari zemākas ēteriskas domu formas un enerģijas, kam var nepiemist spējas vai vēlme būt noderīgām. Tur ir stūrgalvīgi spoki, apjukuši gari, kas ir palikuši tuvu zemei pēc savas fiziskās nāves. Viņi var skatīties uz mums kā uz iebrucējiem un ar prieku izvilināt no mums bailes un šoku. Tur ir nerātnas, htoniskas būtnes, piemēram, rūķi un elfi, kas var uzlūkot mūs par uzbrukumu objektu nejaukiem trikiem un jokiem.

Mēs esam atbildīgi par to, ko piesaistām, un saiknēm, kuras veidojam gan fiziskajā, gan garīgajā pasaulē. Kad mēs lūdzam ar atvērtu sirdi un augstākajam labumam sev un citiem, mēs piesaucam spēcīgus dievišķus palīgus. Mūsu pavadoņi vienmēr atsaucas mūsu lūgumiem, kad mēs esam patiesi. Vislabāk lūgt palīdzību tajās jomās, kas mums nozīmē visvairāk. Augstākās sfēras ir ļoti ieinteresētas, lai mēs sāktu apzināties savu saikni ar Universālo dzīvības spēku. Viņi kvēli vēlas, lai mēs dzīvotu kā līdzradītāji dievišķajam, viņi dod mums spēku iedibināt mūsu debesis Zemes virsū, un viņus nav iespējams pavedināt īstenot mūsu fantāzijas. Mūsu ego pārliecina mūs, ka noteikti notikumi un lietas darīs mūs laimīgus, bet pavadoņus alkas nespēj apmuļķot. Viņi neatbalsta egocentrismu un savtību. Viņi ilgojas mīlēt mūs un mācīt mums, kā radīt prieka un piepildījuma dzīvi.

Mūsu pavadoņi un eņģeļi nevērtē mūsu izaugsmi terminos “veiksme” vai “izgāšanās”. Viņi tikai tiecas palīdzēt mums augstākajā labumā. Mēs lūdzam pavadoņiem to, ko vēlamies no savas cilvēku perspektīvas, bet viņu atbilde runā ar mūsu garu. Tas, ko mēs saņemam, ne vienmēr izskatās kā tas, ko lūdzām.

Mums var būt grūti saprast Dievišķās gaismas sfēru vienkāršību un vieglumu. Mēs tik tikko spējam aptvert šādu cēlu esamības veidu, bet tieši to lielākā daļa pavadoņu cenšas mums iemācīt. Kad radām no mīlestības un nevis bailēm, mēs nekavējoties kļūstam spēcīgāki. Tāda veida radīšana ir lielāka par mums. Tā paceļ mūs tādā esamības līmenī, kurā pastāv bezgalīgas iespējas un pārpilnība. Garīgās sfēras aicina mūs dzīvot tā, kā dzīvo viņi, un mūsu pavadoņi māca sniegt ar prieku, nedomājot par atbildes labumu. Viņus neinteresē tikai mūsu cilvēcisko vajadzību apmierināšana. Viņi nāk mūs modināt mūsu dievišķajai dabai.

Mēs esam mūsu pavadoņu, eņģeļu un dievišķā klātbūtnē vienmēr, kad to vēlamies. Jo vairāk apzināmies viņu klātbūtni un jo vairāk klausāmies un pieņemam viņu vadību, jo vairāk mēs uzticamies savām attiecībām ar viņiem. Mūsu pavadoņi sazinās ar mums ar emociju, domu, pieredzes un negaidītā starpniecību.

Šeronas pieaugušajai meitai Betai bija nesaskaņas ar draugu. Viņa bieži izkratīja sirdi Šeronai, un Šerona deva viņai labākos padomus, ko spēja. Tomēr Beta ar draugu turpināja strīdēties, un Šerona kļuva nemierīga. Viņa uztraucās, jo meita reti klausīja viņas padomam. Tā nu Šerona lūdza palīdzību saviem pavadoņiem un eņģeļiem. Viņa vēlējās palīdzēt Betai, bet nezināja, kā. Nākamajā diena pēc palīdzības lūguma pavadoņiem Šerona vairākkārt saņēma noteiktu vēstījumu. Viņa sāka savu rītu vingrošanas zālē, kur nejauši dzirdēja divu blakus vingrojošu cilvēku sarunu. Viena runāja par saviem bērniem un to, cik bezpalīdzīga viņa jutās, palīdzot tiem. Viņas draugs rāmi atgādināja, ka viņas bērni ir pieauguši cilvēki, un viņiem lemts mācīties no savām kļūdām, un ierosināja izmisušajai draudzenei ļaut bērniem pieņemt pašiem savus lēmumus.

Pusdienas laikā Šerona atgriezās mājās un ieslēdza televizoru. Viņa notvēra raidījuma pēdējos mirkļus, kurā eksperts psihologs deva to pašu padomu, ko Šerona bija dzirdējusi torīt vingrošanas zālē: “Ļauj saviem bērniem pieļaut savas kļūdas. Mīli viņus un dod viņiem brīvību.”

Vēlāk tajā pašā dienā Šerona šķirstīja žurnālu zobārsta uzgaidāmajā telpā. Vēlreiz viņa uzdūrās tam pašam vēstījumam, šoreiz padomu slejā, un šoreiz vēstījums bija spēcīgāks. Nelien svešās darīšanās, tā slejas autors atbildēja raižpilnai mātei.

Šerona man teica, ka tovakar viņa pa ilgiem laikiem jutusies mierīga. Sis vēstījums — nelien svešās darīšanās — nebija tā palīdzība, ko viņa vēlējās saņemt no saviem pavadoņiem. Viņa vēlējās plānu, vadību, iespējams, brīnumu, kas darītu viņas meitu laimīgu. Bet viņa saprata saņemtā vēstījuma gudrību. Viņa atbrīvoja situāciju savas meitas Augstākajam es un paļāvās uz to.

Vizualizācijas uzdevums: sazināšanās ar pavadoņiem

Sāc, aprakstot situāciju vai problēmu, ko piedzīvo tu vai tev tuvs cilvēks. Tad pieraksti visu, kas nāk prātā kā risinājums vai iznākums. Nesteidzies. Radi tik daudz iespēju un alternatīvu, cik spēj izdomāt. Tad apklusti un veic šo meditāciju.

• Iekārtojies ērtā pozā, kādā varēsi pavadīt ilgu laika posmu. Aizver acis un lēni, dziļi ieelpo, sūtot savas elpas enerģiju uz to vietu ķermenī, kas šķiet jutīga, saspringta vai savilkta. Elpo un atslābinies, ieslīgstot dziļāk un dziļāk. Turpini elpot dabiskā elpošanas ritmā.

• Iedomājies dabas ainavu. Varbūt tu jau tur esi bijis, varbūt radi to pašreiz. Šī vieta ir silta un aicinoša. Varbūt tu dzirdi ūdens skaņas un attālu straumi vai ūdenskritumu fonā, mierinošu un patīkamu. Tu redzi kokus un zāli viļņojamies vieglajā vējā. Visu krāsu un veidu savvaļas puķes saules gaismā. Dziļā meža saldā zāles smarža ieņem tavas sajūtas, palīdzot atslābināties vēl dziļāk. Saule lej savus starus pār tevi — tās stari izplata siltumu, mīlestību, mieru, drošību un dziļu relaksāciju visā tavā būtnē.

• Ievelc vēl vienu dziļu elpu un pievērs uzmanību savai galvas virsmai. Iedomājies baltas gaismas lodi parādāmies apkārt tavai galvai un izplešamies. Tu vari just trīsas vai redzēt caurspīdīgas un gaistošas indigo, purpura, mirdzoša zelta un baltas gaismas zibšņus. Tu jūti pavadoņa, eņģeļa, skolotāja klātbūtni tuvojamies. Tā ir vieda un mīloša būtne, kas nākusi tev palīdzēt, atbalstīt un mīlēt. Ļauj sirdij atvērties šajā klātbūtnē. Jūti silto saikni ar šo mīlestību, gaismu un jūti mīlestību tuvojamies.

• Nu tu vari atbrīvot savas bažas, jautājumus vai spriedzi šajā atsaucīgajā baltajā gaismā. Laid vaļā, pilnīgi un galīgi, visas rūpes, ko esi nesis sev līdzi. Atbrīvo savu nemieru. Apzinies, ka tu atbrīvo tās viedā, mīlošā avotā. Ļaujot tām iet, ļauj sirdij atvērties, lai saņemtu vadību, kas nāk pie tevis. Tā var nākt kā sajūta, zināšanas, aina, doma, simbols, smarža vai pat skaņa.

• Varbūt jutīsi tuvojamies pavadoni. Esi atvērts tam, kas parādās jebkādā veidā. Uzticies avotam, kas ieskauj tevi mīlestībā un mierā. Paliec ar to, kas ir atnācis pie tevis. Ja vēstījums nav skaidrs, lūdz skaidrību. Elpo enerģiju un ļauj tai kļūt spēcīgākai. Esi atvērts un uztvērīgs, ļaujot ienākt gaismai, gudrībai un skaidrībai. Pavadi šajā stāvoklī tik daudz laika, cik iespējams. Ja tavs prāts sāk klejot, klusi atved to atpakaļ, pievēršoties savai elpai. Atslābinies un elpo, atveries tam, kas notiek, nespiežot neko. Kad esi gatavs, lēnām atgriezies parastajā apziņā. Tu atcerēsies visu, ko tikko piedzīvoji.

• Jūtoties labāk, nekā esi juties ilgu laiku, sāc pilnīgi un galīgi atgriezties savā ķermenī. Kad esi pilnīgi klātesošs, atver acis. Iespējams, tu vēlēsies nekavējoties pierakstīt saņemto informāciju. Tu atklāsi, ka dienasgrāmata palīdzēs tev sekot līdzi neatlaidīgiem simboliem, vēstījumiem un vadībai.

Bieži vien, praktizējot meditāciju, mēs varam justies tā, it kā nekas īpašs nebūtu noticis. Nav neparasti saņemt vadību vai atklāsmi pēc pāris stundām vai dienām. Iespējams, braucot automašīnā vai pastaigājoties, šķietami no nekurienes — kā vējpūta pa atvērtu logu — mēs sajūtam eņģeļa, pavadoņa vai garīgā skolotāja klātbūtni.

PAVADOŅI KATRAM INTUITĪVA TIPAM

Parasti mēs piesaistām pavadoņus, kuru dvēseles uzdevums ir līdzīgs mūsu pašu uzdevumam. Mums var būt kopīgi mērķi un intereses ar šim apgaismotajām būtnēm, kas mums palīdz kuģot garīgajās jūrās. Viņi atbalsta mūs ari tad, kad nemaz neapzināmies viņu klātbūtni. Labākais veids, kā piesaistīt augsta līmeņa pavadoni, ir censties palīdzēt citiem un izvēlēties par labu pozitīvai un mierpilnai pasaulei. Pavadoņi nav ieinteresēti mūsu ego stiprināšanā, un viņi nevēlas tāpat vien sniegt atbildes uz visiem mūsu jautājumiem, viņi tiecas mācīt mūs augt mīlestībā, sapratnē un kalpošanā. Viņi vēlas tuvināt mūs Dievam un vedināt prom no egocentrisma. Mūsu uzdevums ir lūgt atbalstu un vadību un atvērt durvis šai palīdzībai. Viņi nevar darboties vai vadīt mūs bez mūsu piekrišanas.

Mēs varam gūt lielu labumu, apzināti strādājot ar apgaismotajiem pavadoņiem un skolotājiem. Izmantojot mūsu darbu, vaļaspriekus vai citus veidus, šie pavadoņi un skolotāji vedis pie tā, kas varētu palīdzēt mūsu ceļā. Viņi būs līdzās nākamajā izaugsmes solī. Mūsu dzīve var iegūt radošu, interesantu spilgtumu, mēs dzīvosim Techni-color. Kā augi, kas dzīvo dziļā augsnē un barojas ar tīru ūdeni un bagātu saules gaismu, mums ir tieši sakari ar dzīvības un gaismas spēku.

Emocionālā intuitīva pavadoņi

Mūsu dabiskās intuitīvās stiprās puses piedāvā labāko veidu, kā apzināti sazināties ar mūsu pavadoņiem un eņģeļiem. Ja esam emocionāli ievirzīti, mēs, visticamāk, jutīsim pavadoņu klātbūtni kā mīlestību un atbalstu. Pavadoņi un eņģeļi slīd pa mīlestības un gādības viļņiem, tāpēc emocionālais intuitīvs spēj sajust viņu klātbūtni ātrāk nekā citi intuitīvu tipi.

Emocionālie intuitīvi jau iet mīlestības ceļu, jau cenšas dzīvot ar atvērtu sirdi. Viņi apzinās citu ciešanas, un viņiem patīk palīdzēt un dziedināt citus. Pavadoņi, kas strādā ar emocionālajiem intuitīviem, parasti bijuši dziednieki un palīgi savās zemes dzīvēs. Daudzi dziednieki zemes līmenī ir piesaistījuši spēcīgus pavadoņus, kas turpina veltīt savus spēkus dziedniecībai. Viņi uzlādē emocionālā intuitīva enerģijas lauku ar mīlestību un dziedināšanas spējām.

Emocionālie intuitīvi sadarbojas ari ar eņģeļu valstību. Eņģeļi tā vai citādi mīl un rūpējas par visiem cilvēkiem, un daudziem emocionālajiem intuitīviem ir eņģeļi, kas darbojas kopā ar viņiem. Daudzi no tiem nenogurdināmajiem cilvēkiem, kas nodevušies darbam slimnīcā, paliatīvajā aprūpē vai ar vardarbībā cietušiem bērniem, ir saistīti ar prāvām eņģeļu asamblejām.

Emocionālā intuitīva pavadoņi un eņģeļi var parādīties kā maigas gaismas un siltuma lodes, kas veicina līdzjūtības un sirdsatvērtī-bas sēklas. Daudziem emocionālajiem intuitīviem bijusi smaga vai sarežģīta bērnība, un viņi no agras jaunības bijuši spiesti dzīvot ar sakāpinātām emocijām. Kopš agra vecuma viņiem bijis nepieciešams pavadoņa atbalsts spēkam un aizsardzībai. Tas ir padarījis viņus meistarīgus prasmē saprast un tikt galā ar sarežģītām situācijām un cilvēkiem. Visai bēdīgi, bet vispatiesākā mīlestība un atbalsts, ko daži izjutuši, nācis no augstākām neredzamām sfērām. Saikne starp emocionālo intuitīvu un viņa pavadoni ir mīlestības un atbalsta saites.

Pavadoņi var palīdzēt mums rast ceļu emocionālās enerģijas jūrā. Pavadoņi, kas darbojas ar emocionālo enerģiju, spēj uzskaņot sevi emocionālajam auriskajam līmenim enerģijas laukā. ŠI līmeņa centrs atrodas sirds čakrā un kā gaisma staro no mūsu ķermeņa. Kad mēs ļaujamies savām emocijām, pavadoņi var pārveidot mūs, pārceļot no viena esamības stāvokļa citā. Sajūtas, ko bloķējam, apspiežam un neapzināmies, rada mezglus un aizsprostojumus enerģijas laukā un pēc laika arī ķermenī, radot depresiju, nemieru un spriedzi. Mūsu pavadoņi izmanto jūtas, lai virzītu mūs uz izaugsmi un pārmaiņām. Pavadoņi atspoguļo mīlestību, piedošanu un līdzjūtību, un viņi iedrošina un spēcina situācijās, kas mums šķiet grūtas un nepatīkamas.

Emocionālais auriskais līmenis ir jutīgs ne tikai pret mūsu pašu emocijām, bet arī citu emocijām. Psihiskā enerģija, kas nes šīs emocijas, ir pamatīgi uzstrāvota un var būt ļoti spēcīga. Ja mēs ticam, ka viss, ko jūtam un piedzīvojam, ir mūsu pašu, varam kļūt emociju nospiesti un apjukuši. Emocionālā enerģija ir kā upe, kas plūst caur un ap mums, un emocionālie intuitīvi mēdz kļūt par sūkļiem, kuri uzsūc tās ūdeņus.

Pavadoņi palīdz emocionālajiem intuitīviem spēcīgās jūtas pārveidot sirdsgudrībā. Viņi stiprina mūs, zinādami, kāda ir mūsu emocionālā enerģija un ko esam uzņēmuši no citiem un no vides. Viņi palīdz mums virzīties cauri emocijām, kas plūst šajās straumēs un krācēs un dažkārt draud mūs nogremdēt. Viņi mums palīdz, izplešot citu intuīcijas modalitāšu apziņu. Emocionālais intuitīvs var iemācīties darboties ar mentālu, garīgu vai fizisku pieeju. Emocionālie intuitīvi var censties saprast enerģiju, izmantojot mentālāku skatu. Viņi var pētīt, kas notiek ar viņiem, kādas emocijas parādās un kāpēc. Daudziem emocionālajiem intuitīviem palīdz kluss iekšējais dialogs ar saviem pavadoņiem.

Emocionālie intuitīvi var izmantot emocijas, lai augtu garīgi un psihiski. Kad mēs esam uz garīgās takas, mūsu emocijas var būt pārveides degviela. Prieka un mīlestības jūtas var palīdzēt pieņemt lēmumus un izvēles. Šīs emocijas ir robežzīmes, kas palīdz atpazīt mūsu augstāko labumu. Palīdzība citiem, piedošana un līdzjūtība var vest mūs uz vienotību ar dievišķo. Vienotības apziņā sākam tulkot emocijas kā vērtīgu informāciju, kuras satur lielu daudzumu enerģijas, kas runā ar mums. Tai ir tveramas vibrācijas, stāstāms stāsts. Mēs varam sazināties ar šo enerģiju, uzdodot tai jautājumus, un tad aktīvi klausīties atbildes.

Keitija stāstīja, ka jutusies teju spriedzes paralizēta. Nemiera un baiļu nomocīta, viņa juta krūtis sažņaudzamies un savelkamies. Keitija ir neprecēta dāma ap piecdesmit. Viņa ir vecākā no saviem brāļiem un māsām, un viņu vecāki nomira pirms kādiem desmit gadiem. Keitija strādā par administratīvo asistenti vietējā augstskolā, šajā darbā viņa ir kompetenta, bet garlaikota.

Keitija stāstīja man, ka viņai nav ne jausmas, kāpēc viņa ir tik nemierpilna. Darbs bija stabils, viņai nenāca prātā nekas, kas varētu likt justies tik tramīgai. Viņa vēlējās, lai es sazinos ar viņas pavadoņiem un noskaidroju, vai nākotnē vīd kāda nelaime, kas varētu sagādāt šīs bažas. Atbilde, ko sniedza viņas pavadoņi, nebija tāda, kādu gaidīja Keitija. Viņi pavēstīja, ka Keitija neapzināti reaģē uz kādu gadadienu. Es pastāstīju viņai, ka kāds, kurš viņai bijis tuvs un nu ir garu pasaulē, šajā laikā būtu svinējis dzimšanas dienu. Viņa sāka raudāt un pastāstīja, ka viņas mātes dzimšanas diena būtu bijusi dažas dienas pirms mūsu seansa. Keitijai nebija bijušas labas attiecības ar māti, kura nomira bez izlīguma viņu starpā. Keitija juta, ka nav pilnībā piedevusi mātei. Viņa to vēlējās, bet joprojām jutās sāpināta par mātes mīlestības un uzmanības trūkumu bērnībā.

Es lūdzu Keitiju aizvērt acis un runāt ar māti. Kad viņa savienojās ar mātes garu, viņa juta tuvumā sava sargeņģeļa siltumu, viņa jutās eņģeliskās klātbūtnes atbalstīta un aizsargāta. Keitija lūdza mātes garu pienākt tuvāk. Kad gars to izdarīja, viņa nekavējoties juta mātes klātbūtni. Keitija teica, ka sajuta — māte beidzot sapratusi grūtības, ko bija sagādājusi Keitijai. Tagad spējīga saprast, kā viņa likusi Keitijai bērnībā justies, viņa atvainojās par sāpēm, ko bija sagādājusi. Viņas māte teica, ka viņai bijis grūti būt mātei tik agri.

Es aicināju Keitiju pajautāt, vai ir vēl kas, ko viņas māte vēlētos teikt. Keitija brīdi klausījās un tad izplūda asarās. Keitija juta māti tuvumā, sūtot mīlestību, ko viņa nebija saņēmusi. Keitijas pavadoņi zināja, ka viņu dziedinātu neizjustās mīlestības un atbalsta saņemšana. Keitijai nevajadzēja informāciju. Tā bija emocionālā transformācija, ko sniedza savienošanās ar mātes garu.

Mentālā intuitīva pavadoņi

Mentālie intuitīvi uzdod jautājumus. Mentālie intuitīvi grib zināt, kāpēc, kad, kur un kā. Viņi vēlas pavadoņa eksistences pierādījumus, un viņiem var būt grūti noticēt saziņai ar citiem dzīvības spēkiem. Tomēr pavadoņi ne vienmēr apmierina mūsu prasības pēc pierādījumiem un liecībām. Viņiem patīk ievest mūs savā realitātē, ko nevaram izmērīt pēc saviem standartiem.

Mentālie intuitīvi bieži sapņo, ka ir skolā, vai pamostas noguruši, it kā visu nakti būtu mācījušies. Mentālie intuitīvi ir dabiski telepāti un meditācijā var uztvert sava pavadoņa vibrācijas, lai saņemtu vadību. Viņu pavadoņi mēdz nodot informāciju un zināšanas naktī vai sapņojot atvērtām acīm.

