Artavs Valdis

Bērziņš Gunārs

Vēl cerība nav zaudēta

VALDA ARTAVA un GUNĀRA BĒRZIŅA kopoti nedarbi

VĒL CERĪBA NAV ZAUDĒTA

.

KĀ TIE JOCIŅI MUMS TOP

Daudzi lasītāji jautā,

Kā mēs jokus laižam tautā?

Kas pa priekšu rodas mums,

Dzejojums vai zīmējums?

Lai nav runāšana sausa,

Sēstamies pie alus kausa.

Bet kad kauss ir iztukšots,

Vēl nekas nav izgudrots.

Ja tu izšāvies kā plinte,

Nelīdz papīrs, nelīdz tinte.

Kur lai jaunu tēmu ķer?

Vēl pa vienam jāiedzer!

Kad pie sestā kausa tikts,

Melnais runcis klāt, kā likts:

— Man ir jautrs sižetiņš! —

Aci miegdams, saka viņš.

Bufetniece baigi brīnās:

Ko tie abi veči cīnās?

Vai tos apsēdis kāds velns?

Kā te radies runcis melns?

SENSĀCIJA

Mākslas dzivē sensācija:

Kādā Rīgas galerijā

Izstādīts ir desas luņķis.

Darba autors Janka Pļuņķis.

Lietpratēji slavē Pļuņķi:

— Šito brīnišķīgo luņķi!

Nožāvētu, piparotu,

Dziļu domu apgarotu.

Tā kā mākslā gaļa sniegta,

Suņiem ieeja ir liegta.

Dusmīgs šveicars durvīm priekšā,

Ari kaķus nelaiž iekšā.

Otrā rītā skatās Pļuņķis:

Pazudis ir desas luņkis.

Kāds pa nakti iekšā bijis,

Mākslas darbu nolaupījis.

Šveicars, īstais grēka āzis,

Smejas, desu māgā bāzis:

— Mākslu saprast man par grūtu,

Es ar vēderu to jūtu.

SKAIDROJOŠĀ VĀRDNĪCA NEJĒGĀM

Mēdiji ir tie, kas mēdās,

Blēdiji ir tie, kas blēdās,

Biznesmeņi — tie, kas bizo,

Sizofreniķi — kas šizo.

Tos, kas šodien neēd picu,

Vajag pārmācīt ar vicu.

Tiem, kam negaršo hot dogi,

Nakti jāizdauza logi.

Visu lemsim tikai topos,

Iepirksimies tikai šopos,

Zināt, kas ir supermārkets?

Siļķes, rozīnes un parkets.

Katru suni vārdā Džeri,

Nejauciet ar menedžeri.

Maikls ir tas pats, kas Miša,

Katrai blaktij sava niša.

Kāpēc ciema dogi rēja?

Krupis sesku sponsorēja.

Seskis bija pats par slinku,

Lai sev sagādātu drinku.

KAS MĀK, TAM NĀK

Nu ir blēžiem gaisma zaļā,

Visus trikus laiž tie vaļā.

Piena sieva, slaucot krānu,

Divkārt pārsniedz peļņas plānu.

Agrāk, redzot lopu beigtu,

Saimnieks bedri izrakt steigtu.

Nu uz tirgu prāts tam nesas:

— Iznāks pirmklasīgas desas!

Mašīneļļā reņģes licis,

Smejas zvejnieks Zvīņu Fricis:

— Atbrauks uzpircējs no Rīgas,

Ņems kā športes augstvērtīgas!

Maizes kukuļus dažs taisa

Jau gandrīz no zila gaisa:

Baloniņi piepūšami.

Katrā mīklas pieci grami.

Kādreiz vecos laikos bija

Kvalitātes inspekcija.

Šodien velns ar sievasmāti

Ellē skatās kvalitāti.

HOROSKOPI, HOROSKOPI..

Vai tu, cilvēks, slidas ņēmis,

Zini, ko tev liktens lēmis?

Dažs, kas nodzen lieko svaru,

Mirkli izlaidis tev garu.

Vai tu, cilvēks, vergu ņēmis,

Zini, ko tev liktens lēmis?

Zivis ķerdams, viens un divi

Pats tu vari kļūt par zivi.

Vai tu, cilvēks, bisi ņēmis,

Zini, ko tev liktens lēmis?

Var tev iet, kā gadu mijā

Krievam gāja Cečenijā.

Vai tu, cilvēks, polšu ņēmis,

Zini, ko tev liktens lēmis?

Follā braucot mazi joki,

Pretī izlec lieli koki.

Vai tu, cilvēks, sievu ņēmis,

Zini, ko tev liktens lēmis?

Ja tu Auns, bet viņa Dvīņi,

Katru gadu būs jums triņi!

BAIĻU SINDROMS

Reņģēdējam Kauķītim

Bail pat draugiem zvanīt.

Apzags viņu Telekoms,

Nevarēs pat manīt.

Bail tam naktī spuldzi degt,

Elektrību taupa.

Kauķīts zin, cik briesmīgi

Latvenergo laupa.

Iepērkoties Kauķītis

Katru gramu skaita:

Atkal nokrāps santīmu

Pārdevēja, maita!

Un kad satumst vakarā

Viņš pat neiet ārā.

Ka tik maku neatņem

Kāda roka kārā.

Durvīm nomainījis viņš

Atslēgu un eņģes.

Bail, ka zagļi neuzlauž,

Saoduši reņģes.

SPĒRĀJI UN ĶĒRĀJI

Veiklo kabatzagli Maksi

Neredz braukājam ar taksi.

Viņš pa trolejbusiem klejo

Un no ķešām naudu zvejo.

Viendien tante Rozālija,

Kas reiz lepna dāma bija,

Suni somā paslēpusi,

Jož uz trolejbusa pusi.

Maksis tantes somu pēta:

Tur gan manta sastūķēta!

Jāielaiž ir somā plauksta,

Maigi saturs jāpatausta.

Taču pēkšņi somas saturs

Makša pirkstus zobos patur.

Velti roku rausta blēdis.

Suns, kā saka, zin, ko ēdis.

Stāstam pamācoša doma:

Drošāk ir, ja suns ir somā.

Bet, ja čūsku sadabūsit.

Tad pavisam droši būsit.

VISI ESAM IZJOKOTI

Varam smieties ļoti, ļoti,

Visi esam izjokoti.

Vai nav jautri, ka ik rit'

Cenas ceļas, bikses krīt?

Ievēlējām Rīgas domi,

Dome zvetē mūs ar bomi:

Siltums dārgāks, tramvajs ar',

Visi laupa, kas vien var.

Tiem, kas firmās naudu lika,

Naudas vietā dziesma tika:

— Reiz es biju bagāts vīrs,

Tagad raugos, lai ir tīrs.

Skolotāji troksni cēla,

Savas mazās algas pēla,

Cerēja, ka vairāk tiks.

Trokšņa daudz, bet rokā čiks.

Tautas saimniecība plaukšot,

Pensijas tai līdzi augšot.

Ozianna! Glorija!

Smiesim krematorijā.