Mentālos intuitīvus saista arī grāmatas, lekcijas un citi praktiski informācijas avoti. Viņu pavadoņi mēdz būt viņiem līdzās, iedrošinot un vadot uz dvēseles evolūciju un izglītošanu. Viņu pavadoņi mēdz sagatavot viņu dzīvēs pieredzes, ko mēs, cilvēki, nespējam loģiski saprast. Savā saprašanas ceļā mentālie intuitīvi mācās par prāta, domas un ticības spēku. Pavadoņi, kas viņiem palīdz, tomēr nemēdz sniegt atbildes uz visiem jautājumiem. Ta vietā viņi mēdz sagatavot pieredzes, kuru laika meklētās atbildes atklājas. Mentālie intuitīvi meklē patiesību un atklāsmi. Arī viņu pavadoņi, iespējams, dzīvojuši savas fiziskās dzīves, šīs vēlēšanās vadīti.

Pavadoņiem, kas palīdz mentālajiem intuitīviem, bieži vien piemīt noteikta personība, un viņiem patīk, ka viņiem piešķir vārdu. Viņus var vizualizēt ar iekšējo redzi, viņiem patīk tērpties sava zemes dzīves laikmeta apģērbos. Iespējams, viņi ir daudz sasnieguši fiziskajā pasaulē, ar prieku mācījuši un dalījušies savās zināšanās, un parasti viņi vēlas arī turpmāk būt noderīgi. Viņi var attīstīt mūsu zināšanas lielākā mērā, nekā mēs spētu vieni paši. Tie, kas strādā medicīnas, tehnoloģiju un zinātnes jomā, saņem uzmanību no šiem sevi veltījušajiem gariem.

Mentālo intuitīvu pavadoņi dziļi izprot tos, kam viņi palīdz. Bieži vien viņi izmanto humoru un paradoksus un maina mūsu uzskatus un domāšanas modeļus, lai paplašinātu mūsu domāšanu, pārvarot ierobežojumus. Viņi ir saistīti ar pasauli, kurā zinātne, medicīna un tehnoloģijas spēj atrisināt tās problēmas, kas ir vajājušas mūs kopš laika gala, un viņi vēlas palīdzēt mums sasniegt līdzsvaru un vienotību. Viņi strādā ar prāta enerģiju, lai radītu gudrības un patiesības vadītu dzīvi un pasauli.

Šie pavadoņi mīt mentālās auras līmenī, tas ir centrēts mūsu sestajā čakrā, dēvētā arī par trešo aci. Trešajai acij piemīt spējas transformēt psihisko enerģiju vīzijā, šīs spējas ir pazīstamas ar vārdu “gaišredzība”. Mentālā enerģija mūs nemitīgi ieskauj. Mūsu ikdienas dzīves realitāte parasti ir mūsu mentālo uzskatu un aizspriedumu radīta. Pārvarot savu parasto sevī centrēto skatpunktu, palielinās arī gaišredzības spējas. Gaišredzība nav tikai spējas redzēt, tās ir spējas redzēt patiesību.

Kad mēs attīstāmies, mūsu parastais domāšanas veids tiek pamatīgi sašūpots. Lai iekļūtu augstākos apzināšanās līmeņos, mums jānoloba ego un negativitātes slāņi. Atlīdzība par smelšanos no augstākiem apzināšanās līmeņiem ir spējas domāt viņpus laika un telpas robežām. Tā ir dzīvošana, esamība un domāšana tagadnē. Mēs spējam zināt viņpus sevis.

Pavadoņi palīdz mums apvienot mentālo un psihisko enerģiju, kas rada potenciālu psihisku spēku, kurš var aizgādāt mūs pie Augstākā prāta. Šo prātu Dlpaks Čopra sauc par sfēru, kurā visas iespējamības mīt vienotības laukā.14 Šajā esamības stāvoklī mēs savienojamies ar visu dzīves un pieredzes vienību. Zināšanu iegūšana pasaulē ir tikai ceļojuma sākums. Mūsu pavadoņi vadīs mūs no vienkāršas zināšanas mentālā līmeni uz cēloņu un seku rezultāta pieredzi un pēc tam virzīs mūs uz transcendenci. Mūsu pavadoņi palīdz pacelties augstākajās vibrācijās. Šajā augstākās esamības stāvoklī mēs spējam apgūt apgaismotus domāšanas veidus. Mēs varam piedzīvot mūsu domu radošo spēku un apgūt spējas, kā izmantot mentālo enerģiju, lai radītu visu, ko vēlamies.

Mentālie intuitīvi iegūst spēku, apgaismotu prāta enerģiju pielāgojot fiziskajai sfērai ar sirds palīdzību un fiziskā manifestācijā. Pieaugot spējām transformēt prāta enerģiju, mēs sākam skatīt dzīvi ar gudrības un skaidrības acīm. Mēs esam aicināti paaugstināt mūsu domas visu iespēju sfērā, Dievišķajā prātā. Kad to darām, mēs visus dzīves apstākļus sākam uztvert kā dvēseles bagātināšanas un izaugsmes iespējas. Mēs spējam saskatīt katras situācijas mācību un iemeslu mūsu dzīvē. Bieži vien tad, kad apgūstam paredzēto mācību, apstākļi mainās un grūtības pāriet.

Endijs allaž bija sapņojis par savu uzņēmumu. Ilgus gadus nostrādājis par nekustamā īpašuma pārdošanas aģentu cienījamā nekustamā īpašuma kompānijā, viņš nolēma riskēt un dibināt pats savu uzņēmumu. Viņš darbojās ar vērienu. Līdzās savas nekustamā īpašuma firmas dibināšanai viņš nopirka trīs daudzdzīvokļu namus ar nodomu tos atjaunot un pārdot tālāk. Viņš ieguldīja visus savus līdzekļus un vairāk nekā miljonu lielu aizņēmumu.

Nelaimīgā kārtā viņš saskārās ar vienu šķērsli pēc otra. Viņa īpašumus nepirka, un viņš nespēja nokārtot savas ikmēneša finansiālās saistības. Viņa ilggadējais grāmatvedis tika apcietināts par krāpšanu. 'I'āpēc Endijam vajadzēja pārdzīvot garus, laiku prasošus auditus ar nodokļu inspekciju. Tajā pašā laikā tika nozagta viņa personas apliecība, sabojāta kredītvēsture un, ja tas viss vēl nešķita gana ļauni, viņu iesūdzēja tiesā kāds nomnieks. Endijs bija nospiests un izsmelts, viņš jutās viens un nespējīgs tikt galā ar šo spriedzi. Katra diena šķita ļaunāka par iepriekšējo. Savā izmisumā Endijs prātoja par punkta pielikšanu un pašnāvību. Viņš izdomāja trīs iespējamos veidus, kā to izdarīt, un sāka plānot savu nāvi. Endija tēvs bija izdarījis pašnāvību, kad Endijam bija trīs gadi. Endijs identificēja sevi ar tēvu, jūtot, ka tagad saprot tēvu labāk. Viņš gatavojās iet tēva pēdās.

Kādu vakaru Endijs sēdēja ar ieroci rokā. Viņš jutās gatavs pielikt punktu, samierinājies ar likteni. Endijs stāstīja, ka tajā brīdī viņš dzirdējis vīrieša balsi kliedzam uz viņu. Viņš bija viens, tāpēc zināja, ka balss nepieder cilvēkam — drīzāk balss viņu ieskāva, liekot apstāties un pārdomāt šo soli. Endijs sāka sarunu ar šo balsi. Balss teica Endijam, ka viņš ir Endija pavadonis un viņu sauc Bernards. Ar patīkamu britu akcentu viņš teica Endijam, ka nav nepieciešams pārtraukt dzīvi, un piedāvāja Endijam savu palīdzību.

Bernards teica, ka viņš palīdzēs Endijam tikt laukā no finansiālajām ķibelēm, bet viņam būs jāpiebremzē, jāiet soli pa solim un jāieklausās viņa ierosinājumos, un jāatver prāts jaunām idejām. Endijs teica Bernardam, ka viņš negrasās uzticēties garam vārdā Bernards jautājumā par to, kā tikt laukā no tik lielām finansiālām problēmām. Bernards teica Endijam, ka viņš drīz sastaps vīru, kurš viņam palīdzēs. Viņš aprakstīja šo cilvēku visos sīkumos. Endiju ieintriģēja šis pareģojums. Viņš teica Bernardam, ka patur pašnāvības iespēju, bet viņam gribējās zināt, vai Bernardam izrādīsies taisnība.

Pagāja vairākas nedēļas, un pareģotā tikšanās vēl nebija notikusi. Kad Endijs sāka zaudēt cerības un kļuva aizvien nomāktāks, viņš izlēma doties uz banku un runāt ar aizdevēju par nespēju veikt maksājumus. Kamēr Endijs gaidīja savu aizdevēju, kāds vīrs, kurš sēdēja blakus Endijam uzgaidāmajā telpā, sāka ar viņu sarunu. Viņš stāstīja par savu vēlmi ieguldīt nekustamajā īpašumā. Viņš vēlējās iegādāties daudzdzīvokļu namus, atjaunot tos un pārdot tālāk. Viņš pat izskatījās tā, kā Bernards bija aprakstījis. Endijs bija pārsteigts — maigi sakot. Šis vīrs galu galā nopirka vienu Endija īpašumu un ieguldīja līdzekļus Endija biznesā. Lēnām lietas sāka iet labāk, un Endija attiecības ar Bernardu kļuva ciešākas. Viņš nesteidzās un ieklausījās, sekojot Bernarda ieteikumiem un vadībai.

Nesen Endijs pastāstīja, ka devies uz mājām pie kādas sievietes, kura vēlējās reģistrēt savu māju pie viņa. Viņš teica, ka esot ilgi runājis ar šo sievieti, pusstundu par nekustamajiem īpašumiem un divarpus stundas par viņas garīgo dzīvi un viņas pavadoņiem. Endijs pastāstīja, ka ar Bernarda palīdzību viņš ir parādījis viņai, kā atvērties viņas pavadoņu ietekmei. Lai gan Endijam un Bernardam ir kopīgas biznesa intereses, viņu saikne tālu pārsniedz ikdienas pasauli. Tās ir uzticēšanās, beznosacījuma mīlestības un gudrības attiecības.

Garīgā intuitīva pavadoņi

Tā kā garīgie intuitīvi var atbrīvoties no fiziskām saistībām ar neticamu vieglumu, viņi ar prieku savienojas ar saviem pavadoņiem ēteriskās augstākās vibrācijās. Pat esot ķermenī, viņi reizēm apzināti apvienojas un saplūst ar Garu. Viņi to dara tik instinktīvi, ka paši ne vienmēr līdz galam saprot, kas notiek, tomēr tas viņiem netraucē izjust laimes stāvokli.

Garīgo intuitīvu pavadoņi var piederēt dvēseļu grupai. Dvēseļu grupa ir individualizētu dvēseļu kopums, kas apvienojas un vibrē kopā, sazinoties cits ar citu vienotības stāvoklī. Dvēseļu grupas enerģija var būt visai spēcīga un stimulējoša, šī enerģija var ietekmēt dziedniecības spējas un izaugsmi ievērojamā veidā. Garīgajiem pavadoņiem mēdz piemist mazāk izteikta personība nekā emocionālo un mentālo sfēru pavadoņiem, un viņi var virzīt garīgo intuitīvu uz dzeju, prozu, mūziku, vēstījumu saņemšanu vai reliģiskajiem dziedājumiem.

Viņu ietekme ir jūtama kā vibrācijas, tāpēc nepieciešama īpaša jutība, lai attīstītu šo pavadoņu apzināšanos. Viņiem patīk strādāt ar cilvēkiem, kas arī darbojas grupās. Mēs sastopam garīgos intuitīvus meditējošu, jogu praktizējošu vai pielūdzošu cilvēku vidū. Viņi ir orientēti uz kopienu un māca citus strādāt kopā un radīt kopīgus mērķus. Garīgie intuitīvi bieži tiecas iet bez-ego ceļu, un viņi piesaista pavadoņus, kas ir pārsnieguši šo ierobežojumu. Grūti zināt šo pavadoņu vārdus vai vizualizēt viņus cilvēciskā formā. Visvieglāk viņi ir sasniedzami ekstātiskā stāvoklī un ar auras un enerģijas lauku palīdzību. Kur mentālais intuitīvs darbojas ar prātu un emocionālais intuitīvs ar sirdi, tur garīgais intuitīvs darbojas ar enerģijas lauku un auru. Garīgais intuitīvs ir jutīgāks pret enerģiju nekā citi intuitīvu tipi, un viņu pavadoņi sadarbojas ar viņiem ar apziņas un sajūtu palīdzību. Garīgie pavadoņi bieži motivē savus Zemes draugus ar iedvesmojošām apziņas maiņām un pacilātības sajūtām.

Velte, ko garīgais intuitīvs nes Zemei, ir spējas apgādāt planētu ar garīgu enerģiju. Viņi ir pārveidotāji un noslēpumaini alķīmiķi ar spējām iedvest fiziskajam vitālu dzīvi, sniedzot enerģijas viļņus no šķista enerģijas avota. Daudzi skolotāji un pavadoņi, kas sadarbojas ar viņiem, nav dzīvojuši Zemes dzīvi. Viņi var būt dvēseles, kas mitušas uz citām planētām un debesu sistēmām. Iespējams arī, ka garīgie intuitīvi paši nav dzīvojuši daudzas Zemes dzīves, un viņu pavadoņi bieži ir kompanjoni no citām pasaulēm. Parastā saikne starp garīgo intuitīvu un viņa pavadoņiem ir nefizisko realitāšu pieredze.

Garīgie intuitīvi darbojas ar savām augstākajām čakrām — septīto, astoto un augstākām, tur atrodas viņu enerģijas centrs. Garīgajiem intuitīviem nepatīk robežas un ierobežojuma sajūta, un viņi bieži jūt savu apziņu plešamies viņpus fiziskā. Viņi vairāk dzīvo savā enerģijas laukā un mazāk fiziskajos ķermeņos, un tā viņu pavadoņi lielākoties sazinās ar viņiem caur būtību, esenci. Garīgie intuitīvi uzņem informāciju ar auras palīdzību, tas daļēji izskaidro, kāpēc viņiem mēdz būt grūti pieredzēto ietērpt vārdos. Saņemot psihisku informāciju enerģijas laukā, mēs uztveram to kā sajūtas, iekšējas vibrācijas, kas var būt stimulējošas un iedvesmojošas. Tādēļ ir nepieciešama prasme pārvērst psihisko enerģiju fiziskā, fiziskajam ķermenim tas var būt nogurdinoši.

Ne vienmēr garīgie intuitīvi jūt spēcīgu saikni ar fizisko pasauli. Daudzi atrašanos šeit uzskata par nepieciešamību savas karmas dēļ — atspēriena punkts pirms pilnīgas transcendences garā —, un viņi labprāt patveras augstākajās sfērās, kad vien iespējams. Garīgajiem intuitīviem piemīt spējas palīdzēt citiem pārcelties augstākos garīgos stāvokļos. Viņi spēj būt par kanālu brīnumainai dziedināšanai un ģeniāliem mākslas un mūzikas darbiem. Lai to spētu, viņiem jāspēj būt šeit fiziskajā pasaulē, nevis tikai izklaidēties garīgajā. Viņu uzdevums ir transformēt augstāko garīgo enerģiju par to smagākajā fiziskajā vibrācijā. Viņu pavadoņi var pazemināt garīgās vibrācijas intensitāti, lai savienotu to ar fizisko. Pavadoņi tā rīkojas, lai nodibinātu kontaktu ar saviem fiziskajiem kompanjoniem un palīdzētu viņiem to materiālākajās rūpēs. Tas vien, ka viņi ir ciešāk saistīti ar būtību un nefiziskajām realitātēm, nenozīmē, ka šie pavadoņi nespēj strādāt fiziskajā sfērā. Viņi var palīdzēt saviem Zemes draugiem radīt pārpilnību un manifestēt dzīves, pēc kādām viņi alkst.

Garīgos intuitīvus bieži pārņem visaptveroša zināšanas sajūta. Viņi nezina, kā vai kāpēc, bet viņi zina. Kopā ar šo dziļo zināšanas sajūtu bieži vien nāk dziļa garīga sapratne un atklāsme. Garīgie intuitīvi ir piemēroti saņemt enerģiju no augstākiem uztveres līmeņiem. Viņiem ir viegli kontaktēties ar cilvēkiem, kas ir nonākuši garu pasaulē. Vairāk nekā citi intuitīvu tipi viņi mēdz sapņot par tiem, kas devušies uz viņsauli, un spēj sazināties ar tiem gan sapņu stāvoklī, gan nomodā. Viņi var paaugstināt savu apziņu, lai viegli izveidotu kontaktu ar nefizisku enerģiju, bieži pat īsti neapzinoties, ko dara.

Betai bija daudz pavadoņu. Viņi bija sajūsmā par Betu. Beta jūt savus pavadoņus kā siltuma viļņus un glāsmainas krāsu straumes. Esot dziļās meditācijās, viņa dodas brīnišķīgos garīgos ceļojumos ar saviem garu pavadoņiem. Beta un viņas dvēseles draugi ceļo uz dažādām daudzdimensiju sfērām, slidot bagātīgos, siltos ekstātisku vibrāciju viļņos.

Kad Beta ieradās uz seansu, viņa bija noraizējusies par savu finansiālo stāvokli un veselību. Lai gan viņa šķita dabiski uzskaņota savām bagātīgajām garīgajām enerģijām, viņai sagādāja grūtības piezemētāki dzīves aspekti. Tāpat kā daudzi citi garīgie intuitīvi, viņa pieņēma, ka viņas pavadoņi ir līdzīgi viņai. Viņa domāja, ka viņi ir brīnišķīgi kā mistiski kompanjoni, bet diezgan bezjēdzīgi, kad runa ir par viņas dzīves praktiskajiem aspektiem.

Tomēr viņas pavadoņi, tāpat kā lielākā daļa pavadoņu, neuztver mūsu fiziskās dzīves kā negarigas vai ārpus viņu ietekmes. Nedzīvojot dualitātē, viņi patiesībā var ietekmēt mūsu ikdienas dzīvi pārsteidzošā veidā. Viņi rīkojas, lai palīdzētu mums dzīvot bez ierobežojumiem un aizliegumiem, ko mēs paši sev nosakām. Betas pavadoņi vēlas, lai viņa lūdz viņu palīdzību un vadību ikdienišķākajās dzīves jomās. Kad es to pastāstīju Betai, viņa šķita pārsteigta. Viņai bija grūti aptvert, ka viņas dzīves garīgie un fiziskie aspekti varētu pastāvēt līdzās. Betai šķita, ka viņas pavadoņi nespēj viņai palīdzēt un nemaz nav ieinteresēti viņas dzīves materiālajā daļā. Viņai pastāvēja skaidrs dalījums starp garīgo un materiālo sfēru.

Betai šajā dzīvē ir uzdevums. Viņa strādā, lai radītu savas debesis šeit pat, uz Zemes. Lai to sasniegtu, viņai jāatceļ savi spriedumi. Viņa nevar dažas lietas dzīvē klasificēt kā garīgas un citas ne. Viss ir gara manifestācija fiziskajā. Viņa var būt laimīga garīga būtne fiziskā pasaulē. Viņas pavadoņi to zina. Viņi ir šeit, lai palīdzētu viņai to īstenot.

Fiziskā intuitīva pavadoņi

Fiziskie intuitīvi vislabāk sazinās ar Zemes izcelsmes pavadoņiem, piemēram, dzīvnieku, augu, minerālu un ūdens gariem un gariem, kas darbojas šamanistiskajā un Deviskajā pasaulē. Viņi var ari baudīt sabiedrību, ko veido tādas pārdabiskas būtnes kā rūķi, fejas, elfi, dievi un dievietes, piemēram, Pāns un Izīda. Viņu pavadoņi var būt burvji un alķīmijas eksperti, kas vēlas dalīties savās spējās ar saviem mīļajiem cilvēku mācekļiem.

Daudzi zemes izcelsmes pavadoņi mēdz parādīties fiziskajā pasaulē mums pazīstamās formās. Viņi jūtas kā mājās virs zemes un zemē, un, ļoti iespējams, ir dzīvojuši augsti attīstītas dzīves uz Zemes. Viņi var būt bijuši vadoņi Amerikas indiāņu, maiju, acteku, atlantu, ķeltu, ēģiptiešu un peruāņu kultūrā, minot vien dažas. Viņi glabā kvēlu mīlestību pret Zemi un iedvesmo fizisko intuitīvu klausīties un runāt ar Zemes gudrību. Šie pavadoņi parasti ir meistari, strādājot materiālās pasaules robežās. Viņiem piemīt spējas pieņemt formu pēc vēlēšanās, un viņi spēj mainīt un ietekmēt fiziskus fenomenus. Viņi var būt tauriņš uz palodzes, mākonis, kas pieņem ķeruba formu, kristāls, kas pastiprina mūsu psihiskās spējas, vai ceļā sastapts svešinieks, kura smaids pārvērš mūsu dienu.

Stīvam ir daudz dzīvnieku pavadoņu. Viņam ir ari daudz mājdzīvnieku. Viņam ir suns, kaķis, putni, pat ēzelis. Kopš bērnības viņam ir īpaša patika pret zilajiem sīļiem, pirmajām dzīvnieku pasaules būtnēm, ar ko viņš spēja sazināties. Kādā vasarā viņš trīs reizes atrada pa mirušam zilajam sīlim savas mājas tuvumā. Tajā vasarā nomira viņa māte, un sievai bija spontānais aborts. Vēlā rudenī viņš aizgāja no darba, kurā bija strādājis ilgus gadus.

Stīvs teica, ka, citu pēc cita atradis šos putnus, viņš zināja, ka tie nes viņam vēsti, brīdina par zaudējumiem. Kad viņš piedzīvoja šos zaudējumus, viņš juta garīgu klātbūtni. Zilo sīļu mirušie ķermenīši bija palīdzējuši viņam pieņemt tuvojošās pārmaiņas. Viņš juta, ka viņi ir tik ļoti rūpējušies par viņu, ka pārvērtušies garos, lai varētu viņu sagatavot un brīdināt par pārmaiņām, kas tuvojas.

Mītot tuvu dabai un Zemei un uzskatot dabas pasauli par savām debesīm un mājām, fizisko intuitīvu pavadoņiem sagādā prieku rituāli un ceremonijas. Viņi bauda un godā jauna mēness ceremonijas, vikāņu burvestības, saulgriežu svinības un medicīnas rata rituālu. Šie pavadoņi mīt jūrās, akmeņos un zālē, kas ieskauj mūs. Viņi darbojas zemes sfērā ar enerģētisko viesuļu palīdzību, tie sastopami Se-donā, Arizonā, un citās vietās Amerikā, Eiropā un visā pasaulē. Daļa no viņu uzdevuma ir Zemes attīrīšana. To viņi dara, palīdzot atbrīvot negatīvus un uzkrājušās enerģijas struktūras. Fiziskajiem intuitīviem, tāpat kā viņu pavadoņiem, piemīt iedzimta vēlme transformēt mūsu vides kaitīgos un indīgos aspektus neskartās un dievišķās debesīs. Fizisko intuitīvu pavadoņi reizēm dzīvo augos un puķēs, lai dāvātu dziedināšanu cilvēku un dzīvnieku pasaulei.

Fiziskie intuitīvi labāk nekā citi intuitīvu tipi spēj apzināties iekšējo garu, kas mīt fiziskajā. Viņi ir spējīgāki uztvert dabas garus, sazināties ar dzīvniekiem un uztvert Dievu dabā. Modernā pasaule reti godā un parāda cieņu iedzimtajai zemes gudrībai, bet fiziskie intuitīvi viegli savienojas ar fiziskuma garu.

Dabas ritmos balstītas garīgās tradīcijas, piemēram, Vika (pagāniska ticība, reliģija) un Amerikas indiāņu tradīcijas, meklē dzīvības un nāves noslēpuma atklāsmi dabas ciklos. Zeme ir fizisko intuitīvu skola, jo viņi sadarbojas ar dabas pasaules vienkāršību instinktīvi un dabiski. Viņi gūst dzīves jēgas atklāsmi debesu un zvaigžņu skaistumā. Viņi bieži tiecas īstenot savu vēlmi darboties vienotībā ar dabas gariem. Fiziskā intuitīva pavadoņi māca viņus saskaņot savu fizisko un pārdabisko enerģiju, kas ļauj ietekmēt savu ideālo iznākumu radīšanu.

Mēs parasti domājam par pavadoņiem kā ēteriskām un nemateriālām būtnēm. Fizisko intuitīvu pavadoņi var šķist taustāmi un tverami, bet tas ir īslaicīgi. Viņi iemiesojas vien uz mirkli tajā būtnē, realitātē vai dabas objektā; kas viņiem šķiet pievilcīgs. Viņi priecājas par spēlēm, viņiem patīk izjokot mūs un priecāties ar mums. Viņi var izsist mūs no sliedēm. Mēs sāksim pārdomāt to, ko uztveram par “īstu” un “ķermenisku”.

Fiziskā intuitīva pavadoņi bieži vien darbojas atšķirīgi no citiem pavadoņiem. Tā vietā, lai mēs meklētu saziņu ar šiem gariem sevī, mums ir jādodas viņus atrast ārējā pasaulē. Reizēm viņi parādās kaķa vai suņa tēlā, negaidīti uzrodoties pie durvīm. Viņi var uzkavēties dienu vai pāris gadu; viņi būs ar tevi tik ilgi, cik nepieciešams, lai īstenotu to, ko ir ieradušies iemācīt. Šie pavadoņi var iemācīt mums formu maiņu, fiziskā ķermeņa mainīšanu un pārveidošanu. Viņi uzrunā mūs, lai mēs skatītu sevi viņpus fiziskajiem ierobežojumiem, ko uztveram par realitāti. Viņi darbojas, un viņiem patīk fiziskā pasaule, bet viņi tai nav piekalti. Viņi vēlas mums iemācīt pārslēgt apziņu iekšā un ārā no fiziskā.

Fiziskais intuitīvs var būt lēnāks nekā citi jaunu tehnoloģiju, garīgu skolu vai abstraktu ideju apguvē. Viņu pavadoņi bieži mudina viņus apgūt Zemes fenomenus. Neparasti fenomeni — tostarp ār-puszemes civilizācijas, noslēpumainais Bermudu trijstūris, senā Atlantīdas civilizācija un spoki — pievelk daudzu fizisko intuitīvu ziņkāri. Šis intereses var kļūt par vārtiem, kas palīdz viņu pavadoņiem veicināt fiziskā intuitīva izaugsmi un apzināšanos, ievelkot viņus dziļāk dzīves brīnumos.

Fiziskajiem intuitīviem piemīt tendence uzņemt enerģiju no fizisko ķermeņu vides, un tas var radīt papildu spriedzi. Fizisko intuitīvu pavadoņi palīdzēs viest modru apzināšanos, lai fiziskie intuitīvi sajustu to enerģiju vibrācijas, ko viņi varētu būt uzkrājuši savā ķermenī. Lai to panāktu, pavadoņi rada situācijas, kurās fiziskais intuitīvs jutis, pieredzēs un atbildēs. Pavadoņi darbosies, lai piedabūtu viņus runāt, dziedāt, skandēt un just.

Andžela ir sociālā darbiniece nu jau vairāk nekā divdesmit gadu tajā pašā lauku apvidū, kur viņa uzauga. Savas karjeras laikā viņa ir strādājusi ar mazuļiem, bērniem, pieaugušajiem un veciem ļaudīm.

Viņai vienmēr bijusi nozīmīga loma savā ģimenē. Viņas tēvam bija progresējoša garīga slimība, un māte gadiem ilgi cīnījās ar alkohola un recepšu zāļu atkarību. Andželai ir dažus gadus jaunāks brālis.

Andžela uzauga, rūpējoties par brāli un pārējo ģimeni. Ņemot vērā gādīgo lomu, ko viņa uzņēmās bērnībā, viņas kompetence un lietpratīgums nav pārsteidzošs. Andžela jau daudzus gadus cieš hroniskas sāpes, viņai sāp locītavas, un viņa mokās ar muskuļu sāpēm. Viņa ir izmēģinājusi dažādas zāles un holistisko dziedniecību, meklējot ceļu, kā atbrīvoties no mūžīgajām sāpēm. Viņa ir piedzīvojusi dažādu pakāpju sāpju atvieglošanos, tomēr tās ir neatlaidīgas. Gadās dienas, kad Andžela jūtas tik pārstrādājusies un nogurusi, ka spēj vien klusi sēdēt savā dārzā, sildoties saules staros un priecājoties par puķēm un augiem. Viņa gaida šos brīžus, dabas pasaules klātbūtnē viņa jūt mierinājumu un gādību.

Andžela atceras mazo pagalmu savās bērnības mājās, kur bieži mēdza paslēpties no skaļajām balsīm un nokaitētās gaisotnes mājās. Esot laukā, Andžela mēdza izspēlēt fantāzijas ar fejām un maģiskajām būtnēm, ko viņa iztēlojās dzīvojam augu un koku stūros un kaktiņos. Dažas no tām bija jautras un lika viņai smieties, citām patika izjokot viņu un paslēpt mazos nieciņus, ar ko viņa spēlējās. Viņa zināja, ka nevar stāstīt vecākiem vai citiem pieaugušajiem par viņiem. Vienu dienu fejas viņu sarāja pēc tam, kad bija novilkusi savu māti no dīvāna, lai pievienotos rotaļās ar viņām. Viņi spēlēsies tikai ar viņu, tā viņi teica Andželai. Citi cilvēki ir pārāk skaļi un kaitinoši. Andžela spēlējās ar saviem dārza draugiem savus pirmos grūtos septiņus dzīves gadus līdz brīdim, kad viņi no šīm mājām pārcēlās uz dzīvokli.

Nesenā pasēdēšanas reizē dārzā Andžela iesnaudās savā atpūtas krēslā un pēc pāris minūtēm pamodās no savādas melodiskas dziesmas, ko viņa atcerējās no bērnības. Viņa instinktīvi sāka dungot līdzi. Pašai par pārsteigumu, viņa atcerējās dažus pantus un lielāko daļu

vārdu. Kamēr viņa dungoja līdzi, viņas puspavērto acu priekšā ātri zibēja krāsu zibšņi, kas nāca no krūmiem. Varbūt viņi ir atgriezušies, viņa nodomāja, tie dabas gari un fejas, kas mēdza dejot un dziedāt kopā ar viņu bērnībā. Tomēr viņa neticēja pat tam, ka bija “īsti”. Viņi bija tikai viņas vientulības radīti iedomu rotaļbiedri, viņa teica pati sev. Tik un tā viņa smaidīja, un doma, ka bērnības draugi ir viņu atraduši, sniedza siltu mierinājumu.

Andžela sāka uzturēties dārzā biežāk nekā iepriekš, vērojot, gaidot citas zīmes, ka viņa nav viena. Viņa sāka atstāt mazus krāsainus akmentiņus un lentes, atminoties būtņu patiku pret nieciņiem. Viņa cerēja izvilināt viņus apciemojumam, parādīties redzamiem. Tā viņa turpināja darīt mēnešiem ilgi. Viņa sāka vairāk lasīt par šiem zemes gariem, aizrāvusies ar domu par viņu eksistences iespējamību. Tas sniedza viņai rāmuma un miera sajūtu, viņa jutās mazāk vientuļa, nekā bija jutusies jau ilgu laiku.

Jau ilgu laiku Andžela turpina savu dārza feju vērošanu. Viņas atkal kļuvušas par viņas biedriem, ievelkot viņu savā krāsu, prieka, jautrības un vienkāršu izpriecu pasaulē. Andželai nešķiet tik svarīgi neatspēkojami pierādījumi viņu eksistencei. Pēc pazudušiem krāsainajiem akmentiņiem vai glīti noliktās lentes, kas sveic viņu no rīta, viņa zina, ka viņas draugi ir tuvumā.

Mūsu pavadoņi un eņģeļi var ievērojami ietekmēt mūsu dzīvi. Mēs reti apzināmies tos pārsteidzošos ceļus, kādos viņi vada mūs uz izaugsmi un attīstību. Fiziskie intuitīvi dzīvo ar dziļi apslēptām atmiņām par šķīstu, tīru Zemi. Viņu gara draugi darbojas, lai pamodinātu viņus šai bagātajai iekšējai zināšanai.

TĀLĀKĀ ATTĪSTĪBA

Kad sākam apzināties, pie kura no četriem intuitīvajiem tipiem mēs piederam, un veltām enerģiju un uzmanību šiem aspektiem, mūsu intuitīvās spēcīgās puses sāk attīstīties. Tomēr, ja kļūstam pārāk ieciklējušies un pievērsušies vienai modalitātei, mūsu izaugsme var kavēties un apsīkt. Tāpēc ir svarīgi godāt un saskatīt vērtību atšķirīgos ceļos, nevis pieķerties uzskatam, ka Gars ir sasniedzams tikai vienā noteiktā veidā.

Emocionālie intuitīvi var ticēt, ka ceļš uz pilnību ir ideāla dvēseles radinieka vai mīlestības atrašana. Viņi var pavadīt dzīvi, meklējot sev radniecīgo dvēseli un ideālās mīlas attiecības. Mentālie intuitīvi var ticēt, ka vienīgais ceļš ir saprast, kas un kāds ir Dievs. Viņi var pieprasīt zinātniskus pierādījumus, lai ticētu garīgām realitātēm. Garīgie intuitīvi var nespēt uztvert savu Zemes uzdevumu un izdzīvo savus garīgos ideālus. Viņi var klejot pa dažādām garīgajām praksēm, tā arī neiesaistot savu augsto garīgo apzināšanos ikdienas dzīvē. Viņi var noraidīt šo pasauli kā bezjēdzīgu un seklu. Fiziskie intuitīvi var nejust motivāciju augt un saprast savu daudzdimensionālo potenciālu. Viņi var nemanīt garīgo realitāšu vērtību vai sabāzt tās visas vienā maisā un dzīvot savai materiāli centrēto dzīvi.

Mūsu pavadoņi var palīdzēt mums attīstīties pāri mūsu aizspriedumiem. Es pirmo reizi saskāros ar zīlēšanu vecā Idzin grāmatā, kas

• nonāca manās rokās vidusskolā. Mani sajūsmināja šī senās ķīniešu gudrības grāmata. Idzin māca ceļu uz garīgiem sasniegumiem un veiksmi, izmantojot dabas metaforas, lai ilustrētu Visuma likumus.

Mēs apgūstam šis mācības, metot trīs monētas sešas reizes, lai izveidotu heksagrammu, kuras interpretācija ilustrē pašreizējo situāciju, kurā atrodamies, un dod padomu, kā vislabāk rīkoties.

Man ļoti patika mest monētas un pētīt, kas Idzin bija man sakāms. Es lasīju un pārlasīju heksagrammas sniegto padomu. Tā sākās mans ceļš, kas saistīts ar konsultēšanos pie dažādiem metafiziskiem praktizētājiem un astrologiem un interesi par pārdabiskiem fenomeniem. Šajā laikā daudzi mediji, ar ko es tikos, teica, ka man ir sargeņģelis — kāda katoļu svētā. Tas man šķita interesanti, bet visai neizprotami. Es tiku audzināta kā protestante. Mana māte bija metodistu mācītāja, un man nebija ne jausmas, kāpēc katoļu svētā vēlētos pavadīt laiku ar mani.

Svētie bija sveši manā pagātnē un tālu no manām toreizējām interesēm. Tomēr, kad vairākkārt biju to dzirdējusi, nolēmu uzzināt ko vairāk par šo svēto. Kad es izpētīju, ka viņa bijusi slavena ar savu vienkāršo, mīlošo dabu un ziedošanos Jēzum, jutos vēl vairāk apjukusi. Kāpēc gan viņa vada mani? Ko viņa vēlējās man iemācīt? Centos sūtīt viņai ziņu, ka es novērtēju viņas uzmanību, bet domāju, ka viņa ir kļūdījusies cilvēka izvēlē.

Bija nepieciešami daudzi gadi un daudz šīs mīlošās pavadones ietekmes, lai es saprastu pati savu dziļo emocionālo dabu. Es jutos ērtāk garīgajās sfērās, un man vieglāk bija saprast abstraktu garīgu grāmatu kā Idzin, nekā iztēloties mīlošu pavadoni savā tuvumā. Tolaik man nebija patiesas emocionālas pašizpratnes. Es pieļāvu kļūdas, kas radīja emocionālas vētras un sāpes. Lai gan man bija dziļas jūtas pret citiem, man nebija emocionālā brieduma, lai zinātu, kā izpaust savas dziļi emocionālās un garīgās idejas. Visvairāk par Garu esmu iemācījusies, ejot sirds ceļu, tomēr tolaik mani vairāk saistīja ezote-riskākas garīguma izpausmes. Ja es nebūtu izjutusi sirds enerģiju, mans potenciāls būtu palicis neatldāts.

Daudz cilvēku, kas kvēli alkst garīgu izaugsmi un lūdz Garam vadību, kādu brīdi sāk piedzīvot pieredzi, kas liek tiem justies neērti.

Ne vienmēr Gara nodomi saskan ar mūsējiem. Izpratnes paplašināšana ir daļa no izaugsmes. Pievēršanās citu intuitīvo perspektīvu attīstīšanai savu dabisko intuitīvo stipro pušu vietā ne vienmēr ir viegla vai patīkama.

Kad esam neapmierināti ar esošo lietu stāvokli, nereti vēlamies doties tālāk par ierobežojumiem. Var būt, ka mūs vada kvēla vēlme pēc cita darba, labākas veselības, vairāk naudas vai mīlestības attiecībām. Dažus cilvēkus ari interesē dzīves jēgas vai uzdevuma atklāšana, un citiem piemīt lieliska savas garīgās identitātes izjūta, un viņi vēlas sazināties ar viņsaules mīļajiem vai vairot savas psihiskās spējas. Mūsu alkas tā motivē izvēles, ko veicam.

Garīgajā līmenī Augstākais es un mūsu pavadoņi izmanto alkas, lai liktu mums pārvarēt pretestību. Mūsu ego parasti baidās mainīties un cenšas kontrolēt mūsu dzīvi, tos, kas mums apkārt, un vidi, kādā dzīvojam. Cenšoties izvairīties no pārmaiņām, mēs dodam vietu inercei, un ar inerci nāk garlaicība un (iespējams) depresija. Bet tad, kad ilgojamies pēc tā, kas mums šķiet trūkstam, mēs esam gatavāki ļaut pārmaiņām ienākt mūsu dzīvē. Alkas var būt ceļš, kas ved mūs patiesības meklējumos. Protams, alkas, ko baro izpratnes trūkums, arī var vest mūs centienos rast laimi ārpus sevis. Mums ir jāattīstās, lai paustu to, ko vēlamies. Mēs kļūstam vai izaugam par to, ko meklējam.

Laura

Pāris pēdējo gadu laikā Laura ir apmeklējusi daudzas intuīcijas attīstīšanas nodarbības. Viņa vēlas palīdzēt cilvēkiem. Viņa vēlētos attīstīt savas intuitīvās spējas līdz tādam līmenim, ka spētu sniegt psihiskos vēstījumus un vadību citiem, bet pašlaik viņa jūtas ļoti vīlusies ‘savā šķietamajā progresa trūkumā. Laura ir lasījusi, studējusi, izmēģinājusi un meditējusi, un viņa tik un tā nejūtas spēcīgāks medijs vai intuitīvs, kā bija, sākot šo ceļojumu.

Laurai pieder mārketinga kompānija. Viņa ir finansiāli veiksmīga, un daudzi viņas nozares speciālisti apbrīno viņu par biznesa sasniegumiem, bet viņa tik un tā pūlas kļūt par mediju. Viņa vēlētos pamest biznesu un sākt no jauna kā garīga padomniece. Laura arī jūtas vīlusies manī. Viņa uzdod man tādus jautājumus kā Kāpēc Dievs ir devis citiem šo velti un man ne? Kas man jādara, lai es kļūtu par mediju? Kāpēc neizdodas?

Laura ir ķērusies pie intuīcijas attīstīšanas tāpat, kā risina lietas biznesa pasaulē. Viņa apmeklē nodarbības un strādā, lasa un studē. Viņa cenšas ievietot garīgo pasauli sfērā, kurā jūtas visērtāk. Tomēr atšķirībā no mūsu pasaulīgajiem mērķiem un nodarbēm psihiskā attīstība pieprasa attīstību daudzos līmeņos. Intuīcija uzrunā tās mūsu būtības daļas, kas var būt neizmantotas vai snaudošas. Intuitīvā izaugsme ir ieklausīšanās sevī. Mums jābūt spējīgiem sadzirdēt dvēseles lūgumus. Un svarīgi ir paturēt prātā, ka mūsu dvēsele nav lieta. Tā nav akadēmisks priekšmets, ko mēs varam apgūt un kontrolēt. Nē, tā ir kas gluži pretējs tam. Dvēsele ir dzīva, tai piemīt gudrība, spēks, viedums un skaistums. Tā dzīvo mūsos, vienojot mūs ar Dievu, dievišķo avotu. Kad mēs ieklausāmies tās balsī, mēs tiekam vadīti uz laimi. Bet, lai saklausītu tās smalko, kluso balsi, mums jāatver sevi un jāatveras tālāk par to, ko mēs zinām vai domājam zinām.

Lauras intuitīvais stils acīmredzami ir balstīts viņas mentālajā enerģijā. Lai gan viņa ir apguvusi daudz gudrību un attīstījusi sevī mentālo intuīciju, viņai jādodas tālāk par šo modalitāti. Tagad viņa apgūst piekļuvi savai intuīcijai garīgākā veidā. Viņa meditē, klausās un gremdējas dievišķā enerģijā, kā to dara garīgie intuitīvi. Viņa disciplinē sevi atmest mērķi un dzīvot mirklī. Tas nav viegli. Viņa grib redzēt rezultātus. Viņa vēlas būt precīzs medijs, kurš citiem sniedz konkrētu informāciju. Viņai nešķiet pievilcīga doma par vienkāršu laika pavadīšana ar Garu un enerģijas izjušanu. Tomēr, lai saņemtu kāroto psihisko informāciju, viņai ir jāiemācās būt atvērtam kanālam. Pievēršanās ēteriskajam, nezināmajam un netveramajam paaugstinās viņas intuitīvo jutību.

Lai gan mūsu pavadoņi ir mīloši un līdzjūtīgi, viņi nespēs atturēt mūs no mūsu uzskatu un spriedumu iespaidiem. Intuitīvā enerģija ir līdzsvarota un bezaizspriedumaina. Mūsu intuīcija var būt precīzāka, kad tā iesaistās jomās, kurās spējam būt skaidrākie un objektīvākie. Daudziem cilvēkiem šie ceļi ir viņu nedominējošajās modalitātēs. Mūsu materialitātē balstītais ego arī tiecas būt vairāk iesaistīts, kad darbojamies, izmantojot savas stiprās puses. Intuīcija ir saikne ar dvēseli, iekšējo balsi. Ego nav objektīvs. Tas reti redz skaidri. Parasti tas strādā, lai stiprinātu sevi, tas ir balstīts bailēs un meklē iespēju pārņemt un dominēt pār mūsu dvēseliskajiem mērķiem.

Intuīcija apvieno mūsu apziņu ar plašo esamību. Ego nespēj panākt šo vienotību. Šī iemesla dēļ mēs parasti sasniedzam lielāku garīgu progresu tajās sevis daļās, kur mūsu ego jūtas vismazāk kompetents. Lai pilnībā īstenotu savu potenciālu, mums jāmācās apgūt apgabalus, kas var būt nepazīstami. Ja mēs uz dažādiem sevis skatīšanas ceļiem reaģējam ar bailēm vai pretestību, mēs varam radīt iekšēju disharmoniju. Šī nelīdzsvarotība parādīsies kādā veidā. Pievilkšanas likums apgalvo, ka tas, ko mēs piedzīvojam dzīvē, ir mūsu uzskatu un domu tieša manifestācija. Ja mēs radām spriedumus par citiem, mēs varam paši attapties tikt tiesāti un kritizēti. Mūsu lielākā psihiskā izaugsme notiks tad, kad atvērsim sevi un dosimies tālāk par mūsu pašcentrētajiem skatu punktiem un uztveres ierobežojumiem.