IZŠĶĒRDĪBA JĀIZBEIDZ

Kādēļ vizināt par brivu

Katru vārguli pusdzīvu?

Kas par to, ka slims vai vecs?

Naudas nav — uz kruķiem lec!

Ko tur sūdzas vīrs, kas bija

Spaidu darbos Sibīrijā?

Tāds tak badu paciest prot.

Kādēļ atlaides tam dot?

Velti jaunās mātes klaigā:

Ja jau bērns uz četrām staigā,

Nav ko viņu čubināt,

Prasot pabalstu turklāt.

Slimnīcām var apcirpt tāmi.

(Vārgie ātri dziest un rāmi.)

Skolām vajag mazāk dot.

(Nav ko visus izglītot.)

Kā tad savādāk, vai zināt,

Budžetu var izlīdzināt?

Tikai laupot nabagos.

Bagātie jums pigu dos!

PAVASARĪGS POPŪRIJS

Slēpotāji Gaiziņkalnā

Atvadas no ziemas svin.

Cik te dzerts un slēpju salauzts,

Tikai Dievs un Gaiziņš zin.

Var par lāstekām un sauli

Skaistu dzeju uzrakstīt,

Un pat nobrakšķēt var kauli,

Lāsteka ja virsū krīt.

Pavizināties ar lediem

Puikām ir gan risks, gan prieks.

Varoņus jau krastā gaida

Upju flotes pavēlnieks.

=

Tie, kas dzīvo upes malā,

Atkal izmisumā krīt:

Ka tik nenāktos uz jumta

Kādas dienas pavadīt.

Roka grupa "Jautrie runči"

Koncertus bez maksas sniedz.

Pateicīgie klausītāji

Naktī acu neaizmiedz.

JAU MAZLIETIŅ VIEGLĀK KĻŪST

Students noķer pirmo mušu,

Vēl pa pusei sakaltušu,

Taču gaļas garšu jūt.

Bada sajūta jau zūd.

Jūsmo vecie kulināri:

Zālītei dīgst asni vāri,

Tos jau zupā varēs likt

Un pie vitamīniem tikt.

Vārnulēni ir kā cāļi.

Nogaršojiet, bēdubrāļi!

To, ka tas patiešām tā,

Lasiet Baltā grāmatā.

Ķerveļi pie celmiem sildās,

Dažam labam grozs jau pildās.

Tam, kas šodien bezdarbnieks,

Tas nav tikai vaļasprieks.

Bērzu sula pil jau traukā,

Putni čivina jau laukā,

Saules siltums glābs mūs driz,

Latvenergo nelaupīs.

IESKATS MŪSDIENĪGĀ ELLĒ

Tiem, kas lasījuši Danti,

Prātā šausminoši panti,

Baigās grēcinieku mokas.

Kā tad šodien ellei sokas?

Velni dakšas cilā smaidot:

Gūtmani šie ļoti gaidot.

Par to Telekoma lietu

Rezervējuši tam vietu.

Ellē daudz vēl veco bosu:

Pelše vāroties ar Vosu,

Noviks kauc, ka svilstot pekas.

Žēl, ka viņš te viens no čekas!

Siltums tagad lielā cenā.

Velnus kreditori dzenā.

Varbūt elle bankrotēšot,

Nez vai visus uzņemt spēšot.

Meistarcepējs, melns kā nēģers,

Raud, ka sveikā tikšot Ģēģers,

Un, ka, dziedot šņāciminnu,

Neceps Kehri viņš un Kinnu.

KUR TIE BRAŠIE KARAVĪRI?

Bija kādreiz spēka vīri,

Brašie latvju karavīri:

Naidniekus kā zāli pļāva,

Ozolus ar saknēm rāva.

Šodien sirds mums pilna bažu,

Redzot jaunkareivi dažu:

Tievs kā slieka, krūts kā zaķim,

Spēka mazāk vēl kā kaķim.

Nav viņš spējīgs agri mosties.

Nav viņš spējīgs ātri posties.

Saprast pavēles — par glupu.

Zin tik vienu: — Mamma, pupu!

Mamma žēli balsi loka:

— Manu mīlulīti moka!

Visi mūsu aizsargspēki —

Cietsirdīgi necilvēki!

Mātes balss tiek uzklausīta,

Un jau nākamajā rītā

Raksta prese, raida Rīga:

— Armija kļūst cilvēcīga!

KATRAM ĀKSTAM SAVA MODE

Katrai vilnai sava kode,

Katram ākstam sava mode.

Tie, kam ofisi un šopi,

Ģērbjas tā kā krievu popi.

Reketieri ciena ādu.

Veikalnieki, redzot tādu

Komisāru ādas jakā,

Tūdaļ naudu meklē makā.

Daža eleganta meita

Staigā jau tik īsā kleitā,

Ka no nepiesegtās spraugas

Tā kā Iļjičs pretī raugās.

Kas tad jauns ir puišu daļā?

Dažs ir kreklu laidis vaļā.

Vai nav laika ģērbties bijis,

Vai būs bikses pietaisījis.

Nu un tie, kam allaž prātā

Mode nepieradinātā,

Grib pie tās mūs pieradināt.

Pieradinās ar, vai zināt!

TĀDU SVĒTKU VĒL NAV BIJIS

Šodien homoseksuāļi

Nav nekādi bēdubrāļi.

Lieli svētki būs tiem Rigā,

Lustēšanās pamatīga.

Kāzas arī paredzamas.

Laulāšoties divas dāmas.

Kura viņš un kura viņa,

Esot tikai Dieva ziņā.

Kungs ja kungu lūgs uz deju,

Nebūs izbrīnītu seju.

Bārdains onkuls, ģērbis kleitu,

Tikšot uzskatīts par meitu.

Ja uz Eiropu mēs ejam,

Ceļu lezbietei un gejam!

Vai nu raudi, vai nu smejies,

Citādi šie balsot neies.

Vīru pārim trūkšot spēju

Radīt kādu pēcnācēju.

Bet kur dāmu pāris būšot,

Šī un šis par mammām kļūšot.

KAM TĀ SULA VAJADZĪGA

Kādēļ šodien jānopūlas,

Tecinot no bērziem sulas,

Ja visapkārt gardas mantas:

Kokakolas, sprites, fantas…

Izjautājiet lauku puisi,

Kas šim garšo! Protams džuisi!

Urbi viņš nav ņēmis rokā,

Nezin, ka ir sula kokā.

Baltā bērzu birztaliņa…

Cik nav apjūsmota viņa!

Tiem, kas baltu naudu taisa,

Skaistums tikai dzīvot maisa.

Tūkstošiem un nevis dučiem

Bērzi pārvēršas par klučiem.

Ārzemnieks par tādu mantu

Atsūtīs mums jaunu fantu.

Vēl tik retais večuks zina,

Kā ir sula jātecina.

Sulas trūkums nav par skādi,

Dzersim importlimonādi!

LIELĀ IZPĀRDOŠANA

Cenas nolaistas uz pusi

Un vēl vairāk dažuviet.

Nu tik nepalaidiet garām!

Izpārdošana jau iet.

Katru neejošu preci

Vajag mācēt iztirgot.

Mēteļus ar visām kodēm

Jau gandrīz par velti dod.

Apavus, kas gulējuši

Desmit gadus ārzemēs,

Šodien jau par smiekla naudu

Varam iegādāties mēs.

Latvija kā mēslu bedre,

Kur var visu iekšā grūst:

To, kas izgājis no modes,

To, kas noliktavās pūst.

Ko var patriotam ieteikt,

Kas uz latvju preci kārs?

Jau par santīmu ir lētāks

Novecojis kalendārs.

NELĪDZ TĪKLI NELĪDZ MURDI

Nelīdz tīkli, nelīdz murdi,

Visiem cauri iziet kurdi.

Liec vai kādu sardzi priekšā.

Atkal Latvijā tie iekšā.

Sapņo tie par zviedru krastu.

Mūsu maize tiem par prastu,

Neesot nekādi cūkas,

Lai tūliņ šiem dodot kūkas!

Komforts ar tūliņ lai būtu!

Gultās gulēt šiem par grūtu,

Platus dīvānus lai nesot,

Šiem tak daudzsievība esot.

Kad tos pretī ņemšot zviedri?

Tur jau esot viņu biedri.

Kādēļ kuģis nenāk malā?

Cik var gaidīt, galu galā!

Beidzot kuģis piestāj krastā,

Zviedru karogs plīvo mastā:

— Atdodam jums jūsu kurdus,

Uzlabojiet savus murdus!

KĀDA KURAM ŠODIEN CENA

Vīru, spēcīgu kā zirgu

Saimnieks izraugās sev tirgū.

Rausies tāds par latu dienā,

Maizes riku, krūzi piena.

Jauna meita stāv pie staba:

īsi brunči, plika naba,

Izkrāsota, smaida plati…

Cena — tikai pieci lati.

Vienu otru kārtībnieku

Nopirkt var par desmitnieku.

(Diemžēl ne jau kristāltlri

Visi formās tērptie viri).

Muitniekam jau simtnieks jādod,

Kontrabandas preci rādot.

Bet ja šis vēl taisa traci,

Tūkstotis, lai piemiedz aci.

Pati augstākā no cenām

Pasaulē kopš dienām senām

Blēžiem, kas ir varas balsti

Un pa daļām pārdod valsti.

ŽĒL TO KAĶĪŠU NUDIEN !

Ļaudis rūc, ja bezpajumtnieks

Pagrabā vai trepēs lien.

Bet pret kaķiem līdzjūtība.

Žēl to kaķīšu, nudien!

Tādi skaisti, tādi mīļi,

Un tik maigi ņaudēt prot,

Ka pat skopākie no večiem

Iznāk viņus pabarot.

Kas ir vajadzīgs, lai straujāk

Pavairotos kaķu cilts?

Mīlestība, saticība,

Un lai laiciņš būtu silts.

Lepnie takši, resnie mopši,

Jums jau dod pa pilnam rit.

Bārenīšus neaiztieciet,

Nemēģiniet projām dzīt!

Gan kāds nabags paglābs viņus.

Kad sāks sniegi putināt.

Pensijām jau kaķu tiesu

Nupat piemetuši klāt.

TAUPĪTĀJI UN LAUPĪTĀJI

Kā lai šodien naudu taupa,

Kad visapkārt zog un laupa?

— Rakšu zemē, — prāto Kūkums, —

Paņemšu, kad pienāks trūkums.

Taču zagļi uztaustīja,

Kur tā manta slēpta bija.

Ja jau zemē atrod mīnas,

Kas tad lai par naudu brīnās?

Kā lai šodien naudu taupa,

Kad visapkārt zog un laupa?

— Likšu bankā, — prāto Kūkums, —

Izņemšu, kad pienāks trūkums.

Bet, kad viņš pēc naudas gāja,

Bija tukša bankas māja.

Apkārt vaimanas un gaudas,

Nav ne baņķieru, ne naudas.

Tie, kas piemuļķoti, zūdās,

Analizē banku kļūdas.

Gudrie Kanāriju salās

Atmiņās par muļķiem dalās.

DOTS PRET DOTU

Sludinātājs dažs te braukā

Un par pagāniem mūs saukā.

Tantiņas ar elli biedē,

Neglābjami slimos dziedē.

Darbu beidzis, brālis Spiro

Bezbēdīgi krogā dzīro,

Un lambadu lec ar skuķiem,

Kas vēl dienā bij ar kruķiem.

— Rīt es parādīšu triku, —

Saka viņš ar labpatiku, —

Kā ar vienu vārdu manu

Mēmais atgūst runāšanu.

Bet kad nakts ir pavadīta,

Pats viņš paliek mēms no rīta:

Vairs no skuķiem tikai smaka.

Nav ne uzvalka, ne maka.

Velti vāvuļi to gaida.

Sludinātājs lāstus raida:

— Šitie tumšie cūku gani

Blēži lielāki par mani!

JA PA ĪSTAM REKLAMĒT

No skābēm, kas jums zobus maitā,

No kariesa ar tai skaita

Jums Dirols zobus pasargās.

Bet labāk neēdiet nemaz!

Ja gribat dzīvot īsu laiku,

Tad uzpīpējiet Laki Straiku.

Bet firmas Prince tabaka

Šim nolūkam vēl labāka.

Par Impulsu viens otrs saka:

— Patiešām satriecoša smaka! —

Tām, kuras apprecēties cer,

Ar viņu uzmanīties der.

Vai dāma kājām iet, vai braukā,

Bez paketes ne soli laukā!

Ar paketi gan ērtāk jāt,

Gan nevainību aizsargāt.

Daudz tautasdziesmu skandinājām,

Ka alus vīrus gāž no kājām.

Bet Zelta alus dzerts ja būs,

Visskaistāk nolūzlsit jūs.

KĀ VAR CILVĒKS IZMAINĪTIES !

Jāsaka, jedritvaj nazīt,

Dažu šodien grūti pazīt:

Bija komunists ar raudzi,

Tagad komersants kā daudzi.

Tad, kad valdīja te krievi,

Markss un Ļeņins bij tam dievi.

Dievnamam viņš garām gāja,

"īso kursu" sludināja.

Šodien baznīcā to redzam,

Krustāmies un sveces dedzam.

Nu viņš citus pantus skaita:

Markss ir blēdis, Ļeņins maita.

Daudz mums patriotu tādu:

Maina krāsu, maina ādu,

Un ar pārākumu vaigā

Dažs ar ordeni jau staigā.

Mēs, kas viņiem paklausījām,

Muļķi palikām kā bijām.

Viņiem atkal kungu dzīve,

Mums tās pastalas un brīve.

KAD VĒJIŅŠ GALVĀ

Dzerot cilvēks zaudē mēru.

Tad tik sākas, vai dieniņ:

— Pats par savu naudu dzēru,

Pats skrēj savu kumeliņ!

Dažam labam bāleliņam

Piemīt vēl šis senču grēks,

Tikai dzelža kumeliņam

Ātrums cits un arī spēks.