Ēriks

Kopš bērnības Ēriks ir aizrāvies, apgūstot visu, kas iespējams par ārpuszemes eksistenci un dzīvības formām uz citām planētām. Viņš ir lasījis un pētījis grāmatas, apmeklējis lekcijas un konferences, lai

uzzinātu visu par šo tematu. Viņš jūt, ka viņa prāts ir atvērts plašai zināšanu pasaulei, ko viņš ar prieku bauda. Kad viņam nesen diagnosticēja vēzi, viņš rīkojās kā ierasts un sāka pētīt dažādas ārstniecības iespējas. Viņš meklēja tradicionālas un alternatīvas medicīnas metodes, lasīja pētījumus un runāja ar daudziem cilvēkiem. Ēriks kļuva par zināšanu krātuvi citiem, kas interesējās par dziedināšanas iespējām un alternatīvām.

Ēriks regulāri apmeklēja onkologu un dažādus alternatīvās dziedniecības praktizētājus, un viens no viņiem ierosināja apmeklēt meditācijas meistardarbnīcu. Ēriks devās turp, cerot, ka meistardarbnīca pazeminās viņa spriedzes līmeni. No saviem pētījumiem viņš zināja, ka meditācija labvēlīgi iedarbojas uz spriedzes mazināšanu. Nodarbības laikā viņam tika dots laiks būt klusam, meditēt, ieklausīties sevī. Šīs meditācijas laikā uzvirmoja sajūtas un emocijas, un viņš sāka apzināties spēcīgas, dziļi apslēptas sajūtas. Viņam šķita, ka viņā ir izsista tapa, un bēdas, skumjas un bailes plūda aumaļām.

Kad parādījās šīs dziļās emocijas, Ēriks sāka raudāt. Viņam šķita, ka stundām ilgi jūt savu sajūtu intensitāti, un ļāva tām izpausties. Citi dalībnieki mierināja viņu un cienīja viņa emocionālo brīdi. Viņi izteica savu līdzjūtību un izpratni. Ēriks atgriezās no nodarbības attīrījies, skaidrs un mīlestības pilns. Viņš nebija apjautis, ka viņam vajadzīga šāda emocionāla dziedniecība, un juta, ka ir saņēmis lielu velti. Šī dziedināšana bija tikpat svarīga kā fiziskā dziedināšana, ko viņš meklēja.

Ēriks ir mentālais intuitīvs. Viņš traucās pa dziedniecības taku, mācoties, pētot un izmēģinot, bet viņa emocionālā enerģija bija bloķēta. Kad viņš atļāva sev doties šajā sevis daļā, viņš nekavējoties jutās atvieglots.

Tā tas ir ar lielāko daļu no mums. Lai gan mēs vēlētos palikt tur, kur jūtamies droši un ērti, liela daļa ilgotās dziedināšanas un izaugsmes notiek tajos apgabalos, kuros mēs jūtamies visnedrošākie. Bieži tieši tajās sevis daļās, ko mēs uzskatām par vismazāk svarīgām vai no-derīgām, dus mūsu izaugsmes un pārmaiņu potenciāls.

Izaugsme un pavadoņi

Lai gan mēs tiecamies darīt intuitīvu darbu savā komforta zonā, mūs atbalsta un palīdz pavadoņi un augstākas dievišķas enerģijas, kuru skats tālu pārsniedz mūsu ierobežojumus. Viņu nolūks ir krietni plašāks, nekā mēs varētu iedomāties. Mēs parasti pievēršamies savām vēlmēm un vajadzībām, bet garu palīgi redz kopainu. Viņi spēj saskatīt spēku, kas ir mūsos. Viņi redz mūs ne tikai cilvēku, bet arī dievišķajā perspektīvā un palīdz mums ne tikai mūsu prieka un izpratnes paplašināšanai, bet arī pasaules kopējam labumam.

Kad esam gatavi, mēs piesaistām pavadoņus, kas māca doties tālāk par mūsu ierobežojumiem. Viņiem bieži vien piemit vairāk pārliecības par mums nekā mums pašiem par sevi un savām spējām apgūt jaunus ceļus. Viņi skolo mūs, radot situācijas, kurās esam spiesti mainīt viedokli. Tas var notikt dažādos veidos. Mēs varam attapties romantiski aizrāvušies ar kādu, kura dzīve ļoti atšķiras no mūsu dzīves. Mēs varam būt piedzimuši ģimenē, kuras uzskati un viedokļi par dzīvi atšķiras no mūsējiem. Mēs varam attapties darba vidē, kurā jūtamies jocīgi un nesaprasti.

Šīs situācijas var būt neērtas un pat sāpīgas, bet tās piespiež mūs just un zināt, kā jūtas citi. Jo mazāk aizspriedumaini esam pret citiem, jo vieglāk ir mainīties un augt pašiem. Var būt grūti pieņemt šķietami svešu vai dīvainu perspektīvu. Intuitīvā dzīve var vest mūs pieredzēs un situācijās, kas motivē un veicina šīs pārmaiņas.

PSIHISKO KANĀLU ATTĪRĪŠANA

Nelīdzsvarotais garīgais ego ir tā mūsu apziņas daļa, kas tiecas nošķirties no veseluma, no visa esošā un mūsu pilnīgās vienības ar vienotību. Tas ir ļaunīgs mūsu dabas aspekts, kas uzskata, ka mūsu garīgie uzskati ir patiesāki vai īstāki par citu ticību vai praksēm. Reizēm psihiskais un intuitīvais darbs cilvēkus saista kā informācijas un zināšanu ieguves ceļš, lai justos pārāki pār citiem. Var būt vilinoši ticēt, ka intuitīvas atklāsmes padara īpašu un tuvāku patiesībai. Garīgais ego-tisms ir briesmas, no kā mūsu pavadoņi un eņģeļi cenšas mūs pasargāt.

Mēs mēdzam kļūt par savu personīgo vēlmju un iegribu vergiem, jo pasaule tiecas radīt egocentrisku attieksmi. Mēs esam iemācīti smagi strādāt, lai kontrolētu sevi un citus. Katru dienu papildinām spriedzes un raižu nastu savā jau tā pārslogotajā dzīvē. Neticot, ka dzīvojam pastāvīgā pārpilnības un mīlestības plūsmā, mēs velti sacenšamies savā starpā par to, kā mums visiem ir gana. Mūsu pavadoņi un citi palīgi tiecas radīt pieredzes, kas pacels mūs augstākas apzināšanās līmeņos. Viņi darbojas, lai iedrošinātu izmantot mūsu spējas līdzradīt un virzīt tuvāk mūsu labumam. Kad mēs aptveram, ka ego patiesībā traucē mūsu priekam un bagātībai, rodas spēcīgāka vēlme ignorēt tā čalojošo balsi. Lai atvērtu durvis uz žēlsirdības pilnu dzīvi, mums jātic, ka žēlsirdība pastāv — ka žēlsirdība ir tikpat autentiska un spēcīga kā taustāmā, pamatīgā pasaule, ko definējam kā īstu.

Intuitīvā attīstība kādā brīdī izvedīs mūs laukā no mūsu es un paplašinās izpratni par citu perspektīvām un realitātēm. Tas būtu ceļš laukā 110 narcisma uz vienotību.

Katrs intuitīva tips var piedzīvot šo procesu mazliet atšķirīgi. Emocionālos intuitīvus vadīs mīlestība un kalpošana citiem. Viņu garīgais ceļš vedīs viņus no pašpārņemtības, no līdzatkarīgas mīlestības uz beznosacījuma mīlestības pieredzi. Emocionālie intuitīvi ir ceļā uz gudrības un līdzjūtības sirdi, transformējot sāpīgās emocijas skaidrās atklāsmēs.

Mentālie intuitīvi ir pievērsušies prātam. Viņus vadīs uz Dievišķā prāta pieredzi un dalīšanos Dieva domās. Viņiem vajadzēs disciplinēt savus prātus, lai pieņemtu idejas un domas no gudrības vibrācijām, vienmēr vēloties būt bezaizspriedumainam un atvērtam jaunām iespējām. Viņiem būs jāpārskata pieņemtās domu struktūras, kas mēdz iegrožot viņus negativitātē un šaurā domāšanā.

Fiziskais intuitīvs dzīvo ceļu, kurā dievišķais manifestējas fiziskajā un caur to. Viņi ir ļoti pievērsušies ķermeniskajai esamībai un Zemes dzīvei, un viņu ceļojums ir no divatnības uz vienotību. Viņu lielākais uzdevums ir apgūt to, ka nav dalījuma starp garīgu un ķermenisku izcelsmi. Fiziskie intuitīvi virzīsies no dualitātes uz vienotību, labāk apzinoties smalkās enerģijas un nenievājot realitātes, kam nepiemīt fiziska forma. Viņi attīstīsies savā ceļojumā, pieņemot netveramo un kļūstot spējīgāki uztvert ēterisko sevī un apkārtējā pasaulē.

Ar garīgajiem intuitīviem savā ziņā ir līdzīgi, bet viņi darbojas no pretējās puses, dzīvojot garā un tomēr esot saistīti ar fizisko. Viņu ceļš ir pieredzes brīvība. Garīgajiem intuitīviem vienības iemiesošana ir spējas pilnībā izdzīvot savu garīgo uzdevumu šeit, uz Zemes. Tas nozīmē arī pilnībā iedvest sava gara burvību un iedvesmu fiziskajā. Viņi ir šeit, lai iemācītos dalīties savā patiesībā, esot fiziskajā bez spriedumiem un ierobežojumiem. Kad viņi piekritis darbības plānam un saskatīs savu uzdevumu iezīmējamies pasaulē, viņi spēs pilnībā integrēt savu garu fiziskajā pasaulē.

Mūsu pavadoņi un eņģeļi parasti iniciē mācīšanās procesu. Kad mūsu uzticēšanās saiknei, kas mūs vieno ar pavadoņiem, eņģeļiem un citiem skolotājiem, kļūst stiprāka un tveramāka, mēs tiksim vadīti dziļākos psihiskos ūdeņos. Mēs mazāk apšaubīsim savas nefiziskās saiknes un vairāk sāksim paļauties uz norādījumiem, ko saņemam. Padziļinoties saiknei ar Garu, intuīcija kļūst ne tikai par darbarīku, lai saprastu ikdienas dzīves notikumus, bet ari maina realitātes izpratni. Mēs sāksim redzēt tālāk par savām egocentriskajām materiālajām rūpēm. Mēs sāksim rast drošību iekšienē, vairāk paļaujoties uz neredzamo.

Katru intuitīva tipu pārbaudis viņa iedzimtās stiprās puses. Tas ir tāpēc, ka ego ir lepnuma pilns par saviem sasniegumiem. Tomēr psihiskais ceļojums uz vienotību ir veltīts iekšējai dziedināšanai. Mēs nevaram skaidri izlasīt vai saņemt enerģijas no pasaules ārpus sevis, kamēr mēs neesam sasnieguši iekšēju skaidrību.

Keisija

Keisija jau gadiem ilgi apmeklē nodarbības, lai attīstītu medija spējas. Viņa allaž ir aizrāvusies ar garīgiem meklējumiem un palīdzēšanu citiem. Viņa ir ordinēta metodistu mācītāja, bet baznīcā strādājusi vien dažus gadus. Pašlaik viņa strādā par paliatīvās aprūpes nama direktori, un cilvēki paļaujas uz viņas līdzjūtību un prasmēm palīdzēt citiem tikt galā ar grūtiem posmiem.

Keisija nesen piedalījās manās psihiskās attīstības nodarbībās. Kāda uzdevuma meditācijas laikā viņa bija izbrīnīta par kāda veca un dziļi iesakņojušā bērnības pāridarījuma parādīšanos. Viņai šķita, ka slīkst savu skumju intensitātē un dziļumā, kas šķita pārņemam viņu. Pēc nodarbības viņa jautāja man, kāpēc tā notika. Viņa sacīja, ka viņas nolūks bija attīstīties kā medijam un ka viņa jutusies vīlusies, jo jutusi savas iekšējās sāpes tā vietā, lai sazinātos ar mirušajiem.

Keisija ir emocionālais intuitīvs, un, lai spētu atvērties garu balsīm, viņai ir jākļūst par tīru kanālu. Mēs nevaram izlaipot izaugsmi.

Keisijai nepatika just savas dziļās emocijas, kad pavadoņi nebija viņu veduši izjust citu intuitīvo enerģiju, bet gan likuši nonākt pašas sāpju punktā. Savā ziņā viņa jutās nodota. Keisija ieradās nodarbībā ar augstu empātijas līmeni. Jau ilgu laiku viņa bija strādājusi, atbalstot cilvēkus sāpjupilnās situācijās, un procesā viņa bija meistarīgi apguvusi prasmi tikt galā ar emocionālu intensitāti. Lai gan Keisija ir ļoti kompetenta citu sāpju gadījumos, intuīcijas attīstīšanas nodarbībā viņai vajadzēja sastapties ar savām dziļi apraktajām sāpēm.

Lai Keisija varētu attīstīt savu psihisko potenciālu, viņai ir jāmācās transformēt sāpīgās emocijas un atbrīvot sevi no jebkāda iekšēja emocionāla toksiskuma. Tas var būt grūts darbs, bet, kad mēs uzņemamies šo dziļo un iekšēji transformējošo uzdevumu, atveras spēcīgi iekšēji garīgi vārti. Mēs kļūstam brīvi mīlēt ar mīlestību no dziļā beznosacījuma mīlestības avota, kas ir mūsu dvēselē, pieņemt sirds gudrību, ko neapgrūtina statiska un egocentriska pievēršanās ievainojumiem, un atvērt psihiskās enerģijas plūdumam tīru ceļu. Mūsu sāpes sauc pēc uzmanības un liek apziņai rīkoties veidos, kas pēc tās domām viesīs dziedināšanu un viengabalainību. Tomēr, noliedzot savus ievainojumus, mēs bieži vien izspēlējam savas neapzinātās sāpes mulsinošā un pašiznīcinošā veidā. Mēs piesaistām tikai tās pieredzes, kas pastiprina mūsu ciešanas. Galu galā, mūsu sāpēm ir jātiek atbrīvotām un pārveidotām.

Tamija

Man bija kliente, vārdā Tamija, kas nebija satikusies ne ar vienu vairākus gadus, bet nesen bija ievietojusi iepazīšanās sludinājumu interneta iepazīšanās portālā. Tamija bija brīnišķīga rakstniece un ļoti pievilcīga sieviete. Viņas amizantais sludinājums saņēma vairāk nekā trīsdesmit atbilžu no visdažādākajiem vīriešiem — starp tiem bija inženieri, zinātnieki, būvstrādnieki, datorspeciālisti, advokāti un šefpavārs. Viņa satikās ar lielāko daļu vīriešu un lēnām sašaurināja attiecību izredzes līdz trim vai četriem. No šiem vīriešiem viņa galu galā nolēma satikties ar vienu vīrieti, Henriju. Tamija bija droša, ka viņš ir “īstais”.

Pēc pāris mēnešu satikšanās ar Henriju man piezvanīja ļoti nomākta Tamija. Viņa teica, ka jau vairāk nekā nedēļu viņai neesot nekādu ziņu no Henrija, viņš neesot atbildējis uz viņas zvaniem un neesot bijis darbā. Viņa bija pārliecināta, ka ar viņu ir kaut kas noticis. Viņa uzmeklēja viņa draugus un kolēģus, cenšoties uzzināt visu iespējamo. Meklēšanas laikā viņa uzzināja, ka Henrijs ir sācis pļēgurot, viņš bija mājās, gultā, piedzēries un grūtsirdīgs. Tamija jutās sagrauta, viņa nemaz nezināja, ka viņš aizraujas ar alkoholu. Savā ziņā vēl vairāk viņu pārsteidza tas, ka tāda pati uzvedība bija raksturīga viņas tēvam, kad viņa bija maza. Viņš smagi strādāja, bet periodiski ļāvās uzdzīvei, kas mēdza ilgt nedēļām.

Mēs atjaunojam savus ievainojumus, lai sadziedētu tos. Mūsu apzinātais prāts parasti nenojauš, ka mēs to darām, tomēr mūsu uzvedību vada tas, kas gaida dziedināšanu. Mūsu garīgais ego bieži vien ir sapinies sāpēs. Mūsu ego ir ievainots. Kad mēs izdziedinām sāpes, garīgais ego sāk izzust. Kad mūsu ego atbild par intuitīvo un psihisko attīstību, mūs vajā pārspīlēta centība un raizes. Nekad nebūs gana, nekad gana labi. Mēs sastapsimies ar vilšanos un paššaustīšanu. Mēs varam domāt, ka esam īpašāki, spēcīgāki nekā citi, bet šis ceļš ved uz nekurieni. Cietīs karma, un spējas savienoties ar augstākām dziedinošām enerģijām izsīks: Eņģeļi un dievišķie pavadoņi nenāks mums palīgā.

Neatkarīgi no intuitīvu tipa, pie kā piederam, galu galā mēs atklāsim, ka pagātnes brūces, sāpes, šķēršļi un neattīstītās sfēras parādīsies atkal un atkal. Tas ir labi, jo dod mums iespēju kļūt brīviem un dzīvot tagadnē. Mēs varam lūgt saviem eņģeļiem, pavadoņiem un skolotājiem palīdzēt mums atbloķēt sāpīgās, ievainotās daļas. Spēcīgi, mīloši eņģeļi ir gatavi nest mūsu sāpes un brūces Gaisā, kur tiks pārveidotas šīs smagās enerģijas. Kad mēs lūdzam, mēs garā tiksim appludināti ar baltu, dziedinošu gaismu. Sāpes un negativitāte var tapt par mīlestības un piedošanas kuģi. Šāda veida dziedināšana bagātina mūsu garīgo psihisko izaugsmi ar svaigu, skaidru, žilbinošu enerģiju. Saņemot bagātīgus, siltus gudrības viļņus, vadība un mīlestība kļūst par aicinošu mīlestības un gudrības mājienu citiem.

Mūsu dvēsele ir visa mūsu ceļā esošā nevainojama, neskarta un neietekmēta. Kad gūstam zināšanas par savas dvēseles spējām atbalstīt mūs dziedināšanā un augstāku, mirdzošu enerģiju saistīšanā, mēs tuvojamies savas patiesās identitātes atzīšanai. Tad mēs dzīvosim dzīvi, mazāk baidoties par iznākumu, un mūsu vajadzība kontrolēt katru dzīves aspektu izzudīs. Mēs varam atpūsties. Mēs varam klausīties. Mūsu dvēsele ir saistīta ar Dievišķo prātu un viedo un līdzjūtīgo sirdi. Dvēsele ir medijs. Ar dvēseli runā pavadoņi un augstākās enerģijas.

PIESLĒGŠANĀS AUGSTĀKAI APZIŅAI

Gars ilgojas pamodināt mūs, lai mēs spētu ieraudzīt psihisko, visa esošā jūru, kas mūs ieskauj. Mēs varam sākt šo pāreju ar sapņu paspilgtināšanos vai priekšnojautām par citiem, bieži vien mūsu ģimenes locekļiem vai draugiem. Mums var rasties acumirklīgi iespaidi, satiekot jaunus cilvēkus vai nonākot jaunās vietās. Var rasties sajūta, ka esam saņēmuši vēstījumu vai svarīgu informāciju, kas kādam jānodod. Nereti, piedzīvojot šādus notikumus, mūsu sākotnējā reakcija ir neizpratne, kāpēc mums ir sniegta piekļuve kādai noteiktai pār jutekliskai informācijai. Dažiem cilvēkiem psihiskā atvēršanās var būt sarūgtinoša. Viņi jūtas muļķīgi vai dīvaini, stāstot citiem par sapņiem vai intuitīviem iespaidiem, kas varētu būt saistīti ar viņiem.

Intuitīvu iespaidu saņemšana var būt kā saules staru uzņemšana. Enerģija allaž riņķo un, sākot atvērties, ir pavisam normāli, ka mēs uzņemam visu, kas ir enerģiski izplatīts. Varbūt mēs ne vienmēr saprotam, kāpēc un kā saņemam noteiktu psihisku informāciju. Mēdz gadīties, ka psihisku atklāsmi rada nelaimīgs vai traumatisks notikums. Tas ir novirzes no dabiskā enerģijas plūduma. Lai gan parasti nejūtam, ka esam psihiski uztvērīgi pret savu vidi, mēs, visticamāk, uztversim enerģētisku nekārtību, ja tāda būs.

Daži cilvēki spēj “zināt”, “redzēt” vai “just” lidmašīnu katastrofu, Zemes pārmaiņu vai citu satraucošu nākotnes notikumu brīdinājumus. Viņi var veltīgi mēģināt brīdināt citus, pat zvanīt lidostām vai operatīvajiem katastrofu dienestiem un dalīties savās bažās un iespaidos. Tās parasti netiek ņemtas vērā vai pat tiek izsmietas, tā radot intuitīvajam saņēmējam vēl lielāku spriedzi. Šī iemesla dēļ daudzi cilvēki cenšas apklusināt savas psihiskās spējas.