Tas, kas savu zirgu skrēja,

Dzīvs varbūt vēl šodieniņ.

Kas ar auto avarēja,

Pārcēlies uz debestiņ.

Dieviņš novicina dūres:

— Ko tu pagāns traucē mūs!

Tiem, kas dzēruši pie stūres,

Tikai ellē vieta būs.

Taču ellē vietu pamaz,

Toties grēcinieku daudz.

Dzērāji, to zinādami,

Vēl joprojām dzer un brauc.

GRIBI ZVANĪT JĀPĒRK TELE

Agrāk, žetoni kad bija,

Cilvēks ērti piezvanīja

Gan no stacijas, gan ielas,

Netērējot summas lielas.

—   Pietiek tirgot lētu preci! —

Sprieda Telekoma speci,

—   Telefoni automāti

Nabagiem nav izdomāti.

Nu uz stūriem greznas būdas.

Ļaudis sašutuši zūdās:

— Telekarte divi lati!

Tiešām šausmās ceļas mati.

Rīgā ticis reiz pa gadu,

Zemnieks nesazvana radu.

— Kāpēc man ir jāpērk tele?

Beidziet mani apcelt jele!

Reti kādu zvanot mana.

Laikam Godmanis vien zvana,

Ziņo Kangaram uz elli:

— Redz, kas es par veiklu zelli!

uzdziedāsim rudentiņu!

Puisi sludinājums saista:

Sacīts nav, cik meiča skaista,

Vai tā dūšīga, vai vāja,

Taču veikals tai un māja.

Šis nu steidzas meklēt viņu.

Satiek ceļā vecmāmiņu:

— Kur te dzīvo Genoveva,

Sludinājumu kas deva?

Puisi mājās ievedusi,

Vecenīte izdveš klusi:

— Es tā esmu, laime tava,

Neskaties, ka zobu nava.

— Tas nekas, ka maz man matu,

Toties zeķe pilna latu.

Pats Dievs kungs tev mani lēmis,

Ko tu sāksi, pliku ņēmis?

Tomēr ņēmis meiču pliku.

Saka viņš ar labpatiku:

— Kas man manta? Velns ar viņu.

Uzdziedāsim Rudentiņu!

KATRĀ CIEMĀ SAVA MIS

Nu jau vasarā vai ziemā

Skaistumkonkurss katrā ciemā.

Galvenais, lai katrai Mis

Ir kā Afrodītei viss.

Ārdās ciema priekšnieks Rumba:

— Mana meita jums ir bumba?

Es jums rādīšu, kā smiet!

Tūdaļ būs jums žaunas ciet!

— Kas vēl iebildīs pret viņu,

Manu mīļo drostaliņu?

Manai meitai skaists ir viss,

Viņa būs šī ciema Mis!

Raud no bēdām daiļā Grieta:

— Man tak pienākas tā vieta, —

Taču velti gaust un pūst,

Spēks un nauda punktus gūst.

Jaunā Mis uz troņa līda,

Pēkšņi norībēja grīda,

Vai nu tronis bija švaks,

Vai nu svars pārlieku traks'

MĪLESTĪBA NENOVECO

Trlne, krītot miega varā,

Brīnās, ko tas vecais dara?

Jāiet gulēt, pusnakts pāri,

Ko viņš lūr tai kastē kāri?

Rāda "Playboy" fantāzijas.

Bikses šļūk un skūpsti mijas..

Dievs, cik izdarības straujas!

Tā kā viņam reiz pie Gaujas.

— Kā nav kauna! — Trīne rājas

Vai tad tev to skatīt klājas?

Vai tad maz vēl prieka tika?

Sānos dūrēji un krika.

Taču, brīdi runājusi,

Trīne sēž un domā klusi:

Es vēl trakāka reiz biju,

Savējo kad ieraudzīju.

Kad nu gultā abi liekas,

Šķiet, ar jaunību tie tiekas.

Trīne apskauj savu veco,

Mīlestība nenoveco!

ALLAŽ KĀDAM VAJAG DOT

Mūsu senči, kā jūs zināt,

Mēdza elkus pielabināt,

Mēdza viņiem kaut ko dot

Upurējot, ziedojot.

Elkus kungi nomainīja.

Kungiem ari jādod bija,

Kā to apliecina mums

Mērnieklaiku vēstījums.

Marksisti un ļeņinieši,

Protams, neņēma tik tieši,

Taču rezultāts tas pats —

Visu regulēja blats.

Tagad atkal kungu vara,

Blēži ko vien grib, to dara.

Reketieris, birokrāts, —

Katrs "ziedojumus" vāc.

Šodien modē joki lēti:

— Visi dūži korumpēti! —

Es gan spriežu, joka pēc:

Vismaz viens nav korumpēts.

visi nākotni grib zināt

Milda, staigājot pa pļavu,

Zīlē nākamību savu.

Precēt solījies to Janka,

Teicis: — Droši, tā kā bankā!

Kundzīte, kā puķe vīstot,

Raud, ka vīrs pie citām klīstot.

Tūdaļ būs pēc kārtīm spriežams,

Vai viņš atpakaļ vēl griežams.

Čigāniete visu zina:

— Kungam vāģi projām dzina.

Ja tu ļoti devīgs būsi.

Zagļus rokā sadabūsi.

Dažā sabiedrībā smalkā

Kafijbiezumus ņem talkā

Zīlējot, kad Repše kritīs,

Dolārs latu zemē sitīs?

Citi izsauc Kārļa garu:

—   Kura partija gūs varu?

—   Mīļie, kā lai es to zinu?

Es tās visas ratā dzinu!

JĀŅOS TIKAI LATVISKO

Lai skan līgo malu malās,

Gadu simtiem gavilēts!

Jāņos dziedi savas dziesmas,

Nevis tās, ko jeņķi brēc.

Lai dzer citi svešo alu,

Tu to Jāņos nedzer vis!

Tavu alu izbrūvējis

Mūsu pašu aldaris.

Lai ēd citi svešo sieru,

Tu to sieru negaršo!

Jāņu māte sieru deva

Pasaulē visgardāko.

Lai mīl citi svešas meitas,

Latvju meitai roku sniedz!

Tikai jums plaukst Jāņu nakti

Papardltes brīnumzieds.

Ja to ziedu atradīsit

Un ja saderēsit jūs,

Tad jau nākamgad uz martu

Pašiem Jānītis jums būs.

NABAGA PRIEKI

Lai uz Kanāriju salām

Resnie naudas maisi brauc.

Man tepat pie Gaujas malas

Allaž prieka bijis daudz.

Nav ne miņas te no roka,

Cita mūzika te skan:

Lakstīgala balsi loka.

Cīrulītis uzdzied man.

Esot skaistas dāmas melnās,

Vēderdejas dejot prot.

Visas sūtu es pie velna,

Savu dāmu ieraugot.

Te, pie augstās klinšu kraujas,

Abiem mums tik karsti kļūst,

Ka pat tvaiki kūp no Gaujas,

Upe acīmredzot žūst.

Kas man Rīga, galu galā?

Tikai liekas raizes klāt.

Varu dzīvot Velna alā

Un ne velna nemaksāt!

IEDZER BRĀLĪT GRANAPIPKU!

Daudz mums svešu kungu bija,

Visi tautu apdzirdīja.

Katrā muižā klaušu slogs,

Katrā ceļa malā krogs.

Tad tā brīvlaišana nāca.

Ko tad vēsture mums māca?

Dzer vēl vairāk cilvēks brīvs,

Kamēr krīt gar zemi stīvs.

Beidzot savu valsti guvām.

Bet vai labāki mēs kļuvām?

Kur tad naudu ņēma valsts?

Dzērājs bija kases balsts.

Pārdzīvojām kara briesmas,

Izdziedājām kara dziesmas:

"Paliec sveiks, mans mazais draugs?.»."

Plūda pāri kandžas trauks.

Krievu laikā dzērām traki.

Vai lai tagad kļūstam švaki?

Latvji, dūšu uztaisiet,

Lai uz NATO varam iet!

SAEIMĀ JA GRIBI TIKT

Nav jau jābūt lielam prātam.

Deputāta kandidātam

Galvenais ir vārdi skaisti,

Solījumi tautā laisti:

— Es tas gudrais, citi aitas.

Es tas labais, citi maitas.

Tikai es jums visu došu,

Tikai es jūs aplaimošu.

Ja nu es pie varas tikšu,

Visiem sērdienišiem likšu

Izsniegt sviestmaizes bez naudas,

Lai vairs neskan žēlas raudas.

Pensijas tiks divkāršotas,

Pirtīs dos par velti slotas,

Bankās nauda noblēdītā

Atdota tiks rit no rīta. —

Tā ja reklamēsi sevi,

Visi nobalsos par tevi.

Bet pēc tam, kā tautā saka:

Sveiki! Solīts nekrīt makā.

DAŽUVIET VĒL TRAKĀK IET

Kādā džungļu republikā

Ordenis reiz izkalts tika,

Lai ir varoņiem ko dot,

Godavīrus apbalvot.

Pirmiem augsto balvu sniedza

Tiem, kas pašu lauvu žmiedza,

Krokodilu sita nost,

Lai viņš nevar ļaudis kost.

Taču cilts bij maza ļoti,

Tādēļ tika apbalvoti

Arī tie, kas skaļāk bļauj,

Augstāk lec un tālāk spļauj.

Tā nu visiem balva tika.

Tad kāds gudrais priekšā lika:

— Apbalvosim arī šos,

Mūsu brāļus astainos!

Džungļos tagad jautra brēka.

Visur apbalvotie lēkā.

Pakaļpusē — dibens sārts,

Priekšā — spožais bleķis kārts.

VISI PRĀTO TIK PAR NATO

Tantiņas uz tirgus prāto,

Kāpēc neuznem mūs NATO?

Ko šie vaļā kratoties

Un uz krievu skatoties?

Vīri brīnās: — Kas par desām?

Vai tad mēs par švakiem esam?

Vai tad NATO nederēs

Tādi zaldāti kā mēs?

Pilsoņiem, kas uzkost kāto,

Pašu vēders ir NATO.

Rūc pavisam draudīgi

Tiem, kas mazāk naudīgi.

Daži derības slēdz strikti:

— Būsim NATO tā kā likti!

Tas, kas netic, visai drīz

Savu hūti apēdīs.

Vecīši, kas kaķus mīlē,

Visai īpatnēji zīlē,

Kur tie solījumi būs.

Ja tas NATO neņems mūs.

UN SĀKSIES VISS NO GALA

Darvins pirmais sniedza ziņu

Mums par mūsu vectētiņu.

Varam izsmiet to vai nīst,

Taču fakts ir jaatzīst.

Tad mēs nokāpām no koka,

Darba rīkus ņēmām rokā,

Gādājām, ko ģērbt un kost,

Astes atmetuši nost.

Turība arvienu kāpa,

Lai nu ko dažs pētnieks pļāpā,

Darbs it visam bija balsts,

Radās ģimene un valsts.

Nu bez darba daudzi kūko,

Uzkost, iedzert velti lūko.

Kas tev ko par velti dos.

Visa valsts ir parādos.

Atkal kokos rāpties nāksies,

Atkal viss no gala sāksies,

Atkal dzīvosim kā viņš —

Mūsu vecvecvectētiņš.

UZVAR STIPRĀKAIS ARVIEN

Kādā žurku kompānijā

Priekšsēdētājs jāvēl bija.

Visi sauca: — Tikai to —

Stiprāko un veiklāko!

— Veikls! — kāda žurka bilda, —

Kad savs vēders jāpiepilda.

Sīkām pelītēm lai bads

Un uz dzīvi bēdīgs skats.

— Lieciet kandidātam mieru!

Kurš no mums nav zadzis sieru?

Kuram aptraipīts nav gods? —

Sauca žurka nobarots.

Visi vienprātīgi bija.

Stipro, veiklo izraudzīja.

Kā nekā, bet blēdis savs,

Laupīs pats un citiem ļaus.

Tā kā spēks ir žurku pusē.

Pelītes, bez šaubām, klusē

Un uz drupačiņām cer.

Žurkas šampanieti dzer.

JAUTĀJUMI, JAUTĀJUMI.

Klaigā tantiņas kā glupas,

Karotes pret podiem klaudz.

Ja jūs zināt roka grupas,

Sakiet, kā lai šito sauc?

Daudz mums deju visvisādu,

Bieži koncertos tās redz.

Bet kā sauksim deju tādu,

Kuru nosalušie lec?

Ja nu sekend henda bodē

Modes skati sarīkot,

Kādu nosaukumu šodien

Latvju tērpam varam dot?

Cirka meistars triku taisa,

Brīnums tāds, ka elpa ciet!

Bet, ja bankā miljons gaisa,

Kādēļ normāli tas šķiet?

Rietumniekiem rokas laizām.

Nav tiem aizdevumu žēl.

Noēdīsim, notērēsim,

Ko mēs laizīsim tiem vēl?

TAS TRAKAIS TIRGOŠANAS LAIKS

Šodien mums visapkārt bizness:

Kaut ko ienes, kaut ko iznes,

Kaut ko noliek, kaut ko paņem,

Kaut ko atdod, kaut ko saņem…

Bērni jau no skolas sola

Mācās saukt: — Kas vairāk sola? —

Dažs nav beidzis pirmo klasi.

Bet jau pārdod tēva pasi.

Rīgas ielās avīžnieki,

Tie nu gan ir drosminieki!

Nāvei izbēdzis par matu,

Tāds jau dienā pelna latu.

Tirgū čalenes un čaļi

Sauc gan paklusām, gan skaļi:

— Vodka, spirtik, sigareti! —

Trenkā viņus visai reti.

Daža jaunkundze ar smaidu

Pārdod triperi vai aidu.

Muļķa puisis pretī smaida,

Nezinot, kas viņu gaida.

LAIMEI JAU NEVAJAG DAUDZ

Tik vienu pašu konfekti

Vai saldējuma tūtu!