Negaidīti intuīcijas ieguvumi

Lielākā daļa cilvēku sāk saprast, ka, intuīcijai padziļinoties, viņiem piemīt spējas palīdzēt ne vien sev, bet arī citiem. Mēs gan ne vienmēr zinām, kā to darīt; tas prasa laiku — atrast labāko psihiskās enerģijas izpaušanas veidu. Atrodot savas mostošās psihiskās enerģijas ceļu, mēs gūstam miera un saiknes sajūtu. Ja dodam bez savtīga mērķa, mēs atplaukstam un jūtam iekšēju prieku. Garīgajam un intuitīvajam ceļam kļūstot platākam, lielākā daļa cilvēku kļūst mazāk egocentriski un vairāk nodarbināti ar vēlmi kalpot citiem. Par iemeslu varētu būt tas, ka, vairāk pievēršoties citu atbalstīšanai, intuīcija kļūst spēcīgāka un skaidrāka. Bieži vien, tiklīdz mums ir saprašana, kā varam savienoties ar citiem un pasauli labvēlīgā veidā, mūsu intuitīvās spējas sāk zelt. Tad mūsu intuitīvā un psihiskā izaugsme var padziļināties, vedot aizvien pamatīgākā iekšējā transformācijā. Kad šīs iekšējās pārmaiņas noris, palielinās arī spējas būt precīzam medijam.

Bieži vien mums pat prātā nenāk, kā Gars var mūs izmantot, lai palīdzētu citiem. Draugi, ģimene un pat svešinieki var meklēt mūsu padomu vai viedokli grūtos brīžos. Paliekot atvērtiem un saistītiem ar savu iekšējo garīgo balsi, mums piemīt spējas pozitīvi ietekmēt citus, pat neapzinoties to. Paradokss ir šāds — kad mēs atļaujam sev būt labvēlīgiem pret citiem, mūsu dzīve uzlabojas. Mēs saņemam vairāk labuma. Kad mēs zinām, ka esam savienoti ar universālo Visu Esošo un mūsu dzīvi vada skaists mīlestības un gudrības nolūks, mūsu spriedze un nemiers mazinās. Tad mēs varam darboties skaidrāk un ļauties intuitīvai vadībai veikt labāku izvēli.

Pirms dažiem gadiem vadīju desmit mēnešu psihiskās/garīgās attīstības nodarbības. Mēs tikāmies reizi mēnesī svētdienā uz četrām stundām. Pirmajā nodarbībā lūdzu visiem trīsdesmit diviem dalībniekiem uzrakstīt, ko viņi vēlētos īstenojamies savā dzīvē, kad šie desmit mēneši būs pagājuši. Nebija nekādu ierobežojumu. Daži cilvēki vēlējās zaudēt ķermeņa masu vai uzlabot veselību. Daži vēlējās labāku darbu vai mainīt karjeru pret nodarbošanos, kas šķita sniedzam vairāk apmierinājuma. Citi vēlējās mīlestības pilnas attiecības, un daži cilvēki gribēja uzlabot jau esošās attiecības. Tikai divi cilvēki gribēja kļūt par lietpratīgiem medijiem.

Es savācu rakstīto un paturēju to pie sevis šos desmit mēnešus. Mēs nekoncentrējāmies šo vēlmju piepildīšanai. Mans nolūks bija palīdzēt dalībniekiem labāk apgūt savas intuitīvās spējas, palielināt pārliecību un sniegt viņiem iespēju savstarpēji intuitīvi palīdzēt. Pēdējā nodarbībā atdevu viņu vēlmju lapas, un mēs pēc kārtas lasījām tās. Lielākā daļa cilvēku bija aizmirsuši, ko rakstīja, tomēr gandrīz visi bija sasnieguši savas vēlmes.

Iespējams, vispārsteidzošākās pārmaiņas bija piedzīvojusi Beta, dāma ap piecdesmit, kura nekad nebija bijusi precējusies un jau vairāk nekā desmitgadi nebija gājusi uz randiņu. Pirmajā nodarbībā viņa rakstīja, ka vēlas apprecēties vai izveidot nopietnas attiecības. Pāris mēnešu pēc nodarbību beigām viņa man piezvanīja un pastāstīja, ka nodarbību mēnešos satikusi kādu kungu svētku pusdienās, ko rīkojuši kolēģi. Šis kungs bijis atraitnis, kurš pirms dažiem gadiem zaudējis ilgi slimojušu sievu. Viņi ieslīguši sarunā par psihiskām lietām un aizrautīgi runājušies līdz vēlai naktij. Beta teica, ka jutusi sevi iemīlamies, un vēlējās seansā noskaidrot, vai viņš ir īstais. Viņa apšaubīja savu iekšējo pārliecību, ka viņš ir īstais, jo nekad neesot domājusi, ka tas varētu notikt ar viņu. Lieki teikt, ka viņa, maigi sakot, bija pārsteigta.

Padziļināšanās ceļš

> >

Dzīves pārmaiņas var būt viegls ceļš, bet bieži nepavisam tā nav. Reizēm mēs jūtamies kā dzīves kāpumu un kritumu upuri vai ari dažādu mīlošu, palīdzīgu ietekmju svētīti. Kādreiz mums var šķist, ka roka, kas ar mums rīkojas, ir nežēlīga un netaisna. Reizēm ir viegli zaudēt paļāvību garīgajai vadībai, redzēt to samudžinātu un neizprotamu. Mēs tiesājam sevi pēc tā, kas ar mums notiek, jo ne vienmēr spējam saprast dziļākās mācības, ko apgūstam. To mēs darām dvēseles līmenī, un mūsu apzinātais es par notiekošo var justies apjucis. Daži cilvēki jūtas iegrūsti dzīvē, ar ko tikt galā šķiet pāri viņu spējām.

Tomēr patiesais Gara prieks bieži plūst no tā, kas sākotnēji šķita visgrūtākais. Kā reiz rakstīja Rūmī, garīgais persiešu dzejnieks un teologs:

Mīlestības ceļš nav Smalks strīds.

Tās durvis Ir posts.

Putni savu brīvību Izlido debesīs.

Kā viņi to prot?

Viņi krīt un krītot Saņem spārnus.'s

Mēs varam izvēLēties, vai savas dzīves notikumus uzskatīt par nejaušiem un apstākļu noteiktiem vai kā daļu no plāna, kas ved uz mūsu augstāko labumu. Intuitīvā attīstība var palīdzēt mums saglabāt saikni ar dziļāko dzīves notikumu jēgu. Mēs nekad nevaram patiesi izprast apstākļus, ko paši un citi piedzīvojam. Ja dzīves apstākļi ir grūti, mēs neesam sabojāti, mazāk mīlēti vai mazāk vērtīgi. Dvēsele var būt izraudzījusies grūtību pilnu dzīvi, lai mēs varētu meklēt mierinājumu garīgumā. Pie dievišķuma vārtiem nonākam pa dažādiem ceļiem.

Donna

Daudziem pēkšņa mīļa cilvēka nāve ir kā katapulta, kas iemet tādā dzīves apziņā, par kuras eksistenci viņi nemaz nenojauta. Don-nas virs bija prasmīgs krūškurvja ķirurgs, kurš strādāja garas stundas vietējā slimnīcā. Kādā sestdienas rītā pēc nogurdinošas garu dienu un nakšu nedēļas slimnīcā viņš piecēlās agri un devās uz golfa laukumu, lai pavadītu dienu ar draugiem, spēlējot golfu. Viņu atrada pēc pāris stundām sēžam mašīnā stāvvietā, viņš bija miris no spēcīgas sirdslēkmes. Viņš bija palīdzējis un dziedējis daudzus, tomēr paša dzīve aprāvās četrdesmit deviņu gadu vecumā.

Donna juta, ka Marks ir viņas dvēseles radinieks, viņus varētu vienot dziļa, dievišķa mīlestība. Tomēr viņu laulība bija sarežģīta. Marks ļoti daudz strādāja, un Donna nekad nejuta baudām ar Marku tādu mīlestību, pēc kādas allaž bija ilgojusies. Viņas ciešanas par Marka nāvi bija ne tikai par viņa zaudējumu, bet arī par tā zaudējumu, ko viņai nekad tā īsti nebija iespējas izbaudīt. Donna allaž paļāvās uz to, ka kādu dienu viņus vienos tāda mīlestība, par kādu viņa sapņoja. Kvēlās alkas pēc partnerattiecībām un dziļa vienotība ar radniecīgu dvēseli viņai šķita kā augstākais dzīves apliecinājums. Kad Marks nomira, šis sapnis sašķīda druskās.

Donnai un Markam ir divi bērni, dēls un meita, un nu Donna uzņēmās abu vecāku lomas. Viņa strādāja gan mājās, gan ārpus tām. Viņu dēls Sems bija piedzimis ar gremošanas un zarnu trakta problēmām un pārcieta daudzas operācijas ļoti agrā vecumā. Operācijas bija veiksmīgas, un Donna nepagurusi strādāja, lai palīdzētu dēlam atveseļošanās procesā. Viņa ieguldīja sirdi un dvēseli šajās rūpēs. Pēc tēva nāves tolaik septiņpadsmitgadīgais Sems kļuva atkarīgs no narkotikām. Donna atrada viņam ārstniecības programmu un vēlreiz veltīja un ziedoja sevi rūpēm par dēlu. Pēc garas, grūtas terapijas ārstniecības centrā Sems iemācījās tikt galā ar savām atkarībām. Viņš pārtrauca lietot narkotikas un sāka lūkoties nākotnē ar gaišām cerībām. Viņš atveseļojās un kļuva stiprs. Savā divdesmit otrajā dzimšanas dienā, ko ar draugiem devās nosvinēt pludmalē, viņš gāja bojā motocikla avārijā.

Bija pagājis vien gads, kad klusa un noslēgusies Donna ieradās uz mūsu tikšanos. Viņa vēlējās sazināties ar Semu, tāpēc mēs sākām seansu ar sazināšanos ar viņu garā. Viņš bija ļoti tuvu, ļoti emocionāls. Viņš ļoti mīlēja māti. Tās stundas laikā, kamēr mēs runājām, viņas māte, tēvs, vīrs un dēls, viņi visi no viņsaules ieradās un centās mazināt Donnas sāpes.

Seansa beigās Donna lūdza manu palīdzību pārvarēt šo grūto laiku. Viņa nesaprata, kā dzīvot tālāk. Viņa bija mīlējusi savu viru un dēlu. Viņi bija miruši. Viņai šķita, ka arī viņas dzīve ir beigusies. Es teicu Donnai, ka zinu, ka šāda veida sāpes nevar pārvarēt. Daļa viņas nu bija pārcēlusies uz garu pasauli. Viņas dzīve vienmēr būs citāda.

Tagad Donna dzīvo divās pasaulēs. Viņas prieks, miers un rāmums balstās savas dzīves neredzamās daļas pieņemšanā. Viņas attiecības un sirds tagad eksistē garīgajā būtībā, nevis fiziskajā, tveramajā pasaulē. Jo vairāk viņa attīsta savu garīgo modrību, jo stiprāka jūtas. Viņa vienmēr ir vēlējusies piedzīvot augstākās pakāpes vienotību dziļā dvēseles mīlestībā ar citu dvēseli. Tagad šī vēlme tiek īstenota garīgajā pasaulē. Ar garīgās intuitīvās orientācijas apzināšanos viņa spēs īstenot sirds vēlmes. Es lūdzu viņu nedomāt par vīru un dēlu kā mirušiem. Viņi ir augšāmcēlušies, atdzimuši garā. Daļa Donnas nomira reizē ar viņiem. Tā daļa arī ir augšāmcēlusies un atdzimusi. Viņai ir atvērtas durvis uz viņsauli. Viņas ceļš licis dziļi izvētīt savus priekšstatus par mīlestību. Viņa ir zaudējusi viru un dēlu fiziskajā pasaulē, un viņas mīlestības definīcija mainās un attīstās.

Daļa no šīm pārmaiņām Donnai bijusi apziņas paplašināšanās, jūtot ne tikai dēla un vīra, bet ari citu viņsaules garu klātbūtni. Klausoties citu zaudējumu stāstos bēdu atbalsta grupā, ko viņa apmeklē, viņa sāka redzēt mirušo mīļo tēlus stāvam līdzās. Pēc kādas tikšanās viņa juta, ka viņai jārunā ar sievieti, kas bija dalījusies savās skumjās ar grupu. Vilcinoties Donna pastāstīja sievietei par iespaidiem, ko saņēma no sievietes mirušās meitas, kuru viņa bija redzējusi smaidām un viegli pieskaramies sievietes rokai, kad tā stāstīja par savām ilgām pēc meitas. Sieviete smaidīja, viņas acīs sariesās asaras. Viņa pateicās, sakot, ka Donna labi raksturojusi viņas meitas tēlu.

Cilvēki, kas ir piedzīvojuši daudzus zaudējumus un pārmaiņas un saskārušies ar neizmērojamo, bieži dzīvo sirds gudrībā. Viņu uguns deg iekšienē. Viņi stājas pretī pasaulei, bet nepieder pie tās. Viņi dzīvo ar mūžīguma elpu sevī. Bieži mūsu patiesās spējas atklājas pēc traumām un neveiksmēm.

Maja

Sāpes un zaudējumi bieži palielina intuitīvās un psihiskās spējas. Bet nav noteikti jāpiedzlvo sāpīgi mirkļi, lai atklātu iedzimtās spējas un dalītos ar citiem. Maja uzauga Dienvidāfrikā, viņas tēvs bija ģeologs, un viņai vienmēr patikuši akmeņi, kristāli un dabas pasaule. Viņa pelna iztiku, strādājot par medicīnas ierakstu atšifrētāju. Viņas uzdevums ir klausīties un transkribēt ierakstus, kuros medicīnas profesionāļi pārrunā medicīniskos stāvokļus vai pacientu simptomus. Šis darbs ļauj viņai strādāt mājās Virdžīnijas lauku apgabalā.

Viņa daudz stundu pavada pie datora, un abām viņas rokām un plaukstām sāka attīstīties karpālā tuneļa sindroms. Maja sacīja, ka viņa arī apzinās, ka, klausoties slimību, kaišu un sāpju aprakstus, uzņem teiktā enerģiju. Reizēm tas padara viņu nogurušu, izsmeltu un skumju. Domājot par cilvēkiem, kas cieš šīs sāpes, viņas sirds ir bēdu pilna. Viņa domā, ka tas varētu būt vēl viens iemesls, kāpēc viņai attistās karpālais tunelis. Viņa ir saspringta un cenšas bloķēt ierakstu radīto efektu.

Nesen Maja teica, ka viņai radusies ideja — enerģijas saņemšanas vietā viņa varētu sūtīt dziedinošu enerģiju caur savām rokām dokumentos, ko sūta atpakaļ ārstiem. Viņa ir fiziskais intuitīvs, un viņa apzinās, kādu iespaidu uz viņas ķermeni var radīt slimību un kaišu ierakstu klausīšanās, tāpēc viņa atradusi veidu, kā sniegt dziedinošu enerģiju, nevis saņemt kaitīgu enerģiju.

Maja cer, ka tas, ko viņa dara, kādā veidā palīdz citiem, un apzinās, cik daudzkārt labāk jūtas, kopš sāka šādi rīkoties.

Ir svarīgi censties nespriest cilvēciskos terminos par mūsu garīgās misijas nozīmību, jo mēs nevaram droši zināt, kā mūsu rīcība ietekmēs citus. Katram no mums ir dvēseles plāns, kas darbojas kopš laika gala. Mēs visi šeit esam, lai radītu un attīstītos mūsu augstākajam labumam. Mums nav nervozi jācenšas izdomāt labāko veidu, kā izmantot savas psihiskās, intuitīvās veltes. Dvēsele un pavadoņi vedīs mūs uz pieredzēm un iespējām, kas atbilst mūsu neatkārtojamajām spējām un talantiem.

Gars atklāj mūsu ceļu dienu pēc dienas, tomēr reti esam apmierināti ar šo pieeju. Mums labāk patiktu, ja viss mūsu dzīves plāns būtu izplāts priekšā rūpīgai izpētei. Tomēr šī metode pārlieku patiktu mūsu ego, kurš censtos kontrolēt un vadīt notikumu plūsmu. Tā vietā, kad esam atvērti ikdienišķai vadībai, mēs drīz atklājam, ka dzīve var būt piedzīvojums dienu pēc dienas. Mūsu intuīcija ir tilts, kas savieno mūs ar iekšējo gudro padomdevēju, kas rādīs ceļu.

INTUITĪVU VĒSTĪJUMI

Bieži vien mūsu dzīve tiek vadīta tādā veidā, kas neļauj nesaprast mācību. Citreiz, lai kā mēs censtos, ir grūti saprast, kāpēc šāda situācija ir mūsu dzīves ceļā. Tas, ko redzam kā likteni, veiksmi vai sociālos ierobežojumus, bieži vien ir apstākļi, ko iekustinājusi faktoru kombinācija, tostarp mūsu domas un uzskati, radošās spējas, dvēseles uzdevums un karma. Ievērojot nelielās sakritības ikdienas dzīvē un daudzos vēstījumus, kas mums tiek sūtīti, lai palīdzētu gūt sekmes, mēs varam sākt apzināties, kāds ir mūsu dvēseles uzdevums, un varam darboties savas apgūstamās mācības labā. Mūsu ikdienas izvēles un lēmumi ietekmē nākotnes atklāšanos. Kad iemācāmies sadarboties ar augstākajām enerģijām, mēs izjūtam mazāk neskaidrību un vairāk harmonijas.

Mūsu intuitīvās spējas ir darbarīks, ar kuru varam piekļūt savām smalkajām, tomēr spēcīgajām vadošajām enerģijām. Intuīcija palīdz uzturēt kontaktus ar iekšējo gudrību. Intuīcija var būt visuzticamākais pavadonis pašrealizācijas ceļojumā. Ieklausoties sevī, kļūstam labāk savienoti ar savu centru, mīlestības un patiesa spēka avotu. Sava intuitīvu tipa vai tipu kombinācijas sapratne var mums palīdzēt savienot ārējās pieredzes ar to iekšējo nozīmi.

Parasti mēs darbojamies tādā kā amnēzijas stāvoldī. Esam sašķelti un segmentēti, reti spējīgi saskatīt savu izvēļu sekas. Ikdienas notikumu nozīmība var negūt mūsu uzmanību un vērību, bet intuīcija spēj savienot punktus. Iekšējā balss ir godīga pret mums. Apzinātais prāts var pļāpāt un vāvuļot bez apstājas, bet, kad mēs atļaujam runāt klusajai intuīcijas balsij, tā runā patiesību. Mēs atklājam Gara valodu, kas nāk atvērt mūsu prātu, sirdi un prieka sajūtu. Vadība parasti nāk kopā ar siltumu un humoru.

Intuīcija var parādīties mūsu dzīvē dažādos un pārsteidzošos veidos. Mēs parasti darbojamies ar intuīciju no iekšpuses uz āru. Mums piemīt iekšēja sajūta, maņas, redze un nesatricināma zināšana. Reizēm tomēr Gars ļoti cenšas radīt mūsu mācības fiziskajā pasaulē. Lai kā mēs lūdzamies un meditējam, lai saņemtu vadību un virzību, saņemot atbildi, bieži esam pārsteigti. Dievs runā ar mums caur to, kas var šķist neievērojami ikdienas dzīves notikumi, un ne vienmēr ir viegli pamanīt un saprast šos smalkos vēstījumus. Mēs paļaujamies, ka Dievs ir lineārs domātājs un sniegs mums skaidras norādes. Diemžēl Gars reti runā ar mums skaidrā un atklātā valodā.

Beatrise

Kad es satiku Beatrisi, viņa bija liela hipotēku uzņēmuma viceprezidente. Viņa bija smagi strādājusi, lai iegūtu šo amatu. Stundas bija garas, darbs un ceļošana noteica lielas prasības. Pirms dažiem gadiem viņa sāka slimot ar diabētu un hroniska noguruma sindromu, bet viņa turpināja strādāt garas stundas par spīti sāpēm un kaitēm.

Dažus mēnešus pirms mēs satikāmies, Beatrise nomainīja biroja telpas. Viņas jaunajam birojam bija lieli logi ar skatu uz kokiem, krūmājiem un puķēm. Sākumā skats aiz loga viņai bija vienaldzīgs. Viņa bija pārāk pievērsusies darbam, lai raudzītos laukā pa logu. Bet kādu dienu, strādājot pie datora, viņa izdzirda putnu skaņas. Kad viņa beidzot paskatījās augšup, tieši pretī viņas logam uz liela zara sēdēja prāvs krauklis. Tas šķita vērojam viņu. Beatrise tomēr nebija pārliecināta, ka putns patiešām spēju redzēt cauri biezajam loga stiklam.

Kādu dienu, ziņkārības vadīta, viņa izgāja ārā un paskatījās. Skats bija skaidrs! Krauklis spēja skatīties tieši uz viņu. Dienu pēc dienas šķita risināmies Beatrises un kraukļa mēmā saruna. Viņa vēroja kraukli un prātoja pie sevis, kāpēc tas izvēlējies šo zaru. Par atbildi krauklis savēcināja spārnus un palika savā biroja vērošanas postenī. Šķita, ka tas paceļas spārnos tikai tad, kad kabinetā ienāca kolēģi vai klienti.

Beatrise bija neizpratnē, vēl vairāk apjukusi kā iepriekš. Kāpēc šis lielais, neglītais putns nelido prom? Kāpēc tas nedodas traucēt kādu citu? Kāpēc tas neliek viņu mierā? Viņa jutās gan nokaitināta, gan ieintriģēta.

Viņai bija vajadzīga atbilde. Kādu dienu pusdienas pārtraukumā viņa devās uz grāmatveikalu un atrada dažas grāmatas par dzīvnieku gariem. Vai kraukļa uzvedībai bija kāds iemesls? Vai bija kāds nolūks viņa uzmanībai? Kādu vēstījumu nesa šis putns? Kāpēc lai viņam rūpētu Beatrise?

Drīz viņa sāka sapņot par kraukli. Pēc tam sāka ar to sarunāties. Viņa bija pārliecināta, ka ģimene un draugi uzskatītu viņu par jukušu, ja viņa tiem pastāstītu par savu saikni ar šo putnu, tomēr viņa kļuva aizvien pārliecinātāka, ka šī putna klātbūtne viņas dzīvē nav nejauša. Viņa sāka gaidīt tā apmeklējumus. Paļāvība, ka viņš tur būs, gaidīs viņu, sniedza savādu mierinājumu.