Ak Dievs, cik maz ir vajadzīgs,

Lai bērns jau laimīgs būtu.

Tik vienu daiļu meiteni

Un drusciņ maigu jūtu!

Ak Dievs, cik maz ir vajadzīgs,

Lai puisis laimīgs būtu.

Tik vienus vārtus uzvarai,

Ko viņa elki gūtu!

Ak Dievs, cik maz ir vajadzīgs,

Lai vīrs jau laimīgs būtu.

Tik vienu mazu graķlti,

Kad dzīve šķiet par grūtu!

Ak Dievs, cik maz ir vajadzīgs,

Lai večuks laimīgs būtu.

Tik vienu gudru valdību,

Kas naudu sadabūtu!

Ak Dievs, cik maz ir vajadzīgs,

Lai valstij labi būtu.

VECIE UN JAUNIE

Kur vien skaties, malu malās

Vieni veči iet un brauc.

Kur to veču mūsu valsti

Saradies tik traki daudz?

Diviem strādājošiem šodien

Ir viens vecis jāuztur.

(Tā mums statistika stāsta,

Cik nu taisnības ir tur.)

Varētu tos vecos kraķus

Savākt kopā šā vai tā,

Sabāzt vienā lielā maisā,

Noslīcināt Daugavā.

Bet par dzīvokli kas maksās,

Tramvajniekiem naudu dos?

Jaunie vizinās par zaķiem,

Dzīvo vienos parādos.

Un pie tam no večiem naudu

Jaunie regulāri slauc.

Tā nudien vēl Dieva laime,

Ka mums veču ir tik daudz!

INTĪMPRECES

Gāja tantiņa pēc gaļas,

Stāj un lāgā nesaprot:

Vai tad cilvēkus pa daļām

Šajā bodē izpārdod?

Mīļie, kur mēs šodien esam?

Kā lai savām acīm tic?

Likās, ka uz letes desa,

Taču izlikts kaut kas cits!

Priekšas daļa, pakaļdaļa,

Fui, cik neķītrību daudz!

— Nāciet iekšā, veikals vaļā! —

Laipna pārdevēja sauc.

Svētās dusmās iekarsusi

(Tādi baiļu nepazīst!),

Tantiņa uz visām pusēm

Bliež ar kruķi tā, ka šķīst.

Policisti aktu stāda,

Iekarsušo sievu bar:

— Šodien, mammiņ, valsts mums tāda,

Ka it visu pārdot var.

VISA RĪGA PIEĶĒZĪTA

Laikā lietainā vai jaukā

Suņi saimniekus ved laukā.

Jau no paša agra rīta

Visa Rīga pieķēzīta.

Kaudzītes no vienas vietas,

Lielas, mazas, mīkstas, cietas

Parkos un uz ietvēm klājas

Tā, ka nav kur paspert kājas.

Sodi paredzēti bargi,

Taču visi modrie sargi

Stāvoklī ir gauži glupā:

Pierādi, kam pieder čupa!

Turi suni — proti godu.

Ej tam pakaļ kaut ar podu.

Ielās vai uz lauka zaļa

Tīrība ir ļaužu daļa.

Lai cik prasts kāds suns ir sētā,

Citus mēsliem neapmētā,

Kā to, iekarsuši ļoti,

Dara daži patrioti.

JAUNI LAIKI JAUNI VĀRDI

Kam par valodu vairs bēda?

Kas vairs atcerās kā bij?

Kādreiz otros siltos ēdām,

Tagad visi karstos rij.

Bija normāls mucu alus.

Dzērām cik tik māgā iet.

Tagad izlejamo tirgo,

Pērc un vari āra liet.

Tīņi tīnē! Kas par velnu?

Kas ir tīne katrs zin,

Bet kā radies vārdiņš "tīņi",

To lai vecmāmiņa min.

Saimniece kad govi slauca

Un pa spaini spēra govs,

Saimnieks teica: — Kumēdiņi! —

Nezinādams vārda "šovs".

Pazinām reiz godavīrus,

Nu šis novērtējums zūd.

Ja ir imidžs labs un reitings,

Cieņā var pat blēdis būt.

NŪDISTI PRET PAŠU GRIBU

Apģērbs nūdistiem par slogu.

Ne tiem siksnu, ne tiem pogu,

Bikses, kleitas maitā skatu,

Pietiek, ja ir drusciņ matu.

Lai nu dullie taisa trikus!

Taču šodien redzam plikus

Tos, kas apģērbti reiz bija,

Kurus plikus pataisīja.

Godmanis tiem ņēma maku,

Birkavs norāva jau fraku,

Gailis sāka novilkt veļu,

Citi iet to pašu ceļu.

Puse Latvijas jau plika,

Citiem drusku gaidīt lika.

Jauna Saeima kad būšot,

Tad jau visi pliki kļūšot.

Ko vairs atņemsi no plika?

Būs mums nūdistrepublika,

Un, lai pilnīgāka aina,

Ģerbonis būs jāizmaina.

SĪKAIS BIZNESS

Var pēc lielas naudas dzīties,

Var pa druskai piepelnīties,

Iegūt ienākumu mazu,

Turot vistiņu vai kazu.

Ogošana ienesīga

Sevišķi ja tuvu Rīga.

Pielasīji pilnu spaini.

Un pret latiem tirgū maini.

Sēņošana — tā ir bauda.

Te pat svarīga nav nauda.

Kas gan šodien vilka bīstas?

Dažs pat mežā iepazīstas.

Dārziņš mazs ar labu ražu

Arī ienes latu dažu.

Gurķīši, kas burkā likti,

Kraukšķīgi un gardi dikti.

Ko vēl vēlēties tu vari,

Kad nāks ziemas novakari?

Mīļu vārdu, pilnu punci

Un pie kājām siltu runci.

FENOMENS

Dzīvo vecītis ar veču,

Dusmīga ir večiņa.

Baidās vecītis no večas

Tā kā krievs no čečena.

Tiklīdz vecais nopērk alu,

Šī tūliņ jau virsū dod:

— Gribi dzerdams dabūt galu?

Cik var ilgi pļēgurot!

Taisās vecītis uz zveju,

Āķīti pie auklas sien.

Šī jau sarauc bargu seju:

— Atkal izklaidēsies viens!

Atnāk draugi uzraut zoli,

Atkal večai spriedums īss:

— Tā jau pensija ir maza,

Vēl to pašu aizlaidis!

Taču večuks savu veču

Mīl un bučiņu tai dod.

Zinātne šo fenomenu

Diemžēl nespēj izskaidrot.

BEIDZOT SMADZENES SĀK KUSTĒT

Bija laiks, kad katra čirka

Desas tā kā malku pirka,

Konjaku no krūzēm dzēra,

Maizes klaipu kājām spēra.

Tagad nevar vairs tā lustēt.

Beidzot smadzenes sāk kustēt.

Garozas, ko meta ārā,

Daudzi liek uz zoba kārā.

Toreiz mēs pat nedomājām

Simtu metru noiet kājām.