Fiziskā intuitīva ceļš sāka iezīmēties viņas dzīvē. Tas bija kas vairāk par jaunām telpām, koku puduri un īpatnu putnu aiz loga. Beatrise juta, ka tā ir zīme, vēstījums. Viņa jutās mazāk viena. Domājot par savu dzīvi un izvēlēm, viņa sāka pētīt garīgus tematus. Viņa saprata, ka dzīve, ko viņa dzīvoja, vienkārši ritēja pēc inerces. Viņa vēlējās jēgpilnu un nozīmīgu dzīvi.

Kādu dienu Beatrisei piezvanīja draugs, kas organizēja cilvēku grupu, lai palīdzētu viesuļvētras “Katrīna” upuriem Luiziānā. Draugs jautāja, vai Beatrise vēlētos pievienoties. Beatrise nešaubījās. Viņa atcēla sarunātās tikšanās un nokārtoja visu, lai varētu doties ceļā. Luiziānā viņa pavadīja vairākas nedēļas, palīdzot atbrīvoties no atkritumiem un kritušiem kokiem un atrast dzīvesvietu cilvēkiem, kas zaudējuši pajumti. Drīz pēc ierašanās viņa satika nesen pensionējušos vīrieti, vārdā Stens, kurš veltīja savu laiku un spējas, lai palīdzētu citiem. Viņš bija palīdzības komandas dalībnieks, kur piedalījās arī Beatrise. Viņi ātri aizrāvās, atklājot daudzas kopīgas intereses. Viņi smējās un strādāja kopā. Par spīti smagajam darbam, Beatrise nekad iepriekš nebija jutusies tik dzīva.

Pārgurusi, bet atdzimusi viņa devās mājup un turpināja uzturēt sakarus ar saviem jaunajiem draugiem. Pēc pāris mēnešiem viņai bija skaidrs, kā rīkoties. Viņa nolēma likt lietā talantus un zināšanas, ko bija ieguvusi biznesā, un veidot jaunu karjeru. Viņa sāka meklēt darbu un galu galā atrada to bezpeļņas organizācijā, kas veltīta atbalsta sniegšanai cilvēkiem, kuri zaudējuši mājvietu dabas katastrofā. Mainot karjeru, viņas veselība uzlabojās. Viņas jaunais darbs deva vairāk laika attiecību veidošanai ar Stenu, un viņas ilgi snaudusī mīlas dzīve ieguva jaunu elpu. Ja viņa pati nebūtu gājusi šo ceļu, Beatrise man teica, viņai būtu grūti noticēt, ka viņas dzīve varētu piedzīvot šādas pārmaiņas. Noslēpumaini šķita tas, ka to iesāka krauklis.

Mūsu pavadoņi ir tikai mūsu pavadoņi. Mums patīk domāt, ka viņi sniegs atbildes uz jautājumiem un atsauksies mūsu vajadzībām. Viņi to darīs, bet tas vienmēr būs tikai neliels aspekts viņu darbā ar mums. Viņi vēlas, lai mēs esam tādi kā viņi — viegli, mīloši un pilnībā savienojušies ar Dievu.

Pastāv garīgs uzdevumu plāns. Muļķīgi būtu domāt, ka dieviš-ķums redz visu mūsu egocentriskajā skatījumā. Pavadoņus un eņģeļus vairāk nodarbina mūsu dvēseles evolūcija, mūžība. Darbs ar apgaismotu psihisko enerģiju galu galā vedis mūs aizvien dziļāk noslēpumā un iekšējā piedzīvojumā.

Paradoksāli, ka mēs parasti dodamies intuitīvās izaugsmes ceļā, lai gūtu palīdzību ikdienas rūpēs. Tomēr informācijas saņemšana ir tikai aisberga virsotne. Lai kas tas būtu, kas ved mūs uz intuitīvo izaugsmi, parasti tās izrādās vien drupatas, vedam mūs pasaulē, ko nebūtu spējuši iedomāties. Ar laiku tiksim vadīti uz bezgalību, kas pārsniegs mūsu domas par to, kas esam mēs un kas ir realitāte. Tas ir garīgās dzives patiesais uzdevums. Tas mūs ved uz mūsu pašu būtības aspektiem, par kuru eksistenci pat nenojautām, — neierobežots spēks, psihiskas saiknes ar citiem, neizsmeļami iekšējie resursi un neizmērojamas radošas spējas, kas šķita iespējamas citiem, bet ne mums.

Pasaule sāk pārveidoties. Mēs sākam izjust sinhronitāti un vadību. Sāk izzust vienatnes un nošķirtības sajūta. Sajūtu, ka esi šajā pasaulē vientuļš svešinieks, nomaina dāsnā Visuma mīlestības pieskāriens. Harmonija un saskaņa ar Visumu rada prāta, ķermeņa un dvēseles vienotību. Tas ved uz pārpilnības, veselības un vispārējas labsajūtas palielināšanos. Gars sniedz spējas pieprasīt tiesības uz mūsu kā apgaismotu būtņu mantojumu. Pa ceļam mēs atbrīvojamies no daudz kā, ko iepriekš domājām sevi esam.

IZAUGSME

Mūsu evolūcija apzinātu kontaktu veidošanai ar Garu atkarīga no mūsu spējām kļūt elastīgiem un mainīgiem. Psihiskā enerģija ir atsaucīga; tā atbild, tā ir mainīga un personiska. Tā mijiedarbojas ar mūsu enerģijas lauku, un mēs iemācāmies, ka esam enerģija, kas satiek enerģiju. Mēs tiekam vadīti nezināmā teritorijā. Šajā ļoti svarīgajā laikā, kad dodamies nepazīstamā garīgajā teritorijā, mēs sākam saprast, ka no mums tiek prasīts vairāk. Personiskās vēlmes un egoistiskās darīšanas nes mums vairāk ciešanu nekā prieka. Mēs iemācāmies, ka nespēsim ilgi būt atklāsmjpilnas enerģijas saņēmēji, ja vienīgā vēlme būs izmantot to mūsu pašu labumam. Kad padodamies un atbrīvojamies no savas pašcentrētās orientācijas, mēs atklājam, ka mums palīdz un vada spēcīgi debesu spēki.

Kamēr nespēsim apklusināt vāvuļojošā prāta nemitīgās ietekmes, mēs nespēsim pilnīgi aptvert mūsu intuīcijas labumus. Mūsu apzinātais es vēlētos izmantot intuīciju kā piekļuvi informācijai, kas padarīs ikdienas dzīvi vieglāku. Tas vēlas zināt, kas notiks ar mums rit un pēc tam. Lielākā daļa cilvēku uztraucas par tādām lietām kā finanses, attiecības un veselība. Gars vēlas mums iemācīt īstenot un radīt šis materiālās lietas.

Tomēr mums ir jāsāk neredzamajā garīgajā pasaulē. Viss, ko mēs piedzīvojam, ir šīs pasaules paplašinājums. Gars vēlas mums mīlestību, prieku, mieru un rāmumu, tāpat kā mēs to vēlamies sev. Meklējot atbildes un informāciju, mēs sākam atklāt dziļi slēptas bagātības. Mēs sevī glabājam iespēju jūru. Mums nav jāraizējas un jāuztraucas, cenšoties kontrolēt labo un likt tam nākt mums pretī. Dievs mīt mūsos, allaž gaidot iespēju parādīties, lai veicinātu mūsu augstāko labumu.

Padošanās

Iekšējo autoritāti esamībā mēs saucam caur savu brīvo gribu. Mūsu personības es ne vienmēr aptver iekšējās gudrības vērtību. Kad noris šīs pārmaiņas, intuīcija meklē iespēju smelt no iekšējās patiesības dziļās akas. Kad mēs piekļūstam dziļākām zināšanām, atšķirība starp personības un dvēseles alkām kļūst izteiktāka.

Ar savu intuīciju varam uzturēt konstantu apzinātu saziņu ar visa esošā Avotu. Ļaujot Garam rādīt ceļu, mēs atklājam, ka atšķirībā no mūsu ego tas ir maigs un pieticīgs. Turklāt Gars arī vienmēr būs cildeni lielisks. Tam nav nekādas vajadzības doties karā pret mūsu personību un ego. Gars smaida ego un attiecas pret to, kā māte attiektos pret mazu bērnu — ļaujot bērna gribai, vēlmēm un taisnīguma jūtām uzņemt tādu kursu, kādu tās vēlas. Dvēseles zina, ka galu galā bērns izaugs noguris, izsalcis un vientuļš savu gribas darbību parādē.

Intuīcijas attīstīšana sniedz mums darbarīkus, ar ko pacelt plīvuru, kas parasti sedz mūsu uztveri. Mēs varam stingt bailēs un šaubās, vien izdzirdot ārējās pasaules balsi. Kad mēs mazāk pievēršamies ilgotajiem ārējiem iznākumiem un vairāk nolūkiem un pūlēm, varam būt mierīgi un koncentrējušies, lai kas arī notiktu. Kad mēs sasniedzam līdzsvaru starp nesavtību un Augstākā es apziņu, mēs kļūstam par kanālu brīnumainajam. Mēs varam piedzīvot, kā dievišķums veido mūsu individualitāti, lai tā būtu nevainojams augstākā mērķa kuģis. Mums var šķist, ka darbojamies tumsā.

Atšķirībā no informācijas gūšanas dvēseles attīstīšanas dziļais darbs šķietami ir bez acīmredzama mērķa. Mūsu pirmā saskarsme ar psihisko pasauli var būt dziļa un pat dramatiska, bet, sākot garīgās transformācijas darbu, mēs strādājam vienoti ar šiem spēcīgajiem spēkiem. Tas notiek, kad dodamies dziļās tīrīšanas ciklos. Mūsu emocionālais, mentālais, garīgais un psihiskais enerģijas lauks piedzīvo pamatīgu attīrīšanu. Dievišķā enerģija ir viegla. Tās ir augstākas frekvences vibrācijas. Aura spēj absorbēt šo augsto frekvenci tikai tad, kad esam brīvi no smagajām, blīvajām materiālajām enerģijām. Dievišķais prāts un enerģija dodas darboties iekšienē, attīrot un atbrīvojot mūs no visa, kas kavē mūsu patiesā es aptveršanu. Tas daudziem var būt grūts brīdis.

Garīgā nakts

Lai gan es domāju, ka esmu tikusi galā ar dažiem grūtiem iekšējās izaugsmes posmiem, nekas neliecināja par ko īpašu, kas ievadītu sarežģīto posmu pirms dažiem gadiem. Es sniedzu vidēji divdesmit piecus enerģijas lasījumus nedēļā, kā jau biju darījusi daudzus gadus. Daudziem, kam sniedzu informāciju, bija viņsaulē nonākuši bērni vai citi mīļie, un viņi cerēja, ka varēšu sazināties ar viņiem. Man bija arī klienti, kas pārdzīvoja par dažādām veselības, finanšu un attiecību lietām. Šķita pastāvam nemitīga mijiedarbības straume starp Garu un maniem meklējumos esošajiem klientiem, un es saņēmu visāda veida palīdzību no garīgās pasaules. Vecvecāki, vecāki, draugi, pavadoņi un eņģeļi bija klātesoši un dedzigi vēlējās sūtīt cerību un atbalsta vēstījumus saviem tuvajiem cilvēkiem.

Tomēr dienas beigās jutos pārgurusi. Es biju tik nogurusi, ka spēju vien sagatavoties nākamajai dienai. Es jautāju saviem pavadoņiem un garīgajiem palīgiem, vai ir kāds veids, kā es varētu saplānot savu nedēļu vai lasīt enerģijas, lai nejustos tik izsmelta. Es domāju, ka varbūt ir kāds veids, kā regulēt enerģiju, lai dienas beigās nejustos tik tukša.

Saņemtais padoms pārsteidza mani. Man ieteica izturēties pret katru klientu un katru enerģijas lasīšanas stundu tā, it kā tā būtu vienīgā stunda, vienīgais seanss. Man teica būt “pašreizējā mirklī” ar katru cilvēku. Tā arī centos darīt, es sāku pilnīgi atvērties katram cilvēkam. Es nedomāju par citiem tās dienas seansiem vai par citām lietām, ko gribu izdarīt tajā dienā, bet varbūt noguruma dēļ nespēšu. Tomēr pat ar šo pieeju jutos nogurusi, un nekas nešķita maināmies.

Es nodomāju, ka Gars šķita ļoti nodarbināts ar rūpēm par visiem citiem. Es devu mīlošus ieteikumus un padomus citu labsajūtai un laimei. Kur bija mani vecvecāki, mīļie un eņģeļi? Kāpēc gan kāds ne-ieslīdēja manā apziņā, lai nosūtītu mīlestību un siltumu man? Tā vietā es nejutu īpašas rūpes no garu pasaules, ar kuru sazinājos katru dienu. Es jutos kā tukša psihiska čaula — tik vien kā Gara rupors. Es mēdzu teikt cilvēkiem, ka esmu Gara spīkere, tikai bez mirdzuma. vŠķita, ka tas turpinās daudzus mēnešus. Lai gan manas psihiskās spējas vērsās plašumā, es biju nogurusi, vientuļa un jutos nošķirta un pamesta novārtā gan garu, gan cilvēku pasaulē.

Galu galā manī kaut kas sāka notikt. Es jutu sirdī ataustam patiesību, bet kāda iemesla dēļ es tai pretojos. Tā šķita kā nejauka sāpe. Bet man nebija spēka noturēt šīs durvis aizvērtas, un, sniedzot cilvēkiem informāciju, jutu sevi atveramies un parādāmies enerģiju, kas man nešķita pazīstama. Lēnām padevos šai sajūtai un atpazinu tajā mīlestību. Tā nebija personiska mīlestība, ko es iepazinu. Tā bija mīlestība, kam piemita spēcīgs dzīvības spēks un gudrība. Tā bija mīlestība, kas sniedzās tālāk par manu ego un manām kontroles spējām. Tā bija mīlestība, kas nepazina ierobežojumus, un tā atdzīvināja mani.

Garīgā attīrīšanās

Katrs intuitīva tips šo attīrīšanās procesu pārcietīs pa savam. Emocionālie intuitīvi var pārdzīvot galējus kāpumus un kritumus.

Viņiem var būt sapņi, kas atbrīvo spēcīgas sajūtas. Bieži vien no mums tiek prasīts vien atļaut šādām sāpīgām emocijām parādīties virspusē un plūst caur mums, lai attīrītu sevi. Emocionālos intuitīvus var pārņemt citu emocionālie uzplūdi. Viņi var zaudēt saikni ar savām vajadzībām un pamest sevi novārtā. Reizēm emocionālie intuitīvi jūtas savtīgi, ja pievērš uzmanību tam, kas iepriecina viņus pašus. Kamēr pasaulē tik daudz cilvēku cieš, emocionālajam intuitīvam var būt grūti saprast, ka rūpēties par savu prieku, mieru un harmoniju nav egocentriski.

Garīgie intuitīva var izjust šo attīrīšanās posmu kā atsvešinātību. Viņiem var šķist, ka ir nesasniedzami. Viņi var apšaubīt savu vienotību ar garīgo pasauli. Garīgie intuitīvi var sākt justies kā klejotāji, it kā bezmērķīgi dreifētu pa pasauli. Kur garīgās sfēras reiz šķita brīvas un nenoslogotas, garīgajiem intuitīviem var šķist, ka nu viņi peld tukšā, neiedvesmotā Visumā. Garīgie intuitīvi var domāt, ka viņiem nepiemīt spējas īstenot savus sapņus un nolūkus. Tas var radīt tukšumu, un daudzi garīgie intuitīvi kļūst gaisīgi un nesasniedzami kā fiziskajai, tā garīgajai sfērai.

Mentālos intuitīvus dziļās attīrīšanās laiks var ievest dziļāk viņu domās, un viņi var justies ieslodzīti savu ierobežoto uzskatu modeļos. Intuitīvās mentālās enerģijas pieplūdums var radīt apjukumu un nogurumu, domām riņķojot prātā kā vāverei ritenī. Mentālajiem intuitīviem var šķist, ka viņi netiek uz priekšu, mīņājas uz vietas. Viņi pat var sākt apšaubīt savas gara spējas. Tas viņiem var būt krīzes dziļākais punkts. Viņi var redzēt savu domu manifestāciju savā ārējā dzīvē, un tas var darīt viņus ne īpaši laimīgus. Kad Gaisma rod ceļu cauri mentālā intuitīva prātam, viņi sāk apšaubīt to, ko mēdza uzskatīt par savu pamatu, realitāti pašu par sevi.

Padziļinoties fiziskā intuitīva garīgumam, viņi var justies tukši, bez iedvesmas un garlaicības mākti. Viņu reiz spēcīgā saikne ar Zemi un tās radībām nu var parādīties bēdās un bezcerībā, viņiem secinot, ka piesārņotā dabas pasaule lemta postam un iznīcībai. Viņi spēj saskatīt savu dabisko māju nabadzību, slimību, apgānīšanu un nāvi.

Tā var būt sāpīga brūce, ko daudzi fiziskie intuitīvi jūt savos ķermeņos. Tāpēc viņi mēdz saslimt šajā laikā. Hronisks nogurums, muskuļu sāpes, jutība pret vides apstākļiem un alerģija var mocīt fiziskos intuitīvus laikā, kad viņi ir spiesti apgūt savus spēkus — fiziski, mentāli un garīgi. Reiz viss spēks, skaistums un cildenums mita Zemē, tagad tas viņiem ir jāsaskata sevī. Viņi tiek ievilkti savā dvēselē.

Garīgā palīdzība

Visi intuitīva tipi var dažādi piedzīvot krīzes, ko pārcieš katrs tips. Mūsu garīgās apzināšanās pagarināšanās laiks var pat mainīt mūsu dominējošo intuitīvo tipu. Mēs mēdzam atkārtot sāpīgu uzvedības modeli, kas ir uzpeldējis jau daudzās iepriekšējās dzīvēs. Mūsu dzīvēm būs pieaugoša intensitāte. Mums var rasties sajūta, ka viss, ko mēģinām, saskaras ar šķēršļiem un grūtībām. Ilūzijas parādās virspusē, un mums var šķist, ka pašu garīgums mūs ir maldinājis un piekrāpis. Iepriekšējās dievišķās saiknes pieredzes pēkšņi šķiet tālas. Mēs brīnāmies, kas mūs novedis no ceļa. Kāpēc pavadoņi un eņģeļi ir mūs pametuši?

Šajā laikā mums jāuztur sava apzināšanās, ka esam garīgā procesā. Mūsu pavadoņi tuvosies un palīdzēs justies ērtāk un drošāk. Mūsu intuitīvā apziņa šajos pārmaiņu laikos var izrādīties nenovērtējama. Mūsu Augstākais es un pavadoņi izmanto mūsu ievainojamību un enerģētiskās maiņas. Viņi spēj pavirzīties mums tuvāk un vairāk ietekmēt mūs. Kad lūdzam palīdzību, mūsu pavadoņi ir iepriecināti, ka esam sapratuši vajadzību iejaukties.

Parastos apstākļos mūsu ego ir grūti satricināms. Varam priecāties par saviem garīgajiem un intuitīvajiem meklējumiem. Varam lasīt grāmatas un klausīties ierakstus. Bet, kad sākam patiesu iekšēju izaugsmi, mūsu pamati sašķobās un mēs sākam izjukt. Daudzos veidos tiekam virzīti uz labprātīgu padošanos. Mums var būt mulsinoši sapņi, kuros parādās dziļi apraktas sāpes vai bailes. Mēs varam attapties attiecībās, kas rada sāpīgas mazvērtības un zema pašvērtējuma pieredzi. Varam saskarties ar fizisku krīzi, kas liek apšaubīt Dieva mīlestību un žēlastību.

Citas krīzes var skart mūs emocionāli, fiziski, mentāli un garīgi. Bet eņģeļi un pavadoņi pacietīgi gaida tepat līdzās. Viņi gaida mūsu atvēršanos, lai lūgtu Dieva mīlestību un vadību. Un, kad mēs padodamies, parādās dievišķums. Tad mēs spējam pilnībā pieprasīt savu patieso garīgo dabu. Tad arī varam tiekties sākt sasniegt mūsu intuitīvo potenciālu. Mēs varam atvērties augstākiem apziņas un zināšanu līmeņiem. Mēs varam apgūt beznosacījuma mīlestības augstākos līmeņus. Mēs varam saņemt labāku vadību no iekšienes. Klusā, smalkā iekšējās pārliecības balstiņa kļūst spēcīgāka, un statiskuma būs mazāk.

Mūsu dvēseliskais Augstākais es vada mūsu ceļu no iekšienes. Tam ir plāns, ceļš un nolūks. Mūsu dzīvē nav lielāka spēka kā mūsu dvēseles spēks. Mums ir brīva griba ieklausīties Garā vai atbildēt materiālās pasaules šaubām un bailēm. Kad izvēlamies to, kas nesaskan ar mūsu dvēseles uzdevumu, mēs vienkārši aizkavējam progresu. Mēs sev radām nevajadzīgas ciešanas, bet galu galā dvēsele atradīs savu īsto ceļu. Tā ir kā upe, kas atradīs citu gultni vai plašāku plūdumu. Dvēseles balss var būt smalka, bet to nevar apklusināt. Atverot prātu, sirdi un garu, mēs tuvojamies sevī mītošā Dievišķā gara un Dieva saprašanai. Psihisko, garīgo un mistisko ceļu galvenais mērķis ir tuvināt mūs dievišķumam, visa esošā patiesībai.

NO PSIHISKĀ PIE MISTISKĀ

Katru reizi, sākot kāda enerģijas lasījumu, ir brīdis, kad es speru soli tukšā telpā. Reizēm šķiet, ka es šūpojos — gaidot, aktīva, bet uztvērīga, cerot, ka kāds vai kaut kas parādīsies un runās ar mani. Esmu ieradusies sagaidīt negaidīto.