Tagad katrs zeņķis zina:

Vairs par velti nevizina.

Dievs, kā tehniku mēs lauzām!

Sējām traktorus starp auzām.

Vai kāds savu atstās laukā?

Kopj, ar lakatiņu slauka.

Strādā, nestrādā, vienalga

Nāca prēmijas un alga.

Nu var citu vietā paņentt.

Kas ir pelnīts, to var saņemt.

KATRAM GRIBAS SKAISTAM BŪT

Minot pedāļus ar sparu,

Kundzīte grib nodzīt svaru.

Nu jau svars uz leju iet,

Tikai jāuzkož mazliet.

Kungam bija pamaz matu.

Viņš, lai uzlabotu skatu,

Pirka preparātu "Šiks".

Tagad viņam pauris pliks.

Dakters vārdo dāmu kādu:

— Savilkšu jums stingrāk ādu,

Afrodīte kļūsit jūs!

Tūkstoš latiņu ja būs.

Jauneklis ar āža smaku

Ari spiests ir atvērt maku:

Nebūšot vairs meitu bieds,

Pirkšot smaržas "Neļķes zieds".

Ne jau visi kaisa latus,

Kopjot figūru un matus.

Vecīšiem, kam dienā lats,

Jau tāpat ir sportisks skats.

KUNGI BRAUC!

Latvijā kopš senām dienām

Kungu dēļ ir trokšņa daudz.

Barons brauca, kučiers sauca:

— Ceļu, ceļu, lielkungs brauc!

Savā valstī saviem kungiem

Arī nācās ceļu dot.

Kauca greznie limuzīni,

Muļķa zirgus biedējot.

Krievu laikā vajadzēja

Iebraukt kādam burlakam,

Lai jau miliči ar svilpēm

Ceļu izbrīvētu tam.

Tagad policisti auro,

Nost no ceļa visus trenc.

— Kas ir iebraucis? Pidrilkins,

Čučmekijas prezidents!

Viesim gods ir jāparāda,

Tradīciju nevar pelt.

Bet vai tādēļ visā Rīgā

Tādu troksni vajag celt?

NU IR DILETANTU LAIKS

Šodien visi diletanti

Savu mākslu laiž pār kanti.

Plankums, uztriepts kā ar pleznu,

Tiek mums piedāvāts par gleznu.

Atnācis ar krāmu saini:

Lustru, zābaku un spaini,

Instalators, veikls zeņķis,

Rāda darbu "Gaismas leņķis".

Radio, griez kuru vilni,

Visi asprātību pilni:

— Halo, klausītāj, ko dari?

Man niez dibens, vai tev arī?

Roka grupai "Vēdergraize"

Ari jānopelna maize.

Šitie viri gan prot kniedēt!

Pērciet disku vārnas biedēt.

Daži komerciju taisa,

Suvenīrus sitot gaisā.

Ja tu latvju mākslu mīli,

Nopērc sivēnu vai pīli!

PAKOTĀJI

Dažs mēslus ber spaini,

Dažs savāc tos maisā,

Bet ir tādi ļaudis,

Kas paciņas taisa.

Un ejot pa ielu,

Vai parkā pa taku,

Tie vietiņu meklē,

Kur nomest to paku.

Spēj paciņa daža

Ar rožainu banti

Gan pievilkt, gan izbiedēt

Ziņkāru tanti.

Bet paciņu taisītājs

Reizēm ir sprukās,

Un dabū no sētnieka

Kārtīgas sukas.

Vai domājat — tas

Viņā izbīli raisa?

Viņš turpmāk vēl skaistākas

Paciņas taisa.

AGRĀK UN TAGAD

Agrāk nabags šķendējās,

Tagad atkal lādas:

Kungi bija, kungi ir,

Starpības nekādas.

Birokrātu iestādes

Bija visvisādas.

Šodien to ir tikpat daudz,

Starpības nekādas.

Nebija mums kārtības,

Taču šodien rādās

Visur tāds pat bardaks vien,

Starpības nekādas.

Dzērām tā kā lopiņi

Dziras šādas tādas.

Tagad dzeram tikpat daudz,

Starpības nekādas.

Zaga toreiz strādnieki,

Zaga varas balsti,

Taču tā, kā šodien zog,

Nav vēl zagts šai valstī.

SADZIEDĀSIM BARĀ!

īres griesti izzudis,

Saimnieks plēsīs naudu,

Nu tik latvis latvi ris,

Un pie tam ar baudu.

Nu tik izlikšana būs,

Auniet ceļam kājas!

Gaida, bāleliņi, mūs

Sociālās mājas.

Nepilsonis, protams, smej

Jaunceltajā namā.

Nedraud viņa ģimenei

Izlikšanas drāma.

Sadalījām mantiņu,

Katram savi prieki.

Nepazīst vairs Antiņu

Brāļi bagātnieki.

Kādam allaž vairāk būs,

Bet vai tas no svara?

Latvju dziesma vieno mūs,

Sadziedāsim barā!

SILTUMPROBLĒMA

Tiem, kas lēkā, zobiem klabot,

Grūti padomu ir dot,

Kā šo stāvokli var labot,

Ja to vēl var izlabot.

Kara laikā kādā bildē

Bija risinājums labs:

Mamma pūš, bet krāsni silda

Izģērbies līdz pusei paps.

Eskimosiem roņu tauki

Bargo ziemu pārciest ļauj.

Šitā sildīties ir jauki,

Tikai kur lai roņus rauj?

Lāči auksto laiku vada

Siltā midzenī uz auss.

Jauka gulēšana tāda.

Bet vai mums to vēders ļaus?

Kā bez apkures var iztikt

Viena gudra nācija,

Pingvīnus jau iztaujājot

Mūsu delegācija.

VELTĪJUMS JEFIŅTĒVA JĀŅA DRESLERA SIMTGADEI

Nē, Jefiņš nevaid miris,

Viņš mūsu vidū mīt,

Un daudzos tautas kalpos

To viegli atpazīt.

Kā deputātu viņu

Mēs varam apbrīnot,

Kā ministru, kas vadīt

Un gudri runāt prot:

— Kādēļ mums turēt fermas,

Ja kazu varam slaukt!

Kādēļ mums audzēt maizi,

Ja kokvilna var augt!

Bet rūpniecībā Jefiņš

Vēl vairāk spējis veikt,

Jo tur vairs nav ko iesākt

Un ari nav ko beigt.

Ja Dreslers dzīvs vēl būtu,

Viņš iesauktos: — Ak Dies,

Nudien es necerēju,

Ka dēls tik tālu ies!

VISS TĀ KĀ TOREIZ

Vai atceraties skaisto dzeju?

Kad zvani skan un egles mirdz,

"Bāls eņģelis pa ielām staigā,

Aiz sāpēm sažņaudzas tā sirds…"

Šis rindas Poruks uzrakstīja.

Un mums vēl atliek piebilst klāt,

Ka arī šajā svētku reizē

Ir viss kā toreiz akurāt.