Kad Lonija ieradās uz seansu, šķita, ka viņa ir nobažījusies un jūtas neērti. Viņa teica, ka ieradusies pie manis pēc drauga ieteikuma. Nekad iepriekš nebijusi pie “medija”, viņa nezināja, ko gaidīt. Es sāku Lonijas enerģijas lasīšanu un teju nekavējoties redzēju tuvojamies sievieti, kas apgalvoja, ka viņa ir Lonijas māte. Es nebiju droša, vai tulkoju informāciju pareizi, jo viņai uz sejas bija kas līdzīgs Graučo Marksa ūsām un degunam. Es neko neteicu Lonijai. Teicu sev, ka viņa varētu mesties laukā no istabas, ja pirmais, ko pavēstītu, būtu garā klātesoša sieviete, kas apgalvo, ka ir viņas māte, bet šķiet, ka viņai ir mākslīgs plastmasas deguns.

Lasījumos nevaru kontrolēt to, ko saņemu. Es centos apiet tēlu, bet tas mani bloķēja. Lonijas māte smējās un nepazuda. Es teicu Lonijai, ka tuvumā ir sieviete, kuru jūtu kā viņas māti, viņai ir īsi, sirmi mati, viņa ir tieva un vidēja garuma. Lonija apliecināja, ka viņas māte ir viņsaulē un ka šis apraksts viņai atbilst. Tad teicu — šķiet, ka viņai ir mākslīgs plastmasas deguns un ūsas. Turklāt tad parādījās vēl divas sievietes, kuras bija saģērbušās tāpat. Lonija iesmējās un tad sāka rakāties pa somiņu. Viņa izvilka fotogrāfiju, kurā bija redzama viņas māte un divas mātesmāsas, viņām bija maskas un karnevāla apģērbs. Viņas sēdēja ap galdu, izlikdamās smēķējam lielus cigārus.

Intuitīvo un psihisko spēju attīstīšana reizēm var šķist kā lēciens nezināmajā. Var būt grūti noticēt, ka mūsos visos ir spējas piekļūt informācijai vai savienoties un sazināties ar nefizisko. Vienlaikus tas ir ceļojums, kas aizdedz mūsos atklājumu un piedzīvojumu mīlestību.

Psihiskā virzīšanās uz priekšu

Pareiza intuitīvo sajūtu tulkošana mēdz būt lielākās grūtības, ar ko cilvēki sākumā saskaras. Psihiskās enerģijas tulkošana var būt viltīga, it īpaši, ja mēs cenšamies saņemt augstāko vadību sev pašiem. Mēs vēlamies, lai mūsu dzīves notikumi atklājas tā, kā mēs to gribam. Vēlamies būt finansiāli veiksmīgi. Vēlamies sastapt radniecīgu dvēseli. Tomēr tas, ko intuitīvi saņemam, var neatbilst mūsu vēlmēm. Var šķist, ka ainām, sajūtām, domām un iespaidiem, kas parādās, nav nekādas jēgas. Varam sākt domāt, vai tulkojam savus psihiskos iespaidus atbilstoši tam, ko visvairāk vēlamies, vai tam, no kā visvairāk baidāmies. Mēs varam apjukt. Varam sākt prātot, vai tik paši nemānām sevi.

Kad sākam strādāt ar savu intuitīvo enerģiju, mēs sagaidām un vēlamies informāciju. Dodoties dziļāk psihiskās attīstības ūdeņos, sākam dzīvot ar iekšēju pārliecību, ka viss ir avots. Mēs atskāršam, ka ir iekšējs ceļvedis, plāns, uz ko varam paļauties, un jūtam mazāku nepieciešamību zināt sīkumus. Pat saskaroties ar slimību, zaudējumu vai sāpēm, atklājam ceļu, kas atveras. Mēs vairs neesam pieķēdēti apstākļiem un vairs neesam pārāk nobažījušies un baiļpilni par nākotni. Jūtam gādību, kas ieskauj mūs un rūpējas par mums. Kad atbrīvojam sevi mistiskā sfērā, mēs ieejam augstākās zināšanās. Tas nav tikai zināšanas par notikumiem vai nākotnes apstākļiem, tā ir izpratne un transcendence radošajā tagadnē.

Sekvana ir saņēmusi daudzus lasījumus no dažādiem medijiem. Viņa ieradās pie manis, vēloties zināt, vai atradīs savu dveseles radinieku. Viņa vēlējās zināt, kāds viņš izskatīsies un kad viņi satiksies. Sekvanas enerģijā bija viegli nolasīt vīriešus, kas ienāks viņas dzīvē. Viņa bija pārsteigta par manu precizitāti, bet nebija tik sajūsmināta par to, ka nemitīgi pievelk vienu vīriešu tipu — izskatīgus vīriešus, kam pietrūkst brieduma un vēlmes veidot nopietnas attiecības. Tie nav tādi vīrieši, kādus viņa vēlas, bet tie turpina ienākt viņas dzīvē.

Tāpat kā daudzi no mums, Sekvana neapzinās nedz savu spēku, nedz brīvo gribu. Neapzinoties to, mēs parasti radām savu tagadni no pagātnes. Tā kā nemaz neaptveram, ka to darām, mēs parasti ierobežojam to, kas nāk mūsu dzīvē. Kad mēs ienākam mistiskā sfērā un atbrīvojamies no vajadzības kontrolēt savu dzīvi no ego līmeņa, intuīcija klusi mūs pabīdīs un uzmundrinās doties tālāk par pašu noteiktajiem ierobežojumiem.

Gars allaž rada no beznosacījuma mīlestības, gudrības un prieka. Mums ir dota brīvība radīt un izvēlēties, ko piesaistām. Varam izvēlēties radīt no cilvēciskā prāta, kā to dara Sekvana, vai arī paļauties uz iznākumu mūsos esošajā dievišķumā. Kad izvēlamies dievišķumu, mums labprātīgi jāatsakās no tieksmes kontrolēt. Mums pēc brīvas gribas jāatmet vajadzība vadīt to, kas, kad un kā nāks mūsu ceļā.

Dievišķais Gars vienmēr paveic visu labāk nekā mēs. Ne vienmēr zinām, kur rodama mūsu laime. Ļaujot intuitīvajai vai garīgajai attīstībai atklāties mūsos, apjaušam, ka esam spējīgāki uzticēties un sadarboties ar vadību, ko saņemam, arī tad, ja tā šķiet neloģiska vai nepraktiska. Pasaule turpina klaigāt par ķibelēm un problēmām, bet mēs spējam labāk sadzirdēt smalko iekšējo balstiņu, kas klusi vada mūs cauri haosam. Mēs arī skaidrāk saprotam, ko intuīcijas balss saka. Spējam atšķirt pamatotu intuitīvu atklāsmi no tā, ko labprāt pieņemam par patiesību.

Sekvanas intuīcijai kļūstot spēcīgākai, viņa spēs labāk saprast, ka, atbrīvojot savas rūpes, rodas spēks, klātbūtne, vara, kas atsaucas un atbild. Mēs nedalāmies savās rūpēs ar Garu, jo baidāmies, ka tur var būt tikai tukša telpa, vai tāpēc, ka domājam, ka Garu ne mazākajā mērā neuztrauc mūsu individuālās vajadzības un rūpes. Psihiskā enerģija, kas koncentrēta mistiskā sfērā, pārliecina, ka tā tas nav. Jūtam mīlestību un saiknes, kas ieskauj mūs kā no iekšpuses, tā ārpuses. Tas var šķist kā eņģeļa spārna pieskāriens, klusa uzrunāšana vārdā vai iekšēja pārliecība, ko nevar sašķobīt ārēji apstākļi.

Kad esam noskaņojušies uztvert mistiskās atklāsmes, mēs neceram, mēs zinām. Mums ir taustāma apzināšanās. Tās ir ērtības, ko nevar aprakstīt. Neviens nevar pilnībā aptvert to, kas atklāsies ārējā pasaulē, bet mēs varam dzīvot katru stundu, katru dienu, zinot, ka esam īpaši un ka tiekam vadīti uz laimi. Kad mēs ienākam mistiskajās un dievišķajās sfērās, mūsu drošības sajūta nāk no iekšienes, no mums pašiem. Gars darbojas paradoksā. Mistiskā sfēra var būt neskaidra un mierinoša vienlaikus. Tā liek mums mainīties, gaidīt negaidīto. Vienkārša iznākumu zināšana kļūst mazāk svarīga. Tā vietā tiecamies pēc pastāvīgas apzinātas saiknes ar Augstāko spēku. Mūsu intuitīva tips kļūst par mūsu garīgo ceļu. Mēs ne tikai spēsim saņemt vadību ikdienas rūpēs, bet tiksim vadīti arī dziļākos dzīves noslēpumos. Intuīcija vispirms vada mūs pašsapratnē un tad atver durvis uz Augstāko es. Dzīvojot no sevi esošā dievišķuma, mēs piedalāmies pasaulē, bet neesam pieķēdēti tai.

Mūsu tīrais es, mūsu dvēsele, ir radoša un transcendenta. Bez spējām piedzīvot dvēseles skaistumu kļūsim vien forma bez satura. Dzīve var šķist kā nebeidzama nebūtisku un nenozīmīgu pieredžu plūsma. Tā ir tāda pati atšķirība kā starp dzīvu, žilbinošu rozi un rozes attēlu — lai cik skaisti tā būtu uzzīmēta, tai trūkst dzīva zieda būtības un smaržas. Kad savu psihisko enerģiju saistām ar alkām zināt patiesību, dziļi pārveidojoši spēki iegūst formu un veido mūs. Mēs dzīvojam dvēseles lieliskumā. Vārti uz gudrību un beznosacījuma mīlestību allaž ir atvērti, allaž mūs aicina ienākt.

Psihisko spēju attīstīšanas ieguvumi nav tikai spējas zināt notikumu iznākumu vai paredzēt nākotni. Paliekoša psihisko spēju velte ir mūsu gara iekšējo spēku izmantošana, nosakot sevī spējas sazināties un radīt no patiesības, gudrības un ēteriskuma dziļumiem.

Tipu integrēšana

Intuitīva tipi ir kā arhetipiski plāni, un, tiem sekojot, tie var mūs vest uz mūsu dzīves un dvēseles ceļa labāku apzināšanos. Mūsu tips ir kā upe, kas plūst uz plašo jūru. Mūsu dvēsele baro mūs no īstas vielas, lūdzot redzēt mūsu atspulgu mūžīgajā jūrā. Mūsu intuitīvais tips nav ierobežojošs. Tas ir kuģis, ar ko burājam un mācāmies dzīvot neredzamajā.

Intuitīvo un psihisko spēju attīstīšanas mērķis, saprotot savu intuitīva tipu, ir pilnīgi un iekšēji integrēt visus četrus tipus un tad doties tālāk par tiem. Augot psihiskā un garīgā apziņā, mēs nonākam pie pagrieziena punkta, ko visi galu galā sasniegsim. Vispirms strādājam ar psihisko, garīgo enerģiju līmenī, kādā jūtamies visērtāk. Mēs nonākam pie šīs enerģijas ar mentālo, fizisko, emocionālo vai garīgo pieeju. Šī procesa laikā izaugsme var būt strauja. Mēs varam justies pārliecināti un izbaudīt procesu. Tad mums piedāvā izvēli. Varam augt augstāk par sevi, savu komforta līmeni un kontroli. Varam arī apstāties un atturēties.

Var būt grūti atteikties no tā, ko uzskatām par normu, un reizēm attopamies nobijušies. Varētu būt, ka uztraucamies, ka iekšējās transformācijas vainagosies ar mūsu ārējās dzīves pārmaiņām vai zaudējumu. Mēs varam baidīties no draugu un ģimenes nepieņemšanas vai sociālās atbilstības un ienākumu zaudēšanas. Varam justies nobažījušies par nezināmo un telpisko brīvību, kas klājas mūsu priekšā. Tomēr tikai šajos apstākļos, kad mūsu bailes ir visspēcīgākās, varam šķērsot ierobežojumus un notvert savu patieso potenciālu.

Psihiskās apziņas ceļojums ved mūs uz apzinātu atskārsmi par mūsu vienotību ar visu dzīvo. Šajā vienotībā eksistē viss esošais.

Visa pagātne, tagadne un nākotnes radošās iespējas pastāv līdzās šajā enerģijā. Kad apzināti ieplūstam tīras apziņas centrā, mēs pārsniedzam laiku un telpu un tādēļ gūstam pieeju visam, ko vēlamies. Svarīgi zināt, kā saņemt un pieņemt šīs augstākās vibrācijas, lai mūsu parastā apziņa sasniegtu augstāku līmeni un darbotos no plašākas dzīves perspektīvas. Mēs nekad nespēsim pilnībā apklusināt ego personības daļu sevī, un nav nemaz arī vajadzības to darīt. Būtiskāk ir pievērst uzmanību mūsu dvēseliskākajiem aspektiem.

Ar vingrināšanos varam iemācīties aktivizēt savu prātu, ķermeni, sirdi un garu, lai vienotu un dzīvotu visa esošā apziņā. Kad mēģinām lasīt enerģijas — vai nu tas ir gaišredzīgi, telepātiski, empātiski, vai psihometriski — ir svarīgi, ka mūsu pūles saņem degvielu no augstāko līmeņu psihiskajām straumēm. Kad smeļam tikai no nelielā ego personības, rezultāti būs ierobežoti. Mēs izsmelsim sava fiziskā ķermeņa spēkus, un būs lielāka iespēja, ka saņemto informāciju tulkosim, pamatojoties uz saviem personības aizspriedumiem un uzskatiem. Psihiskajai informācijai vajadzētu palīdzēt saprast mūsu dzīvi no plašākas perspektīvas viedokļa. Mums vajadzētu just saikni un būt pacilātiem no saņemtā.

Šo meditatīvo vingrinājumu var veikt ikviens. Tas palīdzēs integrēt un pacelt apziņu augstākās apzināšanās sfērās. Ikdienišķa meditācijas veikšana atvērs jaunas durvis apziņai un integrācijai, palīdzot enerģijai izplesties tālāk par mūsu iepriekš izveidotajiem ierobežojumiem.

Vienotības pieredzes meditācija

• Vērs savu uzmanību sevī un ievelc dziļu elpu. Jūti, kā tavs ķermenis saņem enerģiju un atslābst līdz ar izelpu. Jūti elpu riņķojam pa ķermeni. Izelpo un atbrīvo jebkuru saspringumu. Ievelc elpu no galvas virsmas un sūti to lejup līdz pēdām. Jūti pēdas stingri balstāmies uz zemes. Iedomājies, ka uzņem zemes enerģiju caur pēdām un tad raidi to pa visu ķermeni. Turpini smelt enerģiju no zemes. Uzņem to savā ķermenī un jūti to izplešamies ārpus fiziskā. Iedomājies zemi apskaujam tevi, sniedzam enerģiju, tā ir saukusi tevi šeit, fiziskajā eksistencē. Saule, mēness un zvaigznes rada enerģijas tīklu, no kā vari saņemt dzīvības spēku. Tu mīti šī brīnišķīgā radīšanas tīkla iekšienē. Šajā mirdzošajā enerģijas substancē viss ir nevainojamā harmonijā. Sajūti savus sirdspukstus. Tie ir visa esošā sirdspuksti, skanot cauri un pārsniedzot laiku un telpu. Zeme, tās radības un debesis pieņem tevi kā savējo.

• Jūti savu sirdi, elpo un izelpo caur sirdi. Jūti to atveramies un izplešamies. Elpojot un izelpojot caur sirdi, jūti to atveramies, kad tu pieņem visas jūtas, kas parādās. Pievērs tām uzmanību. Tagad ievelc elpu no dzīvības spēka, kas tevi ieskauj. Tā ir mīlestība. Tagad tu elpo no mīlestības centra, un ar katru elpu šī mīlestība paplašinās. Mīlestība ieskauj tevi. Tu vari sūtīt šo mīlestību tam, kuram vai kam vēlies. Tu vari sūtīt šo mīlestību iekšienē, dziedējot jebkādas iekšējas sāpes vai vainu. Šai mīlestībai piemīt gudrība un nolūks. Par tevi gādā un rūpējas, tu vari atbrīvot sevi šai mīlestībai. Tu esi viens ar Visuma mīlestību. Mīlestība ir Visuma līme, tā mīt tevī. Mīlestība spēcina tevi.

• Saplūsti ar šo mīlestību un kļūsti mīlestība. Izjūti visa esošā savstarpējo saistību. Tavas domas ļauj tev zināt un pieredzēt. Meditē un atpūties tīrajās zināšanās, kas eksistē tevī. Doma piešķir nozīmi esošajam. Kur ir tavs prāts? Elpo prātā. Tā ir enerģija, kas ieskauj tevi. Tā ir uzmundrinošā apziņas viela, kas eksistē visā esošajā. Paplašini savu apziņu un ļauj izzust visiem uzskatiem un robežām, kas šķir no tīrām, neskartām zināšanām. Tavs prāts saplūst ar visa dzīvā gudrību. Apzināšanās ir neredzama, patīkama, tā rada kārtību un vienotību Visumā. Tu esi savienots ar visa esošā avotu, kur mīt pagātne, tagadne un nākotne. Tu viegli kļūsti vienots ar gudrību.

• Tu izšķīsti gudrībā, apziņā, tomēr esi modrs un apzinies, kamēr brīvi kusties pāri formas robežām. Tu vēro ķermeni, prātu, sirdi, bet neesi tie, tu esi nesaistīts un brīvs. Ar rāmu uzmanību tu piedzīvo jebko un visu. Tu vari nokļūt jebkurā attālā vietā. Vari doties uz jebkuru realitāti. Vari piedzīvot jebkuru esamības stāvokli, ko vēlies, un vari izjust jebkuras emocijas. Tad tu vari no pieredzes atgriezties brīvībā. Tu esi vienots ar visu esošo. Tu esi brīvs.

• Tad ieelpo šo brīvības un vienotības sajūtu ķermenī. Jūti vienotību kā mīlestību, gudrību un veselumu. Esi atvērts un uztvērīgs jebkuriem vēstījumiem un turpmākām apziņas maiņām, kas var notikt. Padodies pieredzei un ļauj tai turpināt atklāties.

Šis meditatīvais vingrinājums pacels mazo ego uztveri, kādā mēs parasti darbojamies, plašākā vienotības pieredzē. Tas palielinās augstākas vibrējošas enerģijas plūsmu ķermenī, prātā un garā. Tas paplašinās mūsu enerģijas lauku un uzstrāvos iekšējās psihiskās baterijas.

Mēs nedodamies uz debesīm, mēs izaugam debesīs. Pārmaiņas, ko piedzīvojam uztverē, paplašinās mūsu auru un enerģijas lauku. Tas savukārt spēcinās un stiprinās mūsu psihisko uztveri. Mēs enerģētiski atvērsim sevi daudzdimensiju apziņai. Radīsies lielākas iespējas piedzīvot mainītos apziņas stāvokļus, tāpat kā spējas doties astrālos ceļojumos, saņemt informāciju un sazināties ar nefiziskām, gudrām dzīvības formām.

Kara

Karas sākotnējais zvanīšanas iemesls bija rūpes par veselību. Jau ilgāku laiku nejūtoties labi, viņa vēlējās atlabt. Tomēr, par spīti viņas pūlēm, veselība turpināja pasliktināties. Viņai bija diagnosticēts hroniska noguruma sindroms un diabēts. Mūsu pirmajā seansā biju pārsteigta par iekšējo spēku, ko jutu ieslēgtu viņā, lai gan viņa nemitīgi jutās pārgurusi un dažas dienas vien tik tikko spēja izkāpt no gultas. Kara nespēja piekļūt dziļās iekšējās enerģijas rezervēm, kas viņai bija nepieciešamas veselībai un labsajūtai.

Pirms daudziem gadiem Karai bija draugu loks, kurā visi bija aizrāvušies ar psihiskiem un pārdabiskiem fenomeniem. Viņi eksperimentēja ar savām psihiskajām spējām, un Kara atklāja, ka viņai piemīt neparasts talants. Drīz viņa sāka redzēt sapņus, kas vēstīja viņas un draugu dzīves nākotnes notikumus. Kādu nakti viņa sapņoja, ka draudzene noslīkst dziļā atvarā. Kara pamodās nemierpilna un apjukusi. Galu galā viņa nosprieda, ka tas nav burtisks nākotnes vēstījums, bet gan simboliska viņas draudzenes emocionālā stāvokļa reprezentācija.

Tad notika negaidītais. Kādu rītu viņai piezvanīja draugs. Viņu kopīgā draudzene, sieviete, par kuru Kara sapņoja, bija noslīkusi. Plostojot pa pārplūdušu upi, viņa bija iekļuvusi spēcīgā straumē, noslīdēja no plosta un noslīka. Kara noslēdzās. Viņa juta, ka sapnī bija saņēmusi vēstījumu, ko ignorēja. Viņa niknojās uz sevi un Dievu. Ar to sākās Karas veselības pasliktināšanās.

Ar laiku Kara sāka saprast, cik svarīgi ir piedot sev un no jauna atvērties dzīvei. Viņa jutās nedroša, bet galu galā lēnām atkal sāka dziedināt. Viņas veselība sāka uzlaboties, un viņa sāka justies fiziski spēcīgāka, nekā bija jutusies ilgu laiku. Vienlaikus ar dziedināšanu atkal uzplauka viņas psihiskās spējas. Viņa atkal sāka sapņot un saņemt psihiskus vēstījumus nomoda stāvoklī. Viņa juta kārdinājumu mēģināt tos apklusināt, bet pārāk labi zināja, kāda būtu šādas rīcības atbalss. Tādējādi Kara sāka meditēt, ielūkoties sevī, un lūgt skaidru vadību. Savu psihisko un garīgo spēju sapratne kļuva par tikpat svarīgu prioritāti kā fiziskās veselības uzlabošana.

Kopš mana pirmā seansa ar Karu pirms dažiem gadiem viņas dzīve ir ievērojami uzlabojusies. Fiziski viņa kļuvusi daudz veselāka, turklāt ari viņas psihiskā dzīve ir attīstījusies. Nesen viņa man piezvanīja, lai pastāstītu par pieredzi, ko guva, klausoties kādas lektores runu garīgiem tematiem veltītā sanāksmē. Kara teica, ka, klausoties runu, viņa jutusi neticamu mīlestības uzplūdu sirdī. Viņa juta mīlestību plūstam caur viņu viļņos, sniedzoties pie ikviena telpā vai ārpus tās, kam tā bija vajadzīga. Mīlestība bija stimulējoša un atjaunojoša. Viņa juta visu savu ķermeni kļūstam siltāku no mīlestības, kas plūda caur viņu.

Tad Kara juta kņudēšanu galvā un ar enerģijas šalti juta it kā atveramies galvas virsmu. Viņa sacīja, ka sajūta bija līdzīga ziedēšanai un ziedlapiņu kaisīšanai. Viņa juta sevī mostamies gudrību un dziļu pārliecību. Enerģija šķita līstam kā ūdenskritums lejup pa mugurkaulu, piepildot viņu ar vēl lielāku siltumu un prieka sajūtu. Viņa palika šajā stāvokli kādu laiku, ļaujot pieredzei atklāties.

Galu galā viņa palūkojās apkārt, pieņemot, ka citi, iespējams, arī piedzīvo kādu garīgu atmošanos. Tomēr tā nebija. Citi šķita uzmanīgi klausāmies runātāju. Neviens cits neizskatījās pietvīcis vai mainījies.

Reizē ar psihiskās un garīgās enerģijas pieņemšanu Karas dzīvē ienākušas transcendentālas pieredzes. Viņa jūtas svētīta par šiem notikumiem un dziļi pateicīga par gudrību, prieku un mīlestību, kas tās pavada.

Pārmaiņas enerģijas laukā

Kad mēs ienākam mistiskā valstībā, piedzīvojam pieredzes bez-galīgumu. Mēs reiz izmantojām psihisko enerģiju pasaulē, bet, ieejot mistiskajā sfērā, vēršam savu uzmanību iekšienē. Mūsu spējas saskatīt smalkās realitātes paaugstinās. Mēs ieejam pasaulē, kas sniedzas pāri ārējiem priekšstatiem. Varam izmantot savu psihisko enerģiju, lai domātu par debesu valstībām. Šī vienotība ir allaž klātesoša. Ar intuīcijas palīdzību varam būt nepārtrauktā domu apmaiņā ar enerģijas avotu. Kad pārvēršam savu apziņu garīgā orientācijā, ārējā pasaule zaudē tvērienu.

Lai cik spēcīgi mums šķistu pašreizējie apstākļi, tie nekad nevar ierobežot un kontrolēt mūsu garu. Mums vairs nav vajadzības ticēt, ka kaut kas ir īsts tikai tad, ja ir izmērāms un kategorizējams fiziskos terminos. Mūsu enerģijas lauks mainās, kad ieklausāmies intuīcijā, paļaujamies uz to un rīkojamies pēc tās vadības. Viss, kam dodam enerģiju, aug. Gluži tāpat kā mūsu fiziskais augums iegūst formu, kad vingrojam, mūsu psihiskā jutība augs un pastiprināsies, ja to vingrināsim. Mūsu enerģijas lauks kļūst spēcīgāks. Ja dzīvojam pasaulē, kurā viss ir nejaušs un bez nozīmības, varam izjust nemiera un baiļu uzplūdus. Mēs varam savilkties un nostāties aizsargpozīcijā, nošķirot sevi un ciešot emocionāli, garīgi, mentāli un fiziski.

Kad apvienojamies ar garu un paļaujamies, ka esam personiski saistīti ar visu dzīvo — pat bez tādiem taustāmiem, fiziskiem pierādījumiem, kas mums reizēm šķiet nepieciešami —, uzņemam spēku no saknēm, akas, centra. Savā aurā radām kristāldzidru gaismas asi. Mēs vairs neesam vienkāršas šūnas, audi, orgāni, asinis un kauli. Dvēseles kripata, kas mīt iekšienē, izplešas un piepilda mūs, un mēs kļūstam par augstākas gudrības un mīlestības īstenošanas darbarīku. Tas ir tas noslēpumainais process, kas ved mūs uz mistisko stāvokļu pieredzi. Šajā iekšējā dvēseles attīrīšanas procesā sagrūstam un atmetam uzskatus, spriedumus un negativitāti, kas turējusi mūs nošķirtus no pilnīgas apgaismības un apziņas. Mēs tiksim pārveidoti, un mūsu patiesā daba atklāsies. Psihiskā enerģija sniedz mums darbarīkus apzinātai vienotībai.

Kad kļūsim spējīgāki uztvert cildeno, mēs pilnīgāk dzīvosim dievišķās atskārtas apziņā un atklāsim, ka viss runā ar mums. Gari vēlas, lai mēs sazināmies ar viņiem. Eņģeļi, ercenģeļi un mūsu viņsaules mīļie dzīvo mums līdzās. Viņi nav tālu prom. Nav laika un telpas. Ir tikai šeit un tagad. Viņi nemitīgi čukst “mūžība” mūsu ausīs, modinot mūs šai dievišķajai Patiesībai.

MISTISKĀS SPĒJAS

Attīstoties intuitīvajam tipam, mēs apgūstam visu četru tipu pieredzes un tajā pašā laikā dodamies tālāk par tām. Mūsos ir viss esošais. Tāpēc šķiet saprātīgi, ka varam saskarties ar katra tipa garīgo bagātību un potenciālu, jo visu tipu ceļš galu galā ved uz vienu mērķi: patiesā es pieredzi. Mūsu izaugsme rit pa spirālveida enerģijas vilni, kas ved mūs apziņā, mīlestībā un gaismā. Katram intuitīva tipam pieder mistisko stāvokļu atslēga.

Iekļūšana mistiskajos stāvokļos lielā mērā ir noslēpumains process. Mēs neiepazīsim Dievu, esot “labi” vai “tikumīgi”. Plīvuru paceļ žēlsirdība, Dvēsele ieslīd mistiskajā caur iekšēju vienotību ar dievišķo. Ar uzticību un drosmi varam nokļūt debesu straumēs. Lai gan mūsu cilvēciskais es var just bailes un bažas, atlaižot krampjaino tvērienu pie zināmā, mēs drīz pierodam pie garīgās brīvības sajūtas. Tas ir balzams mūsu apnicīgajai, kontroles vadītajai “normālajai” dzīvei. Realitāte kļūst padevīga, pārradot sevi mūsu apziņas atspulgā. Kad padodamies un ļaujam dvēselei apvienoties ar tās Radītāju, magnētiski spēki ievelk mūs dievišķajā mirdzumā. Mēs piedzīvosim brīžus, kad laiks stāvēs uz vietas un izjutīsim vienotību. Mistiskais nav viegli ieliekams vārdos, bet, kad būsim devušies šajā valstībā, mēs zināsim — sirds zinās, dvēsele un pat ķermenis to zinās.

Emocionālais intuitīvs

Emocionālais intuitīvs iet sirds ceļu. Kad emocionālie intuitīvi ienāk mistiskā valstībā, viņi dodas beznosacījuma mīlestībā un līdzjūtībā. Cilvēciskais piekāpjas dievišķajam. Tas ir ceļojums no emocionālas apzināšanās uz sirdscentriskumu. Kad emocionālie intuitīvi ir pilnībā attīstījušies, viņu spējas mīlēt tālu pārsniedz nosacījumu un līdzatkarīgas mīlestības robežas. Viņu mīlestība kļūst par dievišķuma mīlestību, caur viņiem plūstot ciešanu pilnajā pasaulē.

Šī mīlestība nav balstīta individualitātē, personībā vai ego. Emocionālie intuitīvi var sēdēt istabā un sūtīt dievišķas mīlestības starus tiem, kas atrodas pāris vai tūkstoš jūdžu attālumā. Līdzjūtība un beznosacījuma mīlestība nav piesaistīta laikam vai telpai. Emocionālie intuitīvi pazīst mīlestību kā spēcīgu dziedināšanas līdzeldi. Viņi var dziedēt un svētīt citus ar līdzjūtības un piedošanas palīdzību. Viņi spēj pārveidot tādas emocijas kā bailes, vainas apziņu un dusmas augstāka līmeņa apziņā un līdzjūtībā. Emocionālajiem intuitīviem atveras mīlestības slūžas, un viņi peldas un peldina citus mīlestības attīrošo straumju šķīstumā. Kvēli vēloties dzīvot centrēti, vienoti un veseli, viņi uztver mīlestību itin visā. Mistiskā sirds alkst vienotības ar savu mīļoto.

Kad es kvēloju,

Kad es kvēloju,

Tev jāmirdz,

Kad es plūstu,

Tev jābūt apskalotam.

Kad tu nopūties,

Tu pievelc manu sirdi, Dieva sirdi, sev klāt.

Kad tu raudi par mani,

Es skauju tevi savās rokās.

Bet, kad tu mīli,

Mēs divi būsim kā viens.

Kad mēs beidzot būsim viens, tad neviens Nemūžam nevarēs mūs atkal šķirt.

Bezgalīga, pilnīga laime Tad plauks starp mums.16

Magdcburgas Methilde (1210-1285)

Mentālais intuitīvs

Mentālā intuitīva ceļojums ved Dieva prātā, visuzinošā un radošā valstībā. Kad mentālais intuitīvs nokļūst mistiskā sfērā, cilvēka prāts atkāpjas apgaismotas apziņas priekšā. Mentālā intuitīva prāts mirdz ar šķīstu, visuvarošas apgaismotas gudrības mirdzumu. Kad mēs tuvojamies Dievam, mēs zinām Dieva domas. Tas var sniegt pareģošanas spējas, notikumu paredzēšanu. Mentālie intuitīvi nes dievišķuma idejas cilvēcei. Viņi var atklāt katrai dvēselei tās likteni. Viņi spēj saskatīt Patiesību. Kā rakstīja 8. gs. sūfiju mistiķe Rabija no Basras:

Mana apziņa bija kā straume,

Kas viegli aprakstīja visu, kas atradās tās krastā, apvārsnim slidot pāri pasaulei.

Kad es devos Dievā, mana redze kļuva par Viņa redzi,

Tā plūda pāri esamībai,

Es nepazinu ierobežojumus.

Nākotni es nu redzu tikpat skaidri Kā pagātni.

Ja izplestu rokas, cik spētu,

Es apskautu jebkuru būtni šajā Visumā,

Un Rabija Nepārspīlē.17

Fiziskais intuitīvs staigā pa šo pasauli ar dievišķumu. Kad fiziskie intuitīvi nokļūst mistiskajā valstībā, viņi visu redz svētu. Viņi dodas no konkrētā uz transcendenta, un tad ar dievišķu labvēlību šie šķietami pretējie stāvokļi kļūst par vienu. Savā pilnībā attīstītajā stāvoklī viņi spēj sūtīt dziedināšanu tiem, kas slimi vai cieš sāpes. Viņu pieskāriens var raidīt Dievišķas gaismas starus, kas pacilā nomākto garu. Viņi ir dievišķi, fiziskajam nepiekalti burvju mākslinieki. Viņi virzās cauri matērijai un blīvumam, ar savu gribu izšķīdinot tos, fiziskais un garīgais nu kļuvis viens. Šķīstums plūst viņos gaismas straumēs, sniedzot vīziju par Zemes pilnību. Viņiem piemīt spējas radīt debesis Zemes virsū. Viņi aicina saņemt šīs zināšanas. Lūk, viduslaiku sapņotājas un dzejnieces Hildegardes fon Bingenas apraksts:

Ak, zieds, tu neizplauki no rasas,

Nedz no lietus lāsēm,

Nedz gaiss traucās tev pāri,

Bet dievišķais mirdzums

Deva mums tevi uz viscildenākā zara.

Ak, zars, Dievs bija paredzējis tavu ziedēšanu Pirmajā

Radīšanas dienā.l8

Garīgais intuitīvs

Garīgais intuitīvs dzīvo fiziskajā pasaulē, allaž jūtot līdzās gara būtību. Viņu mistiskais aicinājums ir pilnīga gremdēšanās neredzamajā un, paradoksāli, pilnīga vienotība ar debesīm un Zemi. Viņi var piedzīvot ekstātiskus sajūsmas brīžus un vienotību ar svētajiem, eņģeļiem un dievišķo. Ar pieskārienu, skatienu un lūgšanām garīgie intuitīvi var tuvināt citus šiem netveramajiem, laimes pilnajiem stāvokļiem. Viņi spēj pārvarēt mūsu pasaulīgās bailes un bažas. Viņi uztver citas realitātes, citas eksistences, nepiesaistīti tam, ko uztveram kā “reālo pasauli”.

Ar mistisko garīgo intuitīvu dzīvojam bezlaika mūžībā. Viņu acīs mēs redzam savas dvēseles brīvi dejojam dievišķuma ekstāzē. Viņi sniedz mums spējas gūt garīgo brīvību, viņi redz un dzīvo aiz plīvura. Svētajai Terēzai no Avilas piemita šīs spējas, ko viņa aprakstīja šādi:

Ir dievišķa gaismas pasaule Ar daudzām saulēm Debesīs.

Es gulēju ar manu Kungu

Kādu nakti

Nu visu, kas ir gaisma,

Es zinu, mēs Ieņēmām.19

Cilvēka enerģijas lauks sniedzas dievišķumā. Sevī mēs glabājam ceļu uz debesīm. Mūsu enerģiju var skatīt kā spirālejas vibrāciju kūniņu. Mums ir eņģeļu spārni, kas spēj celt dievišķumā. Mēs esam ēteriskas dvēseles, riņķojam ap visas gaismas mirdzumu, mūsu skaistās Zemes gara ieskauti un aprūpēti. Tas ir mūsu mīļās mājas, ziedu lauku ieskautas, maigu viļņu un vējpūtu glāstītas. Mūsu sirdis ir skaidri dziedināšanas un līdzjūtības kanāli. Mēs gādājam un saņemam, mēs esam dievišķuma paisums un bēgums.

AVOTI

1 Bletzer, June. The Encyclopedic Psychic Dictionary. Lithia Springs, GA: New Leaf, 1986, 323.

2 The Oxford Essential Quotations Dictionary. New York: Berkley, 1998,

222.

3 Teresa, Mother, and Thomas Moore. No Greater Love. Novato, CA: New York Library, 2001, 30.

4 Einstein, Albert. The World As I See It. Filiquarian Publishing, 2006, 15. [Title originally published in 1934.]

5 Turpat, 37.

6 The Oxford Essential Quotations Dictionary. New York: Berkley, 1998,

64.

7 Cummings, Stephen, and Dana Ullman. Everybody’s Guide to Homeopathic Medicines. New York: Tarcher/Penguin, 2004, 19.

s Cayce, Edgar, and Jeffrey Fürst, ed. Edgar Cayce’s Story of Jesus. New York: Berkely, 1976, 131.

9 Turpat, 131.

10 Cayce, Edgar, and Harmon H. Bro. Edgar Cayce on Dreams. Avenel, NJ: Wings Books, 1969, 39.

" Osho. The Buddha Said... New York: Sterling Publishing, 2007, 187.

12 Turpat, 444.

13 Bletzer, June G. The Encyclopedic Psychic Dictionary. Lithia Springs, GA: New Leaf, 1986, 354.

14 Chopra, Deepak. Creating Affluence. San Rafael, CA: New World Library, 1998, 65.

15 Rumi, and Coleman Barns, trans. The Essential Rumi. New York: Har-perCollins, 1995,243.

16 Reinholds, H. A., ed. The Soul Afire: Revelations of the Mystics. Garden City, NY: Image Books, 1973, 292.

17 Various, and Daniel Ladinsky, trans. Love Poems from God: Twelve Sacred Voices from the East and West. New York: Penguin, 2002,25.

18 Hildegard von Bingen, and Jane Bobko, ed. Vision: The Life and Music of Hildegard von Bingen. New York: Penguin, 2002, 288.

19 Various, and Daniel Ladinsky, trans. Love Poems from God: Twelve Sacred Voices from the East and West. New York: Penguin, 2002,288.

SATURS

Priekšvārds

Vai pastāv ciešāka un dziļāka saikne starp dzīvnieku un saimnieku?

Apgāds “Jumava” piedāvā

Vai ir iespējams saprast, ko dzīvnieks cenšas pateikt?

Vai pēc nāves dzīvnieki dodas uz debesīm, lai sargātu savus saimniekus un atdzimtu no jauna?

Ikdienas dzīvē mūsu mīluļiem vienmēr ir bijusi liela nozīme. Viņi ir tie, kuri sagaida mūs mājās, viņi ir tie, kuri pieglaužas, lai mēs viņus samīļotu un viņi ir tie, kuri mūžam būs mums uzticīgi.

Šajā grāmatā Dženija Smedlija, slavena spirituālā dziedniece, dzīvnieku miļotāja, terapeite un konsultante, pēta dzīvnieku daudzos spirituālos aspektus, sniedzot padomus, kā sasniegt tuvāku saskarsmi ar savu mīluli. Viņa iepazīstina ar stāstiem par dzīvniekiem, kas atgriezušies pēc nāves vai pār kuriem nākusi dievišķa žēlastība.

Nav tādas problēmas, tik lielas un nopietnas, ko nevarētu mazināt ar tasi tējas.

Bernards Pols Hero (Bernard-Paul Heroux), basku filozofs

Ikdienā mēs sev uzdodam jautājumus — kas mūs sagaida tuvākā vai tālākā nākotnē, kā izskaidrot konkrētus notikumus. Atbildes cenšamies rast visdažādākajā veidā, kaut zīlējot tējas biezumos. Ar tasi svaigi uzlietas tējas vari iegrimt gadsimtiem senās tradīcijās, radot brīnuma sajūtu, saprotot, ko tējas lapas atklāj.

Visā pasaulē zināmā autore Kerolaina Dova, kura jau vairāk kā trīsdesmit gadus ir zāļu vācēja un zīlētāja tējas biezumos, grāmatā apraksta kā to var iemācīties profesionāli. Tajā var iepazīties ar četrām paraugzīlējumu fotogrāfijām, kas palīdzēs tulkot tējas lapu veidotos attēlus. Tapat arī aprakstīti simtiem simbolu un to nozīmes. Tie ir sagrupēti pa tēmām — sākot ar dzīvniekiem un saules zīmēm līdz pat ceļojumiem un kokiem.

Content

Dillarda Šerija Tavs intuīcijas spēks

PRIEKŠVĀRDS

IEVADS

Medija aicinājums

Mana medija ceļa sakums

MIJIEDARBĪBA AR PSIHISKO ENERĢIJU

Mūsu intuitīvā bērnība

Kā darbojas intuīcija

Mūsu potenciāla maksimums

PSIHISKĀS ENERĢIJAS parādīšanās mūsu dzīvē

Basta, Kenijs un Irāka

Intuitīvās attīstības sākums

NOSAKI SAVU INTUĪCIJAS VEIDU

Apvienotie veidi

Intuīcijas veidu tests

EMOCIONĀLAIS INTUITĪVS

Emocionālās straumes

Grūtības

Klēra

Luīze

Emocionālā intuitīva ķermenis

Māte Terēza

MENTĀLAIS INTUITĪVS

Grūtības

Kārena

Rejs

Mentālā intuitīva ķermenis

Alberts Einšteins

FIZISKAIS INTUITĪVS

Dorija

Šerona

Ķermeņa pārlūkošana

Marta

Fiziskā intuitīva ķermenis

Dr. Edvards Bahs

Marija, Jēzus mate

garīgais intuitīvs

Psihiskās spējas

Dženisa

Garīgā intuitīva ķermenis

Korīna

Edgars Keisijs

Buda

PSIHISKO SPĒJU ATTĪSTĪŠANA

Aktīvā klausīšanās \

Pirmie fenomeni

Fiziskās enerģijas interpretēšana

Precizitāte un skaidrība

PSIHISKĀ AIZSARDZĪBA

Psihiskā avota izvēle

Gaisma un tumsa

Enerģijas lauka tīrīšana

Geila

MEDITĀCIJAS

Emocionālais intuitīvs: bāka

Mentālais intuitīvs: mīlestības burbulis

Fiziskais intuitīvs: gaismas ķermenis

Garīgais intuitīvs: apgaismots ķermenis

VINGRINĀJUMI

Psihisko spēju palielināšana

Garīgā intuitīva vingrinājums: apgaismotā zīmēšana

Mentālais intuitīvs: sinhronitāte

Emocionālais intuitīvs: partneru meditācija

Fiziskais intuitīvs: psihometrija

Konkrēti jautājumi

Atbrīvošana

GARU PAVADOŅI

Gari komiķi

Sazināšanās ar pavadoņiem un eņģeļiem

Kā iesaistīt savus pavadoņus

Vizualizācijas uzdevums: sazināšanās ar pavadoņiem

PAVADOŅI KATRAM INTUITĪVA TIPAM

Emocionālā intuitīva pavadoņi

Mentālā intuitīva pavadoņi

Garīgā intuitīva pavadoņi

Fiziskā intuitīva pavadoņi

TĀLĀKĀ ATTĪSTĪBA

Laura

Ēriks

Izaugsme un pavadoņi

PSIHISKO KANĀLU ATTĪRĪŠANA

Keisija

Tamija

PIESLĒGŠANĀS AUGSTĀKAI APZIŅAI

Negaidīti intuīcijas ieguvumi

Padziļināšanās ceļš

Donna

Maja

INTUITĪVU VĒSTĪJUMI

Beatrise

IZAUGSME

Padošanās

Garīgā nakts

Garīgā attīrīšanās

Garīgā palīdzība

NO PSIHISKĀ PIE MISTISKĀ

Psihiskā virzīšanās uz priekšu

Tipu integrēšana

Vienotības pieredzes meditācija

Kara

Pārmaiņas enerģijas laukā

MISTISKĀS SPĒJAS

Emocionālais intuitīvs

Mentālais intuitīvs

Garīgais intuitīvs

AVOTI

SATURS