Vēl trakāk. Eņģelim kāds pavēl:

— Nost drēbes! Spārnus ari dod! —

Un saprot eņģelis, ka projām

Viņš nevarēs vairs aizlidot.

Lai kaut mazlietiņ sasildītos,

Viņš kādā limuzīnā tiek,

Pat nemanot, ka reketieris

Jau spridzekli zem viņa liek.

Un atskan blīkšķis. Bridi vēlāk

Dievs eņģeli sāk pratināt:

— Ko nozīmē šī izģērbšanās?

Un kādēj auto spārns tev klāt?

VĒL CERĪBA NAV ZAUDĒTA

Ja banka bakrotējusi,

Pagalam viss, kas krāts,

Vēl cerība nav zaudēta,

Ir spēļu automāts.

Ja izmet jūs no dzīvokļa,

Tad nav ko dzīvi pelt.

Vēl cerība nav zaudēta,

Var būdiņu sev celt.

Ja darbu nevar sadabūt,

Šo to tak pārdot var.

Vēl cerība nav zaudēta,

Varbūt kāds nopirks ar.

Ja vēderā jums vardes kurkst

Un bērniem nav ko dot,

Vēl cerība nav zaudēta,

Var acis pamielot.

Ja zālēm naudas pietrūcis

Un jums, kā saka, vāks,

Vēl cerība nav zaudēta,

Vēl palīdzība nāks!

SATURS

Kā tie jociņi mums top

Sensācija

Skaidrojošā vārdnīca nejēgām

Kas māk, tam nāk

Horoskopi, horoskopi…

Baiļu sindroms

Spērāji un ķērāji

Visi esam izjokoti

Izšķērdība jāizbeidz

Pavasarīgs popūrijs

Jau mazlietiņ vieglāk kļūst

Ieskats mūsdienīgā ellē

Kur tie brašie karavīri?

Katram ākstam sava mode

Tādu svētku vēl nav bijis

Kam tā sula vajadzīga

Lielā izpārdošana

Nelīdz tīkli, nelīdz murdi

Kāda kuram šodien cena

Žēl to kaķīšu, nudien

Taupītāji un laupītāji

Dots pret dotu

Ja pa īstam reklamēt

Kā var cilvēks izmainīties!

Kad vējiņš galvā

Gribi zvanīt, jāpērk tele

Uzdziedāsim rudentiņu!

Katrā ciemā sava mis

Mīlestība nenoveco

Allaž kādam vajag dot

Visi nākotni grib zināt

Jāņos tikai latvisko

Nabaga prieki

Iedzer, brālīt, granapipku!

Saeimā ja gribi tikt

Dažuviet vēl trakāk iet

Visi prātos tik par NATO

Nu sāksies viss no gala

Uzvar stiprākais arvien

Jautājumi, jautājumi

Tas trakais tirgošanās laiks

Laimei jau nevajag daudz

Vecie un jaunie

Intīmpreces

Visa Rīga pieķēzīta

Jauni laiki, jauni vārdi

Nūdisti pret pašu gribu

Sīkais bizness

Fenomens

Beidzot smadzenes sāk kustēt

Katram gribas skaistam būt

Kungi brauc!

Nu ir diletantu laiks

Pakotāji

Agrāk un tagad

Sadziedāsim barā!

Siltumproblēma

Veltījums Jefiņtēva Jāņa Dreslera simtgadei

Viss tā kā toreiz

Vēl cerība nav zaudēta

Vēl cerība nav zaudēta

Valda Artava un Gunāra Bērziņa

kopoti nedarbi

Redaktore Māra Caune

Korektore Alīda Ava

Tehniskā redaktore Olga Lovnika

Apgāda "Preses nams" vadītāja Māra Caune

Tipogrāfijas direktors Teodors Prūsis

Datorsalikums. Parakstīta iespiešanai 25.09.97. Reģistrācijas apliecība

Nr. 2-0610. Formāts 70x90/32. Ofseta tehnika. 6 fiz. iespiedi. Metiens

1500 eks. Līgumcena.

Iespiesta a/s "Preses nams". LV 1081, Rīgā, Balasta dambī 3.

Content

Artavs Valdis, et al Vēl cerība nav zaudēta

KĀ TIE JOCIŅI MUMS TOP

SENSĀCIJA

SKAIDROJOŠĀ VĀRDNĪCA NEJĒGĀM

KAS MĀK, TAM NĀK

HOROSKOPI, HOROSKOPI..

BAIĻU SINDROMS

SPĒRĀJI UN ĶĒRĀJI

VISI ESAM IZJOKOTI

IZŠĶĒRDĪBA JĀIZBEIDZ

PAVASARĪGS POPŪRIJS

JAU MAZLIETIŅ VIEGLĀK KĻŪST

IESKATS MŪSDIENĪGĀ ELLĒ

KUR TIE BRAŠIE KARAVĪRI?

KATRAM ĀKSTAM SAVA MODE

TĀDU SVĒTKU VĒL NAV BIJIS

KAM TĀ SULA VAJADZĪGA

LIELĀ IZPĀRDOŠANA

NELĪDZ TĪKLI NELĪDZ MURDI

KĀDA KURAM ŠODIEN CENA

ŽĒL TO KAĶĪŠU NUDIEN !

TAUPĪTĀJI UN LAUPĪTĀJI

DOTS PRET DOTU

JA PA ĪSTAM REKLAMĒT

KĀ VAR CILVĒKS IZMAINĪTIES !

KAD VĒJIŅŠ GALVĀ

GRIBI ZVANĪT JĀPĒRK TELE

uzdziedāsim rudentiņu!

KATRĀ CIEMĀ SAVA MIS

MĪLESTĪBA NENOVECO

ALLAŽ KĀDAM VAJAG DOT

visi nākotni grib zināt

JĀŅOS TIKAI LATVISKO

NABAGA PRIEKI

IEDZER BRĀLĪT GRANAPIPKU!

SAEIMĀ JA GRIBI TIKT

DAŽUVIET VĒL TRAKĀK IET

VISI PRĀTO TIK PAR NATO

UN SĀKSIES VISS NO GALA

UZVAR STIPRĀKAIS ARVIEN

JAUTĀJUMI, JAUTĀJUMI.

TAS TRAKAIS TIRGOŠANAS LAIKS

LAIMEI JAU NEVAJAG DAUDZ

VECIE UN JAUNIE

INTĪMPRECES

VISA RĪGA PIEĶĒZĪTA

JAUNI LAIKI JAUNI VĀRDI

NŪDISTI PRET PAŠU GRIBU

SĪKAIS BIZNESS

FENOMENS

BEIDZOT SMADZENES SĀK KUSTĒT

KATRAM GRIBAS SKAISTAM BŪT

KUNGI BRAUC!

NU IR DILETANTU LAIKS

PAKOTĀJI

AGRĀK UN TAGAD

SADZIEDĀSIM BARĀ!

SILTUMPROBLĒMA

VELTĪJUMS JEFIŅTĒVA JĀŅA DRESLERA SIMTGADEI

VISS TĀ KĀ TOREIZ

VĒL CERĪBA NAV ZAUDĒTA

SATURS